CELEX: 62015CJ0159
Trimitere preliminară
Politica socială
Directiva 2000/78/CE
Egalitate de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă
Articolul 2 alineatul (1) și articolul 2 alineatul (2) litera (a)
Articolul 6 alineatul (2)
Discriminare pe motive de vârstă
Stabilirea drepturilor de pensie pentru foștii funcționari
Perioade de calificare profesională și de muncă
Neluarea în considerare a unor astfel de perioade finalizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani

Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 2 alineatul (1), a articolului (2) alineatul (2) litera (a), precum și a articolului 6 alineatele (1) și (2) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă (
JO 2000, L 303, p. 16
, Ediție specială, 05/vol. 6, p. 7).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între domnul Franz Lesar, pe de o parte, și Beim Vorstand der Telekom Austria AG eingerichtetes Personalamt, (serviciul de personal al direcției Telekom Austria AG, denumit în continuare „serviciul de personal”), pe de altă parte, cu privire la refuzul acestuia din urmă de a lua în considerare, în vederea calculării punctelor de pensie, a perioadelor de calificare profesională și de muncă efectuate anterior intrării în serviciu, pe care domnul Lesar le‑a realizat înainte de a fi împlinit vârsta de 18 ani.
Cadrul juridic
Dreptul Uniunii
Potrivit articolului 1, Directiva 2000/78 „are ca obiectiv stabilirea unui cadru general de combatere a discriminării pe motive de apartenență religioasă sau convingeri, handicap, vârstă sau orientare sexuală, în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă, în vederea punerii în aplicare, în statele membre, a principiului egalității de tratament”.
Articolul 2 din această directivă prevede:
„(1)   În sensul prezentei directive, prin principiul egalității de tratament se înțelege absența oricărei discriminări directe sau indirecte, bazate pe unul din motivele menționate la articolul 1.
(2)   În sensul alineatului (1):
(a)
o discriminare directă se produce atunci când o persoană este tratată într‑un mod mai puțin favorabil decât este, a fost sau va fi tratată într‑o situație asemănătoare o altă persoană, pe baza unuia dintre motivele menționate la articolul 1;
[…]”
Articolul 6 din aceeași directivă are următorul cuprins:
„(1)   Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 2 alineatul (2), statele membre pot prevedea că un tratament diferențiat pe motive de vârstă nu constituie o discriminare atunci când este justificat în mod obiectiv și rezonabil, în cadrul dreptului național, de un obiectiv legitim, în special de obiective legitime de politică a ocupării forței de muncă, a pieței muncii și a formării profesionale, iar mijloacele de realizare a acestui obiectiv sunt corespunzătoare și necesare.
Tratamentul diferențiat se poate referi în special la:
(a)
aplicarea unor condiții speciale de acces la un loc de muncă și la formarea profesională, de încadrare și de muncă, inclusiv a condițiilor de concediere și de remunerare, pentru tineri, lucrători în vârstă și pentru cei care au persoane în întreținere, pentru a favoriza integrarea lor profesională sau pentru a le asigura protecția;
(b)
stabilirea unor condiții minime de vârstă, de experiență profesională sau de vechime în muncă, pentru accesul la încadrare în muncă sau pentru anumite avantaje legate de încadrarea în muncă;
[…]
(2)   Fără a aduce atingere articolului 2 alineatul (2), statele membre pot să prevadă că nu constituie discriminare luarea în considerare a criteriului vârstei la stabilirea, pentru regimurile profesionale de securitate socială, a unei vârste pentru aderare sau admitere la prestațiile de pensie sau invaliditate, inclusiv la fixarea, pentru aceste regimuri, a unor vârste diferite pentru lucrători sau pentru categorii de lucrători și la utilizarea, în cadrul acestor regimuri, a criteriilor de vârstă în calculele actuariale, cu condiția ca acestea să nu se traducă prin discriminări pe motive de sex.”
Dreptul austriac
Articolul 53 din Bundesgesetz über die Pensionsansprüche der Bundesbeamten, ihrer Hinterbliebenen und Angehörigen (Pensionsgesetz 1965) [Legea federală privind drepturile de pensie ale funcționarilor federali, ale urmașilor lor și ale membrilor familiei lor (Legea pensiilor din 1965)] din 18 noiembrie 1965 (BGBl., 340/1965), în versiunea în vigoare la data faptelor în discuție în litigiul principal (denumită în continuare „PG 1965”), intitulat „Perioade anterioare intrării în serviciu luate în considerare pentru calcularea punctelor de pensie”, avea următorul cuprins:
„(1)   Perioadele asimilabile sunt cele enumerate la alineatele 2-4, în măsura în care sunt anterioare datei la care începe să curgă perioada de serviciu [a funcționarului] federal care poate fi luată în considerare în vederea calculării pensiei. Aceste perioade sunt contabilizate prin deducere.
(2)   Sunt contabilizate următoarele perioade:
a)
perioada realizată în cadrul unui raport de serviciu, de formare sau în cadrul oricărui alt tip de raport de muncă cu un angajator de drept public național;
[…]
k)
perioada realizată în cadrul unui raport de formare profesională, în măsura în care această formare a fost o condiție prealabilă pentru recrutarea funcționarului sau dacă a fost efectuată la un angajator de drept public național,
l)
perioada de activitate salariată care să justifice o obligație de plată a unor contribuții de asigurări de pensie în temeiul dispozițiilor aplicabile la 31 decembrie 2004 din [Allgemeines Sozialversicherungsgesetz (Codul general privind asigurările sociale) (ASVG)],
[…]”
Articolul 54 din PG 1965, intitulat „Excluderea de la luarea în considerare și renunțarea”, prevedea la alineatul (2):
„Nu sunt luate în calcul perioadele asimilabile următoare:
a)
perioadele realizate de funcționar înainte de împlinirea vârstei de 18 ani; această restricție nu se aplică perioadelor care trebuie luate în considerare în conformitate cu articolul 53 alineatul 2 literele a, d, k și 1, în cazul în care, pentru astfel de perioade, trebuie plătit un cuantum numit de transfer, în conformitate cu normele dreptului securității sociale:
[…]”
Litigiul principal și întrebarea preliminară
Domnul Lesar s‑a născut la 3 iunie 1949. În perioada cuprinsă între 9 septembrie 1963 și 8 martie 1967, cât nu împlinise încă 18 ani, acesta a lucrat pentru Post- und Telegraphenverwaltung des Bundes (Serviciul Administrativ de Poștă și Telegraf al Statului Federal, Austria) în cadrul în cadrul unui contract de formare profesională. Începând din 9 martie 1967, a fost angajat de această administrație în calitate de agent contractual. În paralel, în perioada cuprinsă între 14 septembrie 1967 și 17 februarie 1972, a urmat studii în cadrul unui liceu federal pentru elevii care desfășoară o activitate profesională. La 1 iulie 1972, a fost angajat de statul federal într‑un raport de serviciu de drept public.
Înainte de recrutarea sa ca funcționar, domnul Lesar a plătit contribuții de pensie la organismul de asigurări sociale pe durata contractului său de calificare profesională și a raportului său de muncă, inclusiv înainte de a împlini 18 ani.
Prin decizia din 23 august 1973, Post- und Telegraphendirektion für Steiermark (Direcția de Poștă și Telegraf din Steiermark, Austria) a considerat că perioada de 5 ani și 15 zile cuprinsă între data la care domnul Lesar împlinise 18 ani și data recrutării sale ca funcționar trebuia să îi fie recunoscută în mod necondiționat ca vechime în muncă anterioară intrării în funcție care trebuia luată în considerare pentru calculul drepturilor de pensie, în sensul articolului 53 din PG 1965 (denumite în continuare „perioadele asimilate”). Aceste perioade se defalchează după cum urmează:
—
activitate desfășurată în calitate de agent contractual, în perioada 3 iunie 1967-13 septembrie 1967,
—
studii urmate la liceul federal pentru elevi care desfășoară o activitate profesională, în perioada 14 septembrie 1967-17 februarie 1972, și
—
activitate desfășurată în calitate de agent contractual, în perioada 1 martie 1972-30 iunie 1972.
Prin decizia din 22 mai 1974, Pensionsversicherungsanstalt der Angestellten (Oficiul de Pensii pentru Salariați, Austria) a decis, în calitatea sa de organism de asigurări sociale, să acorde și să plătească statului federal un cuantum numit „de transfer” aferent perioadelor asimilate. Acest cuantum se ridica la 4785 de șilingi austrieci (ATS) (aproximativ 350 de euro).
Prin deciziile din 28 martie 1974 și din 22 mai 1974, reclamantului i‑a fost acordată suma de 33160,05 ATS (aproximativ 2400 de euro) cu titlu de rambursare în special a contribuțiilor la sistemul de pensii pe care le plătise în perioada de calificare profesională și de muncă realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani.
Reclamantul a fost pensionat începând de la 1 septembrie 2004. În acest context, serviciul de personal a stabilit cuantumul pensiei sale ținând seama numai de perioadele asimilate, astfel cum au fost recunoscute prin decizia din 23 august 1973.
La 19 august 2011, domnul Lesar a solicitat angajatorului său ca perioadele de calificare profesională și de muncă pe care le realizase înainte de împlinirea vârstei de 18 ani să fie adăugate, în vederea calculării pensiei sale, la perioadele asimilate. Întrucât serviciul de personal a respins această cerere prin decizia din 23 august 2012, domnul Lesar a introdus o acțiune la Verfassungsgerichtshof (Curtea Constituțională, Austria), care și‑a declinat competența pentru soluționarea cauzei și, prin urmare, a trimis prezenta acțiune spre judecare instanței de trimitere.
Această din urmă instanță consideră că refuzul de a lua în considerare, în vederea pensionării, perioadele de formare profesională și de muncă anterioare intrării în funcție realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani constituie un tratament diferențiat pe motive de vârstă și dorește să afle dacă acesta ar putea fi justificat.
În aceste condiții, Verwaltungsgerichtshof (Curtea Administrativă, Austria) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Articolul 2 alineatul (1) și alineatul (2) litera (a), precum și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări precum reglementarea națională în discuție în litigiul principal, potrivit căreia perioadele de calificare profesională și perioadele de muncă efectuate de un agent contractual în serviciul statului federal înainte de încadrarea sa ca funcționar, perioade pentru care a existat obligația de plată a unor contribuții de asigurări sociale în cadrul sistemului obligatoriu de asigurări de pensii,
—
sunt luate în considerare pentru calcularea dreptului la o pensie de funcționar atunci când sunt realizate după împlinirea vârstei de 18 ani, iar în această situație, în conformitate cu regimul legal de securitate socială, statul federal primește din partea organismului de asigurări sociale un cuantum numit «de transfer» în vederea luării în calcul a acestor perioade, dar, în schimb,
—
acestea nu sunt luate în considerare pentru calcularea drepturilor la o pensie de funcționar atunci când sunt realizate înainte de împlinirea vârstei de 18 ani, iar în cazul neluării lor în calcul, organismul de asigurări sociale nu mai plătește în favoarea statului federal un cuantum numit de transfer și restituie asiguratului cotizațiile plătite la sistemul de asigurări de pensii, în special dacă se ține seama de faptul că, în cazul luării ulterioare în calcul a acestor perioade impuse în temeiul dreptului Uniunii, ar exista atât posibilitatea ca organismul de asigurări sociale să solicite funcționarului rambursarea sumei restituite, cât și posibilitatea de a se impune organismului de asigurări sociale obligația de a transfera ulterior către statul federal un cuantum de transfer?”
Cu privire la întrebarea preliminară
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 2 alineatul (1), articolul 2 alineatul (2) litera (a) și articolul 6 alineatul (1) din Directiva 2000/78 trebuie interpretate în sensul că se opun unei reglementări naționale care exclude luarea în considerare a perioadelor de formare profesională și de muncă realizate de un funcționar înainte de împlinirea vârstei de 18 ani în vederea acordării dreptului de pensie și a calculării cuantumului pensiei sale pentru limită de vârstă, deși aceste perioade sunt luate în considerare atunci când sunt realizate după ce a împlinit această vârstă.
Cu titlu introductiv, trebuie arătat că este cert că, prin excluderea unei părți dintre funcționari de la beneficiul luării în considerare a perioadelor de formare profesională și de muncă realizate înaintea vârstei de 18 ani, în vederea calculării unei astfel de pensii pentru limită de vârstă, articolul 54 alineatul 2 litera a din PG 1965 afectează condițiile de remunerare a acestor funcționari, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2000/78 (Hotărârea din 21 ianuarie 2015, Felber,
C‑529/13
,
EU:C:2015:20
, punctul
). Prin urmare, această jurisprudență se aplică unei situații precum cea în discuție în litigiul principal.
În ceea ce privește aspectul dacă reglementarea națională în discuție în litigiul principal conține un tratament diferențiat pe motive de vârstă cu privire la încadrarea în muncă și la ocuparea forței de muncă, trebuie amintit că, potrivit articolului 2 alineatul (1) din Directiva 2000/78, prin „principiul egalității de tratament” se înțelege lipsa oricărei discriminări directe sau indirecte bazate pe unul dintre motivele menționate la articolul 1 din această directivă, printre care figurează vârsta. Articolul 2 alineatul (2) litera (a) din directiva respectivă precizează că, în sensul alineatului (1) al acestui articol, o discriminare directă se produce atunci când o persoană este tratată într‑un mod mai puțin favorabil decât este, a fost sau ar fi tratată într‑o situație asemănătoare o altă persoană, pe baza unuia dintre motivele citate la articolul 1 din directiva menționată.
Conform articolului 53 alineatul 2 litera a din PG 1965, trebuie luată în considerare pentru calcularea punctelor de pensie perioada realizată în cadrul unui raport de serviciu, de formare sau în cadrul oricărui alt tip de raport de muncă cu un angajator de drept public național. Articolul 54 alineatul 2 litera a din PG 1965 limitează însă această luare în calcul la perioadele realizate de funcționar după împlinirea vârstei de 18 ani.
Astfel, o reglementare națională precum cea în cauză în litigiul principal rezervă un tratament mai puțin favorabil persoanelor a căror experiență profesională a fost, fie chiar și în parte, dobândită înaintea împlinirii vârstei de 18 ani în raport cu cele care au obținut după această vârstă o experiență de aceeași natură și de o durată similară. O reglementare de această natură instituie un tratament diferențiat între persoane, în funcție de vârsta la care acestea au dobândit experiența profesională. Acest criteriu poate determina un tratament diferențiat între două persoane care au urmat aceleași studii și au dobândit aceeași experiență profesională, și aceasta exclusiv în funcție de vârsta fiecăreia dintre aceste persoane. O astfel de dispoziție instituie, așadar, un tratament diferențiat bazat în mod direct pe criteriul vârstei în sensul articolului 2 alineatul (1) și al articolului 2 alineatul (2) litera (a) din Directiva 2000/78 (a se vedea în acest sens Hotărârea din 18 iunie 2009, Hütter,
C‑88/08
,
EU:C:2009:381
, punctul
, și Hotărârea din 21 ianuarie 2015, Felber,
C‑529/13
,
EU:C:2015:20
, punctul
).
Este necesar totuși să se examineze dacă acest tratament diferențiat poate fi justificat din perspectiva prevederilor articolului 6 alineatul (2) din Directiva 2000/78. În această privință, trebuie arătat că, chiar dacă pe plan formal instanța de trimitere și‑a limitat întrebarea la interpretarea articolului 2 alineatul (1), a articolului 2 alineatul (2) litera (a) și a articolului 6 alineatul (1) din această directivă, o asemenea împrejurare nu împiedică Curtea să îi furnizeze toate elementele de interpretare a dreptului Uniunii care pot fi utile pentru soluționarea cauzei cu care este sesizată, indiferent dacă această instanță s‑a referit sau nu s-a referit la acestea în enunțul întrebării sale (Hotărârea din 26 septembrie 2013, HK Danmark,
C‑476/11
,
EU:C:2013:590
, punctul
, și Hotărârea din 29 octombrie 2015, Nagy,
C‑583/14
,
EU:C:2015:737
, punctul
).
Reiese în special din cuprinsul articolului 6 alineatul (2) din directiva menționată că statele membre pot să prevadă că nu constituie discriminare luarea în considerare a criteriului vârstei la stabilirea, pentru regimurile profesionale de securitate socială, a unei vârste pentru aderare sau admitere la prestațiile de pensie sau invaliditate.
Întrucât dispoziția menționată permite statelor membre să prevadă o excepție de la principiul nediscriminării pe motive de vârstă, aceasta trebuie să facă obiectul unei interpretări restrictive (Hotărârea din 26 septembrie 2013, HK Danmark,
C‑476/11
,
EU:C:2013:590
, punctul
și jurisprudența citată).
Curtea a statuat în acest sens că articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2000/78 este aplicabil numai regimurilor profesionale de securitate socială care acoperă riscurile legate de vârstă și de invaliditate (Hotărârea din 26 septembrie 2013, HK Danmark,
C‑476/11
,
EU:C:2013:590
, punctul
și jurisprudența citată). De asemenea, nu au vocația de a intra în domeniul de aplicare al acestei dispoziții toate elementele care caracterizează un regim profesional de securitate socială care acoperă astfel de riscuri, ci numai cele care sunt menționate în mod expres la această dispoziție (a se vedea în acest sens Hotărârea din 26 septembrie 2013, HK Danmark,
C‑476/11
,
EU:C:2013:590
, punctul
).
În speță, trebuie să se examineze, prin urmare, dacă reglementarea națională în discuție în litigiul principal se înscrie în cadrul unui regim profesional de securitate socială care acoperă riscul legat de vârstă sau de invaliditate și, în cazul unui răspuns afirmativ, să se verifice dacă această reglementare acoperă ipotezele vizate în dispoziția respectivă, și anume „stabilirea […] unei vârste pentru aderare sau admitere la prestațiile de pensie sau invaliditate”.
Pe de o parte, este necesar să se constate că Directiva 2000/78 nu definește ce trebuie să se înțeleagă prin „regim profesional de securitate socială”. O definiție a acestei noțiuni figurează, în schimb, la articolul 2 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/54/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 5 iulie 2006 privind punerea în aplicare a principiului egalității de șanse și al egalității de tratament între bărbați și femei în materie de încadrare în muncă și de muncă (
JO 2006, L 204, p. 23
, Ediție specială, 05/vol. 8, p. 262), potrivit căruia sistemele profesionale de securitate socială sunt „sistemele care nu sunt reglementate de Directiva 79/7/CEE a Consiliului din 19 decembrie 1978 privind aplicarea treptată a principiului egalității de tratament între bărbați și femei în domeniul securității sociale [(
JO 1979, L 6, p. 24
, Ediție specială, 05/vol. 1, p. 192)] care au ca obiect furnizarea către lucrători, salariați sau lucrătorii care desfășoară activități independente, grupați în cadrul unei întreprinderi sau al unui grup de întreprinderi, al unei ramuri economice sau sector profesional sau interprofesional, de prestații destinate să completeze prestațiile sistemelor de securitate socială prevăzute de lege sau să se substituie acestora, indiferent dacă afilierea la aceste sisteme este obligatorie sau facultativă”.
În această privință, astfel cum a arătat în esență avocatul general la punctul 45 din concluzii, din elementele dosarului prezentat Curții reiese că sistemul de pensii al funcționarilor federali în discuție în litigiul principal este un sistem care acordă lucrătorilor dintr‑un anumit sector profesional prestații destinate să se substituie prestațiilor sistemului legal de securitate socială, în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (f) din Directiva 2006/54. Astfel, funcționarii federali sunt excluși din sistemul de asigurări de pensii instituit prin ASVG în temeiul funcției lor publice în serviciul statului federal, în măsura în care raportul de muncă le conferă acestora dreptul la prestații de pensie echivalente cu cele prevăzute de sistemul de asigurări de pensii.
Pe de altă parte, guvernul austriac a arătat că regimul în discuție în litigiul principal stabilește o vârstă de la care persoanele afiliate încep să plătească cotizații la sistemul de pensii al funcționarilor federali și dobândesc dreptul la o pensie integrală, pentru a asigura printre altele, în această privință, egalitatea de tratament între funcționari.
În aceste condiții, astfel cum a arătat avocatul general la punctul 37 din concluzii, o reglementare precum cea în discuție în litigiul principal este expresia libertății de care dispun statele membre, în temeiul articolului 6 alineatul (2) din Directiva 2000/78, de a fixa, pentru regimurile profesionale de securitate socială, o vârstă de aderare la un sistem de pensii al funcționarilor sau de admitere la prestațiile de pensie acordate în cadrul acestui sistem. Astfel, modul de redactare a acestei dispoziții permite statelor membre nu doar stabilirea unor vârste diferite pentru lucrători sau pentru grupe ori categorii de lucrători, ci și adoptarea măsurilor corespunzătoare pentru a asigura, în cadrul unui regim profesional de securitate socială, o vârstă uniformă de aderare sau de admitere la prestațiile de pensie sau de invaliditate.
Prin urmare, este necesar să se considere că o astfel de reglementare urmărește să asigure „stabilirea […] unei vârste pentru aderare sau admitere la prestațiile de pensie sau invaliditate”, în sensul articolului 6 alineatul (2) din Directiva 2000/78.
În consecință, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 2 alineatul (1), articolul 2 alineatul (2) litera (a) și articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2000/78 trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care exclude luarea în calcul a perioadelor de formare profesională și de muncă realizate de un funcționar înainte de împlinirea vârstei de 18 ani în vederea acordării dreptului de pensie și a calculării cuantumului pensiei sale pentru limită de vârstă, în măsura în care această reglementare urmărește să asigure stabilirea uniformă, în cadrul unui regim de pensii al funcționarilor, a unei vârste de aderare la acest regim, precum și a unei vârste de admitere la prestațiile de pensie acordate în cadrul regimului menționat.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera întâi) declară:

Articolul 2 alineatul (1), articolul 2 alineatul (2) litera (a) și articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2000/78/CE a Consiliului din 27 noiembrie 2000 de creare a unui cadru general în favoarea egalității de tratament în ceea ce privește încadrarea în muncă și ocuparea forței de muncă trebuie interpretate în sensul că nu se opun unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, care exclude luarea în calcul a perioadelor de formare profesională și de muncă realizate de un funcționar înainte de împlinirea vârstei de 18 ani în vederea acordării dreptului de pensie și a calculării cuantumului pensiei sale pentru limită de vârstă, în măsura în care această reglementare urmărește să asigure stabilirea uniformă, în cadrul unui regim de pensii al funcționarilor, a unei vârste de aderare la acest regim, precum și a unei vârste de admitere la prestațiile de pensie acordate în cadrul regimului menționat.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.