CELEX: 62020CJ0053
Řízení o předběžné otázce
Ochrana zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
Nařízení (EU) č. 1151/2012
Článek 49 odst. 3 první pododstavec a odst. 4 druhý pododstavec
Článek 53 odst. 2 první pododstavec
Změna specifikace produktu
Spreewaldské okurky (Německo) ‚Spreewälder Gurken (CHZO)‘
Podstatnější změny
Námitkové řízení
Prohlášení o námitce proti žádosti o změnu
Odvolání proti rozhodnutí, kterým bylo této žádosti vyhověno
Pojem ‚oprávněný zájem‘

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 49 odst. 3 prvního pododstavce a odst. 4 druhého pododstavce nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (
Úř. věst. 2012, L 343, s. 1
), ve spojení s čl. 53 odst. 2 prvním pododstavcem tohoto nařízení.
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Hengstenberg GmbH & Co. KG a sdružením Spreewaldverein eV, které sdružuje všechny producenty okurek „Spreewälder Gurken (CHZO)“ (Spreewaldské okurky, Německo), pro které je zapsáno chráněné zeměpisné označení, ve věci žádosti o změnu specifikace tohoto produktu, podané u Deutsches Patent- und Markenamt (německý úřad pro patenty a ochranné známky, Německo) (dále jen „DPMA“).
Právní rámec
Unijní právo
Nařízení (EHS) č. 2081/92
Článek 7 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (
Úř. věst. 1992, L 208, s. 1
; Zvl. vyd. 03/13, s. 4) stanovil:
„Každá právnická nebo fyzická osoba s oprávněným zájmem může vznést proti navrhovanému zápisu námitky, a to zasláním řádně odůvodněného prohlášení příslušnému orgánu členského státu, v němž má bydliště či sídlo nebo je usazena. Příslušný orgán přijme nezbytná opatření, aby bylo k těmto připomínkám nebo námitkám ve stanovených lhůtách přihlédnuto.“
Nařízení (ES) č. 510/2006
Článek 7 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (
Úř. věst. 2006, L 93, s. 12
) uváděl:
„Každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem, která je usazená nebo má bydliště na území jiného členského státu než státu, který požádal o zápis, nebo na území třetí země, může rovněž vznést námitku proti navrhovanému zápisu předložením řádně odůvodněného prohlášení.
[…]“
Nařízení (ES) č. 1151/2012
Body 17 až 20 a 39 odůvodnění nařízení č. 1151/2012 uvádějí:
„(17)
Oblast působnosti označení původu a zeměpisných označení by měla být omezena na produkty, u nichž existuje vnitřní souvislost mezi vlastnostmi produktu nebo potraviny a zeměpisným původem. Zařazení pouze některých typů čokolády mezi cukrářské výrobky, jak tomu je ve stávajícím režimu, je anomálií, kterou je třeba napravit.
(18)
Specifickým cílem ochrany označení původu a zeměpisných označení je zajistit zemědělcům a producentům spravedlivé příjmy získané díky vlastnostem a charakteristikám daného produktu nebo způsobu jeho produkce a poskytovat jasné informace o produktech se specifickými vlastnostmi spojenými se zeměpisným původem, čímž se umožní spotřebitelům činit informovanější rozhodnutí při nákupu.
(19)
Prioritou, jíž lze účinněji dosáhnout na úrovni Unie, je zajistit, aby byla jednotně v celé Unii dodržována práva duševního vlastnictví související s názvy, jež v Unii požívají ochrany.
(20)
Rámec pravidel Unie, který chrání označení původu a zeměpisná označení tím, že stanoví jejich začlenění do rejstříku, usnadňuje rozvoj těchto nástrojů, neboť výsledný jednotnější přístup zajišťuje rovné podmínky hospodářské soutěže mezi producenty produktů nesoucích tato označení a v očích spotřebitelů zvyšuje důvěryhodnost těchto produktů. Je zapotřebí přijmout ustanovení umožňující rozvoj označení původu a zeměpisných označení na úrovni Unie a podporu vytvoření mechanismů pro jejich ochranu ve třetích zemích v rámci Světové obchodní organizace (WTO) nebo vícestranných či dvoustranných dohod, a tím přispět k tomu, aby jakost produktů a způsob jejich produkce byly uznány za činitele přidané hodnoty.
[…]
(39)
Aby se zabránilo vytváření nerovných podmínek hospodářské soutěže, každý producent, včetně producentů ze třetích zemí, by měl mít možnost používat název zaručené tradiční speciality zapsaný do rejstříku za předpokladu, že dotčený produkt splňuje požadavky příslušné specifikace a producent podléhá systému kontrol. V případě zaručených tradičních specialit vyprodukovaných v Unii by měl být na etiketě použit symbol Unie, který by mělo být možno spojit s označením ‚zaručená tradiční specialita‘.“
Článek 1 tohoto nařízení, nadepsaný „Cíle“, v odstavci 1 stanoví:
„Cílem tohoto nařízení je pomoci producentům zemědělských produktů a potravin informovat kupující a spotřebitele o vlastnostech svých produktů a potravin a charakteristikách své produkce, čímž se zajistí:
a)
spravedlivá hospodářská soutěž pro zemědělce a producenty zemědělských produktů a potravin s vlastnostmi a charakteristikami představujícími přidanou hodnotu;
b)
dostupnost spolehlivých informací o těchto produktech pro spotřebitele;
c)
dodržování práv duševního vlastnictví a
d)
integrita vnitřního trhu.
Účelem opatření stanovených v tomto nařízení je podpořit zemědělské a zpracovatelské činnosti a systémy hospodaření spojené s produkty vysoké jakosti a přispět tím k naplňování cílů politiky rozvoje venkova.“
Článek 5 odst. 2 uvedeného nařízení zní následovně:
„Pro účely tohoto nařízení se ‚zeměpisným označením‘ rozumí název, který identifikuje produkt:
a)
pocházející z určitého místa, regionu nebo země;
b)
jehož danou jakost, pověst nebo jiné vlastnosti lze přičíst především jeho zeměpisnému původu a
c)
u něhož alespoň jedna z fází produkce probíhá ve vymezené zeměpisné oblasti.“
Článek 10 odst. 1 téhož nařízení stanoví:
„1.   Odůvodněné prohlášení o námitkách podle čl. 51 odst. 2 je přípustné pouze tehdy, pokud je Komise obdrží ve lhůtě stanovené v uvedeném odstavci a pokud:
a)
prokazuje, že nejsou dodrženy podmínky uvedené v článku 5 a čl. 7 odst. 1;
b)
prokazuje, že zápis navrženého názvu do rejstříku by byl v rozporu s čl. 6 odst. 2, 3 nebo 4;
c)
prokazuje, že zápis navrženého názvu do rejstříku by ohrozil existenci zcela nebo částečně totožného názvu nebo ochranné známky nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem uváděny na trh po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění podle čl. 50 odst. 2 písm. a), nebo
d)
uvádí podrobné údaje, z nichž lze vyvodit závěr, že název, o jehož zápis se žádá, je druhovým výrazem.“
Článek 49 nařízení č. 1151/2012, nadepsaný „Žádost o zápis názvů“, v odstavcích 2 až 4 stanoví:
„2.   Pokud se žádost podle režimu stanoveného v hlavě II týká zeměpisné oblasti v členském státě nebo pokud je žádost podle režimu stanoveného v hlavě III připravena seskupením usazeným v členském státě, podává se orgánům daného členského státu.
Členský stát žádost vhodným způsobem přezkoumá, aby ověřil, zda je oprávněná a zda splňuje podmínky příslušného režimu.
3.   Členský stát zahájí v rámci přezkumu podle odst. 2 druhého pododstavce tohoto článku vnitrostátní námitkové řízení, kterým se zajistí náležité zveřejnění žádosti a poskytne přiměřená lhůta, během níž může každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem, která má bydliště nebo je usazena na území tohoto členského státu, podat proti žádosti námitku.
Členský stát posoudí přípustnost námitek obdržených podle režimu stanoveného v hlavě II s ohledem na kritéria uvedená v čl. 10 odst. 1 a přípustnost námitek obdržených podle režimu stanoveného v hlavě III s ohledem na kritéria uvedená v čl. 21 odst. 1.
4.   Pokud se členský stát po posouzení všech obdržených námitek domnívá, že požadavky tohoto nařízení jsou splněny, může žádosti vyhovět a předat dokumentaci žádosti Komisi. V tomto případě informuje Komisi o přípustných námitkách obdržených od fyzických nebo právnických osob, které dané produkty uváděly na trh v souladu s právem a používaly dotyčné názvy nepřetržitě po dobu nejméně pěti let přede dnem zveřejnění podle odstavce 3.
Členský stát zajistí, aby jeho vyhovění žádosti bylo zveřejněno a aby každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem měla možnost odvolání.
[…]“
Článek 51 tohoto nařízení, nadepsaný „Námitkové řízení“, v odstavci 1 stanoví:
„Ve lhůtě tří měsíců ode dne zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie mohou orgány členského státu nebo třetí země anebo fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem a usazená ve třetí zemi podat Komisi námitku.
Každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem, která je usazena nebo má bydliště v jiném členském státě, než ze kterého byla žádost podána, může podat námitku členskému státu, ve kterém je usazena, ve lhůtě stanovené pro podání námitky podle prvního pododstavce.
[…]“
Článek 53 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení stanoví:
„1.   Seskupení, které má oprávněný zájem, může požádat o schválení změny specifikace produktu.
V žádosti se uvedou požadované změny a jejich odůvodnění.
2.   Pokud změna zahrnuje jednu nebo více podstatnějších změn specifikace, řídí se žádost o změnu postupem podle článků 49 až 52.
[…]
Aby určitá změna v rámci režimu jakosti popsaného v hlavě II byla považována za změnu menšího rozsahu, nesmí:
[…]
d)
se dotýkat vymezené zeměpisné oblasti ani […]
[…]“
Německé právo
Podmínky účasti osob, které mají „oprávněný zájem“ na řízení o zápisu chráněných zeměpisných označení a na postupu použitelném na žádosti o podstatnější změnu specifikace produktů s takovými označeními, jsou stanoveny v německém právu v § 130 odst. 4 druhé větě a v § 133 druhé větě Gesetz über den Schutz von Marken und sonstigen Kennzeichen (Markengesetz) (zákon o ochraně ochranných známek a jiných rozlišujících označení) ze dne 25. října 1994 (BGBl. 1994 I, s. 3082, dále jen „MarkenG“) ve spojení s § 132 odst. 1 tohoto zákona.
Podle údajů poskytnutých předkládajícím soudem může podle § 130 odst. 4 druhé věty MarkenG každá osoba, která má „oprávněný zájem“ a která je usazena nebo má bydliště na německém území, podat u DPMA námitku proti žádosti o zápis chráněného zeměpisného označení ve lhůtě dvou měsíců od zveřejnění této žádosti.
Kromě toho podle těchto údajů § 132 odst. 1 MarkenG, který odkazuje na čl. 53 odst. 2 první pododstavec nařízení č. 1151/2012, stanoví, že § 130 odst. 4 druhá věta MarkenG se použije obdobně na žádosti o podstatnější změnu specifikace produktů s chráněným zeměpisným označením.
Předkládající soud kromě toho vysvětluje, že podle § 133 druhé věty MarkenG ve spojení s § 132 odst. 1 tohoto zákona, pokud DPMA přijme na základě § 130 odst. 5 první věty MarkenG ve spojení s § 132 odst. 1 tohoto zákon rozhodnutí, kterým se prohlašuje, že žádost o změnu specifikace je v souladu s podmínkami stanovenými nařízením č. 1151/2012 a ustanoveními přijatými pro účely provedení tohoto nařízení, může podat odvolání proti tomuto rozhodnutí jakákoliv osoba, která podala námitku proti této žádosti ve stanovené lhůtě nebo jejíž „oprávněný zájem“ je uvedeným rozhodnutím dotčen z důvodu změny zveřejněné podle § 130 odst. 5 čtvrté věty MarkenG.
Spor v původním řízení a předběžné otázky
Název „Spreewälder Gurken (CHZO)“ je zapsán v rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení Komise jako chráněné zeměpisné označení pro „ovoce, zeleninu a obiloviny“ v nezměněném stavu nebo zpracované od 19. března 1999.
Dne 18. února 2012 podalo sdružení Spreewaldverein u DPMA žádost o změnu specifikace dotčeného produktu, kterou se domáhalo změny výrobní metody těchto okurek, zejména použitím určitých potravinářských přídatných látek.
V návaznosti na zveřejnění této žádosti o změnu dne 22. srpna 2014 společnost Hengstenberg podala dne 16. října 2014 proti této žádosti námitku.
Rozhodnutím ze dne 10. září 2015 DPMA rozhodl, že uvedená žádost o změnu specifikace je v souladu s nařízením č. 1151/2012.
Společnost Hengstenberg podala proti tomuto rozhodnutí žalobu k Bundespatentgericht (spolkový patentový soud, Německo), kterou uvedený soud zamítl z důvodu, že jednak společnost Hengstenberg neodůvodnila „oprávněný zájem“ ve smyslu § 133 druhé věty MarkenG ve spojení s § 132 odst. 1 tohoto zákona a jednak podaná žaloba není v žádném případě opodstatněná. Bundespatentgericht (spolkový patentový soud) nicméně povolil, aby byl proti jeho rozhodnutí podán opravný prostředek k předkládajícímu soudu.
Bundespatentgericht (spolkový patentový soud) měl za to, že je třeba rozlišovat dva případy podle toho, zda je námitka podána proti žádosti o zápis chráněného zeměpisného označení, nebo zda byla podána proti žádosti o změnu specifikace produktu s takovým označením, to znamená v situaci, v níž osoby, které nejsou usazeny v dotyčné zeměpisné oblasti a nejsou oprávněny užívat chráněný název, nemohou podle něj prokázat požadovaný „oprávněný zájem“. Uvedení produktů, které jsou chráněny zeměpisným označením, na trh, ani obecná situace na trhu a v hospodářské soutěži nemohou takový „oprávněný zájem“ založit.
Bundespatentgericht (spolkový patentový soud) dospěl k závěru, že jedinými osobami, které mohou být dotčeny údajným snížením hodnoty chráněného zeměpisného označení nebo poškozením dobrého jména či pověsti dotčeného produktu v návaznosti na změnu specifikace tohoto produktu, jsou producenti usazení v zeměpisné oblasti původu.
Bundesgerichtshof (spolkový soudní dvůr, Německo), ke kterému byl podán kasační opravný prostředek proti rozsudku Bundespatentgericht (spolkový patentový soud), uvádí na základě vnitrostátních právních předpisů provádějících nařízení č. 1151/2012, že opravný prostředek proti rozhodnutí, kterým se prohlašuje, že návrh na změnu specifikace je v souladu s podmínkami stanovenými tímto nařízením, může podat každá osoba, která podala proti této žádosti na změnu námitku ve stanovené lhůtě nebo jejíž „oprávněný zájem“ je dotčen rozhodnutím, kterým bylo uvedené žádosti vyhověno.
Předkládající soud má za to, že pojem „oprávněný zájem“ uvedený v čl. 49 odst. 4 druhém pododstavci nařízení č. 1151/2012, který musí splňovat každý, kdo podává odvolání proti rozhodnutí, kterým bylo vyhověno žádosti o podstatnější změnu specifikace, není v současné době v unijním právu definován.
Kromě toho předkládající soud poznamenává, že vnitrostátním soudům přísluší rozhodnout o legalitě žádosti o změnu specifikace produktu s chráněným zeměpisným označením za stejných podmínek přezkumu, jako jsou podmínky vyhrazené pro jakýkoliv konečný akt přijatý týmž vnitrostátním orgánem, který může nepříznivě zasáhnout do práv, která pro třetí osoby vyplývají z unijního práva.
Podle předkládajícího soudu tedy vyvstává otázka, zda v řízení použitelném na žádost o podstatnější změnu specifikace produktu s chráněným zeměpisným označením může každé stávající nebo možné hospodářské dotčení fyzické nebo právnické osoby, které není zcela nepravděpodobné, postačovat k tomu, aby odůvodnilo „oprávněný zájem“ vyžadovaný pro podání námitky proti takové žádosti nebo pro podání odvolání proti rozhodnutí, kterým se této žádosti vyhovuje, přičemž takto široká definice může být v rozporu s požadavkem na legitimní charakter takového zájmu a může vést k nemožnosti dostatečně přesně vymezit odpovídající práva na podání námitky a odvolání.
V této souvislosti si předkládající soud klade otázku, zda pojem „oprávněný zájem“ musí být vykládán v tom smyslu, že takový zájem je odůvodněný pouze v případě hospodářských subjektů, které produkují produkty nebo potraviny srovnatelné s těmi, pro které je zapsáno chráněné zeměpisné označení. Dále má předkládající soud za to, že pro účely identifikace skupiny hospodářských subjektů, které mohou prokázat „oprávněný zájem“, může být použito kritérium konkrétního konkurenčního vztahu.
Na rozdíl od Bundespatentgericht (spolkový patentový soud) má předkládající soud za to, že usazení producenta v dotyčné zeměpisné oblasti nelze považovat za rozhodující kritérium k tomu, aby tím osoba prokázala oprávněný zájem k podání námitky proti žádosti o podstatnější změnu specifikace produktu s chráněným zeměpisným označením, jelikož dodržování takové specifikace musí být možné vyžadovat rovněž od konkurenčních producentů, kteří nejsou usazeni v této zeměpisné oblasti, pokud tato podstatnější změna představuje nebezpečí, že kvalita či pověst produktu již nebudou spojeny s jeho zeměpisným původem v rozporu s čl. 5 odst. 2 nařízení č. 1151/2012.
Konečně má předkládající soud za to, že samotné znění nařízení č. 1151/2012 nepodporuje přístup, podle kterého musí být pojem „oprávněný zájem“ vykládán odlišně v rámci řízení o zápisu chráněného zeměpisného označení a v rámci postupu použitelného na žádosti o podstatnou změnu specifikace produktu s takovým označením.
Za těchto podmínek se Bundesgerichtshof (spolkový soudní dvůr) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Může v rámci postupu při podstatnější změně specifikace každé stávající nebo možné hospodářské dotčení fyzické nebo právnické osoby, které není zcela nepravděpodobné, postačovat k tomu, aby odůvodnilo oprávněný zájem vyžadovaný pro podání námitky proti žádosti o změnu nebo pro odvolání proti rozhodnutí, kterým bylo této žádosti vyhověno ve smyslu čl. 53 odst. 2 prvního pododstavce nařízení č. 1151/2012 ve spojení s čl. 49 odst. 3 prvním pododstavcem a odst. 4 druhým pododstavcem tohoto nařízení?
2)
V případě záporné odpovědi na první otázku:
Musí být v rámci postupu při podstatnější změně specifikace pojem ‚oprávněný zájem‘ ve smyslu čl. 53 odst. 2 prvního pododstavce nařízení č. 1151/2012 ve spojení s čl. 49 odst. 3 prvním pododstavcem a odst. 4 druhým pododstavcem tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že takovýto zájem mají (pouze) ty hospodářské subjekty, které produkují srovnatelné produkty nebo potraviny jako hospodářské subjekty, pro něž je chráněné zeměpisné označení zapsáno?
3)
Pro případ záporné odpovědi na druhou otázku:
a)
Je v případě požadavků na oprávněný zájem ve smyslu čl. 49 odst. 3 prvního pododstavce a odst. 4 druhého pododstavce nařízení č. 1151/2012 nutno rozlišovat mezi postupem při provádění zápisu podle článků 49 až 52 tohoto nařízení na straně jedné a postupem při změně specifikace podle článku 53 uvedeného nařízení na straně druhé?
b)
Musí být proto v rámci postupu při podstatnější změně specifikace pojem ‚oprávněný zájem‘ ve smyslu čl. 53 odst. 2 prvního pododstavce nařízení č. 1151/2012 ve spojení s čl. 49 odst. 3 prvním pododstavcem a odst. 4 druhým pododstavcem tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že takovýto oprávněný zájem mají pouze ti producenti, kteří v dotčené zeměpisné oblasti produkují produkty odpovídající specifikaci produktu, nebo takovouto výrobu konkrétně zamýšlí, takže subjekty, které v této zeměpisné oblasti nejsou usazeny,
a

priori
nemohou takový oprávněný zájem namítnout?“
K předběžným otázkám
K první otázce
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda pojem „oprávněný zájem“ ve smyslu čl. 49 odst. 3 prvního pododstavce a odst. 4 druhého pododstavce nařízení č. 1151/2012 ve spojení s čl. 53 odst. 2 prvním pododstavcem tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci řízení použitelného na žádosti o podstatnější změnu specifikace produktu s chráněným zeměpisným označením může každé stávající nebo možné hospodářské dotčení fyzické nebo právnické osoby skrze požadované změny, které přitom není zcela nepravděpodobné, postačovat k tomu, aby odůvodnilo „oprávněný zájem“ vyžadovaný pro podání námitky proti podané žádosti o změnu nebo pro podání odvolání proti rozhodnutí, kterým se této žádosti vyhovuje.
Úvodem je třeba připomenout, že takové žádosti o podstatnější změnu specifikace produktu s chráněným zeměpisným označením, jako jsou žádosti dotčené ve věci v původním řízení, podléhají na základě odkazu obsaženého v čl. 53 odst. 2 prvním pododstavci nařízení č. 1151/2012 stejnému postupu, jako je postup použitelný pro zápis chráněného zeměpisného označení (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 29. ledna 2020, GAEC Jeanningros,
C‑785/18
,
EU:C:2020:46
, bod
), takže pojem „oprávněný zájem“ ve smyslu čl. 49 odst. 3 prvního pododstavce a odst. 4 druhého pododstavce nařízení č. 1151/2012 ve spojení s čl. 53 odst. 2 prvním pododstavcem tohoto nařízení vyžaduje totožný výklad bez ohledu na to, zda se jedná o řízení o zápis chráněného zeměpisného označení, nebo se jedná o řízení o žádosti o podstatnější změnu produktu s takovým označením.
Pokud jde o výklad pojmu „oprávněný zájem“ ve smyslu čl. 49 odst. 3 prvního pododstavce a odst. 4 druhého pododstavce nařízení č. 1151/2012 ve spojení s čl. 53 odst. 2 první pododstavcem tohoto nařízení, je třeba uvést, že tento pojem není definován v těchto ustanoveních ani v žádném jiném ustanovení tohoto nařízení.
Za těchto okolností je nesporné, že k výkladu ustanovení unijního práva je třeba vzít v úvahu nejen jeho znění, ale i jeho kontext a cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí, jakož i historii vzniku tohoto právního předpisu.
Pokud jde na prvním místě o znění čl. 49 odst. 3 prvního pododstavce a odst. 4 druhého pododstavce nařízení č. 1151/2012, jakož i čl. 53 odst. 2 prvního pododstavce tohoto nařízení, z těchto ustanovení vyplývá, že právo podat námitku a podat žalobu může vykonat „každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem“.
I když použití výrazu „oprávněný zájem“ neposkytuje vodítko ohledně kritéria, které je třeba zohlednit za účelem určení okruhu osob, které mohou vykonat právo podat námitky v rámci vnitrostátního řízení o námitce proti zápisu chráněného zeměpisného označení nebo žádostem o podstatnější změnu specifikace produktu s takovým označením, doplnění výrazů „každá fyzická nebo právnická osoba“ k uvedeným ustanovením naznačuje, že normotvůrce neměl v úmyslu zvolit úzké pojetí tohoto okruhu osob. Z tohoto znění však jasně vyplývá, že tento „oprávněný zájem“ není vyhrazen pouze hospodářským subjektům, které produkují produkty nebo potraviny srovnatelné s těmi, které produkují hospodářské subjekty, jejichž produkty nesou dotyčné chráněné zeměpisné označení, ani pouze těmto posledně uvedeným producentům s vyloučením všech ostatních producentů.
Na druhém místě, pokud jde o kontext, je třeba připomenout, že nařízení č. 1151/2012 zavádí systém sdílené pravomoci v tom smyslu, že zejména rozhodnutí o zápisu názvu jako chráněného zeměpisného označení může být přijato Komisí pouze tehdy, pokud jí dotyčný členský stát za tímto účelem předložil žádost, a že taková žádost může být podána pouze tehdy, pokud tento členský stát ověřil, že je oprávněná. Tento systém sdílené pravomoci lze vysvětlit zejména tím, že zápis chráněného zeměpisného označení předpokládá ověření toho, že jsou splněny určité podmínky, což ve značné míře vyžaduje důkladnou znalost skutečností, které jsou specifické pro dotyčný členský stát a k jejichž ověření mají nejlepší předpoklady vnitrostátní orgány tohoto státu (obdobně viz rozsudek ze dne 29. ledna 2020, GAEC Jeanningros,
C‑785/18
,
EU:C:2020:46
, bod
a citovaná judikatura).
Kromě toho z čl. 49 odst. 3 a odst. 4 druhého pododstavce nařízení č. 1151/2012 vyplývá, že je na členském státu, aby posoudil přípustnost prohlášení o námitce s ohledem na důvody uvedené v čl. 10 odst. 1 tohoto nařízení. V tomto ohledu je v písm. c) tohoto ustanovení stanoveno, že prohlášení o námitce je přípustné, pokud prokazuje, že zápis navrženého názvu nebo jeho změna by ohrozil existenci názvu nebo ochranné známky nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem uváděny na trh po dobu nejméně pěti let před datem stanoveným v čl. 50 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení.
Z výše uvedeného tedy vyplývá, že jelikož přezkum žádosti o zápis nebo o podstatnější změnu chráněného zeměpisného označení přísluší především dotyčnému členskému státu, je zvláště nezbytné, aby se fyzickým nebo právnickým osobám, které z hospodářského hlediska mohou těžit ze žádosti o zápis nebo o podstatnější změnu specifikace produktu, nebo kterým mohou být tyto žádosti k tíži, v široké míře umožnilo vznést proti takovým žádostem námitky, aby mohly být jejich argumenty přezkoumány ve vnitrostátním námitkovém řízení.
Na třetím místě tento výklad potvrzují i cíle sledované nařízením č. 1151/2012.
Z článku 1 odst. 2 nařízení č. 1151/2012 vykládaného ve světle bodů 17, 18 a 20 odůvodnění tohoto nařízení vyplývá, že jeho cílem je zavést režimy jakosti, které přispívají k tomu, aby jakost produktů a způsob jejich produkce byly uznány za činitele přidané hodnoty.
Dále z čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení vykládaného ve světle bodů 20 a 39 odůvodnění tohoto nařízení vyplývá, že cílem téhož nařízení je rovněž předcházet vzniku podmínek pro nekalou soutěž.
Kromě toho je účelem ustanovení nařízení č. 1151/2012 zabránit zneužití chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení, a to nejen v zájmu kupujících, ale rovněž v zájmu producentů, kteří vyvinuli úsilí k zajištění očekávaných vlastností produktů nesoucích legálně taková označení (obdobně viz rozsudek ze dne 7. června 2018, Scotch Whisky Association,
C‑44/17
,
EU:C:2018:415
, bod
a citovaná judikatura).
Je třeba připomenout, že bod 19 odůvodnění tohoto rozhodnutí uvádí, že prioritním cílem, jehož lze účinněji dosáhnout na úrovni Unie, je zajistit, aby byla jednotně v celé Unii dodržována práva duševního vlastnictví související s názvy, jež v Unii požívají ochrany. Takový cíl přitom hovoří rovněž pro široký výklad pojmu „oprávněný zájem“. Takové jednotné dodržování totiž předpokládá, že kontrola podmínek zápisu chráněného zeměpisného označení nebo podstatnější změny specifikace produktu s takovou ochranou bude prováděna jednotně v jednotlivých členských státech, což je v rozporu s úzkým pojetím pojmu „oprávněný zájem“. Takové pojetí by bylo v rozporu s možností poskytnutou osobě usazené v daném členském státě podat u Komise námitku proti žádosti o zápis nebo o podstatnější změnu týkající se zeměpisného označení pocházejícího z území jiného členského státu.
Z výše uvedeného vyplývá, že široký výklad pojmu „oprávněný zájem“ se jeví jako nejvhodnější pro naplňování těchto cílů, neboť zaručuje, že široký okruh osob může prostřednictvím námitky nebo odvolání podpořit dodržování vysoké kvality a způsobu produkce zvláštních produktů, a zároveň brání producentům, jejichž produkty jsou chráněny zapsaným názvem, využívat konkurenční výhodu snižováním jakostních norem po zápisu podstatnější změny specifikace dotčeného produktu. Kromě toho tento výklad může nejlépe umožnit příslušnému orgánu, aby při výkonu svého úkolu stanoveného v čl. 49 odst. 2 druhém pododstavci nařízení č. 1151/2012 měl dostatek informací k tomu, aby rozhodl, zda žádost o zápis nebo o podstatnější změnu splňuje požadované podmínky, a ověřil, zda vlastnosti produktů nebo potravin mají neodmyslitelný vztah s územím.
Konečně vzhledem k tomu, že žádost o podstatnější změnu specifikace produktu s chráněným zeměpisným označením se může v souladu s čl. 53 odst. 2 třetím pododstavci písm. d) nařízení č. 1151/2012 dotýkat vymezené zeměpisné oblasti, na kterou se vztahuje dotčené označení, zbavil by výklad, podle kterého mohou pouze producenti usazení v této zeměpisné oblasti prokázat „oprávněný zájem“ na zpochybnění této změny, producenty usazené do té doby mimo uvedenou zeměpisnou oblast, kteří však odmítají být vázáni podmínkami specifikace dotčeného produktu, práva vznést námitku proti změně, která by významně ovlivnila způsob produkce jejich produktů.
Na čtvrtém místě uvedený výklad podporuje historie vzniku nařízení č. 1151/2012.
V tomto ohledu z čl. 7 odst. 3 nařízení č. 2081/92, které bylo zrušeno nařízením č. 510/2006, které bylo zrušeno nařízením č. 1151/2012, vyplývá, že právo vznést námitku v rámci řízení o zápisu chráněného zeměpisného označení před vnitrostátními orgány měla „každá právnická nebo fyzická osoba s oprávněným zájmem“, což je pojem, který byl Soudním dvorem vyložen v tom smyslu, že zahrnuje existenci oprávněného hospodářského zájmu (usnesení ze dne 26. října 2000, Molkerei Großbraunshain a Bene Nahrungsmittel v. Komise,
C‑447/98 P
,
EU:C:2000:586
, bod
).
Článek 7 odst. 2 nařízení č. 510/2006 rovněž stanovil, že právo vznést námitku proti zápisu chráněného zeměpisného označení v rámci řízení o zápisu před vnitrostátními orgány má „každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem“.
Tento pojem je zahrnut i v čl. 49 odst. 3 prvním pododstavci nařízení č. 1151/2012, který stanoví, že „členský stát zahájí v rámci přezkumu podle odst. 2 druhého pododstavce tohoto článku vnitrostátní námitkové řízení, kterým se zajistí náležité zveřejnění žádosti a poskytne přiměřená lhůta, během níž může každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem, která má bydliště nebo je usazena na území tohoto členského státu, podat proti žádosti námitku.“
Volba tohoto pojmu odráží vůli unijního normotvůrce umožnit širokému okruhu osob výkon práva vznést námitku v rámci vnitrostátního řízení o námitce proti zápisu chráněného zeměpisného označení nebo v rámci postupu, který se vztahuje na žádosti o podstatnější změnu specifikace produktu s takovým označením.
Na pátém a posledním místě je třeba zdůraznit, že existence práva podat námitku proti zápisu chráněného zeměpisného označení nebo proti podstatnější změně specifikace produktu s takovým označením musí být posuzována případ od případu v závislosti na vlastnostech každé situace v projednávané věci. Kromě toho, aby bylo zabráněno zneužití uvedeného práva, musí být v rámci takového přezkumu možné konkrétně ověřit, zda „oprávněný zájem“, kterého se dovolává fyzická nebo právnická osoba, není nepravděpodobný nebo hypotetický.
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na první položenou otázku odpovědět tak, že čl. 49 odst. 3 první pododstavec a odst. 4 druhý pododstavec nařízení č. 1151/2012 ve spojení s čl. 53 odst. 2 prvním pododstavcem tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci řízení použitelného na žádosti o podstatnější změnu specifikace produktu s chráněným zeměpisným označením může každé stávající nebo možné hospodářské dotčení fyzické nebo právnické osoby skrze požadované změny, které přitom není zcela nepravděpodobné, postačovat k tomu, aby odůvodnilo „oprávněný zájem“ vyžadovaný pro podání námitky proti podané žádosti o změnu nebo pro podání odvolání proti rozhodnutí, kterým se této žádosti vyhovuje, jelikož riziko porušení zájmů takové osoby není naprosto nepravděpodobné nebo hypotetické, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
K druhé a třetí otázce
Vzhledem k odpovědi podané na první otázku není důvodné odpovídat na druhou a třetí otázku.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:

Článek 49 odst. 3 první pododstavec a odst. 4 druhý pododstavec nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin ve spojení s čl. 53 odst. 2 prvním pododstavcem tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci řízení použitelného na žádosti o podstatnější změnu specifikace produktu s chráněným zeměpisným označením může každé stávající nebo možné hospodářské dotčení fyzické nebo právnické osoby skrze požadované změny, které přitom není zcela nepravděpodobné, postačovat k tomu, aby odůvodnilo „oprávněný zájem“ vyžadovaný pro podání námitek proti podané žádosti o změnu nebo pro podání odvolání proti rozhodnutí, kterým se této žádosti vyhovuje, jelikož riziko porušení zájmů takové osoby není naprosto nepravděpodobné nebo hypotetické, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: němčina.