CELEX: 62020CJ0499
Ennakkoratkaisupyyntö
Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen
Direktiivi 97/23/EY
Painelaitteet
CE-merkintä
Markkinoille saattaminen ja käyttöönotto
Rajoitukset ihmisten suojelun varmistamiseksi
SEUT 34 ja SEUT 36 artikla
Kansallinen säännöstö, jossa asetetaan kaasuputkistojen asennusmenetelmää koskevia rajoituksia

Ennakkoratkaisupyyntö koskee painelaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29.5.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/23/EY (
EYVL 1997, L 181, s. 1
), sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (
EUVL 2003, L 284, s. 1
) (jäljempänä direktiivi 97/23), 2 artiklan, 4 artiklan 1 kohdan 1.1 alakohdan, 7 artiklan 4 kohdan, 8 artiklan ja liitteen I tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat DIMCO Dimovasili M.I.K.E. (jäljempänä Dimco) ja Ypourgos Perivallontos kai Energeias (ympäristö- ja energiaministeri, Kreikka) ja joka koskee sellaisen 20.3.2012 annetun ministeriön päätöksen laillisuutta, jolla hyväksytään tekninen määräys, joka koskee maakaasun sisäasennuksia, joihin kohdistuu enintään 500 mbarin paine.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivin 97/23 johdanto-osan kolmannessa ja kuudennessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(3)
kansallisen lainsäädännön yhdenmukaistaminen on ainoa tapa poistaa nämä vapaan kaupan esteet; tätä tavoitetta yksittäiset jäsenvaltiot eivät voi saavuttaa tyydyttävällä tavalla; tässä direktiivissä vahvistetaan ainoastaan vaatimukset, jotka ovat välttämättömiä tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien laitteiden vapaalle liikkuvuudelle,
– –
(6)
tällä direktiivillä yhdenmukaistetaan paineesta aiheutuvaa vaaraa koskevat kansalliset määräykset; tämän seurauksena muita näihin laitteisiin mahdollisesti liittyviä vaaroja käsitellään tarvittaessa muissa, tällaisia vaaroja koskevissa direktiiveissä; painelaitteet voidaan kuitenkin lukea mukaan tuotteisiin, joihin sovelletaan muita, [EY:n] perustamissopimuksen 100 a artiklan nojalla annettuja direktiivejä; näiden direktiivien säännöksissä käsitellään paineesta aiheutuvaa vaaraa [ja] näiden säännösten katsotaan riittävän tällaisten laitteiden paineesta aiheutuvien vaarojen asianmukaiseen ennakoimiseen, jos näistä laitteista aiheutuva vaara on vähäinen; tämän vuoksi ei ole tarpeen sisällyttää näitä laitteita tämän direktiivin soveltamisalaan”.
Kyseisen direktiivin 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Soveltamisala ja määritelmät”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tätä direktiiviä sovelletaan sellaisten painelaitteiden ja laitekokonaisuuksien suunnitteluun, valmistukseen ja vaatimustenmukaisuuden arviointiin, joiden suurin sallittu käyttöpaine (PS) on yli 0,5 bar.
2.   Tässä direktiivissä tarkoitetaan
2.1
’painelaitteella’ säiliöitä, putkistoja, varolaitteita ja paineenalaisia lisälaitteita. Painelaitteiden osiksi luetaan tarvittaessa myös paineenalaisiin osiin kiinnitetyt osat kuten laipat, yhteet, liittimet, kannattimet, nostokorvakkeet jne.,
– –
2.1.2
’putkistoilla’ fluidien siirtämiseen tarkoitettuja putkiston osia, jotka on liitetty toisiinsa painejärjestelmään yhdistämistä varten. – –
– –”
Mainitun direktiivin 2 artiklan, jonka otsikko on ”Markkinoiden valvonta”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta 1 artiklassa tarkoitettuja painelaitteita ja laitekokonaisuuksia voi saattaa markkinoille tai ottaa käyttöön ainoastaan, jos ne eivät asianmukaisesti asennettuina ja huollettuina ja tarkoitustaan vastaavalla tavalla käytettyinä vaaranna ihmisten ja soveltuvin osin kotieläinten terveyttä ja turvallisuutta tai omaisuutta.
2.   Tämän direktiivin säännöksillä ei vaikuteta jäsenvaltioiden oikeuteen säätää perustamissopimuksen määräyksiä noudattaen sellaisia vaatimuksia, joita ne pitävät välttämättöminä varmistaakseen ihmisten ja erityisesti työntekijöiden suojelun kyseisiä painelaitteita tai laitekokonaisuuksia käytettäessä, jos tämä ei merkitse laitteiden tai laitekokonaisuuksien muuttamista niin, että ne eivät vastaa tämän direktiivin säännöksiä.”
Direktiivin 97/23 3 artiklan, jonka otsikko on ”Tekniset vaatimukset”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäljempänä 1.1, 1.2, 1.3 ja 1.4 kohdassa lueteltujen painelaitteiden on täytettävä liitteessä I tarkoitetut olennaiset vaatimukset: – –”
Kyseisen direktiivin 4 artiklan, jonka otsikko on ”Vapaa liikkuvuus”, 1 kohdan 1.1 alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltiot eivät voi paineesta aiheutuvan vaaran vuoksi kieltää, rajoittaa tai estää 1 artiklassa tarkoitettujen painelaitteiden tai laitekokonaisuuksien markkinoille saattamista tai käyttöönottoa valmistajan vahvistamissa olosuhteissa, jos nämä laitteet täyttävät tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset ja jos niissä on CE-merkintä osoituksena siitä, että niille on suoritettu 10 artiklan mukainen vaatimustenmukaisuusarviointi.”
Mainitun direktiivin 7 artiklassa, jonka otsikko on ”Painelaitekomitea”, säädetään, että jos jokin jäsenvaltio katsoo, että erittäin vakavista turvallisuussyistä jonkin painelaitteen, painelaitekokonaisuuden tai painelaitekokonaisuusryhmän osalta on noudatettava direktiivin 97/23 3 artiklan tai liitteen II säännöksiä, se pyytää Euroopan komissiota toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet pysyvän komitean avustuksella. Pysyvä komitea voi tämän 7 artiklan 4 kohdan mukaan lisäksi tarkastella kyseisen direktiivin täytäntöönpanoa ja käytännön soveltamista koskevia ja puheenjohtajansa esille ottamia kysymyksiä joko puheenjohtajansa aloitteesta tai jäsenvaltion pyynnöstä.
Saman direktiivin 8 artiklan, jonka otsikko on ”Suojalauseke”, 1 kohdassa säädetään, että jos jäsenvaltio toteaa, että 1 artiklassa tarkoitetut, CE-merkinnällä varustetut painelaitteet tai laitekokonaisuudet, joita käytetään niiden käyttötarkoituksen mukaisesti, saattavat vaarantaa ihmisten ja soveltuvin osin kotieläinten turvallisuuden tai omaisuutta, jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tällaisten laitteiden poistamiseksi markkinoilta, niiden markkinoille saattamisen ja käyttöönoton kieltämiseksi tai niiden vapaan liikkuvuuden rajoittamiseksi ja ilmoitettava välittömästi komissiolle näistä toimenpiteistä ja esitettävä perustelut päätökselleen.
Direktiivin 97/23 liitteen I, jonka otsikko on ”Olennaiset turvallisuusvaatimukset”, 1 osassa, jonka otsikko on ”Yleistä”, säädetään seuraavaa:
”1.1
Painelaitteet suunnitellaan, valmistetaan, tarkastetaan ja tarvittaessa varustetaan ja asennetaan siten, että niiden turvallisuus on taattu, jos ne on otettu käyttöön valmistajan ohjeiden mukaisesti tai kohtuudella ennakoitavissa olevissa olosuhteissa.
– –”
Kreikan oikeus
Päätöksellä D3/Α’/oik.6598, joka annettiin 20.3.2012, ympäristö-, energia- ja ilmastonmuutosasioista vastaava valtiosihteeri hyväksyi määräyksen, joka koskee maakaasun sisäasennuksia, joihin kohdistuu enintään 500 mbarin käyttöpaine, ja vahvisti ohjeet, jotka koskevat maakaasun käyttäjien sisäverkkojen ja sisäasennusten suunnittelua, materiaaleja, asentamista, valvontaa, kokeita, turvallisuutta ja toimintaa (FEK B’ 976, 28.3.2012) (jäljempänä 20.3.2012 annettu määräys).
Kyseisen määräyksen 1.2.4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kaasuputkistojen asennusmenetelmät eivät kuulu direktiivin [97/23 tai muiden] direktiivien soveltamisalaan, ja niihin sovelletaan tätä määräystä maan erityispiirteiden (esim. maanjäristykset) vuoksi.”
Mainitun määräyksen liitteessä 9, jonka otsikko on ”Putkiverkkoa koskevat eritelmät”, olevassa P.9.5.6.9 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Johtaminen rakennuksen vapaiden tilojen kautta
Kun putkia asennetaan rakennuksen vapaisiin tiloihin, kuten esimerkiksi alaslaskettuihin kattorakenteisiin, tyhjän tilan ilmanvaihdosta on huolehdittava esimerkiksi
–
seinässä olevilla sivuaukoilla
–
kahdella poikittain asetetulla ilmanvaihtoaukolla, joiden kummankin pinta-ala on 20 cm
.
On suositeltavaa, että verkon putket on liitetty hitsaamalla ja suojattu mahdollisuuksien mukaan suojaputkilla.”
Saman määräyksen liitteessä 9 olevassa P.9.5.8.2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kaasuputkia ei saa asentaa betonilevyjen sisälle eikä lattiarakenteiden alle. Ne voidaan asentaa putkikanaviin, alaslasketussa kattorakenteessa oleviin tyhjiin tiloihin tai alaslasketun kattorakenteen yläpuolella olevien äänieristyslevyjen (tai vastaavien) väliin, kunhan niiden suojaamiseksi korroosiolta toteutetaan samat toimenpiteet kuin maanalaisten putkien osalta.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Dimco pitää kaupan, tuo maahan ja jälleenmyy korkean teknologian tuotteita, joita käytetään rakennuksiin sijoitettavien maakaasuasennusten toteutuksessa. Se maahantuo Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja pitää kaupan Kreikassa ruostumattomasta teräksestä valmistettuja joustavia putkia.
Dimco nosti 16.5.2012 Symvoulio tis Epikrateiasissa (ylin hallintotuomioistuin, Kreikka) kanteen, jossa se vaatii 20.3.2012 annetun määräyksen eri säännösten kumoamista ja väittää muun muassa, että kyseisten säännösten tarkoituksena on edistää perinteisten teräs- ja kuparikaasuputkistojen käyttöä sen kaupan pitämien putkistojen kustannuksella, minkä johdosta sen maahantuomien putkien käyttö ja siis kaupan pitäminen on käytännössä mahdotonta. Se katsoo näin ollen, että kyseisen määräyksen 1.2.4 kohta sekä sen liitteessä 9 olevat P.9.5.6.9 ja P.9.5.8.2 kohta ovat ristiriidassa direktiivin 97/23 4 artiklan 1 kohdan 1.1 alakohdan kanssa.
Dimco korostaa tältä osin, että sen kaupan pitämissä putkistoissa on CE-merkintä. Direktiivin 97/23 liitteestä I ja 4 artiklan 1 kohdan 1.1 alakohdasta seuraa, että maanjäristyksiltä suojaamiseksi asetettuja lisäehtoja ja ‑rajoituksia ei voida soveltaa CE-merkinnällä varustettuihin kaasuputkistoihin, joiden valmistaja vakuuttaa käyttöohjeissaan, että niiden asentaminen ja käyttö on turvallista.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että 20.3.2012 annetun määräyksen säännökset, joissa säädetään kaasuputkistojen asennusmenetelmiä koskevista ehdoista ja rajoituksista maan erityispiirteiden ja etenkin siellä tapahtuvien maanjäristysten vuoksi, perustuvat direktiivin 97/23 2 artiklaan ja ovat kyseisen artiklan säännösten mukaisia. Kyseisen tuomioistuimen mukaan nämä ehdot ja rajoitukset ovat SEUT 36 artiklan mukaisia, koska niitä sovelletaan erotuksetta kaikentyyppisiin putkistoihin siitä materiaalista, josta ne on tehty, tai niiden alkuperämaasta riippumatta, koska toimivaltainen kansallinen viranomainen on pitänyt niitä välttämättöminä ihmisten terveyden ja turvallisuuden varmistamiseksi, koska ne ovat suhteellisuusperiaatteen mukaisia ja koska ne eivät edellytä mitään muutoksia pääasian kantajan kaupan pitämiin laitteisiin. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo näin ollen, että pääasian kantajan näiden säännösten osalta esittämä kumoamisperuste voitaisiin hylätä perusteettomana. Sillä on kuitenkin epäilyjä siitä, ovatko tietyt 20.3.2012 annetun määräyksen säännökset yhteensoveltuvia direktiivin 97/23 4 artiklan 1 kohdan 1.1 alakohdan, 7 artiklan 4 kohdan, 8 artiklan ja liitteen I säännösten kanssa, kun niitä luetaan yhdessä.
Tässä tilanteessa Symvoulio tis Epikrateias päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko – – direktiivin 97/23 – – 4 artiklan 1 kohdan 1.1 alakohtaa, 7 artiklan 4 kohtaa, 8 artiklaa ja liitettä I, kun niitä luetaan yhdessä, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaisia maakaasun sisäasennuksia, joihin kohdistuu enintään 500 mbarin käyttöpaine, koskevan [20.3.2012 annetun] määräyksen 1.2.4 kohdan ja liitteessä 9 olevan P.9.5.6.9 ja P.9.5.8.2 kohdan kaltaisille kansallisille säännöksille, joissa vahvistetaan painelaitteiden (kaasuputkistojen) asennusmenetelmien osalta tiettyjä ehtoja ja rajoituksia (ilmanvaihtovelvollisuus, kielto asentaa putkia lattiarakenteiden alle) henkilöiden suojelemiseksi erityisesti maanjäristyksiltä, kun näitä ehtoja ja rajoituksia sovelletaan erotuksetta myös putkistoihin, jotka on, kuten käsiteltävässä tapauksessa, varustettu CE-merkinnällä ja jotka valmistaja on todennut turvallisiksi käyttää ja asentaa ilman edellä mainittujen ehtojen ja rajoitusten noudattamista?
2)
Onko edellä mainittuja direktiivin [97/23] säännöksiä, kun niitä luetaan yhdessä kyseisen direktiivin 2 artiklan kanssa, tulkittava sitä vastoin siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisille painelaitteiden (kaasuputkistojen) asennusmenetelmiä koskeville ehdoille ja rajoituksille?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kahdella kysymyksellään, jotka on tutkittava yhdessä, lähinnä, onko direktiivin 97/23 4 artiklan 1 kohdan 1.1 alakohtaa ja liitettä I, luettuina yhdessä kyseisen direktiivin 2 artiklan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan ihmisten turvallisuuden varmistamiseksi erityisesti maanjäristysten sattuessa painelaitteiden ja myös CE-merkinnällä varustettujen painelaitteiden osalta on noudatettava tiettyjä asennusmenetelmiä.
Ensinnäkin on muistutettava yhtäältä, että direktiivin 97/23 1 artiklan 1 kohdassa säädetään, että direktiiviä sovelletaan painelaitteiden suunnitteluun, valmistukseen ja vaatimustenmukaisuuden arviointiin, ja toisaalta, että kyseisen direktiivin 3 artiklassa säädetään, että näiden laitteiden on täytettävä tietyt mainitun direktiivin liitteessä I luetellut olennaiset tekniset vaatimukset.
Näistä säännöksistä, kun niitä luetaan yhdessä direktiivin 97/23 johdanto-osan kuudennen perustelukappaleen kanssa, ilmenee näin ollen, että kyseisen direktiivin tarkoituksena on yhdenmukaistaa painelaitteiden suunnittelua ja valmistusta koskevat olennaiset vaatimukset paineesta aiheutuvan vaaran osalta, jotta kyseiset laitteet voivat saada CE-merkinnän (ks. analogisesti tuomio 17.12.2020, Saksa v. komissio,
C‑475/19 P ja C‑688/19 P
,
EU:C:2020:1036
,
kohta), eikä sen tarkoituksena ole yhdenmukaistaa kyseisten laitteiden asentamisen edellytyksiä.
Direktiivin 97/23 liitteen I, jossa luetellaan olennaiset tekniset vaatimukset, jotka painelaitteiden on täytettävä kyseisen direktiivin 3 artiklan mukaisesti, osassa, jonka otsikko on ”Yleistä”, olevassa 1.1 kohdassa säädetään tosin, että ”painelaitteet suunnitellaan, valmistetaan, tarkastetaan ja tarvittaessa varustetaan ja asennetaan siten, että niiden turvallisuus on taattu”. Kyseisessä säännöksessä oleva maininta näiden laitteiden asentamisen edellytyksistä on kuitenkin esitetty ainoastaan viitattaessa muihin kyseisellä alalla sovellettaviin teksteihin. Tässä liitteessä ei siis vahvisteta mitään erityistä edellytystä mainittujen laitteiden asentamisen osalta.
Sama koskee direktiivin 97/23 2 artiklan 1 kohdassa olevaa viittausta tavanomaisiin asentamisen ja käyttämisen edellytyksiin; kyseisen säännöksen mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta painelaitteita voidaan saattaa markkinoille ja ottaa käyttöön ainoastaan, jos ne eivät ”asianmukaisesti asennettuina ja huollettuina ja tarkoitustaan vastaavalla tavalla käytettyinä” vaaranna ihmisten terveyttä ja turvallisuutta. Myöskään tässä säännöksessä ei vahvisteta mitään edellytystä näiden laitteiden asentamisen osalta.
Toiseksi on todettava direktiivin 97/23 4 artiklan 1 kohdan 1.1 alakohdasta, että kyseisestä säännöksestä ilmenee, että jäsenvaltiot eivät voi paineesta aiheutuvan vaaran vuoksi kieltää, rajoittaa tai estää painelaitteiden markkinoille saattamista tai käyttöönottoa valmistajan vahvistamissa olosuhteissa, jos nämä laitteet täyttävät kyseisessä direktiivissä säädetyt vaatimukset ja jos niissä on CE-merkintä, jottei kyseisellä direktiivillä oleva kansallisten säännösten yhdenmukaistamista koskeva tavoite jäisi saavuttamatta näiden vaarojen osalta. Mainitussa säännöksessä ei sitä vastoin kielletä jäsenvaltioita toteuttamasta toimenpiteitä muiden kuin paineesta aiheutuvien vaarojen ehkäisemiseksi, jotta nämä laitteet saatettaisiin markkinoille ja otettaisiin käyttöön ihmisten terveyttä ja turvallisuutta vaarantamatta.
Kolmanneksi direktiivin 97/23 2 artiklan 2 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että direktiivin säännöksillä ei vaikuteta jäsenvaltioiden oikeuteen säätää perustamissopimuksen määräyksiä noudattaen sellaisia vaatimuksia, joita ne pitävät välttämättöminä varmistaakseen ihmisten suojelun erityisesti painelaitteita käytettäessä, jos tämä ei merkitse mainittujen laitteiden tai laitekokonaisuuksien muuttamista, kun ne ovat tämän direktiivin mukaisia.
Niiden perussopimuksen erityismääräysten osalta, joita jäsenvaltioiden on noudatettava, kun ne käyttävät niille direktiivin 97/23 2 artiklan 2 kohdassa annettua oikeutta, on viitattava – kun otetaan huomioon kyseisen direktiivin tavoite, jona on poistaa painelaitteiden vapaan liikkuvuuden esteet sisämarkkinoilla – SEUT 34 ja SEUT 36 artiklaan, joissa säännellään tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja kielletään jäsenvaltioiden väliset tuonnin määrälliset rajoitukset ja kaikki vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet.
Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä seuraa tältä osin, että SEUT 34 artiklassa kiellettyinä tuonnin määrällisiä rajoituksia vaikutukseltaan vastaavina toimenpiteinä on pidettävä sellaisia jäsenvaltion toteuttamia toimenpiteitä, joilla on tarkoituksena kohdella epäedullisemmin toisista jäsenvaltioista tuotavia tuotteita, ja toimenpiteitä, joilla on tällainen vaikutus, sekä kaikkia muita toimenpiteitä, joilla rajoitetaan muista jäsenvaltioista peräisin olevien tuotteiden pääsyä jäsenvaltion markkinoille, jollei niitä voida perustella objektiivisesti jollakin SEUT 36 artiklassa luetellulla yleistä etua koskevalla syyllä tai yleistä etua koskevalla pakottavalla vaatimuksella. Kummassakin tapauksessa kyseisillä kansallisilla toimenpiteillä on voitava taata tavoitellun päämäärän toteutuminen, eikä niillä saada ylittää sitä, mikä on tarpeen kyseisen päämäärän saavuttamiseksi (ks. vastaavasti tuomio 10.2.2009, komissio v. Italia,
C‑110/05
,
EU:C:2009:66
,
ja
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että 20.3.2012 annetussa määräyksessä asetetut edellytykset – eli velvollisuus huolehtia niiden tilojen ilmanvaihdosta, joihin maakaasuputket asennetaan, ja kielto asentaa maakaasuputkia betonilevyjen sisälle ja lattiarakenteiden alle, jotta niihin on mahdollista päästä käsiksi –, eivät johda pääasian kantajan kaupan pitämien laitteiden muuttamiseen, mitä pääasian asianosaiset eivät myöskään ole kiistäneet, ja niillä pyritään takaamaan ihmisten turvallisuus maanjäristysten kaltaisista painelaitteiden ulkopuolisista tekijöistä aiheutuvilta vaaroilta.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo lisäksi, että 20.3.2012 annetun määräyksen säännökset ovat SEUT 36 artiklan mukaisia, koska niitä sovelletaan kaikentyyppisiin putkistoihin käytetystä materiaalista tai alkuperämaasta riippumatta, koska toimivaltainen kansallinen viranomainen on pitänyt niitä välttämättöminä ihmisten terveyden ja turvallisuuden varmistamiseksi ja koska ne ovat suhteellisuusperiaatteen mukaisia.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin on vastattava, että direktiivin 97/23 4 artiklan 1 kohdan 1.1 alakohtaa ja liitettä I, luettuina yhdessä kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan ihmisten turvallisuuden varmistamiseksi erityisesti maanjäristysten sattuessa kaasun siirtämiseen tarkoitettujen putkistojen kaltaisten painelaitteiden ja myös CE-merkinnällä varustettujen painelaitteiden osalta on noudatettava tiettyjä asennusmenetelmiä, kunhan kyseinen säännöstö ei johda mihinkään näiden laitteiden muuttamiseen eikä merkitse SEUT 34 ja SEUT 36 artiklassa kiellettyä rajoitusta.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Painelaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29.5.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/23/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, 4 artiklan 1 kohdan 1.1 alakohtaa ja liitettä I, luettuina yhdessä kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan ihmisten turvallisuuden varmistamiseksi erityisesti maanjäristysten sattuessa kaasun siirtämiseen tarkoitettujen putkistojen kaltaisten painelaitteiden ja myös CE-merkinnällä varustettujen painelaitteiden osalta on noudatettava tiettyjä asennusmenetelmiä, kunhan kyseinen säännöstö ei johda mihinkään näiden laitteiden muuttamiseen eikä merkitse SEUT 34 ja SEUT 36 artiklassa kiellettyä rajoitusta.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: kreikka.