CELEX: 62020CJ0564
Begäran om förhandsavgörande
Gemensamma fiskeripolitiken
Förordning (EG) nr 1224/2009
Kontrollsystem
Artiklarna 33.2 a och 34
Registrering av fångstuppgifter och fiskeansträngning
Överföring till Europeiska kommissionen av uppgifter om fångstmängder av havskräfta
Möjlighet att använda andra uppgifter än de som återfinns i fiskeloggboken
Rimlig och vetenskapligt giltig metod för att behandla och kontrollera uppgifterna
Stängning av fiske

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 33.2 a och artikel 34 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs, om ändring av förordningarna (EG) nr 847/96, (EG) nr 2371/2002, (EG) nr 811/2004, (EG) nr 768/2005, (EG) nr 2115/2005, (EG) nr 2166/2005, (EG) nr 388/2006, (EG) nr 509/2007, (EG) nr 676/2007, (EG) nr 1098/2007, (EG) nr 1300/2008, (EG) nr 1342/2008 och upphävande av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1627/94 och (EG) nr 1966/2006, i dess ändrade lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/812 av den 20 maj 2015 (
EUT L 133, 2015, s. 1
) (nedan kallad förordning nr 1224/2009).
Begäran har framställts i ett mål mellan PF och MF, å ena sidan, och Minister for Agriculture, Food and the Marine (ministern för jordbruk, livsmedel och sjöfartsfrågor, Irland) (nedan kallad ministern) och Sea Fisheries Protection Authority (SFPA) (myndighet för skydd av havsfiske, Irland), å andra sidan, angående ministerns beslut att förbjuda fiske av havskräfta (
nephs norvegicus
) inom ett fångstområde som kallas funktionell enhet 16 (nedan kallad FE16), som ligger på Porcupine Bank utanför Irlands västkust.
Tillämpliga bestämmelser
Förordning(EU) nr 1380/2013
Artikel 2.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) nr 639/2004 och rådets beslut 2004/585/EG (
EUT L 354, 2013, s. 22
), som anger syftet med för den gemensamma fiskeripolitiken, har följande lydelse:
”Den gemensamma fiskeripolitiken ska säkerställa att fiske- och vattenbruksverksamheterna är miljömässigt hållbara på lång sikt och förvaltas på ett sätt som är förenligt med målen om att uppnå nytta i ekonomiskt, socialt och sysselsättningshänseende samt att bidra till att trygga livsmedelsförsörjningen.”
Förordning nr 1224/2009
I artikel 5.5 i förordning nr 1224/2009, med rubriken ”Allmänna principer”, föreskrivs följande:
”I varje medlemsstat ska en enda myndighet samordna alla nationella kontrollmyndigheters verksamhet. Den ska också ansvara för att samordna insamling, behandling och certifiering av uppgifter om fiskeverksamhet samt för att rapportera till, samarbeta med och säkerställa överföring av uppgifter till kommissionen, Gemenskapens kontrollorgan för fiske som inrättats i enlighet med förordning (EG) nr 768/2005 …, andra medlemsstater och, i förekommande fall, tredjeländer.”
I artikel 9.1 i förordning nr 1224/2009, med rubriken ”Satellitbaserat kontrollsystem för fartyg”, föreskrivs följande:
”1. Medlemsstaterna ska använda ett satellitbaserat kontrollsystem för fartyg för att på ett effektivt sätt kunna övervaka den fiskeverksamhet som bedrivs av fiskefartyg som för deras flagg, oavsett var dessa fartyg befinner sig, samt fiskeverksamhet i medlemsstaternas vatten.”
I artikel 14.1, 14.2 och 14.9 i denna förordning, med rubriken ”Ifyllande och inlämnande av fiskeloggboken”, föreskrivs följande:
”1.   Utan att det påverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser i de fleråriga planerna ska befälhavaren på vart och ett av unionens fiskefartyg med en total längd på 10 meter eller mer föra fiskeloggbok om sina fiskeinsatser, varvid det för varje fiskeresa särskilt ska anges alla mängder av varje art som fångas och finns ombord över 50 kg i levande vikt. Tröskeln på 50 kg ska gälla så snart fångsterna av en art överstiger 50 kg.
2.   Den fiskeloggbok som avses i punkt 1 ska särskilt innehålla följande uppgifter:
a)
Fiskefartygets distriktsbeteckning och namn.
b)
[Förenta nationernas livsmedels- och jordbruksorganisations (FAO)] trebokstavskod för varje art och det relevanta geografiska området där fångsterna togs,
c)
Datum för fångsterna.
d)
Avgångs- och ankomsttid samt fiskeresans varaktighet.
e)
Typ av redskap, maskstorlek och dimension.
f)
Uppskattade mängder av varje art uttryckt i kg levande vikt eller, när så är lämpligt, antalet individer, inklusive de mängder eller individer som är mindre än den tillämpliga minsta referensstorleken för bevarande, som en separat uppgift.
g)
Antalet fiskeinsatser.
…
9.   Befälhavaren ansvarar för att uppgifterna i fiskeloggboken är korrekta.”
I artikel 15.1 och 2 i samma förordning, med rubriken ”Elektroniskt ifyllande och överlämnade av fiskeloggboksuppgifter”, föreskrivs följande:
”1.   Befälhavare på unionens fiskefartyg med en total längd på 12 meter eller mer ska registrera de uppgifter som avses i artikel 14 på elektronisk väg och överlämna dem till flaggmedlemsstatens behöriga myndighet på elektronisk väg åtminstone en gång per dag.
2.   Befälhavare på unionens fiskefartyg med en total längd på 12 meter eller mer ska överlämna de uppgifter som avses i artikel 14 på begäran av flaggmedlemsstatens behöriga myndigheter, och efter att den sista fiskeinsatsen har avslutats ska han under alla omständigheter överlämna de berörda fiskeloggboksuppgifterna före ankomst till hamn.”
I artikel 33.1 och 33.2 i förordning nr 1224/2009, med rubriken ”Registrering av fångstuppgifter och fiskeansträngning”, föreskrivs följande:
”1.   Varje flaggmedlemsstat ska registrera alla relevanta uppgifter, särskilt de som avses i artiklarna 14, 21, 23, 28 och 62, om de fiskemöjligheter som avses i detta kapitel, uttryckta både i landningar och, i förekommande fall, fiskeansträngning, och bevara originalen under en period om tre år eller längre i enlighet med nationella bestämmelser.
2.   Utan att det påverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser i unionslagstiftningen ska flaggmedlemsstaterna ska före den 15 varje månad genom dataöverföring meddela kommissionen eller det organ som den har utsett
a)
aggregerade data för de mängder av varje bestånd eller grupp av bestånd som omfattas av en [total tillåter fångstmängd (TAC)] eller kvot som har landats under föregående månad, inbegripet de mängder som är mindre än den tillämpliga minsta referensstorleken för bevarande, som en separat uppgift, och
…”
I artikel 34 i förordningen, med rubriken ”Uppgifter om uttömning av fiskemöjligheter”, föreskrivs följande:
”En medlemsstat ska utan dröjsmål informera kommissionen när den finner att
a)
fångster ur ett kvoterat bestånd eller en kvoterad grupp av bestånd som tas av fiskefartyg som för dess flagg bedöms uppgå till 80 % av denna kvot, eller
…
I dessa fall ska den till kommissionen och på dess begäran lämna mer detaljerad och frekvent information än den som avses i artikel 33.”
I artikel 35.1 och 35.2 i förordningen, med rubriken ”Stängning av fiske från medlemsstaternas sida”, föreskrivs följande:
”1.   Varje medlemsstat ska fastställa det datum från och med vilket
a)
fångster ur ett kvoterat bestånd eller en kvoterad grupp av bestånd som tas av fiskefartyg som för dess flagg ska bedömas ha uttömt denna kvot,
…
2.   Från och med den dag som avses i punkt 1 ska den berörda medlemsstaten förbjuda alla eller en del fiskefartyg som för dess flagg att antingen fiska ur detta bestånd eller denna grupp av bestånd vars kvot har uttömts, i relevant fiskeri eller när sådana fiskeredskap förvaras ombord i det geografiska området där den högsta tillåtna fiskeansträngningen har uppnåtts, och särskilt att bevara ombord, omlasta, omflytta och landa fisk som fångats efter denna dag, och fastställa ett datum fram till vilket det är tillåtet att lasta om, överföra och landa fångster eller lämna in de slutliga fångstdeklarationerna.
…”
I artikel 109 i samma förordning, med rubriken ”Allmänna principer för analys av uppgifter”, föreskrivs följande:
”1.   Medlemsstaterna ska senast den 31 december 2013 upprätta en datoriserad databas för validering av uppgifter som registrerats i enlighet med denna förordning, samt ett valideringssystem.
2.   Medlemsstaterna ska se till att alla uppgifter som har registrerats i enlighet med denna förordning är korrekta, fullständiga och översända inom de tidsfrister som fastställs i den gemensamma fiskeripolitiken.
Särskilt ska följande göras:
a)
Medlemsstaterna ska korskontrollera, analysera och verifiera följande uppgifter med hjälp av automatiserade datoriserade algoritmer och mekanismer:
i)
Uppgifter från det satellitbaserade kontrollsystemet för fartyg.
ii)
Uppgifter om fiskeverksamhet, i synnerhet fiskeloggbok, landningsdeklaration, omlastningsdeklaration och förhandsanmälan.
iii)
Uppgifter från deklarationer om övertagande, transportdokument och avräkningsnotor.
iv)
Uppgifter från fiskelicenser och fisketillstånd.
v)
Uppgifter om inspektionsrapporter.
vi)
Uppgifter om maskinstyrka.
b)
Följande uppgifter ska också korskontrolleras, analyseras och verifieras i förekommande fall:
i)
Uppgifter från systemet för positionsbestämning.
ii)
Uppgifter om iakttagelser.
iii)
Uppgifter som avser internationella fiskeavtal.
iv)
Uppgifter om inresa i och avresa från fiskeområden, havsområden där det gäller särskilda bestämmelser om tillträde till vatten och resurser, regionala fiskeriorganisationers och liknande organisationers reglerade områden samt tredjeländers vatten.
v)
Uppgifter från automatiska identifieringssystem.
3.   Valideringssystemet ska göra det möjligt att omedelbart identifiera motstridigheter, felaktigheter och saknade uppgifter.
4.   Medlemsstaterna ska se till att databasen tydligt signalerar motstridiga uppgifter som upptäcks i systemet för datavalidering. Databasen ska också flagga för uppgifter som har rättats till och meddela varför rättelsen gjorts.
5.   Om motstridiga uppgifter upptäcks ska den berörda medlemsstaten genomföra nödvändiga undersökningar och, om det finns skäl att misstänka att en överträdelse har ägt rum, vidta de åtgärder som krävs.
…”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
I juli 2017 uppkom hos SFPA, den enda kontrollmyndighet för Irland som utsetts i enlighet med artikel 5.5 i förordning nr 1224/2009, allvarliga tvivel beträffande riktigheten av och exaktheten i de uppgifter avseende fångsterna av havskräfta inom UF16 under det första halvåret samma år, som registrerats i den elektroniska fiskeloggbok som enligt artiklarna 14 och 15 i förordning nr 1224/2009 ska föras av befälhavare på irländska fiskefartyg.
Befälhavarna på de irländska fiskefartygen hade uppgett att de fångat 733 ton havskräfta inom UF16. SFPA ansåg att denna siffra var betydligt lägre än den verkliga mängd havskräfta som fångats inom UF16 och att de havskräftor som fångats inom UF16 felaktigt hade deklarerats som fångade någon annanstans. Enligt myndighetens beräkningar hade man år 2017 fiskat 1991 ton havskräfta inom UF16, vilket således överskred Irlands TAC, vilken för år 2017 och för detta delområde uppgick till 1124 ton.
SFPA:s beräkning grundar sig på den så kallade tidsmetoden, som består i att använda sig av uppgifter från fiskare avseende dels den tid som tillbringats inom en viss sektor, dels den totala fångstmängden. På grundval av dessa uppgifter gjorde SFPA en ny beräkning av avkastningen från en fisketur och gjorde så på grundval av antagandet att den tid som tillbringats inom en viss sektor är en bättre indikator på lokalisering av fångsten än uppgifterna i den elektroniska fiskeloggboken. Myndigheten gjorde således en ny tilldelning av fångster i förhållande till den tid som tillbringats åt fiske inom en viss sektor. Enligt denna metod ska, om exempelvis 75 procent av den totala fisketiden under en fisketur har tillbringats inom en sektor, 75 procent av den relevanta fångsten tillskrivas denna sektor.
Genom skrivelse av den 14 juli 2017 meddelade SFPA således ministern, och därefter kommissionen, siffran 1991 ton. På grundval av denna information stoppade ministern fisket för fartyg som seglar under irländsk flagg under perioden mellan oktober och december 2017, och kommissionen utfärdade den 2 november 2017 ett meddelande till fiskare från samtliga medlemsstater, om att fiskeriet skulle stängas.
Inom ramen för en talan vid High Court (Förvaltningsöverdomstolen, Irland) gjorde klagandena i det nationella målet, fiskare verksamma inom bland annat område UF16, gällande att de hade lidit allvarlig ekonomisk skada till följd av stängningen och bestred bland annat lagenligheten av den metod som SFPA använt och, i förlängningen, giltigheten av ministerns beslut om att stänga fiskeriet.
Genom dom av den 30 oktober 2018 ogillade High Court (Förvaltningsöverdomstolen) klagandenas överklagande av det ursprungliga målet. Denna dom överklagades till Supreme Court (Högsta domstolen, Irland), som är den hänskjutande domstolen.
Klagandena har härvid gjort gällande att användningen av den så kallade tidsmetoden inte har någon rättslig grund i den relevanta lagstiftningen. Domstolen i första instans gjorde fel när den fann att den rättsliga grunden för denna metod var de grundläggande målen med den gemensamma fiskeripolitiken i stället för att tillämpa de trots allt tydliga bestämmelserna.
Klagandena har särskilt gjort gällande att de uppgifter och den information som den behöriga myndigheten ska beakta vid beräkningen av fiskerifångsterna är uppgifterna i fiskeloggböckerna, vilka avses i artiklarna 14 och 15 i förordning nr 1224/2009. Denna myndighet ska endast överföra dessa uppgifter till kommissionen i enlighet med artikel 33.2 a och artikel 34 i denna förordning. Genom att tillämpa den så kallade tidsmetoden översände SFPA inte de ”uppgifter” som avses i förordning nr 1224/2009, utan i stället sitt expertutlåtande.
SFPA och ministern har påpekat att det inte finns något i förordning nr 1224/2009, till exempel i artiklarna 14, 15, 33 och 34 däri, som hindrar SFPA från att använda andra uppgifter än de som framgår av fiskeloggboken när denna myndighet hyser rimliga tvivel om huruvida uppgifterna är riktiga. SFPA och ministern har vidare gjort gällande att även om det framgår av artiklarna 14 och 15 i denna förordning att fiskeloggboken innehåller ”uppgifter” och ”information”, finns det ingenting som tyder på att det härvid rör sig om endast de ”uppgifter” eller den ”information” som den enda kontrollmyndigheten ska lämna till kommissionen.
Den hänskjutande domstolen har angett att de huvudsakliga unionsrättsliga frågorna i förevarande mål rör tolkningen av begreppen ”uppgifter” och ”information” i förordning nr 1224/2009 och, i synnerhet, frågan huruvida fiskerimyndigheten, när den meddelar kommissionen i enlighet med artiklarna 33.2 a och 34 i denna förordning, ska nöja sig med att lämna de uppgifter som framgår av fiskeloggboken, eller om den, när den hyser rimliga tvivel om riktigheten i dessa uppgifter, får använda en rimlig och vetenskapligt grundad metod för att bedöma uppgifterna i dessa fiskeloggböcker i syfte att få fram exaktare fångstsiffror i dessa anmälningar.
Mot denna bakgrund beslutade Supreme Court (Högsta domstolen) att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till EU-domstolen:
”1.
Är den enda kontrollmyndigheten i en medlemsstat, när den lämnar meddelanden och certifieringar till Europeiska kommissionen enligt artiklarna 33.2 a och 34 i kontrollförordningen, begränsad till att meddela uppgifter om fångst på en viss fångstplats vilka loggas av fiskare enligt artiklarna 14 och 15 i förordningen, när den enda kontrollmyndigheten av goda skäl anser att de loggade uppgifterna är synnerligen otillförlitliga, eller har den rätt att använda rimliga, vetenskapliga metoder för att behandla och certifiera de loggade uppgifterna för att kunna erhålla mer korrekta uttagssiffror för meddelanden till Europeiska kommissionen?
2.
Kan myndigheten lagligen använda andra dataflöden, såsom fiskelicenser, fisketillstånd, satellitbaserade kontrollsystem för fartyg, landningsdeklarationer, avräkningsnotor och transportdokument om den på rimliga grunder anser att det är lämpligt?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Den hänskjutande domstolen har ställt dessa frågor, som ska prövas tillsammans, för att få klarhet i huruvida artiklarna 33.2 a och 34 i förordning nr 1224/2009 ska tolkas så, att den enda kontrollmyndigheten i en medlemsstat är skyldig att till kommissionen enbart anmäla de uppgifter som befälhavare på fiskefartyg har fört in i fiskeloggboken, i enlighet med artiklarna 14 och 15 i denna förordning, eller om den kan använda sig av en rimlig och vetenskapligt giltig metod, såsom den så kallade tidsmetoden, vid bedömningen av dessa uppgifter, för att säkerställa att de fångstsiffror som den ska anmäla till kommissionen är korrekta.
Domstolen erinrar inledningsvis om att medlemsstaterna enligt artikel 33.1 i förordning nr 1224/2009 ska registrera ”alla relevanta uppgifter, särskilt de som avses i artiklarna 14, 21, 23, 28 och 62, om … fiskemöjligheter”. Enligt artikel 33.2 a i denna förordning ska flaggmedlemsstaterna genom dataöverföring meddela kommissionen ”aggregerade data” för de mängder av varje bestånd eller grupp av bestånd som omfattas av en TAC eller kvot som har landats under föregående månad.
Enligt artikel 34 a i förordning nr 1224/2009 ska varje medlemsstat utan dröjsmål informera kommissionen när den finner att fångster ur ett kvoterat bestånd eller en kvoterad grupp av bestånd som tas av fiskefartyg som för dess flagg bedöms uppgå till 80 procent av denna kvot.
Vad gäller befälhavares upprättande av fiskeloggbok föreskrivs i artikel 14.1 i förordning nr 1224/2009 en skyldighet för befälhavare på unionens fiskefartyg med en total längd på 10 meter eller mer, att föra fiskeloggbok om sina fiskeinsatser Enligt artikel 14.2 ska fiskeloggboken bland annat innehålla ”uppgifter” avseende datum och det geografiska området där fångsten togs samt uppskattade mängder av varje art. I artikel 14.6 föreskrivs att denna information ska lämnas till flaggmedlemsstaten senast 48 timmar efter landningen. Enligt artikel 14.9 i denna förordning är befälhavaren ansvarig för att uppgifterna i fiskeloggboken är korrekta. I artikel 15.1 och 15.2 i nämnda förordning föreskrivs att befälhavare på unionens fiskefartyg med en total längd på 12 meter eller mer, en gång per dag och på elektronisk väg ska registrera och överlämna ”de uppgifter som avses i artikel 14” i samma förordning samt fastställa tidsfrister härför.
Enligt fast rättspraxis ska vid tolkningen av en unionsbestämmelse inte bara lydelsen beaktas, utan också sammanhanget och de mål som eftersträvas med de föreskrifter som bestämmelsen ingår i (dom av den 10 mars 2021, Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg,
C‑365/19
,
EU:C:2021:189
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Vad för det första gäller bokstavstolkningen av de bestämmelser som den hänskjutande domstolen har hänvisat till, framgår det av ordalydelsen i artikel 33 i förordning nr 1224/2009 att denna bestämmelse inte enbart avser de uppgifter som avses i artiklarna 14, 21, 23, 28 och 62 i förordningen, utan en bredare samling uppgifter som omfattar ”alla … uppgifter” som kan anses vara relevanta, något som uttrycket ”särskilt” vittnar om.
Det framgår dessutom tydligt av användningen av adjektivet ”aggregerade” i artikel 33.2 a i förordning nr 1224/2009 att de uppgifter som ska anmälas till kommissionen inte är begränsade till rådata hämtade från fiskeloggboken, utan att dessa ska behandlas på något sätt, i form av aggregation.
Vad gäller ordalydelsen i artikel 34 i förordning nr 1224/2009 konstaterar domstolen dels att det i denna artikel inte hänvisas till begreppen ”uppgifter” och ”information”, som avses i andra artiklar i samma förordning, i syfte att avgöra huruvida tröskeln för uttömning på 80 procent av en kvot har uppnåtts, dels att det inte föreskrivs någon metod för medlemsstaterna i detta syfte.
Av dessa omständigheter följer att ordalydelsen i artiklarna 33 och 34 i förordningen inte ger stöd för en tolkning som gör det möjligt att begränsa tolkningen av begreppen ”uppgifter” eller ”information” till att endast avse rådata som befälhavare på fiskefartyg fört in i loggboken.
Vidare framgår det av ordalydelsen i dessa bestämmelser, och särskilt av ordalydelsen i artikel 33.2 a i förordning nr 1224/2009, att den enda kontrollmyndigheten inte ska begränsa sig till att automatiskt vidarebefordra de uppgifter som befälhavare på fiskefartyg fört in i loggboken, utan att den ska behandla dessa uppgifter innan den vidarebefordrar dem till kommissionen.
Vad för det andra gäller det sammanhang som artiklarna 33 och 34 i förordning nr 1224/2009 ingår i, ska det inledningsvis påpekas att det inte finns något i ordalydelsen i artiklarna 14 och 15 i förordning nr 1224/2009 som stöder tolkningen att de uppgifter som avses i artikel 14.2 i denna förordning utgör de enda ”uppgifter” som är relevanta för tillämpningen av artiklarna 33 och 34 i denna förordning.
Det ska i detta sammanhang även hänvisas till artiklarna 5, 9 och 109 i förordning nr 1224/2009.
För det första ska, enligt artikel 5.5 i denna förordning, den enda kontrollmyndighet som utsetts av medlemsstaten bland annat ha till uppgift att samordna insamling, behandling och certifiering av uppgifter om fiskeverksamhet, och därefter rapportera dessa till kommissionen. Bland dessa uppgifter ingår bland annat de uppgifter som avses i artiklarna 33 a och 34 i förordningen. Enligt artikel 9.1 i samma förordning ska medlemsstaterna använda ett satellitbaserat kontrollsystem för fartyg för att på ett effektivt sätt kunna övervaka den fiskeverksamhet som bedrivs av fiskefartyg som för deras flagg, oavsett var dessa fartyg befinner sig, samt fiskeverksamhet i medlemsstaternas vatten.
Enligt artikel 109.2 i förordning nr 1224/2009 ska medlemsstaterna vidare se till att alla uppgifter som har registrerats i enlighet med denna förordning är korrekta och fullständiga. I detta syfte föreskrivs i punkt a i denna förordning att medlemsstaterna ska utföra korskontrollera, analysera och verifiera olika uppgifter och information, bland annat uppgifter från det satellitbaserade kontrollsystemet för fartyg och uppgifter om fiskeriverksamhet, i synnerhet uppgifter från fiskeloggböcker, landningsdeklarationer, förhandsanmälningar, transportdokument, avräkningsnotor fisketidningen, landningsdeklarationer, förhandsanmälan, uppgifter från transportdokument, försäljningsnotor, fiskelicenser och fisketillstånd.
I artikel 109.5 i förordning nr 1224/2009 föreskrivs slutligen att medlemsstaterna, om de upptäcker motstridiga uppgifter, ska genomföra nödvändiga undersökningar och, om det finns skäl att misstänka att en överträdelse har ägt rum, vidta de åtgärder som krävs.
Artiklarna 5.5, 109.2 och 109.5 i förordning nr 1224/2009 är alltså avsedda att säkerställa att medlemsstaterna överför korrekta och fullständiga uppgifter till kommissionen, genom att vid behov använda sig av kontroll. Det framgår även av ordalydelsen i nämnda artikel 5 att den enda kontrollmyndighet som utsetts av en medlemsstat inte ska nöja sig med att bara automatiskt vidarebefordra de uppgifter som den samlar in till kommissionen, utan den ska behandla och kontrollera dessa uppgifter samt, i förekommande fall, vidta de åtgärder som krävs.
Det sammanhang i vilket artiklarna 33 och 34 i förordning nr 1224/2009 ingår talar således för den tolkning för vilken det redogjorts i punkt 32 i förevarande dom. En enda kontrollmyndighet, och följaktligen den medlemsstat till vilken den tillhör, skulle inte kunna uppfylla sina skyldigheter enligt denna förordning om denna myndighet inte kunde kontrollera tillförlitligheten och riktigheten av de uppgifter som den samlar in, och om den enbart automatiskt måste vidarebefordra de uppgifter som befälhavare fört in i fiskeloggboken.
Vad för det tredje gäller det syfte som eftersträvas med förordning nr 1224/2009, ska det erinras om att denna förordning ingår i den gemensamma fiskeripolitiken, vars bevarandemål definieras i artikel 2.1 i förordning nr 1380/2013. Enligt den bestämmelsen syftar den gemensamma fiskeripolitiken till att säkerställa att fiske- och vattenbruksverksamheterna är miljömässigt hållbara på lång sikt och förvaltas på ett sätt som är förenligt med målen om att uppnå nytta i ekonomiskt, socialt och sysselsättningshänseende samt att bidra till att trygga livsmedelsförsörjningen.
Medlemsstaterna kan emellertid endast ändamålsenligt kontrollera användandet av kvoterna och därmed bidra till att uppnå de mål för den gemensamma fiskeripolitiken som anges i artikel 2 i förordning nr 1380/2013 om de kan förvissa sig om att de har tillgång till korrekta och fullständiga uppgifter om fiskemöjligheterna.
Det skulle således vara oförenligt med den gemensamma fiskeripolitikens bevarandemål att inte ge den enda kontrollmyndigheten befogenhet att använda en rimlig och vetenskapligt giltig metod för att kontrollera uppgifterna i fiskeloggboken och därmed försäkra sig om att uppgifterna avseende fångsterna, vilka ska överlämnas till kommissionen i enlighet med artiklarna 33 a och 34 i förordning nr 1224/2009, är korrekta.
En tolkning enligt vilken den enda kontrollmyndigheten automatiskt ska anmäla uppgifterna utan att självständigt utöva sin sakkunskap trots att den, såsom i förevarande fall, på rimliga grunder är övertygad om att uppgifterna i fiskeloggboken är felaktiga, förutsätter, i likhet med vad kommissionen har gjort gällande, att detta formuleras tydligt i förordning nr 1380/2013 eller i förordning nr 1224/2009, vilket inte är fallet.
Denna tolkning överensstämmer för övrigt med domstolen praxis avseende det regelverk som gällde före förordning nr 1224/2009.
När det gäller artikel 9.1 och 9.2 i rådets förordning (EEG) nr 2241/87 av den 23 juli 1987 om fastställande av vissa åtgärder för kontroll av fisket (
EGT L 207, 1987, s. 1
), enligt vilken alla medlemsstater dels ska se till att samtliga landningar av ett bestånd eller en grupp av bestånd som omfattas av en TAC eller kvot registreras, dels se till att dessa uppgifter anmäls till kommissionen, har domstolen redan slagit fast att denna bestämmelse inte ska tolkas på så sätt att den endast medför en skyldighet för den berörda medlemsstaten att inom den fastställda tidsfristen lämna den information som erhållits. Tvärtom ska medlemsstaterna se till att de uppgifter som lämnas är riktiga. Domstolen underkände följaktligen den berörda medlemsstatens argument att det i nämnda bestämmelse endast föreskrivs en skyldighet för medlemsstaterna att lämna ut de uppgifter som förts in fiskeloggboken utan att kontrollera att de är korrekta (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 november 2002, kommissionen/Förenade kungariket,
C‑454/99
,
EU:C:2002:652
, punkterna
och
).
Mot bakgrund av det ovan anförda finner domstolen att artiklarna 33.2 a och 34 i förordning nr 1224/2009 ska tolkas så, att den enda kontrollmyndigheten i en medlemsstat inte är skyldig att till kommissionen enbart anmäla de uppgifter som befälhavare på fiskefartyg har fört in i fiskeloggboken, i enlighet med artiklarna 14 och 15 i denna förordning, utan kan använda sig av en rimlig och vetenskapligt giltig metod, såsom den så kallade tidsmetoden, vid bedömningen av dessa uppgifter, för att säkerställa att de fångstsiffror som den ska anmäla till kommissionen är korrekta.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjätte avdelningen) följande:

Artiklarna 33.2 a och 34 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs, om ändring av förordningarna (EG) nr 847/96, (EG) nr 2371/2002, (EG) nr 811/2004, (EG) nr 768/2005, (EG) nr 2115/2005, (EG) nr 2166/2005, (EG) nr 388/2006, (EG) nr 509/2007, (EG) nr 676/2007, (EG) nr 1098/2007, (EG) nr 1300/2008, (EG) nr 1342/2008 och upphävande av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1627/94 och (EG) nr 1966/2006, i dess ändrade lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/812 av den 20 maj 2015, ska tolkas så, att den enda kontrollmyndigheten i en medlemsstat inte är skyldig att till Europeiska kommissionen enbart anmäla de uppgifter som befälhavare på fiskefartyg har fört in i fiskeloggboken, i enlighet med artiklarna 14 och 15 i denna förordning, utan kan använda sig av en rimlig och vetenskapligt giltig metod, såsom den så kallade tidsmetoden, vid bedömningen av dessa uppgifter, för att säkerställa att de fångstsiffror som den ska anmäla till kommissionen är korrekta.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.