CELEX: 62018CJ0730
Apellatsioonkaebus
Vahekohtuklausel
Euroopa Liidu rahvusvaheliste missioonide töötajad
Sisekonkurss
Töölepingu pikendamata jätmine
Lepingust eraldatav akt

Oma apellatsioonkaebuses palub SC tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 19. septembri 2018. aasta määrus SC
vs
. Eulex Kosovo (T‑242/17, edaspidi „vaidlustatud kohtumäärus“,
EU:T:2018:586
), millega Üldkohus jättis rahuldamata tema hagi, milles paluti ELTL artiklite 272 ja 340 alusel esiteks tuvastada, et Eulex Kosovo on rikkunud tema suhtes oma lepingulisi ja lepinguväliseid kohustusi; teiseks tuvastada, et Eulex Kosovo 2016. aastal prokuröri ametikoha täitmiseks korraldatud sisekonkurss (konkurss EK30077) (edaspidi „2016. aasta sisekonkurss“) ja tema töölepingu pikendamata jätmine olid õigusvastased; ja kolmandaks mõista välja hüvitis varalise ja mittevaralise kahju eest, mis väidetavalt tekkis seetõttu, et Eulex Kosovo rikkus oma lepingulisi ja lepinguväliseid kohustusi.
Õiguslik raamistik
Nõukogu 4. veebruari 2008. aasta ühismeetme 2008/124/ÜVJP Euroopa Liidu õigusriigi missiooni kohta Kosovos Eulex Kosovo (
ELT 2008, L 42, lk 92
) artikli 10 lõikes 3 on sätestatud:
„Rahvusvahelise ja kohaliku isikkoosseisu töötingimused ning õigused ja kohustused sätestatakse Eulex Kosovo ja asjaomase isikkoosseisu liikme vahel sõlmitud lepinguga.“
Vaidluse taust
Eulex Kosovo missioon loodi ühismeetmega 2008/124 ja hiljem pikendati seda mitu korda.
SC oli prokurör, kelle võttis tööle viie järjestikuse tähtajalise lepingu alusel ajavahemikul 4. jaanuarist 2014 kuni 14. novembrini 2016 Eulex Kosovo. Kaks esimest lepingut sisaldasid vahekohtuklauslit, mis määras lepingust tulenevate vaidluste lahendamiseks pädevaks Brüsseli (Belgia) kohtud. Kolme viimase tähtajalise lepingu vastavas punktis 21 oli ette nähtud, et lepinguga seotud vaidlusi on „[ELTL] artikli 272 alusel pädev lahendama Euroopa Liidu Kohus“.
Viimase Eulex Kosovo ja hageja vahel sõlmitud lepingu artiklis 1.2 on sätestatud, et „[l]epingu lahutamatu osa on järgmised dokumendid (pärast kinnitamist): operatsioonide kontseptsiooni/operatsiooniplaani (CONOPS/OPLAN), sealhulgas käitumis- ja distsipliinijuhend (CdC) ja tegevuskava (PON)“.
SC sai 1. juulil 2014 oma vahetult ülemuselt teatise sisekonkursi korraldamise kohta prokuröri ametikohale, sest operatsiooniplaani (edaspidi „operatsiooniplaan“) kohaselt tuli prokuröride arvu vähendada ning ümberkorraldamist käsitlevate standardsete tegevuskavade (edaspidi „ümberkorraldamise tegevuskavad“) artikkel 4.3 nägi niisugustel asjaoludel ette konkursi korraldamise. Sisekonkurss toimus suvel 2014 ning hiljem see tühistati.
SC‑le teatati 24. juunil 2016 Eulex Kosovo personaliosakonna kirjaga, et uus sisekonkurss prokuröri ametikohale – vabade ametikohtade arvu vähendamise tõttu – on kavandatud juuliks 2016.
Personaliosakonna juhi 30. septembri 2016. aasta kirjas teatati SC‑le, et ta ei läbinud 2016. aasta sisekonkurssi edukalt (edaspidi „otsus 2016. aasta sisekonkursi kohta“). Samas kirjas teatati SC‑le, et tema töölepingut, mis lõpeb 14. novembril 2016, ei pikendata ja et talle edastatakse lepingu lõpetamisega seotud üksikasjad hiljem (edaspidi „töölepingu pikendamata jätmise otsus“).
SC esitas 10. oktoobri 2016. aasta kirjas missiooni juhile kaebuse 2016. aasta sisekonkurssi käsitleva otsuse ja tema töölepingu pikendamata jätmise otsuse peale.
Missiooni juht jättis 31. oktoobri 2016. aasta kirjaga SC kaebuse rahuldamata.
Üldkohtule esitatud hagi ja vaidlustatud kohtumäärus
SC esitas hagiavalduse, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 25. aprillil 2017 ja sisaldas sisuliselt nelja nõuet. Esimeses ja teises nõudes palus ta Üldkohtul tuvastada, et Eulex Kosovo on rikkunud oma lepingulisi ja lepinguväliseid kohustusi. Kolmandas nõudes palus SC Üldkohtul teha kindlaks, et otsus 2016. aasta sisekonkursi kohta ja töölepingu pikendamata jätmise otsus olid õigusvastased. Neljandas nõudes paluti Eulex Kosovolt mõista hüvitisena välja varaline ja mittevaraline kahju tema lepinguliste ja lepinguväliste kohustuste rikkumise tõttu.
SC põhjendas oma hagi viie väitega. Esimese väite kohaselt rikuti ümberkorraldamise tegevuskavasid ja standardseid tegevuskavasid personalivaliku kohta. Teise väite kohaselt rikuti neid standardseid tegevuskavasid, Eulex Kosovo käitumis- ja distsipliinijuhendit, lepingutega seotud õigluse põhimõtet ja heausksuse põhimõtet ning õigust heale haldusele. Kolmas kuni viies väide käsitlesid sisuliselt erinevate liidu õiguse põhimõtete ja Eulex Kosovo otsuste rikkumist. Lisaks tugines SC Eulex Kosovo lepingulisele vastutusele ja lepinguvälisele vastutusele.
Üldkohtu kantseleisse 24. augustil 2017 saabunud eraldi dokumendiga esitas Eulex Kosovo Üldkohtu kodukorra artikli 130 lõike 1 alusel vastuvõetamatuse vastuväite. Hageja esitas oma seisukohad selle kohta 20. oktoobril 2017.
Üldkohus jättis vaidlustatud kohtuotsuses – vastuvõetamatuse vastuväidet analüüsimata – kodukorra artikli 126 alusel SC hagi osaliselt ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata ja osaliselt ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu rahuldamata.
Tuvastamaks, et hagi kolmas nõue on ilmselgelt vastuvõetamatu, asus Üldkohus esiteks seisukohale, et otsus 2016. aasta sisekonkursi kohta oli SC ja Eulex Kosovo vahel sõlmitud töölepingust (edaspidi „tööleping“) eraldatav. Teiseks leidis Üldkohus, et töölepingu pikendamata jätmise otsus oli samuti sellest lepingust eraldatav. Nende asjaolude alusel järeldas Üldkohus kolmandaks, et seda nõuet tuleb käsitada tühistamisnõudena ELTL artikli 263 alusel ning et selline nõue tuleb jätta ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, sest SC esitas selle hilinemisega.
Poolte nõuded
SC palub oma apellatsioonkaebuses Euroopa Kohtul:
–
tühistada vaidlustatud kohtumäärus;
–
esimese võimalusena rahuldada esimeses kohtuastmes esitatud hagi, välja arvatud viiendat väidet puudutav osa;
–
teise võimalusena saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse, ja
–
mõista mõlema astme kohtukulud välja Eulex Kosovolt.
Eulex Kosovo palub Euroopa Kohtul:
–
jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja
–
mõista kohtukulud välja SC‑lt.
Apellatsioonkaebus
SC esitab oma apellatsioonkaebuses viis väidet. Esimese väite kohaselt on rikutud ELTL artiklit 272. Teise väite kohaselt on rikutud nii seda artiklit, õigust tõhusale õiguskaitsevahendile kui ka võrdse kohtlemise põhimõtet. Kolmandas väites leitakse, et rikutud on ümberkorraldamise tegevuskavasid, õigust heale haldusele, erapooletuse põhimõtet ja põhjendamiskohustust. Neljandas väites märgitakse, et rikuti ELTL artikleid 268 ja 270. Viienda väite kohaselt on rikutud viimati nimetatud artikleid ja ELTL artiklit 272, samuti Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 31 ja 41.
Poolte argumendid
Teise väite kolmandas osas, mida tuleb analüüsida kõigepealt, väidab SC, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et otsust 2016. aasta sisekonkursi kohta ja otsust jätta tööleping pikendamata tuleb käsitada töölepingust eraldatavate haldusotsustena, ning leidis seetõttu, et neid ei saa ELTL artikli 272 alusel vaidlustada.
Esimesena olgu märgitud, et SC väidab otsuse kohta, mis käsitleb 2016. aasta sisekonkurssi, et see otsus võeti vastu ümberkorraldamise tegevuskavade alusel. Selles kontekstis ei saanud Üldkohus SC väitel asuda õiguspäraselt seisukohale, et seda otsust ei tehtud töölepingu alusel, samas kui lepingu artiklis 1.2 oli sõnaselgelt märgitud, et standardsed tegevuskavad „on lepingu lahutamatu osa“ – samamoodi nagu operatsiooniplaan.
Neil asjaoludel rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta leidis, et SC ei esitanud ühtegi väidet, mis põhineks teda Eulex Kosovoga siduva lepingu tingimustel, kuigi SC oli esitanud mitu väidet ümberkorraldamise tegevuskavade rikkumise kohta.
Teisena väidab SC töölepingu pikendamata jätmise otsuse kohta, et Üldkohus on mitmes kohtuasjas leidnud, et niisugune otsus on lepinguga seotud. Ainuüksi see, et lepingus puudub tingimus, mis näeks ette lepingu pikendamise, ei mõjuta SC väitel kuidagi selle järelduse põhjendatust.
SC lisab, et Üldkohtu seisukoht vaidlustatud kohtumääruses viiks selleni, et Eulex Kosovo töötajatel takistataks süstemaatiliselt vaielda Euroopa Kohtus vastu enamikule töötamisega seotud etteheidetest ja eelkõige seada kahtluse alla kõige kaalukamad otsused, mida nende suhtes tehakse. Selline seisukoht kujutaks endast põhiõiguste harta artikli 47 ja võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist.
Eulex Kosovo märgib, et Üldkohtu seisukoht on kooskõlas Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikaga, mille kohaselt tuleb ELTL artiklit 272 tõlgendada kitsalt.
Nimelt käib töölepingus sisalduv vahekohtuklausel tema sõnul üksnes sellest lepingust tulenevate või sellega seotud vaidluste kohta. Ainult küsimused, mis on lepinguga lahutamatud seotud, kuuluvad seega Üldkohtu pädevusse ELTL artikli 272 alusel. Kuigi Euroopa Liidu Nõukogu otsuste rakendamiseks võetud meetmed mõjutavad Eulex Kosovo töötajaid tegelikult, tuleb neid meetmeid siiski pidada töölepingust eraldatavateks haldusaktideks.
Nii on 2016. aasta sisekonkursi kohta tehtud otsuse alus asutuseväline ehk väljaspool Eulex Kosovot tehtud otsus, mis ei põhine kõnealusel lepingul. See asutuseväline otsus kirjutati sisse operatsiooniplaani ja seejärel viidi see ellu standardsete tegevuskavadega määratletud korra kohaselt.
Siinkohal ei saa Eulex Kosovo hinnangul asuda seisukohale, et operatsiooniplaan ja standardsed tegevuskavad on lepingulised dokumendid. On tõsi, et töölepingu artiklist 1.2 nähtub, et eelmainitud dokumendid moodustavad selle lepingu lahutamatu osa. Samas on tegemist üldkohaldatavate aktidega, mis ei piirdu ainult lepingulist laadi küsimuste reguleerimisega.
Otsuse puhul jätta tööleping pikendamata põhistas Üldkohus Eulex Kosovo sõnul oma järeldusi õigesti asjaoluga, et Eulex Kosovo ja SC vahel sõlmitud lepingus puudus tingimus lepingu pikendamise kohta.
Lisaks puudub SC‑l alus heita Üldkohtule ette seda, et see eitas oma vahekohtuklauslist tulenevalt pädevust üldiselt, sest Üldkohus jättis hagi rahuldamata üksnes niivõrd, kuivõrd see oli osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu ja osaliselt ilmselgelt õiguslikult põhjendamatu, välistamata võimalust esitada hagi ELTL artikli 263 alusel.
Euroopa Kohtu hinnang
Kõigepealt tuleb meeles pidada, et ELTL artikkel 272 on erisäte, mis võimaldab pöörduda liidu kohtusse era- või avalik-õiguslikus lepingus sisalduva vahekohtuklausli alusel, ja selle võimaluse suhtes puuduvad liidu kohtule esitatava hagi laadist tulenevad piirangud (26. veebruari 2015. aasta kohtuotsus Planet vs. komisjon,
C‑564/13 P
,
EU:C:2015:124
, punkt
, ja 7. novembri 2019. aasta kohtuotsus Rose Vision vs. komisjon,
C‑346/18 P
, ei avaldata,
EU:C:2019:939
, punkt
).
Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika järgi saab lisaks esitada tühistamishagi ELTL artikli 263 alusel institutsioonide kõikide aktide peale – sõltumata nende laadist või vormist –, mille eesmärk on tuua kaasa hageja huve mõjutavaid siduvaid õiguslikke tagajärgi, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis (9. septembri 2015. aasta kohtuotsus Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon,
C‑506/13 P
,
EU:C:2015:562
, punkt
; vt selle kohta ka 11. novembri 1981. aasta kohtuotsus IBM vs. komisjon,
60/81
,
EU:C:1981:264
, punkt
).
Siiski, nagu Üldkohus vaidlustatud kohtumääruse punktis 36 märkis, saab hagejat liidu mõne institutsiooniga siduva lepingu olemasolu korral liidu kohtule ELTL artikli 263 alusel hagi esitada üksnes siis, kui vaidlustatud akti eesmärk on tekitada siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis paigutuvad väljapoole pooli siduvat lepingulist suhet ning mis eeldavad, et lepingupooleks olev institutsioon täidab talle kui haldusorganile antud avaliku võimu volitusi (9. septembri 2015. aasta kohtuotsus Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro vs. komisjon,
C‑506/13 P
,
EU:C:2015:562
, punkt
, ja 28. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Alfamicro vs. komisjon,
C‑14/18 P
,
EU:C:2019:159
, punkt
).
Käesoleval juhul asus Üldkohus vastavalt vaidlustatud kohtumääruse punktides 39 ja 45 seisukohale, et otsus 2016. aasta sisekonkursi kohta ja otsus jätta tööleping pikendamata ei olnud tehtud töölepingu alusel. Üldkohus järeldas selle põhjal vaidlustatud kohtumääruse punktis 46, et kuigi SC esimeses kohtuastmes esitatud hagi kolmas nõue põhines sõnaselgelt ELTL artiklil 272, tuleb seda nõuet käsitada tühistamisnõudena, mis on esitatud ELTL artikli 263 sätete alusel.
Esimesena märkis Üldkohus kõigepealt vaidlustatud kohtumääruse punktis 40 – selleks, et tuvastada, et otsus 2016. aasta sisekonkursi kohta oli töölepingust eraldatav –, et selle konkursi korraldas Eulex Kosovo pärast otsust vähendada selle missiooni töötajate arvu, mis omakorda tulenes sellest, et nõukogu kiitis heaks operatsiooniplaani ja tsiviiloperatsioonide ülem Eulex Kosovo siirmiskava. Üldkohus jõudis selle alusel järeldusele, et nimetatud konkursi korraldamise otsus kujutas endast haldusakti, mida ei võetud vastu töölepingu alusel.
Seejärel tugines Üldkohus vaidlustatud kohtumääruse punktis 41 asjaolule, et otsuse 2016. aasta sisekonkursi kohta tegi valikukomisjon selle kohtumääruse punktis 40 kirjeldatud korra kohaselt, ja jõudis kohtumääruse punktis 42 järeldusele, et otsus 2016. aasta sisekonkursi kohta jäi SC ja Eulex Kosovo vahelisest lepingulisest suhtest väljapoole ning tulenes Eulex Kosovole kui haldusasutusele antud avaliku võimu volituste kasutamisest.
Siiski tuleb esiteks märkida, et kui Üldkohus asus seisukohale, et otsus 2016. aasta sisekonkursi kohta tehti operatsiooniplaanis ja Eulex Kosovo siirmiskavas kindlaks määratud korra raames, ei kirjeldanud Üldkohus täies ulatuses selle otsuse vastuvõtmisele kohalduvat õiguslikku raamistikku. Nimelt – nagu väidab SC ja Eulex Kosovo ei vaidle vastu –, olid selle konkursi korraldamise tingimused osaliselt määratletud ka ümberkorraldamise tegevuskavades.
Teiseks, küsimuse kohta, kas operatsiooniplaanis ja ümberkorraldamise tegevuskavades ette nähtud eeskirjad on lepingulised või personalieeskirjadest tulenevad, nähtub ühismeetme 2008/124 artikli 10 lõikest 3, et rahvusvahelise ja kohaliku lepingulise isikkoosseisu liikmete töötingimused ning õigused ja kohustused sätestatakse Eulex Kosovo ja isikkoosseisu liikme vahelises lepingus.
Vaidlust ei ole aga selles, et töölepingu artiklis 1.2 on otsesõnu märgitud, et operatsiooniplaan ja standardsed tegevuskavad on selle lepingu lahutamatu osa.
Järelikult pidi Üldkohus tõlgendama töölepingu artiklit 1.2, et hinnata selle sätte ulatust ja eelkõige sätte võimalikku mõju sellele, kas operatsiooniplaanis ja ümberkorraldamise tegevuskavades ette nähtud eeskirjad kujutavad endast SC suhtes lepingulisi või personalieeskirjadest tulenevaid sätteid. Kuna Üldkohus seda eespool ei tõlgendanud, ei saanud ta õiguspäraselt asuda seisukohale, et üksikotsus konkreetselt SC olukorra kohta Eulex Kosovos – mis võeti vastu eelkõige operatsiooniplaanis ja ümberkorraldamise tegevuskavades kindlaks määratud korras – tekitab siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis jäävad SC ja Eulex Kosovo vahelisest lepingulisest suhtest väljapoole.
Tõdemus, et otsus 2016. aasta sisekonkursi kohta võeti vastu täitmaks Eulex Kosovo töötajate arvu vähendamise otsust – mille eraldatavust töölepingust ei ole vaidlustatud – ei võimaldanud Üldkohtul teha otsust nii, et ta jätab ühtlasi selle lepingu artikli 1.2 ulatuse kindlaks määramata.
Kuna ühismeetme 2008/124 artikli 10 lõikes 3 on ette nähtud, et Eulex Kosovo rahvusvahelise isikkoosseisu liikmete õigused ja kohustused määratletakse lepingus, ei saa algusest peale välistada, et Eulex Kosovo korraldust käsitlevaid üldotsuseid rakendatakse isikkoosseisu liikmete staatust käsitlevate üksikotsustega, mis paigutuvad Eulex Kosovo ja tema liikmete vaheliste lepinguliste suhete raamistikku.
Eeltoodu alusel tuleb teha järeldus, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta asus vaidlustatud kohtumääruse punktis 42 seisukohale, et tööleping on eraldatav otsusest 2016. aasta sisekonkursi kohta, ilma et ta oleks kõigepealt tõlgendanud selle lepingu artiklit 1.2.
Teisena tugines Üldkohus vaidlustatud kohtumääruse punktis 45 – tuvastamaks, et töölepingu pikendamata jätmise otsus on töölepingust eraldatav – kinnitusele, et tööleping ei sisaldanud punkti lepingu pikendamise kohta. Üldkohus järeldas sellest, et otsus SC‑le uut lepingut pakkuda või mitte pakkuda ei tulenenud lepingutingimustest, mis seovad SC‑d Eulex Kosovoga, vaid see otsus oli üksnes 2016. aasta sisekonkursi kohta tehtud otsuse tagajärg.
Siinkohal tuleb esiteks märkida, et käesoleva kohtuotsuse punktis 42 esitatud järeldusest nähtub, et Üldkohus ei saanud õiguspäraselt tugineda seosele 2016. aasta sisekonkursi kohta tehtud otsuse ja töölepingu pikendamata jätmise otsuse vahel, et tõendada, et viimati nimetatud otsus tekitas siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis jäid väljapoole SC ja Eulex Kosovo vahelist siduvat lepingulist suhet.
Teiseks, kuigi asjaolu, et tööleping ei sisalda lepingutingimust, mis näeks otsesõnu ette lepingu pikendamise enne kindlaks määratud asjaoludel, võib see olla asjakohane SC esimeses kohtuastmes esitatud hagi põhjendatuse hindamisel; see ei tähenda tingimata, et lepingu pikendamata jätmise otsuse õiguspärasust saab hinnata nimetatud lepingu tingimusi arvesse võtmata.
Arvestades, et ümberkorraldamise tegevuskavade artikli 4.3 tekstist, mille lepingulist laadi Üldkohus oleks pidanud hindama, nähtub, et see artikkel loob seose sisekonkursi tulemuste ja töölepingu pikendamata jätmise vahel, oleks kõnealuse otsuse õiguspärasust tulnud seega hinnata nimetatud artiklit arvesse võttes.
Sellest tuleneb, et põhjendused, millele Üldkohus vaidlustatud kohtumääruse punktis 45 tugines, ei olnud piisavad, et anda alust järelduseks, et töölepingu pikendamata jätmise otsus oli töölepingust eraldatav.
Kolmandana ei ole vaidlustatud kohtumääruse punktis 43 esitatud põhjendus, mille kohaselt SC ei esitanud ühtegi töölepingu tingimustest tulenevat väidet, väiteosa või argumenti, piisav, et anda alust järelduseks, milleni Üldkohus jõudis.
On tõsi, et vaidlust ei ole selles, et SC tugines oma kolmanda nõude põhjendamisel suurel määral ümberkorraldamise tegevuskavade sätete erinevatele rikkumistele. Üldkohus ei saanud siiski teha kindlaks, et need sätted ei olnud SC puhul lepingulist laadi, ilma et ta oleks enne tõlgendanud töölepingu artiklit 1.2.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb asuda seisukohale, et Üldkohus ei saanud õiguspäraselt tugineda vaidlustatud kohtumääruse punktides 42 ja 45 tehtud tuvastustele selleks, et kvalifitseerida esimeses kohtuastmes esitatud hagi kolmandas nõudes esitatud nõue vaidlustatud kohtumääruse punktis 46 ümber, ning tuvastada sel alusel kohtumääruse punktis 51, et taotlus esitati hilinenult – mis toob kaasa nõude vastuvõetamatuse.
Seega tuleb SC teise väite kolmanda osaga nõustuda.
Kuna Üldkohus põhjendas vaidlustatud kohtumääruse punktides 54, 55, 71 ja 72 esimeses kohtuastmes esitatud hagiavalduse kolmanda nõude vastuvõetamatusega seda, et ta jätab hagi ülejäänud nõuded rahuldamata, tuleb kõnealune kohtumäärus tervikuna tühistada, ilma et oleks vaja analüüsida teise väite teisi osi ega apellatsioonkaebuse muid väiteid.
Hagimenetlus Üldkohtus
Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu kohaselt võib Euroopa Kohus teha Üldkohtu otsuse tühistamise korral asja suhtes ise lõpliku kohtuotsuse, kui menetlusstaadium seda lubab.
Käesoleval juhul see nii ei ole.
Kõigepealt peab Üldkohus esitatud tühistamisalust arvestades veel tõlgendama töölepingu artiklit 1.2, mis kujutab endast faktiliste asjaolude hindamist (vt selle kohta 29. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus komisjon vs. ANKO,
C‑78/14 P
,
EU:C:2015:732
, punkt
, ja 21. aprilli 2016. aasta kohtumäärus Borde ja Carbonium vs. komisjon,
C‑279/15 P
, ei avaldata,
EU:C:2016:297
, punktid
–
), et teha otsus selle lepingu eraldatavuse kohta 2016. aasta sisekonkursi otsusest ja selle lepingu pikendamata jätmise otsusest.
Seejärel olgu rõhutatud, et Üldkohus ei analüüsinud ei Eulex Kosovo esitatud vastuvõetamatuse vastuväidet ega esimeses kohtuastmes esitatud kolmanda nõude põhjendatust, kuigi selline hindamine oleks vajalik, kui käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis nimetatud otsuseid tuleks pidada SC ja Eulex Kosovo vahelise lepingulise suhtega seotuks.
Viimaks peab Üldkohus juhul, kui ta peaks lõppkokkuvõttes leidma, et see nõue on vastuvõetav, käesoleva kohtuotsuse punktis 52 esitatud kaalutlusi arvestades selle hagi teised nõuded uuesti läbi vaatama.
Seega tuleb kohtuasi saata tagasi Üldkohtule.
Kohtukulud
Kuna kohtuasi saadetakse tagasi Üldkohtule, tuleb käesoleva apellatsioonimenetlusega seotud kohtukulude kandmine otsustada edaspidi.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:

1.
Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 19. septembri 2018. aasta otsus SC vs. Eulex Kosovo (
T‑242/17
,
EU:T:2018:586
).

2.
Suunata asi tagasi Euroopa Liidu Üldkohtusse.

3.
Otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.