CELEX: 62021CJ0656
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Smernica 2008/7/ES
Článok 5 ods. 2 písm. a)
Nepriame dane z tvorby a zo zvyšovania základného imania
Kolkový poplatok zaťažujúci služby spočívajúce v uvádzaní podielových listov podielových fondov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov s variabilným kapitálom na trh

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 5 ods. 2 smernice Rady 2008/7/ES z 12. februára 2008 o nepriamych daniach z navyšovania kapitálu (
Ú. v. EÚ L 46, 2008, s. 11
).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou IM Gestão de Ativos (IMGA) – Sociedade Gestora de Organismos de Investimento Coletivo SA, ako aj 31 podielovými fondmi, ktoré táto spoločnosť spravuje, a to IMGA Rendimento Semestral, IMGA Ações Portugal Cat A, IMGA Ações América Cat A, IMGA Mercados Emergentes, IMGA Eurofinanceiras, IMGA Eurocarteira, IMGA Rendimento Mais, IMGA Investimento PPR, IMGA Alocação Moderada Cat A, IMGA Alocação Dinâmica Cat A, IMGA Global Equities Selection Cat A, IMGA Liquidez Cat A, IMGA Money Market Cat A, IMGA Euro Taxa Variável Cat A, IMGA Dívida Pública Europeia, IMGA Retorno Global Cat A, IMGA Poupança PPR, IMGA Alocação Conservadora Cat A, IMGA Iberia Equities ESG Cat A, IMGA Iberia fixed income ESG Cat A, IMGA Alternativo, CA Curto Prazo, IMGA Ações Europa, IMGA Flexível Cat A, CA Monetário, CA Rendimento, Eurobic PPR/OICVM Ciclo Vida 35‑44, Eurobic PPR/OICVM Ciclo Vida 45‑54, Eurobic PPR/OICVM Ciclo Vida + 55, Eurobic Seleção Top a IMGA European Equities Cat A na jednej strane a Autoridade Tributária e Aduaneira (Daňový a colný orgán, Portugalsko) na druhej strane vo veci uloženia kolkového poplatku zaťažujúceho služby spočívajúce v uvádzaní týchto podielových fondov na trh.
Právny rámec
Právo Únie
Odôvodnenia 1 až 3 a 9 smernice 2008/7 znejú:
„(1)
Smernica Rady 69/335/EHS zo 17. júla 1969 o nepriamych daniach z tvorby a navyšovania základného imania [(
Ú. v. ES L 249, 1969, s. 25
; Mim. vyd. 09/001, s. 11)] bola niekoľkokrát zásadne zmenená a doplnená. Vzhľadom na to, že sa majú vykonať ďalšie zmeny a doplnenia, by sa smernica mala v záujme jasnosti rekodifikovať.
(2)
Nepriame dane z navyšovania kapitálu, menovite kapitálová daň (poplatky z kapitálových vkladov do spoločností), kolkové poplatky z cenných papierov, ako aj daň z reštrukturalizačných operácií bez ohľadu na to, či v dôsledku týchto operácií došlo k navýšeniu kapitálu, umožňujú vznik diskriminácie, dvojitého zdanenia a rozdielností, ktoré sú v rozpore s voľným pohybom kapitálu. To isté platí v prípade iných nepriamych daní s rovnakými vlastnosťami ako kapitálová daň a kolkové poplatky z cenných papierov.
(3)
Preto je v záujme vnútorného trhu harmonizovať právne predpisy o nepriamych daniach z navyšovania kapitálu s cieľom čo možno najviac eliminovať faktory, ktoré môžu narúšať podmienky hospodárskej súťaže alebo predstavovať prekážku voľného pohybu kapitálu.
…
(9)
Okrem kapitálovej dane by sa nemali ukladať iné nepriame dane. V prvom rade by sa nemal vyberať kolkový poplatok z cenných papierov, bez ohľadu na pôvod daných cenných papierov a bez ohľadu na to, či ide o vlastný kapitál spoločnosti alebo jeho úverový kapitál.“
Článok 1 smernice 2008/7 stanovuje:
„Touto smernicou sa upravuje ukladanie nepriamych daní, pokiaľ ide o:
a)
kapitálové vklady do kapitálových spoločností;
b)
reštrukturalizačné operácie, ktoré sa týkajú kapitálových spoločností;
c)
vydávanie niektorých cenných papierov a dlhopisov.“
Článok 2 tejto smernice, nazvaný „Kapitálová spoločnosť“, stanovuje:
„1.   Na účely tejto smernice ‚kapitálová spoločnosť‘ je:
a)
akákoľvek spoločnosť, ktorá má formu uvedenú v prílohe I;
b)
akákoľvek spoločnosť, združenie alebo právnická osoba, ktorej podiely na kapitáli alebo aktívach sú obchodovateľné na burze;
c)
akákoľvek spoločnosť, združenie alebo právnická osoba založená na účely zisku, ktorej spoločníci majú právo previesť svoje podiely tretím stranám bez predchádzajúceho povolenia a ručia za záväzky spoločnosti, združenia alebo právnickej osoby len do výšky svojho podielu.
2.   Na účely tejto smernice sa každá iná spoločnosť, združenie alebo právnická osoba založená na účely zisku považuje za kapitálovú spoločnosť.“
Článok 5 uvedenej smernice s názvom „Transakcie, na ktoré sa nevzťahuje nepriama daň“ v odseku 2 stanovuje:
„Členské štáty neukladajú žiadnu formu nepriamej dane na:
a)
vytváranie, vydávanie, prijímanie pre kvotáciu na burze, sprístupňovanie na trhu alebo pre obchody na burze, akcie alebo iné cenné papiere rovnakého typu alebo certifikáty reprezentujúce také cenné papiere, nech už sú vydané kýmkoľvek [tvorbu, emisiu, prijímanie na kótovanie na burze, uvádzanie do obehu akcií, podielov alebo iných cenných papierov rovnakého typu, ako aj certifikátov reprezentujúcich tieto cenné papiere bez ohľadu na ich emitenta, alebo na obchodovanie s nimi –
neoficiálny preklad
];
b)
úvery vrátane úrokov uskutočnené formou vydania štátnych dlhopisov alebo iných obchodovateľných cenných papierov bez ohľadu na osobu emitenta a na súvisiace formality, ako aj na vytváranie, vydávanie, prijímanie na burzu alebo uvedenie do obehu takýchto dlhopisov alebo iných obchodovateľných cenných papierov [ako aj na tvorbu, emisiu, prijímanie na kótovanie na burze alebo uvádzanie do obehu takýchto dlhopisov alebo iných obchodovateľných cenných papierov alebo na obchodovanie s nimi –
neoficiálny preklad
].“
Podľa článku 1 ods. 1 až 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/65/ES z 13. júla 2009 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa podnikov kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP) (
Ú. v. EÚ L 302, 2009, s. 32
) môžu byť podniky kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov (PKIPCP), na ktoré sa vzťahuje táto smernica, zriaďované v súlade so zmluvným právom (ako spoločné fondy riadené správcovskou spoločnosťou) alebo s predpismi o podielových fondoch (ako podielové fondy), alebo podľa predpisov o investičných spoločnostiach.
Podľa článku 87 prvej vety tejto smernice:
„Podielové listy PKIPCP sa nevydajú, ak protihodnota čistej emisnej ceny neprejde do majetku PKIPCP vo zvyčajných lehotách.“
Portugalské právo
Článok 1 bod 1 Código do Imposto do Selo (zákon o kolkových poplatkoch) stanovuje:
„Kolkový poplatok sa vyberá za všetky úkony, zmluvy, dokumenty, cenné papiere, papiere a iné právne skutočnosti alebo situácie uvedené v Tabela Geral do Imposto do Selo [(všeobecný sadzobník kolkového poplatku)], vrátane bezplatného prevodu majetku.“
Všeobecný sadzobník kolkového poplatku (ďalej len „TGIS“) obsahuje rubriku 17 týkajúcu sa finančných transakcií, ktorá znie:
„Finančné transakcie,
…
17.3.
Transakcie uskutočnené úverovými inštitúciami, finančnými spoločnosťami alebo inými subjektmi, ktoré sú im právne rovnocenné, a akoukoľvek inou finančnou inštitúciou alebo prostredníctvom nich – na účtovanú sumu:
…
17.3.4. Ostatné provízie a protihodnoty za finančné služby vrátane provízií za platobné transakcie viazané na kartu – [sadzba kolkového poplatku:] 4 %.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
IMGA je spoločnosťou spravujúcou podniky kolektívneho investovania do prevoditeľných cenných papierov s variabilným kapitálom (ďalej len „podielové fondy“). Spravuje a zastupuje 31 podielových fondov uvedených v bode 2 tohto rozsudku.
Na propagáciu podielových listov príslušných podielových fondov a ich uvádzanie na trh využíva IMGA finančné inštitúcie, najmä komerčné banky, ktoré majú sieť pobočiek pokrývajúcu portugalské územie a skúsenosti s finančným sprostredkovaním a ponúkaním cenných papierov verejnosti.
Počas obdobia od januára do decembra 2019 štyri banky ponúkali širokej verejnosti podielové listy emitované podielovými fondmi, o ktoré ide vo veci samej. Za poskytovanie služieb spočívajúcich v uvádzaní na trh, ktoré umožnilo získanie nových kapitálových vkladov, tieto banky prijali provízie, ktoré fakturovali spoločnosti IMGA ako správcovi podielových fondov. Banky tiež účtovali za vystavené faktúry kolkový poplatok, ktorý bol vybraný od spoločnosti IMGA, a to v súlade s rubrikou 17.3.4 TGIS.
Počas roka 2019 IMGA účtovala podielovým fondom poplatky za spravovanie, z ktorých časť, a to konkrétne 8752232,43 eura, pozostávala z hodnoty provízií za uvádzanie upísaných podielových listov na trh, ktoré uskutočnili banky uvedené v predchádzajúcom bode, avšak táto suma nezahŕňala kolkové poplatky účtované bankami z titulu predmetných provízií. IMGA tiež účtovala a zaplatila štátu sumu vo výške 350089,30 eura ako kolkový poplatok so sadzbou 4 % stanovenou v rubrike 17.3.4 TGIS, ktorá zodpovedá tým istým províziám za uvádzanie na trh, ktoré preniesla na podielové fondy.
Žalobkyne vo veci samej podali proti tomuto uloženiu kolkového poplatku správny opravný prostriedok na Divisão de Serviço Central da Unidade dos Grandes Contribuintes (Oddelenie centrálnych služieb pre veľkých daňovníkov, Portugalsko).
Keďže tento opravný prostriedok bol zamietnutý, žalobkyne vo veci samej sa obrátili na Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) [Rozhodcovský súd v daňových veciach (Centrum správnej arbitráže – CAAD), Portugalsko], vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, pričom najmä žiadali, aby bola konštatovaná nezákonnosť aktov o účtovaní a prenesení povinnosti uhradiť kolkový poplatok, o ktorý ide vo veci samej.
Na podporu svojho návrhu žalobkyne vo veci samej uviedli dva žalobné dôvody. Podľa prvého žalobného dôvodu vyberanie kolkového poplatku z časti provízie za správu, ktorú IMGA účtovala podielovým fondom a ktorá zodpovedá sume provízií za uvádzanie na trh a súvisiacim kolkovým poplatkom, ktoré už predtým účtovali banky, pričom tieto banky už podrobili túto sumu splatným kolkovým poplatkom, predstavovalo dvojité zdanenie jednej služby.
Podľa druhého žalobného dôvodu by podľa článku 5 ods. 2 písm. a) smernice 2008/7 malo byť uvádzanie nových úpisov podielových listov podielových fondov na trh oslobodené od akéhokoľvek nepriameho zdanenia. Táto povinnosť oslobodenia sa týka tak fakturácie služieb spočívajúcich v uvádzaní na trh zo strany bánk vo vzťahu k spoločnosti IMGA, ako aj refakturácie nákladov na tie isté služby zo strany spoločnosti IMGA vo vzťahu k podielovým fondom.
Vnútroštátny súd po zamietnutí prvého žalobného dôvodu v rámci preskúmania druhého žalobného dôvodu uvádza, že má pochybnosti, pokiaľ ide o otázku, či právo Únie bráni vyrubeniu kolkového poplatku za odmenu, ktorú banky vyberajú za služby spočívajúce v uvádzaní podielových listov podielových fondov na trh, či už pri fakturácii týchto služieb spoločnosti spravujúcej uvedené fondy alebo pri prenesení súm, ktoré za uvedené služby zaplatila správcovská spoločnosť, na uvedené fondy.
Za týchto podmienok Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) [Rozhodcovský súd v daňových veciach (Centrum správnej arbitráže – CAAD)] rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Bráni článok 5 ods. 2 smernice [2008/7] takej vnútroštátnej právnej úprave, akou je rubrika 17.3.4 [TGIS], ktorá stanovuje výber kolkového poplatku za provízie účtované bankami správcovským spoločnostiam fondov investovania do prevoditeľných cenných papierov s variabilným kapitálom za to, že sa týmto fondom poskytujú služby súvisiace s bankovou činnosťou, ktorých cieľom je uskutočniť nové upísania podielových listov fondov, t. j. získať nové kapitálové vklady pre investičné fondy prostredníctvom upísania nových podielov vydaných fondmi?
2.
Bráni článok 5 ods. 2 smernice [2008/7] vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje výber kolkového poplatku za provízie za spravovanie, ktoré správcovské spoločnosti účtujú fondom investovania do prevoditeľných cenných papierov s variabilným kapitálom, pokiaľ tieto provízie za spravovanie zahŕňajú aj refakturáciu provízií účtovaných bankami správcovským spoločnostiam za činnosť opísanú v prvej otázke?“
O prejudiciálnych otázkach
Svojimi dvoma otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 5 ods. 2 písm. a) smernice 2008/7 vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje uloženie kolkového poplatku jednak z odmeny, ktorú vyberá finančná inštitúcia od spoločnosti spravujúcej podielové fondy za poskytovanie služieb spočívajúcich v uvádzaní na trh na účely nových kapitálových vkladov, pričom cieľom týchto služieb je upisovanie novo emitovaných podielových listov podielových fondov, a jednak zo súm, ktoré táto správcovská spoločnosť vyberá od podielových fondov v rozsahu, v akom tieto sumy zahŕňajú odmenu, ktorú uvedená správcovská spoločnosť zaplatila finančným inštitúciám za tieto služby spočívajúce v uvádzaní na trh.
Na úvod treba pripomenúť, že smernica 2008/7 podľa svojho článku 1 písm. a) upravuje ukladanie nepriamych daní, pokiaľ ide o kapitálové vklady do kapitálových spoločností. Medzi tieto nepriame dane patria kolkové poplatky z cenných papierov, ako aj ďalšie nepriame dane s rovnakými vlastnosťami ako kolkové poplatky z cenných papierov, ako to vyplýva z odôvodnenia 2 tejto smernice.
Článok 2 ods. 2 uvedenej smernice okrem toho stanovuje, že každá spoločnosť, združenie alebo právnická osoba založená na účely zisku, ktorá nepatrí do kategórií kapitálových spoločností uvedených v odseku 1 toho istého článku, sa považuje za kapitálovú spoločnosť.
V prejednávanej veci z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že daň, o ktorú ide vo veci samej, predstavuje kolkový poplatok vyberaný z odmeny bánk za služby spočívajúce v uvádzaní nových úpisov podielových listov podielových fondov na trh. Z toho tiež vyplýva, že v portugalskom práve sa pojem „podielové fondy“ vzťahuje na súbor majetku bez právnej subjektivity, ktorý patrí podielnikom podľa všeobecného režimu spoločenstva.
Súdny dvor však už rozhodol, že zoskupenie osôb, ktoré nemá právnu subjektivitu a ktorého členovia vkladajú kapitál do samostatného majetku s cieľom dosiahnuť zisk, treba považovať za „združenie založené na účely zisku“ v zmysle článku 2 ods. 2 smernice 2008/7, takže sa na základe uplatnenia tohto ustanovenia považuje za kapitálovú spoločnosť v zmysle tejto smernice (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. novembra 1987, Amro Aandelen Fonds,
112/86
,
EU:C:1987:488
, bod
).
Z týchto úvah vyplýva, že také podielové fondy, o aké ide vo veci samej, treba považovať za kapitálové spoločnosti, v dôsledku čoho patria do pôsobnosti smernice 2008/7.
Po týchto úvodných poznámkach je potrebné pripomenúť, že článok 5 ods. 2 písm. a) smernice 2008/7 zakazuje členským štátom, aby v akejkoľvek forme ukladali nepriamu daň na tvorbu, emisiu, prijímanie na kótovanie na burze, uvádzanie do obehu akcií, podielov alebo iných cenných papierov rovnakého typu, ako aj certifikátov reprezentujúcich tieto cenné papiere bez ohľadu na ich emitenta, alebo na obchodovanie s nimi.
Vzhľadom na cieľ sledovaný touto smernicou však článok 5 tejto smernice treba vykladať extenzívne, aby sa predišlo tomu, že zákazy, ktoré stanovuje, nebudú zbavené potrebného účinku. Zákaz zdaňovania transakcií spočívajúcich v tvorbe a vo zvyšovaní základného imania sa tak uplatňuje aj na transakcie, na ktoré sa tento zákaz výslovne nevzťahuje, pokiaľ takéto zdaňovanie vedie k zdaneniu transakcie, ktorá je neoddeliteľnou súčasťou celkovej operácie vzhľadom na tvorbu a zvyšovanie základného imania (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. októbra 2017, Air Berlin,
C‑573/16
,
EU:C:2017:772
, body
a
, ako aj citovanú judikatúru).
Súdny dvor tak rozhodol, že vzhľadom na to, že emisia cenných papierov má zmysel až od okamihu, keď tieto cenné papiere nájdu svojich kupujúcich, daň z prvého nadobudnutia novo emitovaného cenného papiera v skutočnosti zaťažuje samotnú emisiu tohto cenného papiera, keďže tvorí neoddeliteľnú súčasť celkovej operácie vzhľadom na tvorbu a zvyšovanie základného imania. Cieľ spočívajúci v zachovaní potrebného účinku článku 5 ods. 2 písm. a) smernice 2008/7 preto znamená, že „vydávanie [emisia –
neoficiálny preklad
]“ v zmysle tohto ustanovenia zahŕňa prvé nadobudnutie cenných papierov, ktoré sa uskutočňuje v rámci ich emisie (pozri analogicky rozsudok z 15. júla 2004, Komisia/Belgicko,
C‑415/02
,
EU:C:2004:450
, body
a
).
Súdny dvor tiež konštatoval, že prevod právneho vlastníctva k akciám len na účely operácie prijatia týchto akcií na burze a bez vplyvu na ich skutočné vlastníctvo treba považovať len za vedľajšiu transakciu, ktorá je súčasťou tejto operácie prijatia a ktorá v súlade s článkom 5 ods. 2 písm. a) smernice 2008/7 nemôže podliehať žiadnemu zdaneniu v akejkoľvek forme (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. októbra 2017, Air Berlin,
C‑573/16
,
EU:C:2017:772
, body
a
).
Keďže služby spočívajúce v uvádzaní podielových listov podielových fondov na trh, o aké ide vo veci samej, úzko súvisia s operáciami emisie a uvádzania podielových listov do obehu v zmysle článku 5 ods. 2 písm. a) smernice 2008/7, treba ich považovať za neoddeliteľnú súčasť celkovej operácie vzhľadom na tvorbu a zvyšovanie základného imania.
S výhradou overenia vnútroštátnym súdom patria tieto fondy do pôsobnosti smernice 2009/65 na základe jej článku 1 ods. 1 až 3. V tomto ohľade je zaplatenie ceny zodpovedajúcej nakúpeným podielovým listom, ktoré je jediným cieľom operácie spočívajúcej v uvádzaní na trh, spojené s podstatou tvorby a zvyšovania základného imania a je, ako vyplýva z článku 87 smernice 2009/65, podmienkou, ktorá musí byť splnená, aby mohli byť predmetné podielové listy fondu emitované.
Z toho vyplýva, že skutočnosť, že došlo k zverejneniu existencie investičných nástrojov s cieľom podporiť upisovanie podielových listov podielových fondov, predstavuje nevyhnutný obchodný krok, ktorý sa z tohto dôvodu musí považovať za vedľajšiu operáciu, ktorá je súčasťou operácie emisie a uvádzania podielových listov uvedených fondov do obehu.
Okrem toho, keďže uplatnenie článku 5 ods. 2 písm. a) smernice 2008/7 závisí od úzkeho vzťahu medzi službami spočívajúcimi v uvádzaní na trh a takýmito operáciami emisie a uvádzania do obehu, na účely takéhoto uplatnenia nie je rozhodujúce, či došlo k voľbe zveriť tieto operácie spočívajúce v uvádzaní na trh tretím subjektom namiesto toho, aby sa uskutočňovali priamo.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že na jednej strane toto ustanovenie nepodrobuje povinnosť členských štátov oslobodiť transakcie spočívajúce v tvorbe a vo zvyšovaní základného imania od dane žiadnej podmienke týkajúcej sa postavenia subjektu povereného vykonávaním týchto transakcií. Na druhej strane existencia alebo neexistencia zákonnej povinnosti využiť služby tretej strany nie je relevantnou podmienkou, pokiaľ ide o určenie, či sa má transakcia považovať za neoddeliteľnú súčasť celkovej operácie vzhľadom na tvorbu a zvyšovanie základného imania (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. októbra 2017, Air Berlin,
C‑573/16
,
EU:C:2017:772
, bod
).
Z toho vyplýva, že také služby spočívajúce v uvádzaní na trh, o aké ide vo veci samej, tvoria neoddeliteľnú súčasť operácie spočívajúcej v tvorbe a vo zvyšovaní základného imania, takže ich zaťaženie kolkovým poplatkom spadá pod zákaz stanovený v článku 5 ods. 2 písm. a) smernice 2008/7.
Okrem toho je potrebné konštatovať, že potrebný účinok tohto ustanovenia by bol ohrozený, ak by napriek tomu, že toto ustanovenie bráni uloženiu kolkového poplatku v prípade odmien, ktoré za služby súvisiace s uvádzaním nových podielových listov podielových fondov na trh vyberajú banky od správcovskej spoločnosti týchto fondov, bolo možné, aby tento kolkový poplatok zaťažoval tie isté odmeny v prípade, že ich uvedená správcovská spoločnosť refakturovala dotknutým fondom.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že článok 5 ods. 2 písm. a) smernice 2008/7 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje uloženie kolkového poplatku jednak z odmeny, ktorú vyberá finančná inštitúcia od spoločnosti spravujúcej podielové fondy za poskytovanie služieb spočívajúcich v uvádzaní na trh na účely nových kapitálových vkladov, pričom cieľom týchto služieb je upisovanie novo emitovaných podielových listov podielových fondov, a jednak zo súm, ktoré táto správcovská spoločnosť vyberá od podielových fondov v rozsahu, v akom tieto sumy zahŕňajú odmenu, ktorú uvedená správcovská spoločnosť zaplatila finančným inštitúciám za tieto služby spočívajúce v uvádzaní na trh.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:

Článok 5 ods. 2 písm. a) smernice Rady 2008/7/ES z 12. februára 2008 o nepriamych daniach z navyšovania kapitálu

sa má vykladať v tom zmysle, že:

bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje uloženie kolkového poplatku jednak z odmeny, ktorú vyberá finančná inštitúcia od spoločnosti spravujúcej podielové fondy za poskytovanie služieb spočívajúcich v uvádzaní na trh na účely nových kapitálových vkladov, pričom cieľom týchto služieb je upisovanie novo emitovaných podielových listov podielových fondov, a jednak zo súm, ktoré táto správcovská spoločnosť vyberá od podielových fondov v rozsahu, v akom tieto sumy zahŕňajú odmenu, ktorú uvedená správcovská spoločnosť zaplatila finančným inštitúciám za tieto služby spočívajúce v uvádzaní na trh.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: portugalčina.