CELEX: 62017CJ0670
Recurs
Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA)
Secțiunea Orientare
Reducerea contribuției financiare
Regulamentul (CE) nr. 1260/1999
Program operațional
Corecții financiare
Articolul 39
Temei juridic
Dispoziții tranzitorii

Prin recursul formulat, Republica Elenă solicită anularea Hotărârii Tribunalului Uniunii Europene din 19 septembrie 2017, Grecia/Comisia (T‑327/15, nepublicată, denumită în continuare „hotărârea atacată”,
EU:T:2017:631
), prin care s‑a respins acțiunea sa având ca obiect anularea Deciziei de punere în aplicare C(2015) 1936 final a Comisiei din 25 martie 2015 privind aplicarea unor corecții financiare contribuției FEOGA, secțiunea Orientare, acordată programului operațional CCI nr. 2000GR061PO021 (Grecia – Obiectivul 1 – Reconstrucție rurală) (denumită în continuare „decizia în litigiu”).
Cadrul juridic
Regulamentul (CE) nr. 1260/1999
Regulamentul (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale privind fondurile structurale (
JO 1999, L 161, p. 1
) prevede la articolul 39, intitulat „Corecții financiare”:
„(1)   Statele membre au, în primul rând, responsabilitatea de a investiga neregulile și de a acționa în cazul constatării unei modificări majore care afectează natura sau condițiile de punere în aplicare sau de control al unei intervenții și de a efectua rectificările financiare necesare.
Statul membru face rectificările financiare necesare în legătură cu neregulile individuale sau sistemice. Corecțiile efectuate de către statul membru constau în anularea, totală sau parțială, a contribuției comunitare. Fondurile comunitare astfel eliberate pot fi realocate de către statul membru pentru intervenția în cauză, în conformitate cu modalitățile care trebuie stabilite în temeiul articolului 53 alineatul (2).
(2)   Dacă, după efectuarea verificărilor necesare, Comisia concluzionează că:
(a)
un stat membru nu și‑a îndeplinit obligațiile care îi revin în conformitate cu alineatul (1)
sau
(b)
o intervenție, luată integral sau parțial, nu justifică nici o parte, nici întreaga contribuție a fondurilor
sau
(c)
există insuficiențe grave în sistemele de gestionare sau de control care pot conduce la nereguli sistemice,
Comisia suspendă plățile intermediare în cauză și, indicând motivele sale, solicită statului membru să își prezinte observațiile și, dacă este cazul, să efectueze eventualele rectificări într‑un termen fixat.
Dacă statul membru contestă observațiile Comisiei, aceasta îl invită la o audiere în cadrul căreia ambele părți încearcă, într‑un spirit de cooperare bazată pe parteneriat, să ajungă la o înțelegere cu privire la observațiile și concluziile care decurg din acestea.
(3)   La expirarea termenului fixat de Comisie, în cazul în care nu s‑a ajuns la nicio înțelegere și dacă statul membru nu a efectuat corecțiile și ținând seama de eventualele observații ale statului membru, Comisia poate decide, în termen de trei luni:
(a)
să reducă avansul menționat la articolul 32 alineatul (2)
sau
(b)
să procedeze la corecțiile financiare necesare prin anularea, totală sau parțială, a contribuției fondurilor la intervenția în cauză.
Atunci când stabilește cuantumul unei corecții, Comisia ține seama, în conformitate cu principiul proporționalității, de natura neregulii sau a modificării, precum și de întinderea și de implicațiile financiare ale deficiențelor constatate în sistemele de gestionare și de control ale statelor membre.
În absența unei decizii de a acționa fie în conformitate cu litera (a), fie în conformitate cu litera (b), suspendarea plăților intermediare încetează imediat.
(4)   Orice sumă primită nejustificat și care trebuie recuperată este rambursată Comisiei, împreună cu dobânda de întârziere.
(5)   Prezentul articol se aplică fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 32.” [traducere neoficială]
Regulamentul (CE) nr. 1290/2005
Regulamentul (CE) nr. 1290/2005 al Consiliului din 21 iunie 2005 privind finanțarea politicii agricole comune (
JO 2005, L 209, p. 1
, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 193) prevede la articolul 40, intitulat „Cheltuielile [Fondului european de orientare și garantare agricolă (FEOGA)], secțiunea Orientare”:
„(1)   Sumele angajate la finanțarea măsurilor de dezvoltare rurală de la FEOGA, secțiunea Orientare, în conformitate cu o decizie a Comisiei adoptată între 1 ianuarie 2000 și 31 decembrie 2006 și pentru care documentele necesare pentru închiderea asistenței nu au fost trimise Comisiei până la sfârșitul perioadei alocate transmiterii raportului final se dezangajează automat de către Comisie până la 31 decembrie 2010 și determină rambursarea de către statele membre a sumelor atribuite eronat. Documentele necesare pentru închiderea asistenței sunt declarațiile de cheltuieli referitoare la plata soldului, raportul final de punere în aplicare și declarația prevăzută la articolul 38 alineatul (1) litera (f) din [Regulamentul nr. 1260/1999].
(2)   Sumele aferente operațiunilor sau programelor care fac obiectul unei proceduri judiciare sau unui recurs administrativ care, în conformitate cu legislația statului membru, au efect suspensiv se exclud de la calcularea sumei dezangajate automat, în conformitate cu alineatul (1).”
Regulamentul (CE) nr. 1083/2006
Articolul 1, intitulat „Obiect”, din Regulamentul (CE) nr. 1083/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de stabilire a anumitor dispoziții generale privind Fondul European de Dezvoltare Regională, Fondul Social European și Fondul de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 (
JO 2006, L 210, p. 25
, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 64) prevede la primul paragraf:
„Prezentul regulament stabilește normele generale de reglementare a Fondului European de Dezvoltare Regională (FEDER), a Fondului Social European (FSE) (denumite în continuare «fonduri structurale»), precum și a Fondului de coeziune, fără a aduce atingere dispozițiilor specifice ale [Regulamentului (CE) nr. 1080/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iulie 2006 privind Fondul European de Dezvoltare Regională și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1783/1999 (
JO 2006, L 210, p. 1
, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 236), ale Regulamentului (CE) nr. 1081/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 5 iulie 2006 privind Fondul Social European și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1784/1999 (
JO 2006, L 210, p. 12
, Ediție specială, 14/vol. 1, p. 247) și ale Regulamentului (CE) nr. 1084/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de creare a Fondului de coeziune și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1164/94 (
JO 2006, L 210, p. 79
, Ediție specială, 14/vol. 2, p. 118)].”
Articolul 105 din Regulamentul nr. 1083/2006, intitulat „Dispoziții tranzitorii”, are următorul cuprins:
„(1)   Prezentul regulament nu afectează continuarea sau modificarea, inclusiv eliminarea totală sau parțială, a unei intervenții confinanțate din fondurile structurale sau a unui proiect confinanțat din Fondul de coeziune aprobată de Comisie pe baza Regulamentelor [(CEE) nr. 2052/88 al Consiliului din 24 iunie 1988 privind misiunile și eficiența fondurilor structurale, precum și coordonarea activităților proprii și operațiunile Băncii Europene de Investiții și celelalte instrumente financiare existente (
JO 1988, L 185, p. 9
), (CEE) nr. 4253/88 al Consiliului din 19 decembrie 1988 de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2052/88 în ceea ce privește coordonarea colaborării între diferite fonduri structurale, pe de o parte, și între acestea și cele ale Băncii Europene de Investiții și ale altor instrumente financiare existente[, pe de altă parte] (
JO 1988, L 374, p. 1
), (CE) nr. 1164/94 al Consiliului din 16 mai 1994 de creare a Fondului de coeziune (
JO 1994, L 130, p. 1
) și (CE) nr. 1260/1999], sau a oricărei alte legi aplicabile acestei intervenții la 31 decembrie 2006, care se aplică din acel moment intervenției sau proiectului respectiv până la finalizarea sa.
(2)   Pentru a decide în ceea ce privește programele operaționale, Comisia ține seama de intervențiile cofinanțate din fondurile structurale sau de proiectele cofinanțate din Fondul de coeziune aprobate de Consiliu sau de Comisie înainte de intrarea în vigoare a prezentului regulament și cu impact financiar pe parcursul perioadei incluse în programele operaționale.
(3)   Prin derogare de la articolul 31 alineatul (2), de la articolul 32 alineatul (4) și de la articolul 37 alineatul (1) din [Regulamentul nr. 1260/1999], părțile din sumele angajate pentru intervențiile confinanțate din FEDER și FSE aprobate de Comisie între 1 ianuarie 2000 și 31 decembrie 2006 și pentru care declarația certificată de cheltuieli efectiv suportate, raportul final de execuție și declarația menționată la articolul 38 alineatul (1) litera (f) din regulamentul respectiv nu au fost transmise Comisiei în cele cincisprezece [luni] care au urmat ultimei date de eligibilitate a cheltuielilor menționate în decizia de acordare a unei contribuții din fonduri, se dezangajează din oficiu de către Comisie după șase luni de la data limită și permit rambursarea sumelor acordate în mod necorespunzător.
Se exclud de la calcularea sumei dezangajate din oficiu sumele care corespund unor operațiuni și programe care fac obiectul unei suspendări în temeiul unei proceduri legale sau al unei căi de atac administrative cu efect suspensiv.”
Articolul 107 din Regulamentul nr. 1083/2006, intitulat „Abrogare”, prevede:
„Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 105 alineatul (1) din prezentul regulament, Regulamentul [nr. 1260/1999] se abrogă de la 1 ianuarie 2007.
Trimiterile la regulamentul abrogat se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament.”
Regulamentul (UE) nr. 1303/2013
Regulamentul (UE) nr. 1303/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 decembrie 2013 de stabilire a unor dispoziții comune privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune, Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime, precum și de stabilire a unor dispoziții generale privind Fondul european de dezvoltare regională, Fondul social european, Fondul de coeziune și Fondul european pentru pescuit și afaceri maritime și de abrogare a Regulamentului (CE) nr. 1083/2006 (
JO 2013, L 347, p. 320
) prevede la articolul 152, intitulat „Dispoziții tranzitorii”:
„(1)   Prezentul regulament nu afectează nici continuarea, nici modificarea, inclusiv anularea integrală sau parțială, a asistenței aprobate de Comisie în conformitate cu [Regulamentul nr. 1083/2006] sau cu alte dispoziții legislative aplicabile acestei asistențe la 31 decembrie 2013. Regulamentul respectiv sau o astfel de legislație aplicabilă continuă să se aplice în mod corespunzător după 31 decembrie 2013 asistenței sau operațiunilor în cauză până la finalizarea lor. În sensul prezentului alineat, asistența include programele operaționale și programele majore.
(2)   Cererile de asistență care sunt prezentate sau aprobate în temeiul [Regulamentului nr. 1083/2006] rămân valabile.
(3)   În cazul în care un anumit stat membru uzează de opțiunea prevăzută la articolul 123 alineatul (3), acesta poate înainta Comisiei o cerere, solicitând ca autoritatea de management să îndeplinească funcțiile unei autorități de certificare, prin derogare de la articolul 59 alineatul (1) litera (b) din [Regulamentul nr. 1083/2006], în ceea ce privește programele operaționale corespunzătoare puse în practică în temeiul [Regulamentului nr. 1083/2006]. Cererea se înaintează împreună cu o evaluare efectuată de autoritatea de audit. În cazul în care, pe baza informațiilor puse la dispoziție de autoritatea de audit și a propriilor sale audituri, Comisia este încredințată de faptul că sistemele de gestiune și control ale respectivelor programe operaționale funcționează eficace și că funcționarea lor nu va fi afectată de îndeplinirea de către autoritatea de management a funcțiilor unei autorități de certificare, aceasta informează statul membru respectiv cu privire la acordul său în termen de două luni de la data primirii cererii.”
Istoricul cauzei și decizia în litigiu
Istoricul cauzei, care figurează la punctele 1-15 din hotărârea atacată, poate, în scopul prezentei proceduri, să se rezume după cum urmează.
Prin scrisoarea din 31 martie 2011, autoritățile elene au depus, conform articolului 38 alineatul (1) litera (f) din Regulamentul nr. 1260/1999, la Comisie o declarație de încheiere a programului operațional CCI 2000GR061PO021 (Grecia – Obiectivul 1 – Reconstrucție rurală) (denumit în continuare „programul operațional în cauză”) pentru perioada care cuprinde anii 2000-2006. Această declarație, prin care se urmărea ca Republica Elenă să beneficieze de finanțarea Uniunii Europene, era însoțită, printre altele, de raportul final de execuție, prevăzut la articolul 37 din acest regulament, privind programul operațional în cauză.
Prin scrisoarea din 2 august 2011, Comisia a invitat autoritățile elene să îi furnizeze, în termen de zece zile, informații suplimentare în legătură cu declarația de încheiere a programului operațional în cauză și le‑a informat că putea, în urma evaluării conținutului respectivei declarații, să declanșeze procedura prevăzută la articolul 39 din Regulamentul nr. 1260/1999. Aceste autorități au furnizat prin scrisoarea din 5 august 2011 informațiile solicitate.
Prin scrisoarea din 24 mai 2012, Comisia a informat autoritățile elene că raportul final de execuție privind programul operațional în cauză fusese acceptat.
La 3 ianuarie 2013, Comisia a invitat autoritățile elene să indice, într‑un termen de două luni, dacă acceptă aplicarea unei corecții financiare în cuantum total de 94465089,65 euro, corespunzând diferenței dintre cuantumul plăților efectuate în temeiul FEOGA și cuantumul contribuției datorate în temeiul acestui fond în ceea ce privește programul operațional în cauză. Această instituție a adăugat că, în lipsa unui acord în acest termen, va continua examinarea eligibilității cheltuielilor efectuate de autoritățile elene și că ar putea impune corecții financiare al căror cuantum, calculat pe baza tuturor datelor comunicate de respectivele autorități, ar putea să se ridice, fără a ține seama de corecțiile deja decise de autoritățile elene, la 211582686,65 euro.
Prin scrisoarea din 5 martie 2013, autoritățile elene au informat Comisia cu privire la dezacordul lor referitor la cuantumurile menționate la punctul anterior, pentru motivul că adoptaseră deja măsuri de control și măsuri corective corespunzătoare, astfel încât orice corecție financiară suplimentară ar conduce la impunerea unei duble corecții. Ele au precizat de asemenea că cuantumul total al corecțiilor financiare pe care le aplicaseră întregului program operațional în cauză se ridica la 143206588,48 euro, ceea ce corespundea unei finanțări de către Uniune a unui cuantum de 108308798,38 euro.
Prin scrisoarea din 8 martie 2013, autoritățile elene au reafirmat că au adoptat măsuri corective corespunzătoare în toate domeniile în care au fost identificate nereguli.
La 17 iulie 2013, ca urmare a revizuirii cuantumului contribuției datorate în temeiul FEOGA în ceea ce privește programul operațional în cauză, Comisia a invitat autoritățile elene să indice, într‑un termen de două luni, dacă acceptă aplicarea unei corecții financiare în cuantum total de 30472624,09 euro, corespunzând diferenței dintre cuantumul plăților efectuate în temeiul FEOGA și cuantumul contribuției menționate. În plus, ea a indicat că, în lipsa unui acord în acest termen din partea autorităților elene, ea va continua examinarea eligibilității cererilor efectuate de aceste autorități și că ar putea aplica corecții financiare al căror cuantum, calculat pe baza tuturor datelor comunicate de autoritățile menționate, s‑ar putea ridica, fără a ține seama de corecțiile deja decise de aceleași autorități, la 116487848,75 euro.
Prin scrisoarea din 19 septembrie 2013, autoritățile elene au contestat din nou aceste cuantumuri. În plus, ele au furnizat Comisiei, la 13 ianuarie și la 14 ianuarie 2014, informațiile suplimentare pe care aceasta le solicitase la 13 septembrie 2013.
La 27 mai 2014 a avut loc o audiere în birourile Comisiei, iar autoritățile elene au furnizat informații suplimentare la 20 iunie 2014.
Prin scrisoarea din 11 iulie 2014, Comisia a comunicat autorităților elene procesul‑verbal al audierii din 27 mai 2014 și le‑a solicitat să furnizeze noi informații suplimentare într‑un termen de două luni. La 5 septembrie 2014, ea a prelungit acest termen. Autoritățile elene au furnizat informațiile solicitate la 26 septembrie 2014.
Prin scrisoarea din 13 februarie 2015, Comisia a comunicat autorităților elene poziția sa finală cu privire la consecințele financiare care trebuie deduse din examinarea documentelor prezentate de aceste autorități, și anume excluderea de la finanțarea de către Uniune în temeiul FEOGA a unui cuantum de 72105592,41 euro.
Prin decizia în litigiu, Comisia a înlăturat de la finanțarea de către Uniune a anumitor cheltuieli efectuate de Republica Elenă în temeiul FEOGA, secțiunea Orientare, pentru perioada care cuprinde anii 2000-2006, pentru un cuantum de 72105592,41 euro.
Procedura în fața Tribunalului și hotărârea atacată
Prin cererea introductivă depusă la grefa Tribunalului la 2 iunie 2015, Republica Elenă a introdus o acțiune în anulare îndreptată împotriva deciziei în litigiu, în susținerea căreia a invocat patru motive, întemeiate, primul, pe lipsa temeiului juridic al deciziei în litigiu, al doilea, pe necompetența
ratione temporis
a Comisiei de a adopta decizia menționată și pe încălcarea normelor fundamentale de procedură, a dreptului de a fi ascultat și a dreptului la apărare, al treilea, pe încălcarea principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime și, al patrulea, pe încălcarea principiului
ne bis in idem
și a principiului proporționalității.
Prin hotărârea atacată, Tribunalul a înlăturat aceste motive și, în consecință, a respins în întregime acțiunea introdusă de Republica Elenă.
În ceea ce privește, în mod specific, primul aspect al primului motiv, întemeiat pe lipsa temeiului juridic al deciziei în litigiu pentru motivul că articolul 39 din Regulamentul nr. 1260/1999 a fost abrogat înaintea adoptării acestei decizii, Tribunalul a arătat, la punctele 23-34 din hotărârea atacată, în special următoarele:
„23   Începând cu 1 ianuarie 2007, Regulamentul nr. 1083/2006 a abrogat, conform articolului 107 alineatul (1), Regulamentul nr. 1260/1999. Potrivit articolului 1 alineatul (1) din acesta, Regulamentul nr. 1083/2006 se aplică [FEDR], [FSE] și Fondului de coeziune. Însă, astfel cum reiese din considerentul (6) al acestui din urmă regulament, instrumentele de susținere a dezvoltării rurale, și anume [Fondul European Agricol pentru Dezvoltarea Rurală (FEADER)], care a înlocuit FEOGA, secțiunea Orientare, și pentru sectorul pescuitului, și anume Fondul European pentru Pescuit (FEP), ar trebui să fie integrate în cele care intră sub incidența politicii agricole comune și a politicii comune pentru pescuit și să fie coordonate cu instrumentele politicii de coeziune. În această privință, Regulamentul nr. 1290/2005 a creat, astfel cum reiese din considerentul (1) și din articolul 1, două fonduri agricole europene, primul, Fondul European de Garantare Agricolă (FEGA), pentru finanțarea măsurilor de piață, și al doilea, FEADR, pentru finanțarea programelor de dezvoltare rurală.
24   Însă articolul 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006, intitulat «Dispoziții tranzitorii», prevede că «[acest] regulament nu afectează continuarea sau modificarea, inclusiv eliminarea totală sau parțială a unei intervenții, confinanțate din fondurile structurale sau a unui proiect confinanțat din Fondul de coeziune aprobată de Comisie pe baza […], [printre altele, a Regulamentului nr. 1260/1999], sau a oricărei alte legi aplicabile acestei intervenții la 31 decembrie 2006, care se aplică din acel moment intervenției sau proiectului respectiv până la finalizarea sa».
25   În plus, articolul 105 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1083/2006 prevede că, «[p]entru a decide în ceea ce privește programele operaționale, Comisia ține seama de intervențiile cofinanțate din fondurile structurale sau de proiectele cofinanțate din Fondul de coeziune aprobate de Consiliu sau de Comisie înainte de intrarea în vigoare a prezentului regulament și cu impact financiar pe parcursul perioadei incluse în programele operaționale».
26   De aici rezultă că articolul 105 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1083/2006 are ca obiect stabilirea regimului tranzitoriu pentru fondurile structurale care au fost aprobate pe baza unei reglementări a Uniunii în vigoare până la 31 decembrie 2006, dar care continuă după această dată și a căror încheiere are loc la o dată ulterioară (Hotărârea din 21 septembrie 2016, Comisia/Spania,
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
, punctul
).
27   Cu alte cuvinte, Regulamentul nr. 1260/1999 a fost abrogat prin Regulamentul nr. 1083/2006, dar, conform articolului 105 alineatul (1) și articolului 107 alineatul (1) din acesta din urmă, Regulamentul nr. 1260/1999 continuă să se aplice programelor operaționale anterioare (Hotărârea din 22 septembrie 2011, Spania/Comisia,
T‑67/10
, nepublicată,
EU:T:2011:518
, punctul
).
28   Regimul tranzitoriu prevăzut [la] articolul 105 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1083/2006 privește normele de fond aplicabile programelor operaționale anterioare, astfel cum reiese, de altfel, din utilizarea termenilor «intervenție» și «proiect» la articolul 105 menționat, precum și din cuprinsul alineatelor (2) și (3) ale acestuia. În schimb, regimul tranzitoriu menționat nu privește norme de natură procedurală, în conformitate cu principiul potrivit căruia normele de procedură sunt de aplicare imediată (Hotărârea din 21 septembrie 2016, Comisia/Spania,
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
, punctele
și
).
[…]
34   Rezultă că Regulamentul nr. 1083/2006 a menținut în vigoare, în temeiul articolului 105 alineatul (1) dispozițiile de fond ale articolului 39 din Regulamentul nr. 1260/1999, cu alte cuvinte cele care definesc rolul respectiv și care enunță drepturile și obligațiile reciproce ale statului membru și ale Comisiei în cadrul procedurii aplicabile în cazul unei nereguli constatate în cadrul controlului asistenței FEOGA.”
Concluziile părților în fața Curții
Republica Elenă solicită Curții:
–
anularea hotărârii atacate;
–
anularea deciziei în litigiu în conformitate cu concluziile acțiunii în primă instanță și
–
obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată aferente procedurii în primă instanță și recursului.
Comisia solicită Curții:
–
respingerea recursului și
–
obligarea recurentei la plata cheltuielilor de judecată.
Cu privire la recurs
În susținerea recursului, Republica Elenă invocă cinci motive, întemeiate, primul, pe interpretarea și pe aplicarea eronate ale dispozițiilor tranzitorii ale Regulamentelor nr. 1083/2006 și nr. 1303/2013 coroborate cu Regulamentul nr. 1290/2005, pe o eroare de drept, precum și pe motivarea insuficientă și eronată a hotărârii atacate, al doilea, pe interpretarea și pe aplicarea eronate ale articolului 39 din Regulamentul nr. 1260/1999, precum și pe motivarea contradictorie și insuficientă a hotărârii atacate, al treilea, pe interpretarea eronată și pe aplicarea incorectă a articolelor 144 și 145 din Regulamentul nr. 1303/2013, precum și pe motivarea contradictorie și insuficientă a hotărârii atacate, al patrulea, pe interpretarea și pe aplicarea eronate ale principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime și, al cincilea, pe motivarea insuficientă a respingerii de către Tribunal a motivelor referitoare la caracterul disproporționat al corecției financiare aplicate.
Cu privire la primul motiv
Argumentele părților
Republica Elenă reproșează Tribunalului faptul că a apreciat că decizia în litigiu, în mod întemeiat, se fonda pe articolul 39 din Regulamentul nr. 1260/1999. În această privință, ea arată în esență că Tribunalul a săvârșit o eroare de drept, la punctele 25-28 și 34 din hotărârea atacată, considerând că excepția prevăzută la articolul 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006 includea programele operaționale ale FEOGA, secțiunea Orientare. Contrar a ceea ce afirmă hotărârea atacată, regimul tranzitoriu privind fondurile structurale, astfel cum sunt definite la articolul 1 primul paragraf din Regulamentul nr. 1083/2006, ar fi fost instituit exclusiv prin articolul 105 alineatul (1), iar nu prin articolul 105 alineatul (2) din acest regulament. În mod eronat Tribunalul invocă, la punctele 25 și 28 din hotărârea atacată, articolul 105 alineatul (2) din regulamentul menționat și îl aplică, la punctele 26 și 27 din această hotărâre, pentru a trage o concluzie specifică pentru programele operaționale ale FEOGA, secțiunea Orientare. Acest fond, care face obiectul Regulamentului nr. 1290/2005, ar fi fost exclus din domeniul de aplicare al articolului 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006. Excepția prevăzută la articolul 107 din acest regulament ar fi, în ceea ce o privește, de strictă interpretare și ar viza exclusiv dispozițiile articolului 105 alineatul (1) din regulamentul menționat, iar nu pe cele ale articolului 105 alineatul (2) din același regulament. În această privință, punctul 26 din hotărârea atacată, care menționează articolul 105 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1083/2006, ar aduce o modificare punctului 94 din Hotărârea din 21 septembrie 2016, Comisia/Spania (
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
), care se referă la articolul 105 alineatul (1) din acest regulament.
Întrucât măsura prevăzută la articolul 105 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1083/2006 este, în ceea ce privește cheltuielile FEOGA, secțiunea Orientare, inserată în mod specific la articolul 40 din Regulamentul nr. 1290/2005, Tribunalul, la punctul 28 din hotărârea atacată, ar trage în mod greșit o concluzie pe baza articolului 105 alineatul (3) din Regulamentul nr. 1083/2006.
Întrucât în Regulamentul nr. 1290/2005 legiuitorul Uniunii a reglementat chestiunile specifice aferente fondurilor care țin de sectorul agricol, acesta a abrogat integral Regulamentul nr. 1260/1999, astfel cum ar reieși din titlul Regulamentului nr. 1083/2006. Așadar, Tribunalul trage în mod greșit o concluzie contrară la punctele 23 și 34 din hotărârea atacată.
Potrivit Comisiei, primul motiv nu este fondat.
Tribunalul ar fi recunoscut în mod întemeiat că FEOGA, pentru perioada de programare care cuprinde anii 2000-2006, intra sub incidența fondurilor structurale. În consecință, secțiunea Orientare a FEOGA ar avea aceeași natură și ar aparține aceleiași familii ca cea a fondurilor structurale. Însă Regulamentul nr. 1083/2006 s‑ar aplica numai FEDER, FSE și Fondului de coeziune, în timp ce FEADR, care a înlocuit FEOGA, secțiunea Orientare, ar fi fost încorporat mecanismelor de finanțare a politicii agricole comune.
Tribunalul ar fi dedus, așadar, în mod corect din modul explicit de redactare a articolului 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006 că, deși Regulamentul nr. 1260/1999 a fost abrogat prin Regulamentul nr. 1083/2006, cel dintâi continuă să fie aplicabil programelor operaționale anterioare în temeiul articolului 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006.
Aprecierea Curții
În cadrul primul motiv al recursului, Republica Elenă susține în esență că Tribunalul a validat în mod eronat recurgerea la articolul 39 din Regulamentul nr. 1260/1999 ca temei juridic al deciziei în litigiu.
Potrivit articolului 107 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006, Regulamentul nr. 1260/1999 a fost abrogat începând cu 1 ianuarie 2007. La data adoptării deciziei în litigiu, aceasta nu se putea deci întemeia pe articolul 39 din Regulamentul nr. 1260/1999 decât dacă aplicarea acestui articol ar fi fost prelungită prin dispoziții specifice.
În această privință, Tribunalul arată, la punctul 38 din hotărârea atacată, că articolul 39 din Regulamentul nr. 1260/1999 a fost menținut în vigoare până la 31 decembrie 2013, potrivit Regulamentului nr. 1083/2006, în privința programelor operaționale pentru perioada care cuprinde anii 2000-2006, și că a fost din nou menținut în vigoare începând cu 1 ianuarie 2014, potrivit Regulamentului nr. 1303/2013, în privința acelorași programe.
Astfel, în măsura în care Regulamentul nr. 1083/2006, al cărui articol 105 alineatul (1) prevedea prelungirea aplicării Regulamentului nr. 1260/1999, a fost el însuși abrogat începând cu 1 ianuarie 2014, posibilitatea de a întemeia decizia în litigiu pe articolul 39 din Regulamentul nr. 1260/1999 se baza pe articolul 152 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1303/2013, care subordona prelungirea aplicării Regulamentului nr. 1083/2006 existenței „asistenței aprobate de Comisie în conformitate cu [Regulamentul nr. 1083/2006] sau cu alte dispoziții legislative aplicabile acestei asistențe la 31 decembrie 2013”.
Trebuie totuși să se observe că articolul 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006 nu prevede o aplicare prelungită a Regulamentului nr. 1260/1999 decât în cazul „unei intervenții confinanțate din fondurile structurale sau [al] unui proiect confinanțat din Fondul de coeziune”.
În această privință, trebuie să se constate că FEOGA, secțiunea Orientare, nu aparține nici fondurilor structurale, care sunt definite la articolul 1 din Regulamentul nr. 1083/2006 ca fiind FEDER și FSE, nici Fondului de coeziune.
Or, Tribunalul a considerat totuși că articolul 105 alineatul (1) din acest regulament se putea aplica programelor operaționale cofinanțate de FEOGA, secțiunea Orientare, pentru perioada care cuprinde anii 2000-2006.
Cu toate acestea, aplicarea articolului 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006 programelor operaționale cofinanțate de FEOGA, secțiunea Orientare, pentru perioada care cuprinde anii 2000-2006 nu decurge nici din modul de redactare a acestei dispoziții, nici din modul de redactare a articolului 105 alineatul (2) din același regulament sau din Hotărârea din 21 septembrie 2016, Comisia/Spania (
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
).
În primul rând, astfel cum a arătat avocatul general la punctul 36 din concluzii, raționamentul efectuat de Tribunal la punctele 25 și 26 din hotărârea atacată, cu privire la articolul 105 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1083/2006, nu poate repune în discuție definiția fondurilor structurale care figurează la articolul 1 din Regulamentul nr. 1083/2006 și nici, prin urmare, delimitarea domeniului de aplicare al articolului 105 alineatul (1) din acest regulament.
În al doilea rând, articolul 105 alineatul (2) din Regulamentul nr. 1083/2006 vizează „fondurile structurale” și „Fondul de coeziune” fără a modifica definiția acestora în raport cu cea care figurează la articolul 1 din Regulamentul nr. 1083/2006.
În al treilea rând, în ceea ce privește Hotărârea din 21 septembrie 2016, Comisia/Spania (
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
), este cert că aceasta privea exclusiv fondul de coeziune, care, contrar FEOGA, secțiunea Orientare, intra în mod clar în domeniul de aplicare al articolului 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006.
Astfel, efectuând o aplicare extensivă a articolului 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006 programelor operaționale confinanțate de FEOGA, secțiunea Orientare, și considerând, prin urmare, că Comisia putea, în mod întemeiat, să fondeze decizia în litigiu pe articolul 39 din Regulamentul nr. 1260/1999, pentru perioada care cuprinde anii 2000-2006, Tribunalul a săvârșit o eroare de drept.
În consecință, primul motiv trebuie primit, iar hotărârea atacată trebuie anulată fără să fie necesară examinarea celorlalte motive ale recursului.
Cu privire la acțiunea în fața Tribunalului
Conform articolului 61 primul paragraf din Statutul Curții de Justiție a Uniunii Europene, Curtea poate, atunci când anulează hotărârea Tribunalului, să soluționeze ea însăși în mod definitiv litigiul, atunci când acesta este în stare de judecată.
Această situație se regăsește în prezenta cauză. Prin urmare, trebuie să se examineze acțiunea având ca obiect anularea deciziei în litigiu, introdusă de Republica Elenă.
Argumentele părților
În cadrul primului aspect al primul motiv invocat în fața Tribunalului, Republica Elenă susține în esență că articolul 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006 nu este aplicabil unei finanțări a FEOGA, secțiunea Orientare, pentru perioada care cuprinde anii 2000-2006. Decizia în litigiu nu putea fi, așadar, întemeiată pe articolul 39 din Regulamentul nr. 1260/1999, ea fiind lipsită de temei juridic și trebuind, în consecință, să fie anulată.
Comisia replică în esență că articolul 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006 prevede în mod expres că finanțarea aprobată în temeiul Regulamentului nr. 1260/1999 – „inclusiv eliminarea sa” – nu este afectată de Regulamentul nr. 1083/2006, „până la finalizarea sa”. Această dispoziție ar viza, așadar, toate finanțările acordate în temeiul Regulamentului nr. 1260/1999.
În plus, în măsura în care respectiva dispoziție se referă la regimul aplicabil potrivit Regulamentului nr. 1260/1999, ea ar trebui să vizeze în mod necesar toate programele care au fost aprobate sub imperiul acestui regim, menținând neschimbate temeiul lor legal și cadrul lor juridic până la finalizarea acestora. Astfel, potrivit Comisiei, FEOGA, secțiunea Orientare, ar fi trebuit inclus în grupul de care țin fondurile structurale și Fondul de coeziune „atât din punct de vedere sistematic, cât și din punct de vedere teleologic”, pentru ca acesta să își păstreze cadrul juridic inițial.
Aprecierea Curții
Este necesar să se amintească de la bun început că, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, deși o situație juridică născută și definitiv dobândită sub imperiul legii vechi rămâne în principiu supusă acestei legi, legiuitorul este liber să prevadă altfel, în special prin intermediul unor norme tranzitorii (a se vedea în acest sens Hotărârea din 7 noiembrie 2013, Gemeinde Altrip și alții,
C‑72/12
,
EU:C:2013:712
, punctul
, precum și jurisprudența citată).
Normele tranzitorii sunt totuși de strictă interpretare (Hotărârea din 2 septembrie 2010, Kirin Amgen,
C‑66/09
,
EU:C:2010:484
, punctul
).
În speță, modul de redactare a articolului 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006 vizează, în special, eliminarea unei intervenții confinanțate de fondurile structurale sau de Fondul de coeziune. Astfel cum reiese din cuprinsul punctului 38 din prezenta hotărâre, aceste fonduri nu cuprind FEOGA, secțiunea Orientare.
Potrivit jurisprudenței Curții, principiul securității juridice impune ca o reglementare să permită persoanelor interesate să cunoască cu exactitate obligațiile care le sunt impuse prin respectiva reglementare, mai ales atunci când există riscul unor consecințe financiare (Hotărârea din 6 septembrie 2018, Republica Cehă/Comisia,
C‑4/17 P
,
EU:C:2018:678
, punctul
).
Or, argumentația Comisiei, potrivit căreia noțiunea „fonduri structurale” utilizată la articolul 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006 nu ar trebui definită din perspectiva articolului 1 din acest regulament, ci pe baza dispozițiilor Regulamentului nr. 1260/1999, astfel încât această noțiune să vizeze și FEOGA, secțiunea Orientare, ar însemna să se impună statului membru vizat de o corecție financiară consecințe financiare pe care modul de redactare a Regulamentului nr. 1083/2006 nu le întrevede.
Astfel, întrucât noțiunile autonome ale dreptului Uniunii trebuie interpretate ținând seama de contextul reglementării din care fac parte și în lumina obiectivelor urmărite de aceasta (Hotărârea din 15 noiembrie 2018, BTA Baltic Insurance Company,
C‑648/17
,
EU:C:2018:917
, punctul
), este necesar să se considere că, în lipsa unei trimiteri exprese, în articolul 105 din Regulamentul nr. 1083/2006, la o definiție mai extinsă a „fondurilor structurale” în cadrul Regulamentului nr. 1260/1999 decât în cadrul Regulamentului nr. 1083/2006, simplul fapt că această dispoziție stabilește „dispoziții tranzitorii”, astfel cum reiese din titlul său, nu conduce, contrar celor susținute de Comisie, la sustragerea noțiunilor pe care le utilizează din definiția pe care o dă acestora Regulamentul nr. 1083/2006, de care aparțin.
Având în vedere considerațiile care precedă, este necesar să se concluzioneze că articolul 105 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1083/2006 nu este aplicabil unei finanțări FEOGA, secțiunea Orientare, pentru perioada care cuprinde anii 2000-2006. Întrucât decizia în litigiu nu se poate, așadar, întemeia pe articolul 39 din Regulamentul nr. 1260/1999, ea este lipsită de temei juridic și trebuie, în consecință, să fie anulată, fără a fi necesar să fie examinat al doilea aspect al primului motiv, precum și celelalte motive invocate de Republica Elenă în fața Tribunalului.
Cu privire la cheltuielile de judecată
În conformitate cu articolul 184 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Curții, atunci când recursul este fondat, iar Curtea soluționează ea însăși în mod definitiv litigiul, aceasta se pronunță asupra cheltuielilor de judecată.
Potrivit articolului 138 alineatul (1) din acest regulament, aplicabil procedurii de recurs în temeiul articolului 184 alineatul (1) din acesta, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât Republica Elenă a avut câștig de cauză în cadrul recursului, iar acțiunea formulată în fața Tribunalului a fost admisă, trebuie ca, în conformitate cu concluziile Republicii Elene, Comisia să fie obligată să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Republica Elenă, atât în primă instanță, cât și în cadrul recursului.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera întâi) declară și hotărăște:

1)
Anulează Hotărârea Tribunalului Uniunii Europene din 19 septembrie 2017, Grecia/Comisia (
T‑327/15
, nepublicată,
EU:T:2017:631
).

2)
Anulează Decizia de punere în aplicare C(2015) 1936 final a Comisiei din 25 martie 2015 privind aplicarea unor corecții financiare contribuției FEOGA, secțiunea Orientare, acordată programului operațional CCI nr. 2000GR061PO021 (Grecia – Obiectivul 1 – Reconstrucție rurală).

3)
Obligă Comisia Europeană să suporte, pe lângă propriile cheltuieli de judecată, pe cele efectuate de Republica Elenă, atât în primă instanță, cât și în cadrul recursului.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: greaca.