CELEX: 62015CJ0159
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Sociálna politika
Smernica 2000/78/ES
Rovnosť zaobchádzania v zamestnaní a povolaní
Článok 2 ods. 1 a článok 2 ods. 2 písm. a)
Článok 6 ods. 2
Diskriminácia na základe veku
Určenie nárokov na dôchodok bývalých úradníkov
Obdobia odbornej prípravy a povolania
Nezohľadnenie takýchto období, ktoré boli absolvované pred dovŕšením veku 18 rokov

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 2 ods. 1, článku 2 ods. 2 písm. a), ako aj článku 6 ods. 1 a 2 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (
Ú. v. ES L 303
, 2000, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Franzom Lesarom a Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt (Personálny úrad zriadený pri predstavenstve spoločnosti Telekom Austria AG, ďalej len „personálny úrad“) vo veci odmietnutia personálneho úradu zohľadniť pri výpočte dôchodkových bodov obdobia odbornej prípravy a povolania, ktoré predchádzali nástupu do služby a ktoré F. Lesar absolvoval pred dovŕšením veku 18 rokov.
Právny rámec
Právo Únie
Podľa článku 1 smernice 2000/78 „účelom tejto smernice je ustanovenie všeobecného rámca pre boj proti diskriminácii v zamestnaní a povolaní na základe náboženstva alebo viery, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie, s cieľom zaviesť v členských štátoch uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania.“
Článok 2 tejto smernice stanovuje:
„1.   Na účely tejto smernice sa pod pojmom ,zásada rovnakého zaobchádzania‘ rozumie, že nemá existovať žiadna priama alebo nepriama diskriminácia založená na ktoromkoľvek z dôvodov uvedených v článku 1.
2.   Na účely odseku 1:
a)
o priamu diskrimináciu ide, ak sa z niektorého z dôvodov uvedených v článku 1 zaobchádza s jednou osobou nepriaznivejšie ako sa v porovnateľnej situácii zaobchádza, zaobchádzalo alebo by sa mohlo zaobchádzať s inou osobou;
…“
Článok 6 tejto smernice znie takto:
„1.   Bez ohľadu na článok 2 ods. 2 členské štáty môžu stanoviť, že rozdiely v zaobchádzaní z dôvodu veku nie sú diskrimináciou, ak v kontexte vnútroštátnych právnych predpisov sú objektívne a primerane odôvodnené oprávneným cieľom, vrátane zákonnej politiky zamestnanosti, trhu práce a cieľov odbornej prípravy, a ak prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné.
Takéto rozdiely v zaobchádzaní môžu okrem iného zahrňovať:
a)
stanovenie osobitných podmienok prístupu k zamestnaniu a odbornej príprave, zamestnaniu a povolaniu vrátane podmienok prepúšťania a odmeňovania pre mladých a starších pracovníkov a osoby s opatrovateľskými povinnosťami, aby sa podporila ich profesionálna integrácia alebo aby sa zabezpečila ich ochrana;
b)
stanovenie podmienok minimálneho veku, odbornej praxe alebo rokov služby pre prístup k zamestnaniu alebo k určitým výhodám, ktoré so zamestnaním súvisia;
…
2.   Bez ohľadu na článok 2 ods. 2, členské štáty môžu určiť, že v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia stanovenie veku pre možnosť [pre zapojenie sa do systému –
neoficiálny preklad
] alebo nárok na odchod do starobného alebo invalidného dôchodku [na dôchodkové dávky alebo dávky v invalidite –
neoficiálny preklad
] vrátane stanovenia odlišných vekových hraníc v uvedených systémoch pre zamestnancov alebo skupiny alebo kategórie zamestnancov a využitie vekového kritéria v kontexte takýchto systémov v poistných matematických výpočtoch nie je diskrimináciou na základe veku za predpokladu, že dôsledkom tohto nebude diskriminácia na základe pohlavia.“
Rakúske právo
§ 53 Bundesgesetz über die Pensionsansprüche der Bundesbeamten, ihrer Hinterbliebenen und Angehörigen (Pensionsgesetz 1965) [spolkový zákon o nárokoch na dôchodok spolkových úradníkov, ich pozostalých a členov ich rodiny (zákon o dôchodkoch z roku 1965)] z 18. novembra 1965 (BGBl. 340/1965), v znení účinnom v čase skutkových okolností vo veci samej (ďalej len „PG 1965“), nazvaný „Obdobia predchádzajúce nástupu do služby, ktoré sa majú zohľadniť pri výpočte dôchodkových bodov“, znel takto:
„1.   Obdobia, ktoré možno považovať za rovnocenné, sú tie, ktoré sú uvedené v odsekoch 2 až 4, pokiaľ predchádzajú dátumu, od ktorého začína plynúť obdobie spolkovej služby, ktoré možno zohľadniť na účely dôchodku. Tieto obdobia sa zohľadnia započítaním.
2.   Zohľadnia sa nasledujúce obdobia:
a)
obdobie absolvované v služobnom, vo vzdelávacom alebo v inom pracovnom pomere u tuzemského zamestnávateľa verejnoprávneho charakteru;
…
k)
obdobie absolvované v rámci odborného vzdelávania, ak toto vzdelávanie bolo nevyhnutným predpokladom prijatia do zamestnania úradníka alebo ak bolo vykonané u tuzemského zamestnávateľa verejnoprávneho charakteru;
l)
obdobie zamestnania zakladajúceho povinnosť platiť príspevky na dôchodkové poistenie podľa ustanovení [Allgemeines Sozialversicherungsgesetz (všeobecný zákon o sociálnom poistení) (ASVG)] účinných k 31. decembru 2004;
…“
§ 54 PG 1965 nazvaný „Vylúčenie zohľadnenia a vzdanie sa nárokov“ v odseku 2 stanovuje:
„Nezohľadňujú sa nasledujúce obdobia, ktoré možno považovať za rovnocenné:
a)
obdobia, ktoré úradník absolvoval pred dovŕšením veku 18 rokov; toto obmedzenie neplatí pre obdobia, ktoré sa majú zohľadniť v súlade s § 53 ods. 2 písm. a), d), k) a l), ak sa má za tieto obdobia zaplatiť takzvaná suma za prevod podľa pravidiel práva sociálneho zabezpečenia;
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
F. Lesar sa narodil 3. júna 1949. V období od 9. septembra 1963 do 8. marca 1967, keď mal menej ako 18 rokov, pracoval pre Post‑ und Telegraphenverwaltung des Bundes (Spolková správa pôšt a telegrafov, Rakúsko) na základe zmluvy o odbornej príprave. Od 9. marca 1967 ho táto správa prijala ako zmluvného zamestnanca. Súbežne s touto pracovnou činnosťou od 14. septembra 1967 do 17. februára 1972 študoval na spolkovom gymnáziu pre študentov vykonávajúcich pracovnú činnosť. Dňa 1. júla 1972 ho spolkový štát prijal do služobného pomeru verejnoprávneho charakteru.
Pred svojím prijatím do zamestnania ako úradník F. Lesar platil dôchodkové príspevky poisťovni počas doby trvania svojej zmluvy o odbornej príprave a svojho pracovného pomeru, a to aj v období, keď mal menej ako 18 rokov.
V rozhodnutí z 23. augusta 1973 Post‑ und Telegraphendirektion für Steiermark (Riaditeľstvo správy pôšt a telegrafov Štajerska, Rakúsko) uviedlo, že obdobie 5 rokov a 15 dní, ktoré spadá do obdobia medzi dňom, keď F. Lesar dovŕšil vek 18 rokov a dňom, keď bol prijatý do zamestnania ako úradník, sa mu musí bezpodmienečne uznať ako obdobie predchádzajúce jeho nástupu do služby, ktoré sa zohľadňuje na účely výpočtu nárokov na dôchodok v zmysle § 53 PG 1965 (ďalej len „rovnocenné obdobia“). Tieto obdobia zahŕňali:
—
činnosť zmluvného zamestnanca od 3. júna 1967 do 13. septembra 1967,
—
štúdium na spolkovom gymnáziu pre študentov vykonávajúcich pracovnú činnosť od 14. septembra 1967 do 17. februára 1972 a
—
činnosť zmluvného zamestnanca od 1. marca 1972 do 30. júna 1972.
Rozhodnutím z 22. mája 1974 Pensionsversicherungsanstalt der Angestellten (Dôchodkový úrad zamestnancov, Rakúsko) ako poisťovňa rozhodol priznať a zaplatiť spolkovému štátu takzvanú sumu za „prevod“ za rovnocenné obdobia. Táto suma bola vo výške 4785 rakúskych šilingov (ATS) (približne 350 eur).
Rozhodnutiami z 28. marca 1974 a 22. mája 1974 bola žalobcovi priznaná suma vo výške 33160,05 ATS (približne 2400 eur) najmä ako náhrada dôchodkových príspevkov, ktoré zaplatil počas období odbornej prípravy a povolania absolvovaných pred dovŕšením veku 18 rokov.
Žalobca vo veci samej odišiel do dôchodku 1. septembra 2004. V tejto súvislosti personálny úrad určil výšku jeho dôchodku tak, že zohľadnil len rovnocenné obdobia, ako boli uznané rozhodnutím z 23. augusta 1973.
Dňa 19. augusta 2011 F. Lesar požiadal svojho zamestnávateľa, aby sa obdobia odbornej prípravy a povolania, ktoré absolvoval pred dovŕšením veku 18 rokov, pripočítali na účely výpočtu jeho dôchodku k rovnocenným obdobiam. Keďže personálny úrad túto žiadosť rozhodnutím z 23. augusta 2012 zamietol, F. Lesar podal žalobu na Verfassungsgerichtshof (Ústavný súd, Rakúsko), ktorý sa vyhlásil za nepríslušný v danej veci rozhodnúť a toto podanie postúpil vnútroštátnemu súdu, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
Vnútroštátny súd sa domnieva, že odmietnutie zohľadniť na účely dôchodku obdobia odbornej prípravy a povolania, ktoré predchádzali nástupu do služby, a ktoré boli absolvované pred dovŕšením veku 18 rokov, predstavuje rozdielne zaobchádzanie na základe veku a pýta sa, či by mohlo byť odôvodnené.
Za týchto podmienok Verwaltungsgerichtshof (Najvyšší správny súd, Rakúsko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 2 ods. 1 a článok 2 ods. 2 písm. a) a článok 6 ods. 1 smernice 2000/78 vykladať v tom zmysle, že bránia takej vnútroštátnej úprave, o akú ide v konaní vo veci samej, podľa ktorej sa obdobia odbornej prípravy a obdobia povolania absolvované zmluvným zamestnancom v službe spolkového štátu predchádzajúce jeho prijatiu do verejnej služby v tomto postavení, za ktoré sa museli platiť príspevky na povinné dôchodkové poistenie,
—
zohľadnia na účely výpočtu nárokov na dôchodok úradníka, ak ich dotknutá osoba absolvovala po dovŕšení veku 18 rokov, pričom v takomto prípade poisťovňa vyplatí spolkovému štátu takzvanú sumu za prevod za zohľadnenie týchto období podľa právnych predpisov v oblasti sociálneho poistenia, ale naproti tomu
—
sa nezohľadnia na účely výpočtu nárokov na dôchodok úradníka, ak ich dotknutá osoba absolvovala pred dovŕšením veku 18 rokov, pričom v takomto prípade poisťovňa nemá povinnosť vyplatiť spolkovému štátu sumu za prevod a poistencovi vráti príspevky, ktoré zaplatil, najmä vzhľadom na skutočnosť, že ak dôjde k dodatočnému zohľadneniu týchto období podľa pravidiel práva Únie, poisťovňa by mohla od úradníka požadovať, aby jej vydal vrátené príspevky a poisťovni by tiež dodatočne mohla vzniknúť povinnosť vyplatiť spolkovému štátu sumu za prevod?“
O prejudiciálnej otázke
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa majú článok 2 ods. 1, článok 2 ods. 2 písm. a) a článok 6 ods. 1 smernice 2000/78 vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá vylučuje zohľadnenie období odbornej prípravy a povolania, absolvovaných úradníkom pred dovŕšením veku 18 rokov, na účely priznania nároku na dôchodok a výpočtu výšky jeho starobného dôchodku, zatiaľ čo sa tieto obdobia zohľadňujú, keď boli absolvované po dovŕšení tohto veku.
Po prvé je potrebné zdôrazniť, že je nesporné, že v dôsledku vylúčenia časti úradníkov z možnosti, aby im boli zohľadnené obdobia odbornej prípravy a povolania absolvované pred dovŕšením veku 18 rokov na účely výpočtu takého starobného dôchodku, § 54 ods. 2 písm. a) PG 1965 ovplyvňuje podmienky odmeňovania týchto úradníkov v zmysle článku 3 ods. 1 písm. c) smernice 2000/78 (rozsudok z 21. januára 2015, Felber,
C‑529/13
,
EU:C:2015:20
, bod
). Táto smernica sa preto uplatňuje v takej situácii, o akú ide vo veci samej.
Pokiaľ ide o otázku, či vnútroštátna právna úprava vo veci samej vedie k rozdielnemu zaobchádzaniu na základe veku, pokiaľ ide o zamestnanie a povolanie, je potrebné pripomenúť, že podľa článku 2 ods. 1 smernice 2000/78 sa má „zásada rovnakého zaobchádzania“ chápať ako neexistencia akejkoľvek priamej alebo nepriamej formy diskriminácie založenej na jednom z dôvodov uvedených v článku 1 tejto smernice, medzi ktorými sa uvádza vek. Článok 2 ods. 2 písm. a) tejto smernice spresňuje, že na účely uplatnenia odseku 1 tohto článku o priamu diskrimináciu ide, ak sa z niektorého z dôvodov uvedených v článku 1 uvedenej smernice zaobchádza s jednou osobou nepriaznivejšie, ako sa v porovnateľnej situácii zaobchádza, zaobchádzalo alebo by sa mohlo zaobchádzať s inou osobou.
V súlade s § 53 ods. 2 písm. a) PG 1965 sa na účely výpočtu dôchodkových bodov zohľadňuje čas strávený v služobnom, vo vzdelávacom alebo v inom pracovnom pomere u tuzemského zamestnávateľa verejnoprávneho charakteru. § 54 ods. 2 písm. a) PG 1965 však obmedzuje toto zohľadnenie na obdobia, ktoré úradník absolvoval po dovŕšení veku 18 rokov.
Taká vnútroštátna právna úprava, o akú ide vo veci samej, teda vyhradzuje menej priaznivé zaobchádzanie pre osoby, ktoré čo len časť odbornej praxe získali pred dovŕšením veku 18 rokov, oproti osobám, ktoré prax rovnakého charakteru a porovnateľnej dĺžky získali až po dovŕšení tohto veku. Právna úprava tejto povahy zavádza rozdielne zaobchádzanie s osobami v závislosti od veku, v ktorom svoju odbornú prax získali. Toto kritérium môže ísť až tak ďaleko, že vedie k rozdielnemu zaobchádzaniu medzi dvoma osobami, ktoré absolvovali rovnaké štúdium a získali rovnakú odbornú prax, a to výlučne v závislosti od veku týchto osôb. Také ustanovenie teda zavádza rozdielne zaobchádzanie priamo založené na kritériu veku v zmysle článku 2 ods. 1 a článku 2 ods. 2 písm. a) smernice 2000/78 (pozri v tomto zmysle rozsudky z 18. júna 2009, Hütter,
C‑88/08
,
EU:C:2009:381
, bod
, a z 21. januára 2015, Felber,
C‑529/13
,
EU:C:2015:20
, bod
).
Treba však preskúmať, či by toto rozdielne zaobchádzanie mohlo byť odôvodnené z hľadiska článku 6 ods. 2 smernice 2000/78. V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že hoci z formálneho hľadiska vnútroštátny súd svoje otázky obmedzil iba na výklad článku 2 ods. 1, článku 2 ods. 2 písm. a) a článku 6 ods. 1 tejto smernice, takáto okolnosť nebráni Súdnemu dvoru podať vnútroštátnemu súdu všetky aspekty výkladu práva Únie, ktoré môžu byť užitočné na rozhodnutie v prejednávanej veci, bez ohľadu na to, či ich vnútroštátny súd uviedol alebo neuviedol v znení tejto otázky (rozsudky z 26. septembra 2013, HK Danmark,
C‑476/11
,
EU:C:2013:590
, bod
, a z 29. októbra 2015, Nagy,
C‑583/14
,
EU:C:2015:737
, bod
).
Najmä z článku 6 ods. 2 uvedenej smernice vyplýva, že členské štáty môžu určiť, že v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia nie je stanovenie veku pre zapojenie sa do systému alebo nárok na dôchodkové dávky alebo dávky v invalidite diskrimináciou na základe veku.
Keďže uvedené ustanovenie umožňuje členským štátom stanoviť výnimku zo zásady zákazu diskriminácie na základe veku, toto ustanovenie sa musí vykladať reštriktívne (rozsudok z 26. septembra 2013, HK Danmark,
C‑476/11
,
EU:C:2013:590
, bod
a citovaná judikatúra).
Súdny dvor v tomto zmysle rozhodol, že článok 6 ods. 2 smernice 2000/78 sa uplatní len na zamestnanecké systémy sociálneho zabezpečenia, ktoré kryjú riziká staroby a invalidity (rozsudok z 26. septembra 2013, HK Danmark,
C‑476/11
,
EU:C:2013:590
, bod
a citovaná judikatúra). Do pôsobnosti tohto ustanovenia teda nemôžu spadať všetky aspekty zamestnaneckého systému sociálneho zabezpečenia, ktorý kryje takéto riziká, ale len tie, ktoré sú v ňom výslovne uvedené (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. septembra 2013, HK Danmark,
C‑476/11
,
EU:C:2013:590
, bod
).
V tomto prípade je teda potrebné preskúmať, či vnútroštátna právna úprava, o akú ide vo veci samej, patrí do rámca zamestnaneckého systému sociálneho zabezpečenia, ktorý kryje riziká staroby alebo invalidity, a ak áno, zistiť, či táto právna úprava patrí k predpokladom uvedeným v tomto ustanovení, teda „stanovenie veku pre [zapojenie sa do systému] alebo nárok na [dôchodkové dávky alebo dávky v invalidite]“.
Na jednej strane je potrebné konštatovať, že smernica 2000/78 nedefinuje, čo sa rozumie pod pojmom „zamestnanecký systém sociálneho zabezpečenia“. Definícia tohto pojmu je naproti tomu uvedená v článku 2 ods. 1 písm. f) smernice Európskeho parlamentu a Rady 2006/54/ES z 5. júla 2006 o vykonávaní zásady rovnosti príležitostí a rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach zamestnanosti a povolania (
Ú. v. EÚ L 204, 2006, s. 23
), podľa ktorého sú zamestnanecké systémy sociálneho zabezpečenia „systémy, ktoré neupravuje smernica Rady 79/7/EHS z 19. decembra 1978 o postupnom vykonávaní zásady rovnakého zaobchádzania s mužmi a ženami vo veciach súvisiacich so sociálnym zabezpečením [(
Ú. v. ES L 6
, 1979, s. 24; Mim. vyd. 05/001, s. 215)] prijatá s cieľom zabezpečiť pre pracovníkov, či už zamestnancov alebo samostatne zárobkovo činné osoby, v podniku alebo v skupine podnikov, v istej oblasti hospodárskej činnosti, v povolaní alebo v skupine povolaní, dávky dopĺňajúce dávky poskytované v rámci zákonných systémov sociálneho zabezpečenia alebo také, ktoré ich nahrádzajú bez ohľadu na to, či je účasť v takýchto systémoch povinná alebo voliteľná“.
V tejto súvislosti, ako v podstate uviedol generálny advokát v bode 45 svojich návrhov, zo skutočností uvedených v spise predloženom Súdnemu dvoru vyplýva, že dôchodkový systém spolkových úradníkov, o aký ide vo veci samej, je systém, ktorý poskytuje pracovníkom pôsobiacim v určitom povolaní dávky nahrádzajúce dávky zákonného systému sociálneho zabezpečenia v zmysle článku 2 ods. 1 písm. f) smernice 2006/54. Spolkoví úradníci sú totiž vylúčení zo systému dôchodkového poistenia ustanoveného ASVG z dôvodu ich zamestnania vo verejnej službe spolkového štátu, pretože vzhľadom na svoj pracovný pomer majú nárok na rovnaké dôchodkové dávky ako sú tie, ktoré ustanovuje tento systém dôchodkového poistenia.
Na druhej strane rakúska vláda uviedla, že systém, o aký ide vo veci samej, stanovuje vek, od ktorého poistenci začínajú platiť príspevky do dôchodkového systému spolkových úradníkov a nadobúdajú právo poberať celkový starobný dôchodok, aby bola v tejto súvislosti zabezpečená najmä rovnosť zaobchádzania medzi úradníkmi.
Za týchto podmienok, ako uviedol generálny advokát v bode 37 svojich návrhov, taká právna úprava, o akú ide vo veci samej, je prejavom slobody, ktorú majú členské štáty podľa článku 6 ods. 2 smernice 2000/78, pokiaľ ide o stanovenie v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia veku pre zapojenie sa do dôchodkového systému úradníkov alebo nárok na dôchodkové dávky v rámci tohto systému. Zo znenia tohto ustanovenia totiž vyplýva, že členským štátom umožňuje nielen stanovenie odlišných vekových hraníc pre zamestnancov alebo skupiny alebo kategórie zamestnancov, ale v rámci zamestnaneckého systému sociálneho zabezpečenia aj stanovenie veku pre zapojenie sa do systému alebo nároku na dôchodkové dávky.
Preto je potrebné sa domnievať, že taká právna úprava má za cieľ zabezpečiť „stanovenie veku pre [zapojenie sa do systému] alebo nárok na [dôchodkové dávky alebo dávky v invalidite]“ v zmysle článku 6 ods. 2 smernice 2000/78.
Preto je potrebné na položenú otázku odpovedať tak, že článok 2 ods. 1, článok 2 ods. 2 písm. a) a článok 6 ods. 2 smernice 2000/78 sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá vylučuje zohľadnenie období odbornej prípravy a povolania absolvovaných úradníkom pred dovŕšením veku 18 rokov na účely priznania nároku na dôchodok a výpočtu výšky jeho starobného dôchodku v rozsahu, v akom je cieľom tejto právnej úpravy zabezpečiť v rámci dôchodkového systému úradníkov jednotné stanovenie veku pre zapojenie sa do tohto systému, ako aj veku pre nárok na dôchodkové dávky, ktoré sú vyplácané v rámci uvedeného systému.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:

Článok 2 ods. 1, článok 2 ods. 2 písm. a) a článok 6 ods. 2 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia takej vnútroštátnej právnej úprave, o akú ide vo veci samej, ktorá vylučuje zohľadnenie období odbornej prípravy a povolania absolvovaných úradníkom pred dovŕšením veku 18 rokov na účely priznania nároku na dôchodok a výpočtu výšky jeho starobného dôchodku v rozsahu, v akom je cieľom tejto právnej úpravy zabezpečiť v rámci dôchodkového systému úradníkov jednotné stanovenie veku pre zapojenie sa do tohto systému, ako aj veku pre nárok na dôchodkové dávky, ktoré sú vyplácané v rámci uvedeného systému.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.