CELEX: 62020CJ0499
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Tiesību aktu tuvināšana
Direktīva 97/23/EK
Spiediena iekārtas
CE marķējums
Laišana tirgū un nodošana ekspluatācijā
Ierobežojumi, kuru mērķis ir nodrošināt personu aizsardzību
LESD 34. un 36. pants
Valsts tiesiskais regulējums, ar ko nosaka ierobežojumus saistībā ar gāzes cauruļvadu uzstādīšanas veidu

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/23/EK (1997. gada 29. maijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz spiediena iekārtām (
OV 1997, L 181, 1. lpp.
), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (2003. gada 29. septembris) (
OV 2003, L 284, 1. lpp.
) (turpmāk tekstā – “Direktīva 97/23”), 2. pantu, 4. panta 1. punkta 1.1. apakšpunktu, 7. panta 4. punktu, 8. pantu, kā arī I pielikumu.
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar strīdu starp
DIMCO
Dimovasili M.I.K.E
. (turpmāk tekstā – “
Dimco
”) un
Ypourgos
Perivallontos kai Energeias
(vides un enerģētikas ministrs, Grieķija) par ministrijas 2012. gada 20. marta rīkojuma, ar ko apstiprina tehniskos noteikumus par iekšējām dabasgāzes iekārtām ar maksimālo spiedienu 500 mbar, likumību.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Saskaņā ar Direktīvas 97/23 3. un 6. apsvērumu:
“(3)
tā kā valstu tiesību aktu saskaņošana ir vienīgais līdzeklis šādu brīvas tirdzniecības šķēršļu novēršanai; tā kā atsevišķas dalībvalstis vienas pašas nevar veiksmīgi sasniegt šo mērķi; tā kā šajā direktīvā ir tikai izklāstītas prasības, kas būtiski ietekmē attiecīgo iekārtu brīvu apriti;
[..]
(6)
[..] ar šo direktīvu saskaņo valstu noteikumus par spiediena radītiem apdraudējumiem; [..] citi šo iekārtu radītie apdraudējumi var ietilpt jomās, uz kurām attiecas citas direktīvas par tādiem apdraudējumiem; [..] spiediena iekārta tomēr var būt iekļauta to izstrādājumu vidū, uz kuriem atbilstīgi [EKL] 100.a pantam attiecas citas direktīvas; [..] dažu šo direktīvu noteikumi attiecas uz spiediena radītām briesmām[, un] šos noteikumus uzskata par pietiekamiem, lai nodrošinātu aizsardzību, ja apdraudējums, kuru rada šo iekārtu spiediens, paliek mazs; [..] tādēļ ir iemesls šo direktīvu nepiemērot šādai iekārtai”.
Šīs direktīvas 1. pantā “Piemērošanas joma un definīcijas” ir noteikts:
“1.   Šī direktīva attiecas uz tādu spiedieniekārtu un to kompleksu, kuru maksimāli pieļaujamais spiediens PS ir lielāks nekā 0,5 bāri, projektēšanu, izgatavošanu un atbilstības novērtēšanu.
2.   Šajā direktīvā:
2.1.
“spiediena iekārta” ir tvertnes, cauruļvadi, drošības ierīces un spiedienierīces. Vajadzības gadījumā spiediena iekārtai ir detaļas, kas pievienotas pie spiedienam pakļautām daļām, tādi kā atloki, uzgaļi, uzmavas, atbalsti, cilpas pacelšanai utt.;
[..]
2.1.2.
“cauruļvadi” ir vadu sistēma, kas paredzēta plūstošu vielu transportēšanai, kad savienotas kopā izveido spiediena sistēmu. [..]
[..]”
Minētās direktīvas 2. panta “Tirdzniecības uzraudzība” 1. un 2. punktā ir paredzēts:
“1.   Dalībvalstis veic visus pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu 1. pantā minēto spiediena iekārtu un kompleksu piedāvāšanu tirgū un nodošanu ekspluatācijā tikai tad, ja, pareizi uzstādot un uzturot kārtībā, kā arī lietojot paredzētajiem mērķiem, tie neapdraud cilvēku un attiecīgā gadījumā arī mājdzīvnieku veselību un drošību, kā arī neapdraud īpašuma drošību.
2.   Šī direktīva neskar dalībvalstu tiesības, pienācīgi ievērojot Līgumu, noteikt prasības, ko tās uzskata par vajadzīgām, lai nodrošinātu cilvēku, un jo īpaši darbinieku, aizsardzību minēto spiediena iekārtu vai kompleksu lietošanas laikā, ar noteikumu, ka tas nenozīmē, ka šīs iekārtas vai kompleksi ir pārveidoti tā, kā šajā direktīvā nav paredzēts.”
Direktīvas 97/23 3. panta “Tehniskās prasības” 1. punktā ir noteikts:
“Spiediena iekārtām, kas norādītas 1.1., 1.2., 1.3. un 1.4. apakšpunktā, jāatbilst I pielikumā izklāstītām būtiskajām prasībām. [..]”
Šīs direktīvas 4. panta “Brīva aprite” 1. punkta 1.1. apakšpunktā ir norādīts:
“Dalībvalstis neliedz, neierobežo un nekavē spiediena radīto apdraudējumu dēļ piedāvāt tirgū vai nodot ekspluatācijā, ievērojot ražotāja norādītos nosacījumus, tādas 1. pantā minētās spiediena iekārtas vai kompleksus, kas atbilst šīs direktīvas prasībām un kam ir
CE
marķējums, kurš norāda, ka saskaņā ar 10. pantu tiem veikta atbilstības novērtēšana.”
Saskaņā ar minētās direktīvas 7. pantu “Spiediena iekārtu komiteja”, ja dalībvalsts uzskata, ka nopietnu iemeslu dēļ spiediena iekārtai, kompleksiem vai to grupām būtu jāpiemēro Direktīvas 97/23 3. panta vai II pielikuma prasības, tā lūdz Eiropas Komisiju, kam palīdz Pastāvīgā komiteja, veikt vajadzīgos pasākumus. Saskaņā ar šī 7. panta 4. punktu šī komiteja turklāt pēc priekšsēdētāja ierosinājuma var pārbaudīt jebkuru jautājumu attiecībā uz šīs direktīvas piemērošanu vai nu pēc viņa paša iniciatīvas, vai pēc kādas dalībvalsts lūguma.
Šīs pašas direktīvas 8. panta “Drošības klauzula” 1. punktā ir paredzēts – ja dalībvalsts pārliecinās, ka 1. pantā minētās spiediena iekārtas vai kompleksi ar
CE
marķējumu, ko lieto atbilstīgi paredzētajam mērķim, var apdraudēt cilvēku un – atkarībā no apstākļiem – mājdzīvnieku vai īpašuma drošību, tā veic vajadzīgos pasākumus, lai šādas iekārtas izņemtu no tirgus, aizliegtu to piedāvāšanu tirgū, nodošanu ekspluatācijā vai lietošanu vai arī ierobežotu to brīvu apriti. Tā par šiem pasākumiem nekavējoties informē Komisiju un norāda sava lēmuma pieņemšanas iemeslus.
Direktīvas 97/23 I pielikuma “Būtiskas drošības prasības” 1. daļā “Vispārīgi noteikumi” ir noteikts:
“1.1.
Spiediena iekārtas jāprojektē, jāražo un jāpārbauda, un vajadzības gadījumā jāaprīko un jāuzstāda tā, lai nodrošinātu to drošību, ja nodotas ekspluatācijā saskaņā ar ražotāja instrukciju vai paredzētos apstākļos.
[..]”
Grieķijas tiesības
Ar 2012. gada 20. marta rīkojumu D3/A’/oik.6598 vides, enerģētikas un klimata izmaiņu valsts sekretārs apstiprināja Noteikumus par iekšējām dabasgāzes iekārtām ar darbības spiedienu līdz 500 mbar un noteica norādes, kas attiecas uz dabasgāzes tīklu un patērētāju iekšējo iekārtu izpēti, materiāliem, uzstādīšanu, pārbaudi, izmēģinājumiem, drošību un darbību (
FEK B
’ 976/28.3.2012.; turpmāk tekstā – “2012. gada 20. marta noteikumi”).
Šo noteikumu 1.2.4. punktā ir noteikts:
“Uz gāzes cauruļvadu uzstādīšanas paņēmieniem neattiecas [Direktīva 97/23 vai citas] direktīvas, un tie ir reglamentēti šajos noteikumos, ņemot vērā valsts īpatnības (piemēram, zemestrīces).”
Minēto noteikumu 9. pielikuma “Cauruļvadu tīkla specifikācijas” P.9.5.6.9. punktā ir noteikts:
“Izvadīšana caur tukšajām konstrukcijas telpām
Ja caurules ir uzstādītas tukšajās konstrukcijas telpās, piemēram, piekaramajos griestos, tad tukšā telpa ir jāvēdina, piemēram, izmantojot:
–
sānu atveres sienā,
–
divas ventilācijas atveres, kas ir izvietotas pa diagonāli, katra ar platību 20 cm
.
Tīklu ir ieteicams sametināt un, ja tas ir iespējams, aizsargāt ar apvalkiem.”
Šo pašu noteikumu 9. pielikuma P.9.5.8.2. punktā ir paredzēts:
“Nav atļauta gāzes cauruļvadu uzstādīšana ne betona plātnēs, ne zem segumiem vai grīdām. Tos var uzstādīt šahtās, piekaramo griestu tukšajās telpās vai starp akustiskās izolācijas paneļiem (vai tamlīdzīgiem) virs piekaramajiem griestiem, veicot tādus pašus aizsardzības pasākumus pret koroziju, kādi ir paredzēti pazemes cauruļvadiem.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Dimco
pārdod, importē un izplata augsto tehnoloģiju produktus, kuri tiek izmantoti dabasgāzes iekārtu uzstādīšanai ēkās. Tā no Apvienotās Karalistes importē un Grieķijā pārdod elastīgas nerūsējošā tērauda caurules.
2012. gada 16. maijā
Dimco
cēla prasību
Symvoulio tis Epikrateias
(Valsts padome, Grieķija) atcelt dažādas 2012. gada 20. marta noteikumu normas, it īpaši – norādot, ka šo normu mērķis ir sekmēt parasto tērauda un vara gāzes cauruļvadu izmantošanu, kaitējot
Dimco
pārdoto cauruļvadu izmantošanai, un tās padara praktiski neiespējamu šīs sabiedrības importēto cauruļvadu izmantošanu un pārdošanu. Tādējādi tā uzskata, ka šo noteikumu 1.2.4. punkts, kā arī to 9. pielikuma P.9.5.6.9. un P.9.5.8.2. punkts ir pretrunā Direktīvas 97/23 4. panta 1. punkta 1.1. apakšpunktam.
Dimco
šajā ziņā uzsver, ka tās pārdotajiem cauruļvadiem ir
CE
marķējums. No Direktīvas 97/23 I pielikuma un 4. panta 1. punkta 1.1. apakšpunkta izriet, ka papildu nosacījumi un ierobežojumi, kas ir noteikti ar aizsardzību pret zemestrīcēm saistītu iemeslu dēļ, nevar attiekties uz gāzes cauruļvadiem, kuriem ir
CE
marķējums un kuru ražotājs savās instrukcijās apliecina, ka to uzstādīšana un izmantošana ir droša.
Iesniedzējtiesa uzskata, ka 2012. gada 20. marta noteikumu normas, kurās ir paredzēti nosacījumi un ierobežojumi saistībā ar gāzes cauruļvadu uzstādīšanas paņēmieniem, ņemot vērā valsts īpatnības un it īpaši seismiskās aktivitātes, ir pamatotas ar Direktīvas 97/23 2. pantu un atbilst šī panta noteikumiem. Šī tiesa uzskata, ka nosacījumi un ierobežojumi atbilst LESD 36. pantam, ciktāl tie bez izņēmumiem ir piemērojami visu veidu cauruļvadiem neatkarīgi no materiāla, no kāda tie ir izgatavoti, vai no izcelsmes valsts, valsts kompetentā iestāde tos ir atzinusi par vajadzīgiem, lai nodrošinātu personu veselību un drošību, tie atbilst samērīguma principam un neizraisa nekādas izmaiņas prasītājas pamatlietā pārdotajos materiālos. Iesniedzējtiesa tādējādi uzskata, ka prasītājas pamatlietā izvirzītais atcelšanas pamats, kas ir vērsts pret šīm normām, varētu tikt noraidīts kā nepamatots. Tomēr tai ir šaubas par dažu 2012. gada 20. marta noteikumu normu saderību ar Direktīvas 97/23 4. panta 1. punkta 1.1. apakšpunkta, 7. panta 4. punkta, 8. panta un I pielikuma noteikumiem.
Šādos apstākļos
Symvoulio tis Epikrateias
(Valsts padome) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [..] Direktīvas 97/23 [..] 4. panta [1. punkta 1.1. apakšpunkts], 7. panta 4. punkts un 8. pants, tos skatot kopā ar šīs direktīvas I pielikumu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie liedz tādas valsts tiesību normas kā [2012. gada 20. marta] noteikumu par iekšējām dabasgāzes iekārtām ar darbības spiedienu līdz 500 mbar 1.2.4. punkta un 9. pielikuma P.9.5.6.9. un P.9.5.8.2. punkta tiesību normas, kuras personu drošības apsvērumu dēļ, galvenokārt zemestrīču gadījumā, paredz nosacījumus un ierobežojumus (ventilācijas pienākums, pazemes šķērsošanas aizliegums) spiediena iekārtu (gāzes cauruļvadu) uzstādīšanas paņēmieniem, ja minētie nosacījumi un ierobežojumi ir bez atšķirības piemērojami arī cauruļvadiem, uz kuriem tāpat kā šajā gadījumā ir
CE
[marķējums] un kuriem ražotājs ir apliecinājis, ka tos var droši uzstādīt un izmantot, neievērojot iepriekš minētos nosacījumus un ierobežojumus?
2)
Vai, tieši pretēji, iepriekš minētās Direktīvas 97/23 tiesību normas, tās skatot kopā ar šīs direktīvas 2. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tās neliedz tādus nosacījumus un ierobežojumus spiediena iekārtu (gāzes cauruļvadu) uzstādīšanas paņēmieniem kā pamatlietā aplūkotie?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Ar abiem jautājumiem, kas ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 97/23 4. panta 1. punkta 1.1. apakšpunkts un I pielikums, tos aplūkojot kopā ar tās 2. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, kas, lai garantētu personu drošību, it īpaši pret zemestrīcēm, paredz noteiktus spiediena iekārtu, tostarp to, kurām ir
CE
marķējums, uzstādīšanas paņēmienus.
Pirmkārt, ir jāatgādina, no vienas puses, ka Direktīvas 97/23 1. panta 1. punktā ir paredzēts, ka tā attiecas uz spiediena iekārtu projektēšanu, ražošanu un atbilstības novērtēšanu, un, no otras puses, ka šīs direktīvas 3. pantā ir noteikts, ka šīm iekārtām ir jāatbilst konkrētām minētās direktīvas I pielikumā uzskaitītām būtiskajām tehniskajām prasībām.
Tādējādi no šiem noteikumiem kopsakarā ar Direktīvas 97/23 6. apsvērumu izriet, ka šīs direktīvas mērķis ir saskaņot būtiskās spiediena iekārtu projektēšanas un ražošanas prasības saistībā ar spiediena radītiem apdraudējumiem, lai šīm iekārtām varētu uzlikt
CE
marķējumu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2020. gada 17. decembris, Vācija/Komisija,
C‑475/19 P un C‑688/19 P
,
EU:C:2020:1036
,
70.
punkts), nevis minēto iekārtu uzstādīšanas nosacījumus.
Protams, Direktīvas 97/23 I pielikuma, kurā ir uzskaitītas būtiskās tehniskās prasības, kam ir jāatbilst spiediena iekārtām saskaņā ar šīs direktīvas 3. pantu, daļas, kuras nosaukums ir “Vispārīgi noteikumi”, 1.1. punktā ir noteikts, ka “spiediena iekārtas projektē, ražo, pārbauda un vajadzības gadījumā aprīko un uzstāda tā, lai nodrošinātu to drošību”. Tomēr tas, ka šajā tiesību normā ir minēti šo iekārtu uzstādīšanas nosacījumi, ir darīts tikai kā atsauce uz citiem šajā jomā piemērojamajiem tiesību aktiem. Tādējādi šajā pielikumā nav noteikts neviens specifisks nosacījums minēto iekārtu uzstādīšanas jomā.
Tas pats attiecas uz atsauci uz parastajiem uzstādīšanas un izmantošanas nosacījumiem, kas ir izdarīta Direktīvas 97/23 2. panta 1. punktā, kurā dalībvalstīm ir noteikts veikt visus lietderīgos pasākumus, lai spiediena iekārtas varētu tikt laistas tirgū un nodotas ekspluatācijā tikai tad, ja, “pareizi uzstādot un uzturot kārtībā, kā arī lietojot paredzētajiem mērķiem”, tās neapdraud personu veselību un drošību. Šajā tiesību normā nav paredzēts neviens nosacījums šo iekārtu uzstādīšanai.
Otrkārt, no Direktīvas 97/23 4. panta 1. punkta 1.1. apakšpunkta izriet, ka dalībvalstis spiediena radīto apdraudējumu dēļ neliedz, neierobežo un nekavē piedāvāt tirgū vai nodot ekspluatācijā, ievērojot ražotāja norādītos nosacījumus, tādas spiediena iekārtas, kas atbilst šīs direktīvas prasībām un kam ir
CE
marķējums, lai neapdraudētu šīs direktīvas mērķi saskaņot valsts tiesību normas saistībā ar šiem apdraudējumiem. Savukārt minētajā tiesību normā dalībvalstīm nav aizliegts veikt pasākumus, lai novērstu apdraudējumus, kas nav saistīti ar spiedienu, lai šīs iekārtas tiktu laistas tirgū un nodotas ekspluatācijā, neapdraudot personu veselību un drošību.
Treškārt, Direktīvas 97/23 2. panta 2. punktā skaidri ir paredzēts, ka tās noteikumi neskar dalībvalstu iespēju, ievērojot Līguma noteikumus, noteikt prasības, ko tās uzskata par vajadzīgām personu aizsardzības nodrošināšanai, it īpaši šo iekārtu izmantošanas laikā, ja vien tas neizraisa izmaiņas minētajās iekārtās vai to kompleksos, ja tie atbilst minētajai direktīvai.
Saistībā ar īpašiem Līguma noteikumiem, kas dalībvalstīm ir jāievēro, īstenojot Direktīvas 97/23 2. panta 2. punktā tām atzīto iespēju, ņemot vērā šīs direktīvas mērķi novērst šķēršļus spiediena iekārtu brīvai apritei iekšējā tirgū, ir jāatsaucas uz LESD 34. un 36. pantu, kuros ir reglamentēta preču brīva aprite un starp dalībvalstīm ir aizliegti importa kvantitatīvie ierobežojumi, kā arī citi pasākumi ar līdzvērtīgu iedarbību.
Šajā ziņā no pastāvīgās judikatūras izriet, ka par pasākumiem ar importa kvantitatīviem ierobežojumiem līdzvērtīgu iedarbību, kas ir aizliegti ar LESD 34. pantu, ir jāuzskata dalībvalsts pasākumi, kuru mērķis vai sekas ir nelabvēlīgāka attieksme pret precēm no citām dalībvalstīm, kā arī ikviens cits pasākums, kas vienas valsts izcelsmes precēm kavē piekļuvi citas dalībvalsts tirgum, ja vien tos nevar objektīvi attaisnot ar kādu no LESD 36. pantā uzskaitītajiem vispārējo interešu apsvērumiem vai ar primāriem vispārējo interešu apsvērumiem. Vienā vai otrā gadījumā minētajiem valsts pasākumiem ir jābūt atbilstošiem izvirzītā mērķa sasniegšanai un tie nedrīkst pārsniegt to, kas ir nepieciešams šā mērķa sasniegšanai (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2009. gada 10. februāris, Komisija/Itālija,
C‑110/05
,
EU:C:2009:66
,
37.
un
59.
punkts, kā arī tajos minētā judikatūra).
Šajā gadījumā iesniedzējtiesa norāda, ka 2012. gada 20. marta noteikumos paredzētie nosacījumi, proti, pienākums ventilēt telpas, kuros ir uzstādītas dabasgāzes caurules, un aizliegums šīs iekārtas uzstādīt betona plātnēs un zem segumiem vai grīdām, lai tās būtu pieejamas, nerada nekādas izmaiņas prasītāja pamatlietā pārdotajos materiālos, ko turklāt neapstrīd puses pamatlietā, un to mērķis ir garantēt personu drošību, ņemot vērā apdraudējumus, kurus rada ar spiediena iekārtām nesaistīti faktori, piemēram, zemestrīces.
Turklāt iesniedzējtiesa uzskata, ka 2012. gada 20. marta noteikumu normas atbilst LESD 36. pantam, jo tās ir piemērojamas visu veidu cauruļvadiem neatkarīgi no izmantotajiem materiāliem vai izcelsmes valsts, kompetentā valsts iestāde tās ir atzinusi par vajadzīgām personu veselības un drošības garantēšanai un tās atbilst samērīguma principam.
Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz iesniedzējtiesas uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka Direktīvas 97/23 4. panta 1. punkta 1.1. apakšpunkts un I pielikums kopsakarā ar tās 2. panta 2. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas, lai garantētu personu drošību, it īpaši pret zemestrīcēm, paredz noteiktus spiediena iekārtu, piemēram, gāzes pārvades cauruļvadu, tostarp tādu, kurām ir
CE
marķējums, uzstādīšanas paņēmienus, ciktāl šis tiesiskais regulējums nerada nekādas izmaiņas šajās iekārtās un nav ar LESD 34. un 36. pantu aizliegts šķērslis.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (devītā palāta) nospriež:

Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/23/EK (1997. gada 29. maijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz spiediena iekārtām, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (2003. gada 29. septembris), 4. panta 1. punkta 1.1. apakšpunkts un I pielikums kopsakarā ar šīs direktīvas 2. panta 2. punktu ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valsts tiesisko regulējumu, kas, lai garantētu personu drošību, it īpaši pret zemestrīcēm, paredz noteiktus spiediena iekārtu, piemēram, gāzes pārvades cauruļvadu, tostarp tādu, kurām ir
CE
marķējums, uzstādīšanas paņēmienus, ciktāl šis tiesiskais regulējums nerada nekādas izmaiņas šajās iekārtās un nav ar LESD 34. un 36. pantu aizliegts šķērslis.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – grieķu.