CELEX: 62015TJ0374
Europos Sąjungos prekių ženklas
Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra
Žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas „Vermögensmanufaktur“
Absoliutūs atmetimo pagrindai
Apibūdinamasis pobūdis
Skiriamojo požymio nebuvimas
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktai
Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punktas

)
I.
Ginčo aplinkybės
2009 m. gruodžio 18 d. ieškovė V
M Vermögens‑Management GmbH
pagal 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (
OL L 78, 2009, p. 1
) pateikė Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybai (EUIPO) paraišką įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą.
Prekių ženklas, kurį buvo prašyta įregistruoti, yra žodinis žymuo „Vermögensmanufaktur“.
Paslaugos, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 35 ir 36 klasėms ir pagal kiekvieną iš jų atitinka šį aprašymą:
–
35 klasė: „Reklama; verslo vadyba; verslo administravimas; įstaigų veikla“,
–
36 klasė: „Draudimas; finansinės operacijos; piniginės operacijos; portfelio valdymas; finansinės konsultacijos; nekilnojamojo turto operacijos“.
Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška buvo paskelbta 2011 m. vasario 8 d.
Bendrijos prekių ženklų biuletenyje
Nr. 26/2011. Prašomas prekių ženklas 2011 m. gegužės 18 d. buvo įregistruotas numeriu 8770042.
2012 m. liepos 30 d. įstojusi į bylą šalis
DAT Vermögensmanagement GmbH
pateikė prašymą EUIPO pripažinti ginčijamo prekių ženklo registraciją negaliojančia dėl visų paslaugų, kurioms jis įregistruotas. Grįsdama prašymą įstojusi į bylą šalis pateikė 1–6 priedus; šie priedai nurodyti 2015 m. balandžio 29 d. sprendimo, kuriuo EUIPO penktoji apeliacinė taryba patenkino jos apeliaciją (toliau – ginčijamas sprendimas), 3 punkte.
Grindžiant šį prašymą nurodytas negaliojimo pagrindas – Reglamento Nr. 207/2009 52 straipsnio 1 dalies a punkte, siejamame su šio reglamento 7 straipsnio 1 dalies b ir c punktais, nurodytas pagrindas.
2013 m. sausio 15 d. ieškovė pateikė pastabas, kurių data nurodyta 2013 m. sausio 9 d., ir pareikalavo atmesti visą prašymą dėl prekių ženklo registracijos pripažinimo negaliojančia. Šiuo tikslu ji pateikė 1–17 priedus; šie priedai minimi ginčijamo sprendimo 5 punkte.
2013 m. birželio 7 d. įstojusi į bylą šalis pateikė pastabas dėl ieškovės 2013 m. sausio 15 d. pastabų (toliau – 2013 m. birželio 7 d. pastabos) ir pateikė 7–25 priedus; šie priedai minimi ginčijamo sprendimo 3 punkte. Ji taip pat paprašė pratęsti terminą, kad galėtų pateikti papildomų įrodymų; su jais ji prašė leisti susipažinti
Deutsches Patent‑ und Markenamt
(Vokietijos patentų ir prekių ženklų tarnyba), tačiau jų dar negavo.
(Praleista)
2013 m. rugpjūčio 23 d. įstojusi į bylą šalis pateikė naujas pastabas (toliau – 2013 m. rugpjūčio 23 d. pastabos), prie kurių pridėti 26–30 priedai; šie priedai minimi ginčijamo sprendimo 3 punkte. Šias įstojusios į bylą šalies pastabas Anuliavimo skyrius klaidingai palaikė ieškovės pastabomis ir apie jas kaip tokias pranešė įstojusiai į bylą šaliai 2013 m. rugsėjo 2 d. Jis taip pat informavo abi šalis, kad rungimosi principu grindžiama procedūros dalis baigta. Tą pačią dieną, aptikęs savo klaidą, Anuliavimo skyrius panaikino savo ankstesnį tos pačios dienos pranešimą ieškovei.
2013 m. spalio 14 d. EUIPO pranešė ieškovei apie įstojusios į bylą šalies 2013 m. birželio 7 d. pateikto prašymo pratęsti terminą atmetimą dėl to, kad pastaroji jo nemotyvavo, ir apie neatsižvelgimą į 2013 m. rugpjūčio 23 d. pastabas. EUIPO jai nurodė, kad 2013 m. rugpjūčio 23 d. įstojusios į bylą šalies laiško kopija jai perduota tik susipažinti.
(Praleista)
2013 m. gruodžio 10 d. Anuliavimo skyrius atmetė prašymą pripažinti prekių ženklo registraciją negaliojančia. Savo sprendimą jis iš esmės grindė tuo, kad vokiečių kalbos žodis „Manufaktur“ negali turėti konkrečios reikšmės kalbant apie atitinkamas paslaugas dėl jų nematerialaus pobūdžio. Todėl, jo nuomone, vokiečių kalbos žodžio „Vermögen“ ir vokiečių kalbos žodžio „Manufaktur“ derinys ginčijamo prekių ženklo paraiškos padavimo dieną (toliau – reikšminga data) turėjo skiriamąjį požymį ir paslaugų neapibūdino.
2014 m. vasario 5 d. įstojusi į bylą šalis, remdamasi Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniais, pateikė EUIPO apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo. 2014 m. balandžio 10 d. ji pateikė rašytinį pareiškimą, kuriame išdėstė apeliacijos pagrindus ir pateikė ginčijamo sprendimo 8 punkte minimus dokumentus. 2014 m. birželio 25 d. ji pateikė rašytinį pareiškimą, kuriame išdėstė apeliacijos pagrindus, ir pateikė ginčijamo sprendimo 9 punkte minimus dokumentus.
Ginčijamu sprendimu EUIPO penktoji apeliacinė taryba patenkino įstojusios į bylą šalies apeliaciją. Pirma, ji nusprendė, kad ieškovės ir įstojusios į bylą šalies jai pateikti dokumentai tebuvo įrodymai, kuriais papildomi ir sukonkretinami jau pateikti įrodymai, todėl juos priimdama ji naudojosi turimais vertinimo įgaliojimais. Antra, ji nusprendė, kad ginčijamas prekių ženklas yra apibūdinamasis ir neturi skiriamojo požymio. Todėl ji panaikino Anuliavimo skyriaus sprendimą ir pripažino ginčijamo prekių ženklo registraciją negaliojančia.
(Praleista)
III.
Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą,
–
priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.
(Praleista)
EUIPO Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Įstojusi į bylą šalis atsakyme į ieškinį formaliai nepateikė reikalavimų.
II.
Dėl teisės
A.
Dėl reikalavimų dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo
(Praleista)
1.
Dėl trečiojo pagrindo, susijusio su Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punkto pažeidimu
Ieškovė iš esmės tvirtina, jog Apeliacinė taryba klaidingai nusprendė, kad ginčijamas prekių ženklas apibūdina nurodytas paslaugas, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 7 straipsnio 1 dalies c punktą. Jos argumentai susiję, pirma, su apibrėžiant atitinkamą visuomenę padaryta klaida ir, antra, su vertinant ginčijamą prekių ženklą – tiek bendrai, tiek dėl atskirų jos elementų – padaryta klaida.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
(Praleista)
b)
Dėl ginčijamo prekių ženklo vertinimo
(Praleista)
2)
Dėl vokiečių kalbos žodžio „Manufaktur“ reikšmės
Ginčijamo sprendimo 25 punkte Apeliacinė taryba iš esmės nurodė, remdamasi internetine vokiečių kalbos žodyno
Duden
versija, tačiau praleisdama dėl akivaizdžios korektūros klaidos žodį „aukštą“, kad vokiečių kalbos žodis „Manufaktur“ kilęs iš lotynų kalbos žodžių „manus“ (ranka) ir „facere“ (daryti) ir reiškia „nedidelę pramonės ar komercinę įmonę, kurioje rankomis visi ar iš dalies gaminami labai specializuoti gaminiai, o tai lemia aukštą jų kokybę“.
Nors neginčijama, kad vokiečių kalbos žodis „Manufaktur“ reiškia gaminių gamybos vietą, ieškovė nesutinka, kad reikšmingą datą jis galėjo, viena vertus, taip pat nurodyti įmonę, teikiančią paslaugas, ir, antra vertus, reikšti individualizuotas ir aukštos kokybės paslaugas.
Pirma, kalbant apie vokiečių kalbos žodį „Manufaktur“, pažymėtina, kad, atsižvelgiant į paslaugas, matyti, jog ginčijamo sprendimo 27 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad įstojusi į bylą šalis įtikinamai įrodė, kad reikšmingą datą toks vartojimas, be kita ko, finansinėms paslaugoms buvo galimas. Tuo tikslu ji nurodė vokiečių kalbos leksinius junginius „Finanzmanufaktur“ ir „Kreditmanufaktur“ (toliau atitinkamai – junginys „Finanzmanufaktur“ ir junginys „Kreditmanufaktur“).
Pažymėtina, kad įstojusi į bylą šalis prie 2013 m. birželio 7 d. pastabų pridėjo įvairių įrodymų, kurie minimi ginčijamo sprendimo 3 punkte, kad reikšmingą datą vokiečių kalbos žodis „Manufaktur“ buvo vartojamas kalbant apie paslaugas, ypač finansines. Ji pateikė 10, 11 ir 18–21 priedus, iš kurių matyti, kad junginys „Finanzmanufaktur“ ir junginys „Kreditmanufaktur“ buvo vartojami dar iki šios datos.
Vis dėlto ieškovė nurodo, kad reikia atsižvelgti į tai, jog atitinkamą visuomenę sudaro plačioji visuomenė, tačiau 2013 m. birželio 7 d. pastabų 10, 11 ir 20 priedai paimti iš specializuotos finansų srities spaudos, o 18 ir 19 priedai – iš specializuotų į vokiečių kalbą išverstų leidinių anglų kalba. Šiuo klausimu, viena vertus, reikia manyti, jog tai, kad vokiečių kalbos žodis „Manufaktur“ vartojamas specializuotoje spaudoje, dar nereiškia, kad atitinkama visuomenė negalės pastebėti šio žodžio ir paslaugų sąsajos. Iš tiesų, atsižvelgiant į nurodytas 35 ir 36 klasių paslaugas, matyti, kad atitinkama visuomenė, net jei ją iš dalies sudaro plačioji visuomenė (žr. šio sprendimo 36 ir 37 punktus), gali skaityti specializuotą, ypač finansų srities, spaudą. Antra vertus, iš 2013 m. birželio 7 d. pastabų 18 ir 19 priedų nematyti, kad tai yra vertimai. Bet kuriuo atveju šiuose vokiečių kalba surašytuose dokumentuose žodis „Manufaktur“ vartojamas siejant jį su paslaugomis.
Be to, ieškovės argumentas, jog junginys „Finanzmanufaktur“ buvo vartojamas 2013 m. birželio 7 d. pastabų 11 ir 17 prieduose išskirtas kabutėmis arba kaip įmonės pavadinimas ir tai neleidžia įrodyti jo apibūdinamojo pobūdžio, yra nereikšmingas. Klausimas iš tiesų yra šis: ar reikšmingą datą vokiečių kalbos žodis „Manufaktur“ galėjo būti vartojamas kalbant apie paslaugas. Iš minėtų priedų matyti, kad jis buvo taip vartojamas, be to, kalbant ir apie finansines paslaugas. Dėl tos pačios priežasties argumentas, jog nurodytuose pavyzdžiuose nėra žodžių junginio vokiečių kalba „Vermögensmanufaktur“ (toliau – junginys „Vermögensmanufaktur“), ir argumentas, jog vokiečių kalbos terminų „Finanz“ ir „Kredit“, vartojamų su vokiečių kalbos žodžiu „Manufaktur“, reikšmė yra konkretesnė nei vokiečių kalbos žodžio „Vermögen“, vartojamo su pastaruoju terminu, yra nereikšmingi.
Vadinasi, reikia nuspręsti, kad ginčijamo sprendimo 27 punkte Apeliacinė taryba galėjo pagrįstai nuspręsti, jog reikšmingą datą vokiečių kalbos žodis „Manufaktur“ galėjo būti siejamas su paslaugomis.
Antra, dėl vokiečių kalbos žodžio „Manufaktur“, kaip reiškiančio individualizuotas ir aukštos kokybės paslaugas, vartojimo Apeliacinė taryba ginčijamo sprendimo 27 punkte nusprendė, kad įstojusi į bylą šalis įtikinamai įrodė, jog reikšmingą datą šis žodis buvo taip vartojamas.
Ieškovė mano, jog neįrodyta, kad vokiečių kalbos žodis „Manufaktur“ reikštų individualizuotų ir aukštos kokybės gaminių pažadą. Vis dėlto šiuos argumentus reikia atmesti.
Iš tiesų, pirma, dėl ginčijamo sprendimo 25 punkte nurodytos aukštos kokybės Apeliacinė taryba iš esmės pažymėjo, remdamasi internetine vokiečių kalbos žodyno
Duden
versija, kad vokiečių kalbos žodis „Manufaktur“ reiškia „nedidelę <…> įmonę, kurioje rankomis visi ar iš dalies gaminami labai specializuoti gaminiai, o tai lemia aukštą jų kokybę“ (žr. šio sprendimo 40 punktą). Pažymėtina, kad ieškovė neginčija šios minėto žodyno pateikiamos apibrėžties. Nors Apeliacinė taryba nenurodė, kad reikšmingą datą ši apibrėžtis egzistavo, reikia pažymėti, kad tiek ieškovė, tiek įstojusi į bylą šalis pateikė 2012 m. vokiečių kalbos žodyno
Duden
internetinės versijos ištraukas, kuriose pateikta vokiečių kalbos žodžio „Manufaktur“ apibrėžtis identiška nurodytai Apeliacinės tarybos su žodžiu „aukštą“. Be to, palyginus vokiečių kalbos žodyno
Duden
popierinės versijos šeštąjį ir septintąjį leidimus, atitinkamai 2006 ir 2011 m., matyti, kad pastarajame leidime buvo pridėta nuoroda į aukštą kokybę. Vadinasi, atsižvelgiant, kaip ir EUIPO, į aplinkybę, kad termino reikšmė kinta bėgant laikui ir kad naujo žodyno leidimo parengimas ir redagavimas trunka tam tikrą laiką, manytina, kad vokiečių kalbos žodžio „Manufaktur“ reikšmė pakito tikrai dar iki 2011 m.
Antra, dėl nurodomų individualizuotų gaminių pasakytina, jog neginčijama, kad reikšmingą datą vokiečių kalbos žodis „Manufaktur“ buvo siejamas su rankų darbu, taigi, jis išreiškė mintį, kad gamyba buvo labiau individualizuota negu gamyklos ar gamybos grandinės atveju. Be to, 2013 m. birželio 7 d. pastabų 10 priede, kuriame yra pateiktas 2009 m. birželio 15 d. spaudos straipsnis, vokiečių kalbos leksinis junginys „Finanzmanufakturen“ vartojamas su konotacija, kuria pabrėžiamas skirtumas tarp, viena vertus, gamybos gamykloje ir grandinėje ir, kita vertus, gamybos manufaktūroje. Be to, mintis, jog gamyba manufaktūroje evoliucionavo į gamybą gamykloje ir atitinkamai į gamybos grandinę, taigi į mažiau individualizuotą gamybą, taip pat matyti iš 2013 m. birželio 7 d. pastabų 21 priedo, kuriame nurodyta 2007 m. data ir kuriame minimi vokiečių kalbos posakiai „Industrialisierung der Kreditprozesse“ (kreditavimo proceso industrializacija), „Die „Kreditmanufaktur als Ausgangbasis“ (kredito manufaktūra kaip išeities taškas) ir „Von der Kreditmanufaktur zur Kreditfabrik“ (nuo kredito manufaktūros iki kredito fabriko). Galiausiai, bankų siūlomos labiau individualizuotos gamybos idėja matyti iš 2013 m. birželio 7 d. pastabų 18 ir 19 priedų, kuriuose pateikta 1927 ir 1981 m. informacija, kuria remiantis iš esmės bankai turi būti ne finansinio tarpininkavimo centrai, o kredito manufaktūros.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia nuspręsti, kad egzistuoja ankstesnių už reikšmingą datą duomenų, taip pat už šią datą vėlesnių duomenų, kurie patvirtina ginčijamame sprendime pasirinktą vokiečių kalbos žodžio „Manufaktur“ apibrėžtį. Šiuo klausimu primintina, kad Teisingumo Teismas yra ne kartą nusprendęs, jog galima atsižvelgti į įrodymus, kurie, nors ir vėlesni nei paraiškos padavimo momentas, leidžia daryti išvadas apie tuo momentu buvusią padėtį (žr. 2014 m. kovo 6 d. Sprendimo Pi‑Design ir kt. / Yoshida Metal Industry,
C‑337/12 P–C‑340/12 P
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2014:129
,
punktą ir nurodytą teismo praktiką; šiuo klausimu taip pat žr. 2004 m. spalio 5 d. Nutarties Alcon / VRDT,
C‑192/03 P
,
EU:C:2004:587
,
punktą).
Taigi Apeliacinė taryba nepadarė vertinimo klaidos, kai iš esmės nusprendė, kad nors pradinė vokiečių kalbos žodžio „Manufaktur“ reikšmė buvo įmonė, kurioje gaminiai gaminami rankomis, reikšmingą datą jis taip pat reiškė individualizuotos ir aukštos kokybės gamybos idėją ir galėjo būti vartojamas kalbant apie paslaugas.
(Praleista)

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
VM
Vermögens
‑
Management GmbH
padengia savo pačios ir Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) bylinėjimosi išlaidas
.

3.
DAT Vermögensmanagement GmbH
padengia savo pačios bylinėjimosi išlaidas.

Berardis
Papasavvas
Spineanu‑Matei
Paskelbta 2017 m. rugsėjo 7 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.