CELEX: 62020CJ0499
Előzetes döntéshozatal
Jogszabályok közelítése
97/23/EK irányelv
Nyomástartó berendezések
CE‑jelölés
Forgalomba hozatal és üzembe helyezés
A személyek védelmének biztosítását célzó korlátozások
EUMSZ 34. és EUMSZ 36. cikk
A gázcsővezetékek telepítésének módjára vonatkozó korlátozásokat előíró nemzeti szabályozás

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2003. szeptember 29‑i 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (
HL 2003. L 284., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 1. fejezet, 4. kötet, 447. o.) módosított, a nyomástartó berendezésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1997. május 29‑i 97/23/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (
HL 1997. L 181., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 19. kötet, 86. o.; helyesbítés:
HL 2011. L 93., 38. o.
; a továbbiakban: 97/23 irányelv) 2. cikkének, 4. cikke (1) bekezdése 1.1. pontjának, 7. cikke (4) bekezdésének, 8. cikkének, valamint I. mellékletének értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a DIMCO Dimovasili M.I.K.E. (a továbbiakban: Dimco) és az Ypourgos Perivallontos kai Energeias (környezetvédelmi és energiaügyi miniszter, Görögország) között, az 500 mbar legnagyobb üzemi nyomású, beltéri földgázüzemű berendezésekre vonatkozó műszaki rendelet jóváhagyásáról szóló, 2012. március 20‑i miniszteri rendelet jogszerűsége tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
A jogi háttér
Az uniós jog
A 97/23 irányelv (3) és (6) preambulumbekezdése értelmében:
„(3)
mivel a nemzeti jogszabályok harmonizációja a szabad kereskedelem akadályai felszámolásának egyetlen eszköze; mivel a tagállamok egyénileg nem képesek kielégítően elérni ezt a célkitűzést; mivel ez az irányelv csak az alkalmazási körébe eső berendezések szabad mozgására vonatkozó elengedhetetlen követelményeket állapítja meg;
[…]
(6)
[…] ez az irányelv összehangolja a túlnyomásból fakadó veszélyekről szóló nemzeti rendelkezéseket; […] e berendezések egyéb olyan veszélyeket is jelenthetnek, amelyekre egyéb irányelvek is vonatkozhatnak; […] azonban a nyomástartó berendezések olyan termékek közé tartozhatnak, amelyekre a[z EK‑]Szerződés 100a. cikke alapján egyéb irányelvek is vonatkoznak; […] mivel az ezen irányelvek némelyikében meghatározott rendelkezések foglalkoznak a túlnyomás miatti veszéllyel [és]; mivel azok a rendelkezések úgy tekinthetők, hogy megfelelő védelmet biztosítanak ott, ahol az ilyen berendezésekkel kapcsolatos túlnyomás miatti veszély továbbra is csekély; […] tehát célszerű ezeket a berendezéseket kizárni ezen irányelv alkalmazási köréből”.
Ezen irányelvnek a „Hatály és fogalommeghatározások” című 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Ez az irányelv a 0,5 bar nyomást (PS) meghaladó legnagyobb megengedhető nyomásnak kitett nyomástartó berendezések és rendszerek tervezésére, gyártására és megfelelőségértékelésére vonatkozik.
(2)   Ezen irányelv alkalmazásában:
2.1.
»nyomástartó berendezések« az edények, csővezetékek, biztonsági szerelvények és a nyomással igénybe vett tartozékok. Adott esetben, e berendezések közé tartoznak a nyomással igénybe vett részekhez csatlakozó elemek, például a karimák, csonkok, csatlakozók, támasztékok, emelőfülek stb.; […]
2.1.2.
»csővezeték«: a töltetek szállítására szolgáló csővezeték‑alkotóelemek, amelyek a nyomástartó rendszer egységében egymáshoz kapcsolódnak. […]
[…]”
Az említett irányelv „Piacfelügyelet” című 2. cikkének (1) és (2) bekezdése az alábbiakat írja elő:
„(1)   A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítása érdekében, hogy az 1. cikkben említett nyomástartó berendezéseket és rendszereket csak akkor lehessen forgalomba hozni és üzembe helyezni, ha megfelelő felszerelésük, karbantartásuk és rendeltetésszerű használatuk esetén nem veszélyeztetik a személyek – és, adott esetben, a háziállatok és vagyontárgyak – egészségét, illetve biztonságát.
(2)   Ezen irányelv rendelkezései nem érintik a tagállamoknak azt a jogát, hogy a Szerződés rendelkezéseit figyelembe véve olyan követelményeket határozzanak meg, amelyeket szükségesnek tartanak annak biztosítása érdekében, hogy a személyek, különösen a munkavállalók védve legyenek a szóban forgó nyomástartó berendezések és rendszerek használata közben, feltéve ha ez nem jelenti e berendezések és rendszerek ezen irányelvben meghatározottakhoz képest történő módosítását.”
A 97/23 irányelv „Műszaki követelmények” című 3. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„Az 1.1., 1.2., 1.3. és 1.4. pontban említett nyomástartó berendezéseknek az I. mellékletben meghatározott alapvető követelményeknek meg kell felelniük […]”
Ezen irányelv „Szabad mozgás” című 4. cikke (1) bekezdésének 1.1. pontja a következőket mondja ki:
„A tagállamok a nyomásveszélyre hivatkozva nem tilthatják meg, nem korlátozhatják és nem gátolhatják az 1. cikkben említett olyan nyomástartó berendezések és/vagy rendszerek forgalomba hozatalát vagy üzembe helyezését a gyártó által meghatározott feltételekkel, amelyek megfelelnek ennek az irányelvnek, és el vannak látva a CE‑jelöléssel, amely jelzi, hogy azokat alávetették a 10. cikk szerinti megfelelőségértékelésnek.”
Az említett irányelvnek „A nyomástartó berendezések bizottsága” című 7. cikke értelmében, ha egy tagállam úgy ítéli meg, hogy nagyon komoly biztonsági okok miatt valamely nyomástartó berendezés egy példányának, vagy az ilyen berendezés rendszerének vagy rendszerei sorozatának a 97/23 irányelv 3. cikke vagy II. melléklete követelményeinek meg kell felelnie, kérelmet nyújt be az Európai Bizottsághoz, amelyet egy állandó bizottság segít, hogy hozza meg a szükséges intézkedéseket. E 7. cikk (4) bekezdésével összhangban a bizottság a továbbiakban megvizsgálhat az irányelv végrehajtásával és gyakorlati alkalmazásával kapcsolatos, az elnöke által akár saját kezdeményezésére, akár valamely tagállam kérésére felvetett bármilyen kérdést.
Ugyanezen irányelv „Védzáradék” című 8. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy ha egy tagállam megállapítja, hogy az 1. cikkben említett, a CE‑jelöléssel ellátott és rendeltetésszerűen használt nyomástartó berendezés vagy rendszer veszélyeztetheti a személyek – és adott esetben a háziállatok és vagyontárgyak – biztonságát, megteszi a megfelelő intézkedéseket annak érdekében, hogy az ilyen nyomástartó berendezést vagy rendszert visszavonja a piacról, megtiltsa annak forgalomba hozatalát, üzembe helyezését vagy használatát, illetve korlátozza annak szabad mozgását. A tagállam ezen intézkedésekről haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot, és közli döntésének indokait.
A 97/23 irányelv „Alapvető biztonsági követelmények” című I. mellékletének „Általános követelmények” című 1. része a következőképpen rendelkezik:
„1.1.
A nyomástartó berendezéseket oly módon kell megtervezni, gyártani, ellenőrizni és – ha szükséges – felszerelni, illetve telepíteni, amely biztosítja azok biztonságát a gyártó előírásai szerint történő üzembe helyezés után vagy észszerűen előrelátható feltételek mellett.
[…]”
A görög jog
A 2012. március 20‑i D3/A’/oik.6598. sz. rendelettel a környezetvédelmi, energiaügyi és éghajlatváltozási államtitkár jóváhagyta az 500 mbar legnagyobb üzemi nyomású beltéri földgázüzemű berendezésekről szóló rendeletet, és meghatározta a földgázfogyasztók belső hálózatainak és berendezéseinek tervezésére, a felhasznált anyagokra telepítésére, ellenőrzésére, tesztelésére, biztonságosságára és működésére vonatkozó iránymutatásokat (FEK B’ 976/28.3.2012.; a továbbiakban: 2012. március 20‑i rendelet).
E rendelet 1.2.4 §‑a a következőképpen rendelkezik:
„A gázvezetékek telepítésének szabályai nem tartoznak [a 97/23 irányelv vagy más irányelvek] hatálya alá, e szabályokat a jelen rendelet szabályozza, figyelembe véve az ország sajátosságait (például a földrengéseket).”
Az említett rendeletnek „A csővezetékhálózatra vonatkozó előírások” című 9. mellékletének P.9.5.6.9 pontja a következőképpen rendelkezik:
„A csővezetékek telepítése az épület üres tereiben
Ha a csővezetékeket az épület üres tereibe, például álmennyezetekbe telepítik, az üres teret szellőztetni kell, például a következők segítségével
–
a falon lévő oldalsó nyílások,
–
két átlósan elhelyezkedő, egyenként 20 cm
‑es felületű szellőzőnyílás.
Ajánlott a hálózat hegesztése, és lehetőség szerint burkolattal való védelme.”
Ugyanezen rendelet 9. mellékletének P.9.5.8.2 pontja előírja:
„Gázvezetékek sem betonlapokba, sem padlóba nem telepíthetők. A gázvezetékek telepítése megengedett burkolatokba, az álmennyezetben lévő üres terekbe vagy az álmennyezeten lévő hangszigetelő rétegbe (vagy ehhez hasonló helyekre) feltéve, hogy elvégzik a talajban lévő csővezetékekre előírt korrózióvédelmi intézkedéseket.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A Dimco tevékenysége az épületek földgázüzemű berendezéseinek üzembe helyezéséhez használt csúcstechnológiát képviselő termékek kereskedelmére, importjára és forgalmazására irányul. Az Egyesült Királyságból rugalmas rozsdamentes acélcsöveket importál, és azokat Görögországban forgalmazza.
2012. május 16‑án a Dimco keresetet indított a Symvoulio tis Epikrateias (államtanács) előtt a 2012. március 20‑i rendelet különböző rendelkezéseinek megsemmisítése iránt, többek között arra hivatkozva, hogy e rendelkezések célja a hagyományos, acélból és rézből készült gázcsővezetékek használatának előmozdítása az általa forgalmazott csővezetékek rovására, és ez gyakorlatilag lehetetlenné teszik az általa importált csővezetékek használatát és ezáltal forgalmazását. Úgy véli tehát, hogy e rendelet 1.2.4 §‑a, valamint 9. mellékletének P.9.5.6.9 és P.9.5.8.2 pontja sérti a 97/23 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 1.1. pontját.
A Dimco e tekintetben hangsúlyozza, hogy az általa forgalmazott csővezetékek CE‑jelöléssel vannak ellátva. A 97/23 irányelv I. mellékletéből és 4. cikke (1) bekezdésének 1.1. pontjából következik, hogy a földrengés elleni védelem érdekében előírt kiegészítő feltételek és követelmények nem alkalmazhatók azokra a CE‑jelöléssel ellátott gázcsővezetékekre, amelyek gyártója a használati utasításokban tanúsítja, hogy azok telepítése és használata biztonságos.
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a 2012. március 20‑i rendelet rendelkezései, amelyek a gázcsővezeték telepítésének szabályaira vonatkozóan feltételeket és követelményeket írnak elő, figyelembe véve az ország sajátos jellemzőit, és különösen a szeizmikus jelenségeket, a 97/23 irányelv 2. cikkén alapulnak, és megfelelnek e cikk rendelkezéseinek. E bíróság szerint ezek a feltételek és korlátozások megfelelnek az EUMSZ 36. cikknek, mivel megkülönböztetés nélkül vonatkoznak a csővezetékek minden típusára, függetlenül attól, hogy milyen anyagból készültek, vagy milyen országból származnak, és azokat a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság szükségesnek ítélte a személyek egészségének és biztonságának biztosítása érdekében, megfelelnek az arányosság elvének, és nem jelentik az alapügy felperese által forgalmazott berendezések módosítását. A kérdést előterjesztő bíróság ezért úgy véli, hogy az alapeljárás felperese által az e rendelkezések ellen benyújtott megsemmisítés iránti keresetet mint megalapozatlant el lehet utasítani. Mindazonáltal kétségei vannak azzal kapcsolatban, hogy a 2012. március 20‑i rendelet egyes rendelkezései összeegyeztethetőek‑e a 97/23 irányelv 4. cikke (1) bekezdése 1.1. pontjának, 7. cikke (4) bekezdésének, 8. cikkének és I. mellékletének egymással összefüggésben értelmezett rendelkezéseivel.
E körülmények között a Symvoulio tis Epikrateias (államtanács) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a […] 97/23[…] irányelv […] 4. cikke [(1) bekezdésének 1.1. pontját], 7. cikkének (4) bekezdését és 8. cikkét, hogy azokkal ellentétesek a jelen ügyben szóban forgóhoz hasonló, 500 mbar legnagyobb üzemi nyomású belső földgázlétesítményekre vonatkozó [2012. március 20‑i] rendelet 1.2.4 §‑ában, P.9.5.6.9 és P.9.5.8.2 pontjában foglaltakhoz hasonló nemzeti rendelkezések, amelyek elsődlegesen szeizmikus események esetén az emberek biztonsága érdekében feltételeket és korlátozásokat (szellőztetési kötelezettség, földalatti áthaladás tilalma) állapítanak meg a nyomástartó berendezések (gázcsővezetékek) telepítésének módját illetően, amikor az említett feltételeket és korlátozásokat megkülönböztetés nélkül alkalmazzák azokra a csővezetékekre is, amelyek a jelen ügyben szóban forgókhoz hasonlóan CE[‑jelöléssel] vannak ellátva, és a gyártó tanúsítványa alapján biztonságosan telepíthetők és használhatók anélkül, hogy a fent említett feltételeknek és korlátozásoknak eleget tennének?
vagy ellenkezőleg:
2)
Úgy kell‑e értelmezni a 97/23 irányelvnek a 2. cikkével összefüggésben értelmezett fent hivatkozott rendelkezéseit, hogy azokkal nem ellentétesek a szóban forgókhoz hasonló nyomástartó berendezések (gázcsővezetékek) telepítési módjára vonatkozó feltételek és korlátozások?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
A kérdést előterjesztő bíróság a két kérdésével, amelyeket együttesen kell megvizsgálni, lényegében arra vár választ, hogy a 97/23 irányelv 2. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 4. cikke (1) bekezdésének 1.1. pontját és I. mellékletét úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a személyek biztonságának különösen a földrengésekkel szembeni garantálása érdekében meghatározott telepítési szabályokat ír elő a nyomástartó berendezésekkel kapcsolatban, beleértve a CE‑jelöléssel ellátott berendezéseket is.
E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy egyrészt a 97/23 irányelv 1. cikkének (1) bekezdése szerint az irányelv a nyomástartó berendezések és rendszerek tervezésére, gyártására és megfelelőségértékelésére vonatkozik, másrészt pedig arra, hogy ezen irányelv 3. cikke úgy rendelkezik, hogy e berendezéseknek meg kell felelniük az említett irányelv I. mellékletében felsorolt bizonyos alapvető műszaki követelményeknek.
E rendelkezéseknek a 97/23 irányelv (6) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett rendelkezéseiből az következik, hogy ezen irányelv célja nyomástartó berendezésekre vonatkozóan a túlnyomásból fakadó veszélyekkel kapcsolatos alapvető tervezési és gyártási követelmények harmonizálása annak érdekében, hogy ezek a berendezések CE‑jelölést kaphassanak (lásd analógia útján: 2020. december 17‑iNémetország kontra Bizottság ítélet,
C‑475/19 P és C‑688/19 P
,
EU:C:2020:1036
,
70.
pont), nem pedig az említett berendezések telepítési feltételeinek harmonizálása.
A 97/23 irányelv I. melléklete – amely azon alapvető műszaki követelmények felsorolását tartalmazza, amelyeknek ezen irányelv 3. cikkének megfelelően a nyomástartó berendezéseknek meg kell felelniük – az „Általános követelmények” című részének 1.1. pontjában kimondja ugyan, hogy „a nyomástartó berendezéseket oly módon kell megtervezni, gyártani, ellenőrizni és – ha szükséges – felszerelni, illetve telepíteni, amely biztosítja azok biztonságát”. Mindazonáltal e rendelkezés csak az e területen alkalmazandó egyéb jogszabályokra való hivatkozással tesz említést az ilyen berendezések telepítésének feltételeiről. Ez a melléklet tehát nem állapít meg semmilyen különös feltételt az említett berendezések telepítésére vonatkozóan.
Ugyanez vonatkozik a 97/23 irányelv 2. cikkének (1) bekezdésében szereplő, a telepítés és a használat szokásos körülményeire való hivatkozásra, amely arra kötelezi a tagállamokat, hogy tegyenek meg minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy a nyomástartó berendezéseket csak akkor lehessen forgalomba hozni és üzembe helyezni, „ha megfelelő felszerelésük, karbantartásuk és rendeltetésszerű használatuk esetén” azok nem veszélyeztetik a személyek egészségét és biztonságát. Ez a rendelkezés semmilyen feltételt nem támaszt az ilyen berendezések telepítésére vonatkozóan.
Másodszor, ami a 97/23 irányelv 4. cikke (1) bekezdésének 1.1. pontját illeti, e rendelkezésből az következik, hogy a tagállamok a nyomásveszélyre hivatkozva nem tilthatják meg, nem korlátozhatják és nem gátolhatják az 1. cikkben említett olyan nyomástartó berendezések és/vagy rendszerek forgalomba hozatalát vagy üzembe helyezését a gyártó által meghatározott feltételekkel, amelyek megfelelnek ennek az irányelvnek, és el vannak látva a CE‑jelöléssel, annak érdekében, hogy ne sérüljön az ezen irányelv által követett, az említett kockázatokkal kapcsolatos nemzeti rendelkezések harmonizálására irányuló cél. Ezzel szemben az említett rendelkezés nem tiltja meg a tagállamok számára, hogy a nyomásveszélytől eltérő kockázatok megelőzése érdekében intézkedéseket tegyenek annak érdekében, hogy e berendezéseket a személyek egészségének és biztonságának veszélyeztetése nélkül hozzák forgalomba és helyezzék üzembe.
Harmadszor, a 97/23 irányelv 2. cikkének (2) bekezdése kifejezetten úgy rendelkezik, hogy az irányelv rendelkezései nem érintik a tagállamok azon jogát, hogy a Szerződés rendelkezéseit figyelembe véve olyan követelményeket határozzanak meg, amelyeket szükségesnek tartanak annak biztosítása érdekében, hogy a személyek, különösen a munkavállalók védve legyenek a szóban forgó nyomástartó berendezések és rendszerek használata közben, feltéve ha ez nem jelenti az említett berendezések és rendszerek módosítását, amennyiben azok megfelelnek az irányelvnek.
A Szerződés azon különös rendelkezései közül, amelyeket a tagállamoknak a 97/23 irányelv 2. cikkének (2) bekezdése szerinti joguk gyakorlása során tiszteletben kell tartaniuk, ezen irányelv céljára tekintettel – amely a nyomástartó berendezések belső piaci szabad mozgása előtt álló akadályok megszüntetésére irányul – az EUMSZ 34. és EUMSZ 36. cikkre kell hivatkozni, amelyek az áruk szabad mozgását szabályozzák, és a tagállamok között tiltják a behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozásokat, valamint minden azokkal azonos hatású intézkedést.
E tekintetben az állandó ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy az EUMSZ 34. cikk által tiltott, a behozatalra vonatkozó mennyiségi korlátozásokkal azonos hatású intézkedéseknek kell tekinteni a tagállamok által hozott olyan intézkedéseket, amelyek célja vagy hatása a más tagállamokból származó termékekkel kapcsolatos kedvezőtlenebb bánásmód, valamint minden más olyan intézkedést, amely akadályozza a más államokból származó termékeknek a tagállam piacára való bejutását, kivéve ha azokat az EUMSZ 36. cikkben felsorolt közérdeken alapuló okok valamelyike vagy közérdeken alapuló kényszerítő követelmények objektíve igazolják. Az említett nemzeti intézkedéseknek mindkét esetben alkalmasaknak kell lenniük a kitűzött cél elérésének biztosítására, és nem léphetik túl a cél eléréséhez szükséges mértéket (lásd ebben az értelemben: 2009. február 10‑iBizottság kontra Olaszország ítélet,
C‑110/05
,
EU:C:2009:66
,
37.
és
59.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy a 2012. március 20‑i rendelet által előírt feltételek – vagyis az azon helyiségek szellőztetésének kötelezettsége, amelyekbe földgázcsővezetékeket telepítenek, és az ilyen csővezetékek betonlapokba és a padlóba történő telepítésének tilalma – nem eredményezik az alapügy felperese által forgalmazott berendezések módosítását, amit egyébiránt az alapügy felei sem vitatnak, és amely feltételek célja, hogy biztosítsák a személyek biztonságát a nyomástartó berendezésen kívüli tényezők, köztük a földrengések miatti veszélyek tekintetében.
Egyébiránt a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a 2012. március 20‑i rendelet rendelkezései megfelelnek az EUMSZ 36. cikknek, mivel a felhasznált anyagtól vagy a származási országtól függetlenül alkalmazandók minden csővezetékre, a hatáskörrel rendelkező nemzeti hatóság szükségesnek ítélte azokat a személyek egészségének és biztonságának biztosítása érdekében, és e rendelkezések tiszteletben tartják az arányosság elvét.
A fenti megfontolások összességére tekintettel a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a 97/23 irányelv 2. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 4. cikke (1) bekezdésének 1.1. pontját és I. mellékletét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a személyek biztonságának különösen a földrengésekkel szembeni garantálása érdekében meghatározott telepítési szabályokat ír elő a nyomástartó berendezésekkel kapcsolatban, a CE‑jelöléssel ellátott berendezéseket is beleértve, amennyiben e szabályozás nem eredményezi e berendezések módosítását, és nem minősül az EUMSZ 34. és EUMSZ 36. cikk által tiltott korlátozásnak.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:

A 2003. szeptember 29‑i 1882/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a nyomástartó berendezésekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről szóló, 1997. május 29‑i 97/23/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 2. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben értelmezett 4. cikke (1) bekezdésének 1.1. pontját és I. mellékletét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely a személyek biztonságának különösen a földrengésekkel szembeni garantálása érdekében meghatározott telepítési szabályokat ír elő a nyomástartó berendezésekkel kapcsolatban, a CE‑jelöléssel ellátott berendezéseket is beleértve, amennyiben e szabályozás nem eredményezi e berendezések módosítását, és nem minősül az EUMSZ 34. és EUMSZ 36. cikk által tiltott korlátozásnak.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: görög.