CELEX: 62019CJ0934
Apeliacinis skundas
Ekonominė ir pinigų sąjunga
Bankų sąjunga
Kredito įstaigų ir investicinių įmonių gaivinimas ir pertvarkymas
Kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių bendras pertvarkymo mechanizmas (BPeM)
Bendra pertvarkymo valdyba (BPV)
Pertvarkymo procedūra, taikoma įstaigos žlugimo arba galimo žlugimo atveju
Banco Popular Español SA pertvarkymo schemos nustatymas
Verslo pardavimo priemonė
Nuosavo kapitalo priemonių nurašymas ir konvertavimas
Reglamentas (ES) Nr. 806/2014
20 straipsnis
Sąvoka „galutinis vertinimas“
Pasekmės
Atsisakymas atlikti galutinį ex post vertinimą arba jo neatlikimas
Teisių gynimo būdai
Ieškinys dėl panaikinimo

Apeliaciniu skundu
Algebris (UK) Ltd
ir
Anchorage Capital Group LLC
prašo panaikinti 2019 m. spalio 10 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo nutartį Algebris (UK) ir Anchorage Capital Group / BPV (
T‑2/19
, nepaskelbta Rink.,
EU:T:2019:741
; toliau – skundžiama nutartis), ja Bendrasis Teismas kaip nepriimtiną atmetė jų ieškinį, kuriuo jos prašė panaikinti tariamą Bendros pertvarkymo valdybos (toliau – BPV) atsisakymą atlikti galutinį
Banco Popular Español SA
(toliau –
Banco Popular
) vertinimą
ex post
, apie kurį apeliantėms buvo pranešta 2018 m. gruodžio 18 d. raštu.
Teisinis pagrindas
2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu, ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 1093/2010 (
OL L 225, 2014, p. 1
), 64 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„svarbu, kad subjektui žlugus, nuostoliai būtų pripažinti [būtų atsižvelgta į nuostolius]. Žlungančių subjektų turto ir įsipareigojimų vertinimas turėtų būti grindžiamos nešališkomis, atsargiomis ir tikroviškomis prielaidomis, galiojančiomis pertvarkymo priemonių taikymo metu. Tačiau įsipareigojimų vertinimui neturėtų turėti įtakos subjekto finansinė būklė. Dėl skubos Valdybai turėtų būti įmanoma skubiai įvertinti žlungančio subjekto turtą ar įsipareigojimus. Toks įvertinimas turėtų būti preliminarus ir galioti tol, kol bus atliktas nepriklausomas vertinimas.“
Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnyje „Vertinimas pertvarkymo tikslais“ nustatyta:
„1.   Prieš priimdama sprendimą dėl pertvarkymo veiksmų ar dėl pasinaudojimo atitinkamų [nuosavo] kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais, Valdyba užtikrina, kad nuo viešųjų institucijų, įskaitant Valdybą bei nacionalinę pertvarkymo instituciją, ir nuo susijusio subjekto nepriklausomas asmuo atliktų nešališką, atsargų ir tikrovišką 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų vertinimą.
2.   Taikant 15 dalį, kai įvykdomi visi 1 dalyje ir 4–9 dalyse nustatyti reikalavimai, įvertinimas laikomas galutiniu.
3.   Kai neįmanoma atlikti nepriklausomo įvertinimo pagal 1 dalį, Valdyba, vadovaudamasi šio straipsnio 10 dalimi, gali atlikti preliminarų 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų įvertinimą.
4.   Vertinimo tikslas – nustatyti 16 ir 18 straipsniuose nurodytas pertvarkymo sąlygas atitinkančio 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto ir įsipareigojimų vertę.
5.   Vertinimo tikslai:
a)
pagrįsti informacija sprendimą, ar įvykdytos pertvarkymo sąlygos ar [nuosavo] kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo sąlygos;
b)
jei įvykdomos pertvarkymo sąlygos, pagrįsti informacija sprendimą dėl atitinkamų pertvarkymo veiksmų, kurių turi būti imtasi 2 straipsnyje nurodyto subjekto atžvilgiu;
c)
kai naudojamasi atitinkamų [nuosavo] kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais, pagrįsti informacija sprendimą dėl nuosavybės priemonių panaikinimo arba jų vertės sumažinimo masto ir dėl atitinkamų [nuosavo] kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo masto;
<…>
g)
visais atvejais užtikrinti, kad visi 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto nuostoliai būtų visiškai pripažinti [į juos būtų atsižvelgta] tuo metu, kai taikomos pertvarkymo priemonės arba naudojamasi atitinkamų [nuosavo] kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais.
6.   Nedarant poveikio [Europos] Sąjungos valstybės pagalbos sistemai, kai taikytina, vertinimas grindžiamas atsargiomis prielaidomis, įskaitant prielaidas dėl įsipareigojimų neįvykdymo rodiklių ir nuostolių masto. Atliekant įvertinimą nedaroma prielaida, kad 2 straipsnyje nurodytam subjektui ateityje galėtų būti teikiama kokia nors nepaprastoji viešoji finansinė parama, centrinio banko skubi parama likvidumui padidinti arba nestandartinėmis užtikrinimo, termino ir palūkanų normų sąlygomis teikiama centrinio banko parama likvidumui padidinti, nuo tada, kai bus imtasi pertvarkymo veiksmų arba pasinaudota atitinkamų [nuosavo] kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais. <…>
<…>
7.   Vertinimą papildo toliau nurodyta informacija, pateikiama 2 straipsnyje nurodyto subjekto apskaitos dokumentuose ir įrašuose:
a)
atnaujintas 2 straipsnyje nurodyto subjekto balansas ir finansinės būklės ataskaita;
b)
turto apskaitinės vertės analizė ir įvertis;
c)
neįvykdytų balansinių ir nebalansinių įsipareigojimų, išdėstytų 2 straipsnyje nurodyto subjekto dokumentuose ir įrašuose, sąrašas nurodant atitinkamus kreditus ir reikalavimų eiliškumą pagal 15 [17] straipsnį.
<…>
9.   Vertinimo ataskaitoje nurodomi į klases pagal 17 straipsnyje nustatytą reikalavimų eiliškumą suskirstyti kreditoriai ir nustatomos sąlygos, kurių būtų galėję tikėtis kiekvienos klasės akcininkai ir kreditoriai, jei 2 straipsnyje nurodytas subjektas būtų buvęs likviduojamas keliant įprastinę bankroto bylą. Tų sąlygų nustatymas nedaro poveikio principo, kad nė vieno kreditoriaus padėtis nėra blogesnė, nurodyto 15 straipsnio 1 dalies g punkte, taikymui.
10.   Kai dėl tam tikromis aplinkybėmis būtinos skubos neįmanoma laikytis 7 ir 9 dalyse nustatytų reikalavimų arba kai taikoma 3 dalis, atliekamas preliminarus vertinimas. Preliminarus vertinimas atitinka 4 dalyje nustatytus reikalavimus ir, kiek praktiškai įmanoma konkrečiomis aplinkybėmis, 1, 7 ir 9 dalyse nustatytus reikalavimus.
Į pirmoje pastraipoje nurodytą preliminarų vertinimą įtraukiamas ir tinkamai pagrįstas papildomų nuostolių rezervas.
11.   Vertinimas, kuris neatitinka visų 1 dalyje ir 4–9 dalyse nustatytų reikalavimų, laikomas preliminariu tol, kol 1 dalyje nurodytas nepriklausomas asmuo atlieka vertinimą, visiškai atitinkantį visus tose dalyse nustatytus reikalavimus. Tas galutinis
ex-post
vertinimas atliekamas kuo skubiau. Jis gali būti atliktas atskirai nuo 16, 17 ir 18 dalyse nurodyto įvertinimo arba kartu su tuo įvertinimu ir jį turi atlikti tas pats nepriklausomas asmuo, tačiau tas vertinimas turi būti atskiras.
Galutinio
ex-post
vertinimo tikslai:
a)
užtikrinti, kad visi 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto nuostoliai būtų visiškai pripažinti [į juos būtų atsižvelgta] to subjekto apskaitos dokumentuose;
b)
pagrįsti informacija sprendimą atkurti kreditorių reikalavimus arba padidinti sumokėto atlygio sumą pagal šio straipsnio 12 dalį.
12.   Jei atliekant galutinį
ex-post
vertinimą nustatytas 2 straipsnyje nurodyto subjekto grynosios turto vertės įvertis yra didesnis už atliekant preliminarų vertinimą nustatytą to subjekto grynosios turto vertės įvertį, Valdyba nacionalinės pertvarkymo institucijos gali prašyti:
a)
pasinaudoti įgaliojimais padidinti kreditorių arba atitinkamų [nuosavo] kapitalo priemonių savininkų reikalavimų, nurašytų pagal gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, vertę;
b)
nurodyti laikinai įstaigai arba turto valdymo įmonei sumokėti papildomą atlygį pertvarkomai įstaigai turto, teisių ar įsipareigojimų atžvilgiu arba tam tikrais atvejais – nuosavybės priemonių savininkams tų nuosavybės priemonių atžvilgiu.
13.   Nepaisant 1 dalies, pagal 10 ir 11 dalis atliktas preliminarus vertinimas yra tinkamas pagrindas Valdybai priimti sprendimą dėl pertvarkymo veiksmų, be kita ko, nurodyti nacionalinėms pertvarkymo institucijoms perimti žlungančios įstaigos kontrolę, arba dėl pasinaudojimo atitinkamų [nuosavo] kapitalo priemonių nurašymo arba konvertavimo įgaliojimais.
14.   Valdyba nustato ir taiko tvarką, kuria užtikrinama, kad gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo pagal 27 straipsnį vertinimas ir šio straipsnio 1–15 dalyse nurodytas vertinimas būtų pagrįsti kuo naujesne ir išsamesne informacija apie pertvarkomos įstaigos turtą ir įsipareigojimus.
15.   Vertinimas yra neatskiriama sprendimo dėl pertvarkymo priemonės taikymo ar pasinaudojimo pertvarkymo įgaliojimais, arba sprendimo dėl pasinaudojimo [nuosavo] kapitalo priemonių nurašymo ar konvertavimo įgaliojimais dalis. Dėl paties įvertinimo negali būti paduodamas atskiras apeliacinis skundas, tačiau jis gali būti apskųstas kartu su Valdybos sprendimu.
16.   Siekdama įvertinti, ar akcininkams ir kreditoriams būtų buvęs [buvusios] taikytos geresnės sąlygos, jei pertvarkomai įstaigai būtų buvusi iškelta įprastinė bankroto byla, Valdyba užtikrina, kad 1 dalyje nurodytas nepriklausomas asmuo nedelsiant po to, kai įvykdomas pertvarkymo veiksmas ar veiksmai, atliktų įvertinimą. Tas vertinimas yra atskiras nuo vertinimo, atliekamo pagal 1–15 dalis.
17.   Atliekant 16 dalyje nurodytą įvertinimą nustatomos:
a)
sąlygos, kurios būtų buvusios taikomos akcininkams ir kreditoriams arba atitinkamoms indėlių garantijų sistemoms, jei pertvarkomai įstaigai, kurios atžvilgiu buvo įvykdytas pertvarkymo veiksmas ar veiksmai, būtų buvusi iškelta įprastinė bankroto byla tuo metu, kai buvo priimtas sprendimas dėl pertvarkymo veiksmų;
b)
faktinės sąlygos, taikytos akcininkams ir kreditoriams, pertvarkant pertvarkomą įstaigą, ir
c)
tai, ar yra skirtumas tarp šios dalies a punkte nurodytų sąlygų ir šios dalies b punkte nurodytų sąlygų.
<…>“
Ginčo aplinkybės
Ginčo aplinkybės išdėstytos skundžiamos nutarties 1–20 punktuose ir šio proceso tikslais jas galima apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.
Apeliantės
Algebris (UK)
ir
Anchorage Capital Group
buvo investicinio fondo, turėjusio įvairių
Banco Popular
nuosavo kapitalo priemonių, valdytojos, kai dėl jo pagal Reglamentą Nr. 806/2014 buvo nustatyta pertvarkymo schema.
Sprendimui dėl pertvarkymo priimti pagal Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnį buvo atliktas
Banco Popular
vertinimas. Šiuo tikslu visų pirma buvo parengtos dvi ataskaitos.
2017 m. birželio 5 d. BPV parengė pirmąją ataskaitą (toliau – pirmoji vertinimo ataskaita) pagal šio reglamento 20 straipsnio 5 dalies a punktą; ja siekta nurodyti aplinkybes, kurios leistų nustatyti, ar įvykdytos minėto reglamento 18 straipsnio 1 dalyje nustatytos pertvarkymo procedūros pradėjimo sąlygos.
2017 m. birželio 6 d. nepriklausomas ekspertas pagal minėto reglamento 20 straipsnio 10 dalį parengė antrąją ataskaitą (toliau – antroji vertinimo ataskaita). Šio vertinimo tikslas – nustatyti
Banco Popular
turto ir įsipareigojimų vertę, įvertinti, kokios sąlygos būtų taikomos akcininkams ir kreditoriams, jeigu
Banco Popular
būtų iškelta įprastinė bankroto byla, ir suteikti duomenų, leidžiančių nuspręsti dėl perleistinų akcijų ir nuosavybės priemonių, o BPV – nustatyti, kas laikytina komercinėmis sąlygomis verslo pardavimo priemonės taikymo tikslais.
2017 m. birželio 7 d. BPV priėmė Sprendimą SRB/EES/2017/08 dėl
Banco Popular
pertvarkymo schemos (toliau – sprendimas dėl pertvarkymo). Tą pačią dieną Europos Komisija priėmė Sprendimą (ES) 2017/1246, kuriuo patvirtinama „Banco Popular Español SA“ pertvarkymo schema (
OL L 178, 2017, p. 15
).
Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria
(Banko įstaigų veiksmingo restruktūrizavimo fondas, toliau – FROB) tą pačią dieną taip pat priėmė priemones, reikalingas sprendimui dėl pertvarkymo įgyvendinti.
Sprendimo dėl pertvarkymo 5 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„
Banco Popular
taikoma pertvarkymo priemonė – verslo pardavimas pagal Reglamento Nr. 806/2014 24 straipsnį akcijas perleidžiant pirkėjui. Nuosavo kapitalo priemonių nurašymas ir konvertavimas bus atliekamas prieš pradedant taikyti verslo pardavimo priemonę.“
Sprendimo dėl pertvarkymo 6 straipsnio, skirto nuosavo kapitalo priemonėms nurašyti ir verslo pardavimo priemonei, 1 dalyje numatyta, kad BPV iš esmės nusprendė:
a)
iš pradžių iš
Banco Popular
nominaliosios akcinio kapitalo sumos nurašyti 2098429046 EUR sumą, dėl to būtų panaikinta 100 %
Banco Popular
akcijų;
b)
vėliau visą pagrindinę
Banco Popular
išleistų ir sprendimo dėl pertvarkymo priėmimo metu apyvartoje esančių papildomų 1 lygio nuosavo kapitalo priemonių sumą konvertuoti į
Banco Popular
naujai išleistas akcijas – „naujas akcijas I“;
c)
„naujų akcijų I“ nominaliąją vertę nurašyti iki nulio, dėl to būtų panaikinta 100 % šių akcijų;
d)
visą pagrindinę
Banco Popular
išleistų ir sprendimo dėl pertvarkymo priėmimo metu apyvartoje esančių papildomų 2 lygio nuosavo kapitalo priemonių sumą konvertuoti į
Banco Popular
naujai išleistas akcijas – „naujas akcijas II“.
Sprendimo dėl pertvarkymo 6 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad šios nurašymo ir konvertavimo priemonės grindžiamos antrąja vertinimo ataskaita, paremta skaidraus ir atviro FROB surengto pardavimo proceso rezultatais.
Sprendimo dėl pertvarkymo 6 straipsnio 5 dalyje BPV taip pat nurodė laisvas ir su jokių trečiųjų asmenų teisėmis ar pirmumo teisėmis nesusietas „naujas akcijas II“ už 1 EUR perleisti
Banco Santander SA
, taip pat pažymėjo, kad pirkėjas jau sutiko su perleidimu.
2017 m. rugpjūčio 17 d. apeliantės Bendrajame Teisme pareiškė ieškinį, įregistruotą numeriu T‑570/17, juo prašė panaikinti sprendimą dėl pertvarkymo. Tą pačią dieną jos taip pat pareiškė ieškinį, įregistruotą numeriu T‑575/17, prašydamos panaikinti Sprendimą 2017/1246.
2018 m. birželio 14 d. BPV gavo Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 16 ir 17 dalyse numatytą galutinę nepriklausomo eksperto vertinimo ataskaitą, kuria siekta nustatyti, ar akcininkams ir kreditoriams, kuriems turėjo įtakos
Banco Popular
pertvarkymo schema, būtų taikomos palankesnės sąlygos, jei įstaigai būtų iškelta įprastinė bankroto byla (toliau – trečioji vertinimo ataskaita).
2018 m. rugpjūčio 2 d. BPV išsiuntė raštą nepriklausomam ekspertui, jame rašoma:
„Išsamiai išnagrinėjusi teisinę sistemą BPV mano, kad, atsižvelgiant į
Banco Popular
pertvarkymo aplinkybes, nereikia rengti Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalyje nurodyto galutinio
ex post
vertinimo, visų pirma todėl, kad toks vertinimas negalėtų turėti įtakos
Banco Popular
pardavimui
Banco Santander
, nes šis kredito įstaigos
Banco Popular
rinkos kainą nustatė pagal atvirą, sąžiningą ir skaidrią procedūrą.“
2018 m. rugpjūčio 7 d. BPV paskelbė pareiškimą dėl „2018 m. rugpjūčio 2 d. <…> pranešimo, susijusio su jos preliminariu sprendimu, kuriuo nustatoma, ar reikia mokėti kompensaciją akcininkams ir kreditoriams, kurių atžvilgiu įvykdyti su
Banco Popular
<…> susiję pertvarkymo veiksmai, ir dėl teisės būti išklausytiems proceso pradžios (SRB/EES/2018/132)“ (
OL C 277 I, 2018, p. 1
); prie šio pranešimo buvo pridėta trečioji vertinimo ataskaita. Pareiškime buvo nurodyta:
„Iš [trečiosios] vertinimo ataskaitos <…> matyti, kad poveikį patiriančių akcininkų ir kreditorių faktinis vertinimas nesiskiria nuo jų vertinimo, jei pertvarkymo metu įstaigai būtų buvusi iškelta įprastinė bankroto byla. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirma, BPV savo pranešime pirmiausia nusprendė neprivalanti mokėti kompensacijos poveikį patiriantiems akcininkams ir kreditoriams <…>.
Tam, kad galėtų priimti galutinį sprendimą dėl kompensacijos skyrimo (ar atsisakymo ją skirti), BPV ragina poveikį patiriančius akcininkus ir kreditorius pareikšti norą pasinaudoti teise būti išklausytiems dėl minėto BPV preliminaraus sprendimo per konsultacijų procedūrą. <…>“
Po prijungimo
Banco Santander
2018 m. rugsėjo 28 d. perėmė visas
Banco Popular
teises ir pareigas. Tam FROB davė sutikimą naujas
Banco Popular
akcijas, išleistas konvertavus 2 lygio nuosavo kapitalo priemones, perleisti
Banco Santander
.
2018 m. spalio 3 d. BPV skirtame rašte apeliantės nurodė, kad pirmoji ir antroji vertinimo ataskaitos yra preliminarios, ir priminė, kad pagal Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalį „galutinis
ex-post
vertinimas atliekamas kuo skubiau“. Jos nurodė, kad BPV joms nepranešė, kada bus galima susipažinti su galutinėmis šių ataskaitų versijomis, o apie BPV raštą Bendrajam Teismui (kuriame teigiama, kad galutinio
Banco Popular
vertinimo
ex post
atliekama nebus) jos sužinojo iš Ispanijos spaudos. Apeliantės paprašė BPV, pirma, patvirtinti šią informaciją, antra, paskelbti šį raštą arba atsiųsti jo kopiją ir, trečia, nurodyti sprendimo neatlikti galutinio
ex post
vertinimo priežastis.
2018 m. spalio 16 d. BPV savo interneto svetainėje paskelbė šio sprendimo 16 punkte nurodytą 2018 m. rugpjūčio 2 d. raštą.
2018 m. spalio 25 d. raštu BPV atsakė į apeliančių 2018 m. spalio 3 d. raštą. Pirma, ji nurodė negalinti komentuoti, skelbti ar atskleisti Bendrajam Teismui per bylos nagrinėjimą perduotame dokumente išdėstytos informacijos. Antra, dėl apeliančių prašymo nurodyti BPV sprendimo neatlikti galutinio
ex post
vertinimo priežastis pranešė, kad jos interneto svetainėje buvo paskelbtas 2018 m. rugpjūčio 2 d. nepriklausomam ekspertui skirtas raštas.
2018 m. lapkričio 16 d. apeliantės BPV skirtame rašte pakartojo savo 2018 m. spalio 3 d. rašto turinį. Jos taip pat ginčijo 2018 m. spalio 25 d. joms pateikto atsakymo turinį, visų pirma tai, kad juo, nevykdant pareigos motyvuoti, buvo atsisakyta apeliantėms persiųsti Bendrajam Teismui perduotą raštą arba leisti supažindinti su jo turiniu tuo pagrindu, kad šiuo metu vyksta procesas, ir tai, kad BPV rėmėsi 2018 m. rugpjūčio 2 d. rašto turiniu. Apeliantės nurodė, kad nors BPV atsisakė aiškiai patvirtinti arba paneigti savo sprendimą nerengti pirmosios ir antrosios vertinimo ataskaitų galutinės
ex post
versijos, jų manymu, šis rugpjūčio 2 d. raštas tik dar kartą patvirtina atsisakymą tai padaryti. Jos pridūrė, kad tai reiškia Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalies pažeidimą. Jos taip pat pažymėjo, kad nėra pagrindo minėto rašto laikyti „paskelbtu“ BPV interneto svetainėje, nes jį buvo galima rasti tik pagal paieškos žodį „Deloitte“. Apeliantės padarė išvadą, kad šiuo raštu nebuvo įvykdyta pareiga motyvuoti. Todėl paprašė BPV aiškiai patvirtinti savo sprendimą nerengti šių vertinimo ataskaitų galutinės
ex post
versijos, ir, jei toks sprendimas iš tiesų buvo priimtas, pateikti jo sprendimo kopiją.
2018 m. gruodžio 18 d. raštu BPV atsakė į apeliančių 2018 m. lapkričio 16 d. raštą. Jame BPV priminė jų 2018 m. spalio 3 d. pareikštus prašymus ir savo 2018 m. spalio 25 d. rašte išdėstytus atsakymus į juos. Ji nurodė, kad 2018 m. lapkričio 16 d. rašte apeliantės pakartotinai išdėstė prašymą patvirtinti, jog BPV nusprendė nerengti pirmosios ir antrosios vertinimo ataskaitų galutinės
ex post
versijos. Ji priminė, kad dar 2018 m. spalio 25 d. rašte aiškiai išdėstė savo poziciją šiuo klausimu, o rašte nepriklausomam ekspertui nurodė priežastis, kodėl atsisakė atlikti galutinį
ex post
vertinimą.
BPV pareiškė 2018 m. spalio 25 d. raštu įvykdžiusi jai tenkančią pareigą motyvuoti pagal SESV 296 straipsnį, nes nurodė šiam ekspertui skirtą raštą, kuriame išdėstė sprendimo neatlikti galutinio
ex post
vertinimo priežastis. Ji pabrėžė, kad nors apeliantės gali su šiomis priežastimis nesutikti, tai nereiškia, kad BPV raštas nebuvo motyvuotas. Galiausiai ji nesutiko su apeliančių teiginiais, kad raštas nepriklausomam ekspertui nebuvo paskelbtas jos interneto svetainėje.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiama nutartis
2019 m. sausio 4 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo apeliančių ieškinį, juo buvo prašoma panaikinti „BPV sprendimą, apie kurį pranešta 2018 m. gruodžio 18 d. pirmuoju raštu ir kuriuo atsisakyta atlikti galutinį
Banco Popular
vertinimą
ex post
“.
Skundžiama nutartimi Bendrasis Teismas atmetė ieškinį kaip nepriimtiną, motyvuodamas tuo, kad apeliantės neturėjo teisės jo pareikšti, nes BPV sprendimas neatlikti galutinio
Banco Popular
vertinimo
ex post
nebuvo tiesiogiai su jomis susijęs, kadangi šis sprendimas nesukėlė teisinių pasekmių, galinčių turėti įtakos jų teisinei padėčiai.
Bendrasis Teismas visų pirma nusprendė, kad, atsižvelgiant į BPV pateiktą nepriimtinumo pagrindą, grindžiamą tuo, kad apeliantės neturi
locus standi
, pirmiausia reikia išnagrinėti, ar sprendimas neatlikti galutinio
Banco Popular
vertinimo
ex post
ir iš to kylanti galima kompensacija turėjo įtakos apeliančių teisinei padėčiai.
Bendrasis Teismas išdėstė Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 ir 12 dalių turinį ir konstatavo, kad galutiniu
ex post
vertinimu siekiama dviejų tikslų. Jis nurodė, kad apeliantės neteigė, jog Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalies a punkte nurodytas pirmasis tikslas, t. y. užtikrinti, kad subjekto apskaitos dokumentuose būtų atsižvelgta į visus šio reglamento 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto nuostolius, taikytinas nagrinėjamu atveju.
Jis atkreipė dėmesį, kad, pasinaudojus
Banco Popular
nuosavo kapitalo priemonių nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais, pagal sprendimą dėl pertvarkymo visos
Banco Popular
akcijos buvo perleistos
Banco Santander
pagal verslo pardavimo priemonę. Tuo pagrindu jis padarė išvadą, kad
Banco Santander
turėjo įsitikinti, kad konsoliduojant
Banco Popular
turtą ir įsipareigojimus būtų atsižvelgta į visus turto nuostolius, kurių jis galėjo patirti.
Dėl Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalies b punkte nurodyto antrojo tikslo, t. y. pagrįsti informacija sprendimą atkurti kreditorių reikalavimus arba padidinti sumokėto atlygio sumą, Bendrasis Teismas konstatavo, kad ši nuostata turi būti aiškinama atsižvelgiant į šio reglamento 20 straipsnio 12 dalį, pagal kurią, jei atliekant galutinį
ex post
vertinimą įvertis yra didesnis už atliekant preliminarų vertinimą nustatytą įvertį, BPV nacionalinės pertvarkymo institucijos gali prašyti padidinti kreditorių arba atitinkamų nuosavo kapitalo priemonių savininkų reikalavimų, nurašytų pagal gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę, vertę arba nurodyti laikinai įstaigai arba turto valdymo įmonei sumokėti papildomą atlygį pertvarkomai įstaigai.
Kadangi pastarojoje nuostatoje aiškiai nurodomi atvejai, kai atlikus galutinį
ex post
vertinimą gali būti skiriama kompensacija, padidinant reikalavimų vertę arba išmokant papildomą atlygį, t. y. tik tada, kai subjektui taikoma pertvarkymo schema yra Reglamento Nr. 806/2014 27 straipsnyje numatyta gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė, to reglamento 25 straipsnyje nurodyta laikinos įstaigos priemonė arba to paties reglamento 26 straipsnyje nurodyta turto atskyrimo priemonė, Bendrasis Teismas pažymėjo, kad nagrinėjamu atveju šios pertvarkymo priemonės nebuvo taikytos, nes
Banco Popular
atžvilgiu priimta pertvarkymo priemonė buvo Reglamento Nr. 806/2014 24 straipsnyje numatytas veiklos pardavimas, o pritaikius šią priemonę visas
Banco Popular
turtas buvo parduotas
Banco Santander
.
Taigi Bendrasis Teismas konstatavo, kad
Banco Popular
taikyta verslo pardavimo priemonė nėra vienas iš Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 12 dalyje nurodytų atvejų, kai atlikus galutinį
ex post
vertinimą galėjo būti mokama kompensacija, be to, pagal šią nuostatą neleidžiama skirti kompensacijos buvusiems subjekto, kurio nuosavo kapitalo priemonės visiškai konvertuotos, nurašytos ir perduotos trečiajam asmeniui, akcininkams ir kreditoriams.
Bendrasis Teismas taip pat atmetė apeliančių argumentą, kad atsisakymas atlikti galutinį
ex post
vertinimą gali turėti įtakos fondų, kuriems jos atstovauja, padėčiai, nes tokiu atveju nereikėtų svarstyti jų papildomų 1 lygio nuosavo kapitalo priemonių ir 2 lygio nuosavo kapitalo priemonių vertės atkūrimo arba
Banco Santander
sumokėto atlygio padidinimo.
Jis nusprendė, kad šiuo argumentu apeliantės iš esmės siekė įrodyti, kad, jei būtų atliktas galutinis
Banco Popular
vertinimas
ex post
, jos galėtų reikalauti susigrąžinti reikalavimus arba padidinti
Banco Santander
sumokėto atlygio sumą, ir nurodė, kad tokiam argumentui negalima pritarti, nes vykdant
Banco Popular
pertvarkymą papildomos 1 lygio nuosavo kapitalo priemonės buvo konvertuotos į visiškai nurašytas ir panaikintas akcijas, o 2 lygio nuosavo kapitalo priemonės buvo konvertuotos, nurašytos ir visiškai perduotos
Banco Santander
. Iš to jis padarė išvadą, kad priėmus sprendimą dėl pertvarkymo buvę
Banco Popular
akcininkai prarado savo statusą.
Taigi Bendrasis Teismas nusprendė, kad, pasinaudojus
Banco Popular
nuosavo kapitalo priemonių nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais ir vėliau visas akcijas, gautas pasinaudojus šiais įgaliojimais, perleidus
Banco Santander
, apeliantės nebeturėjo jokių nuosavo kapitalo priemonių, už kurias būtų galima sumokėti kompensaciją pagal Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 12 dalį, todėl negalėjo teigti, kad BPV atsisakymas atlikti galutinį
Banco Popular
vertinimą
ex post
joms sukėlė tiesioginių pasekmių, nes jos pagal šią nuostatą negalėjo gauti jokios kompensacijos. Tuo remdamasis Bendrasis Teismas konstatavo, kad BPV sprendimas neatlikti galutinio
Banco Popular
vertinimo
ex post
nesukėlė privalomų teisinių pasekmių, galinčių turėti įtakos apeliančių teisinei padėčiai.
Bendrasis Teismas atmetė apeliančių argumentus ir pažymėjo, kad reikia atskirti Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 16 dalyje numatytą trečiąją vertinimo ataskaitą nuo šio reglamento 20 straipsnio 11 dalyje nurodyto galutinio
ex post
vertinimo, nes trečiosios vertinimo ataskaitos tikslas – nustatyti, ar akcininkams ir kreditoriams būtų taikytos geresnės sąlygos, jei pertvarkomai įstaigai būtų buvusi iškelta įprastinė bankroto byla, ir, jei taip, skirti jiems kompensaciją. Bendrasis Teismas pripažino, kad nors apeliantės galimai turėjo teisę gauti kompensaciją pagal trečiąją vertinimo ataskaitą, jos negalėjo į ją pretenduoti pagal galutinį
ex post
vertinimą.
Taigi Bendrasis Teismas nusprendė, kad BPV sprendimas neatlikti galutinio
Banco Popular
vertinimo
ex post
nebuvo tiesiogiai susijęs su apeliantėmis, nes šis sprendimas nesukėlė teisinių pasekmių, galinčių turėti įtakos jų teisinei padėčiai.
Šalių reikalavimai
Apeliantės Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamos nutarties rezoliucinę dalį,
–
priteisti iš BPV bylinėjimosi išlaidas, įskaitant bylinėjimosi pirmojoje instancijoje išlaidas, ir
–
pripažinti jų teisę pareikšti ieškinį pirmojoje instancijoje.
BPV Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą kaip nepriimtiną ir bet kuriuo atveju kaip nepagrįstą,
–
nepatenkinus pirmojo reikalavimo, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui,
–
nepatenkinus ir šio reikalavimo, jei apeliacinis skundas būtų pripažintas priimtinu, atmesti pirmojoje instancijoje pareikštą ieškinį ir
–
priteisti iš apeliančių šiame procese ir Bendrajame Teisme patirtas bylinėjimosi išlaidas, o nepatenkinus šio reikalavimo – atidėti bylinėjimosi išlaidų, susijusių su apeliaciniu skundu, klausimo nagrinėjimą.
Dėl apeliacinio skundo
Grįsdamos apeliacinį skundą apeliantės nurodo du pagrindus. Pirmajame pagrinde jos tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes neatsižvelgė į Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalies pirmųjų dviejų sakinių sukeliamas pasekmes, taip pat į teisės į nuosavybę pažeidimą. Antrajame pagrinde jos teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai išaiškino šio reglamento 20 straipsnio 12 dalies a punktą ir pažeidė nediskriminavimo principą.
Dėl apeliacinio skundo priimtinumo
BPV tvirtina, kad apeliacinis skundas yra nepriimtinas pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 170 straipsnio 1 dalį, nes jis grindžiamas naujais teisiniais pagrindais. BPV taip pat abejoja apeliančių galimybe veikti fondų, kuriems jos teigia atstovaujančios, vardu.
Šiam argumentui negalima pritarti.
Visų pirma reikia priminti, kad pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnį apeliacinio skundo pagrindai turi būti grindžiami argumentais, susijusiais su procesu Bendrajame Teisme. Be to, pagal Procedūros reglamento 170 straipsnio 1 dalį apeliaciniame skunde negalima keisti Bendrojo Teismo nagrinėtos bylos dalyko. Taigi apeliaciniame procese Teisingumo Teismo jurisdikcija apsiriboja tik pirmojoje instancijoje pateiktų pagrindų ir argumentų teisiniu vertinimu (2020 m. liepos 21 d. Nutarties Abaco Energy ir kt. / Komisija,
C‑436/19 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2020:606
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Priešingai, nei teigia BPV, apeliantės dviem apeliacinio skundo pagrindais ginčija Bendrojo Teismo atliktą Sąjungos teisės aiškinimą ar taikymą, nes mano, kad galutinis
ex post
vertinimas buvo privalomas, o BPV, atsisakydama jį atlikti, sukėlė teisinių pasekmių, kurios pakeitė jų, kaip fondų, turinčių
Banco Popular
obligacijų, valdytojų atitinkamą teisinę padėtį.
Šiuo aspektu reikia pabrėžti, kad klausimas dėl tariamo teisės į nuosavybę ir vienodo požiūrio principo pažeidimo yra tik išvestinės Bendrojo Teismo išaiškinimo (taigi, ir šių dviejų pagrindų) kritikos pasekmės. Todėl minėti apeliacinio skundo pagrindai nėra nauji (šiuo klausimu žr. 2016 m. liepos 28 d. Sprendimo Tomana ir kt. / Taryba ir Komisija,
C‑330/15 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2016:601
,
punktą).
Antra, prie BPV iškelto klausimo, ar apeliantės teisėtai veikia fondų vardu, nepridėta jokių konkrečių įrodymų, leidžiančių suabejoti apeliančių nurodytu statusu.
Taigi apeliacinis skundas yra priimtinas.
Dėl apeliacinio skundo pagrindų
Abu apeliacinio skundo pagrindus reikia nagrinėti kartu, kiek tai susiję su tuo, kad apeliantės tvirtina, jog Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes neatsižvelgė į Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalies pirmųjų dviejų sakinių sukeliamas pasekmes ir klaidingai išaiškino šio reglamento 20 straipsnio 12 dalies a punktą. Skundžiamoje nutartyje Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad šios nuostatos yra glaudžiai susijusios. Tuomet prireikus teks nagrinėti klausimą dėl tariamo Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 17 straipsnio ir vienodo požiūrio principo pažeidimo.
Šalių argumentai
Pirmajame pagrindu apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, nes neišnagrinėjo reikšmingų Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalies sukeliamų pasekmių. Bendrasis Teismas pacitavo visą šią dalį, tačiau nepaminėjo pirmųjų dviejų jos sakinių ir nagrinėjo tik a ir b punktuose išdėstytų nuostatų reikšmę. Jose yra aiškiai ir vienareikšmiškai nurodyta, kad po bet kokio preliminaraus vertinimo turi būti „kuo skubiau“ atliekamas galutinis
ex post
vertinimas. Tai yra absoliuti teisinė prievolė, nepriklausanti nuo konkrečių aplinkybių, pavyzdžiui, konkrečių pertvarkymo priemonių taikymo arba nuo a ir b punktuose išdėstytų tikslų. Taigi akivaizdu, kad ši nuostata reiškia, jog galutinis
ex post
vertinimas atliekamas visais atvejais, kai BPV dėl skubos remiasi preliminariu vertinimu.
Ši imperatyvi pareiga yra logiška, atsižvelgiant į daugelį preliminariose vertinimo ataskaitose išdėstytų išimčių, taip pat į pagal Reglamentą Nr. 806/2014 BPV suteiktus agresyvaus pobūdžio ir labai plačius ekspropriacijos įgaliojimus. Taigi pagal šio reglamento 20 straipsnio 10 dalį ji galėtų dėl skubos nesilaikyti šio reglamento 20 straipsnio 7 ir 9 dalyse įtvirtintų reikalavimų, o laikytis šio straipsnio 1 dalies, kurioje numatyta, kad nešališką, atsargų ir tikrovišką vertinimą turi atlikti nuo viešųjų institucijų nepriklausomas asmuo, tačiau tik tiek, kiek tai pagrįstai įmanoma pagal esamas aplinkybes.
To paties reglamento 20 straipsnio 7 dalis taip pat labai svarbi atliekant vertinimą, nes pagal ją reikalaujama, kad vertinimą papildytų atnaujintas atitinkamo subjekto balansas ir finansinės būklės ataskaita, jo turto apskaitinės vertės analizė ir įvertis, taip pat neįvykdytų balansinių ir nebalansinių įsipareigojimų, išdėstytų šio subjekto dokumentuose ir įrašuose, sąrašas, nurodant atitinkamus kreditus ir reikalavimų eiliškumą. Be to, kadangi pagal Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 10 dalies antrąją pastraipą į preliminarų vertinimą turi būti įtrauktas papildomų nuostolių rezervas, preliminarus vertinimas bet kuriuo atveju skiriasi nuo galutinio vertinimo ir, tikėtina, yra prastesnės kokybės.
Pats nepriklausomas ekspertas antrojoje vertinimo ataskaitoje pasiūlė BPV ja remtis apdairiai ir aiškiai išvardijo trūkumus, nes ji buvo parengta tik per dvi savaites (o ne per iš pradžių sutartą šešių savaičių terminą), nesant galimybių susipažinti su tam tikra svarbia informacija ir aptarti ataskaitos išvadų su vadovybe, auditoriais, priežiūros institucijomis ir kitais gerai su
Banco Popular
susipažinusiais asmenimis.
Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 1–9 dalyse išvardytos sąlygos BPV buvo nustatytos tam, kad ši užtikrintų, jog atlikti vertinimai būtų pakankamai patikimi ir paisoma teisės į nuosavybę. Dėl šios priežasties nuo šių sąlygų leidžiama nukrypti tik neatidėliotinais atvejais. Jei galutinis
ex post
vertinimas neatliekamas skubiai, vertinimo ataskaitos lieka preliminarios, o šios sąlygos (įskaitant reikalavimą, kad nešališką, atsargų ir tikrovišką vertinimą atliktų nepriklausomas asmuo) – neįgyvendintos.
Bendrojo Teismo argumentai, kuriais jis Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalį vertino taip, tarsi ji turėtų būti aiškinama atsižvelgiant į šios dalies a ir b punktų nuostatas ir šio reglamento 20 straipsnio 12 dalį, turi įtakos ne tik klausimui, kada skirtina kompensacija, bet ir klausimui, kada turi būti atliktas galutinis
ex post
vertinimas.
Iš esmės Bendrasis Teismas iš to padarė išvadą, kad šalys, kurioms taikyta ekspropriacija (kaip apeliantės), turi teisę ginčyti galutinio
ex post
vertinimo nebuvimą tik tada, kai gali tikėtis kompensacijos pagal minėto reglamento 20 straipsnio 11 dalies b punktą, o kompensacija pagal šią nuostatą mokėtina tik tuo atveju, kai taikytą pertvarkymo schemą sudaro gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė pagal Reglamento Nr. 806/2014 27 straipsnį, laikinos įstaigos priemonė pagal to reglamento 25 straipsnį arba turto atskyrimo įmonė pagal minėto reglamento 26 straipsnį.
Dėl to akcininkai ir kreditoriai neturi teisės pareikšti ieškinį, o tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos šioje byloje, sunku įsivaizduoti, kad kitos šalys (išskyrus akcininkus ir kreditorius, kuriems taikyta ekspropriacija) turėtų teisę ginčyti atsisakymą atlikti galutinį
ex post
vertinimą. Taigi Bendrojo Teismo aiškinimas leidžia BPV remtis pirmąja ir antrąja vertinimo ataskaitomis, o šios yra ne tik preliminarios, bet ir labai netobulos ir itin nepatikimos.
Apeliantės taip pat ginčija argumentus, kad kreditoriams, kuriems taikyta ekspropriacija, gali būti išmokėta kompensacija; tuo tikslu jie turi pareikšti ieškinį dėl klaidingo sprendimo dėl pertvarkymo arba dėl tokiu sprendimu padarytų nuostolių atlyginimo tuo pagrindu, kad pirmoji ir antroji vertinimo ataskaitos yra netobulos. Sąjungos teisės aktų leidėjas šiuo klausimu numatė apsauginį mechanizmą, t. y. įtvirtino pareigą atlikti galutinį
ex post
vertinimą pagal Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalį, kuriuo galima geriau nustatyti šiomis aplinkybėmis mokėtinos kompensacijos sumą, nes nepriklausomas vertintojas gali susipažinti su visais atitinkamais pradiniais duomenimis, o kreditoriai, pareiškę tokį ieškinį, kaip pirma nurodyta, tokios galimybės tikriausiai neturėtų.
Jei galutinis
ex post
vertinimas būtų atliktas, jis greičiausiai patvirtintų, kad
Banco Popular
vertinimas buvo klaidingas, o apeliančių turimų obligacijų nurašymas nereikalingas (arba per didelis), todėl reikėtų bent jau taikyti pertvarkymo schemą visiškai kitokiomis pardavimo sąlygomis.
Jei atlikus šį galutinį
ex post
vertinimą BPV atsisakytų atlyginti apeliančių patirtus nuostolius, atkurdama jų obligacijas, jos sprendimą ir prireikus galutinį vertinimą pagal to reglamento 20 straipsnio 15 dalį bet kuriuo atveju būtų galima ginčyti pareiškiant ieškinį dėl panaikinimo, ieškinį dėl neveikimo arba ieškinį dėl deliktinės atsakomybės pagal SESV 340 straipsnį.
Šių konkrečių galimybių praradimas sukelia tiesioginių pasekmių apeliančių teisinei padėčiai, todėl sprendimas, kurį jos prašo panaikinti, yra tiesiogiai su jomis susijęs.
Savo dublike apeliantės pirmiausia ginčija BPV pateiktą papildomų nuostolių rezervo paskirties aiškinimą. Antra, BPV argumentai, kad galutinės
ex post
vertinimo ataskaitos parengti nereikia, nes apeliantėms buvo sumokėta per teisėtai surengtą konkursą gauta pardavimo kaina, yra ydingi, nes antrojoje vertinimo ataskaitoje nurodyta vertė lėmė aptariamą pardavimo kainą.
Antrajame pagrinde apeliantės teigia, kad Bendrasis Teismas bet kuriuo atveju padarė klaidingą išvadą, kad sprendimas, kurį jos prašo panaikinti, nėra tiesiogiai su jomis susijęs.
Bendrasis Teismas šią išvadą pagrindė dviem su klaidingu Reglamento Nr. 806/2014 nuostatų aiškinimu susijusiais argumentais; pirmasis argumentas – tai, kad šio reglamento 20 straipsnio 12 dalis taikoma tik tada, kai BPV pasinaudoja gelbėjimo privačiomis lėšomis priemone, laikinos įstaigos priemone arba turto atskyrimo priemone (šiuo atveju taip nebuvo), o antrasis – tai, kad to reglamento 20 straipsnio 12 dalyje nenumatyta skirti kompensacijos buvusiems subjekto, kurio nuosavo kapitalo priemonės visiškai konvertuotos, nurašytos ir perduotos trečiajam asmeniui, akcininkams ir kreditoriams.
Pirma, Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 12 dalies a punkte aiškiai nurodyti „atitinkamų [nuosavo] kapitalo priemonių savininkų reikalavimai, nurašyti pagal gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę“. Vis dėlto šiame reglamente atitinkamos nuosavo kapitalo priemonės apibrėžiamos kaip obligacijos (tokios, kaip turimos apeliančių). Taigi ši nuostata joms neabejotinai taikytina. Bendrasis Teismas šio klausimo nenagrinėjo ir neatsižvelgė į skundžiamoje nutartyje vartojamų žodžių junginio „atitinkamos nuosavo kapitalo priemonės“ reikšmę.
Pažymėtina, kad šiuo atveju gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonė nebuvo panaudota. Vis dėlto Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 12 dalies a punkte pateikta nuoroda į ją turėtų būti siejama su nuoroda į atitinkamų nuosavo kapitalo priemonių nurašymą. Šios nuostatos negalima aiškinti formaliai, t. y. kad ji taikoma tik nurašymui dėl gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonės taikymo; ji turėtų apimti atvejus, kai atitinkamos nuosavo kapitalo priemonės nurašomos 100 %, kaip šiuo atveju, neatsižvelgiant į tai, ar jos nurašomos pagal to reglamento 22 straipsnio 1 dalį, ar taikant gelbėjimo privačiomis lėšomis priemonę.
Antra, niekas nepatvirtina Bendrojo Teismo aiškinimo, kad pagal Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 12 dalį apeliantės negali tikėtis kompensacijos, nes jų nuosavo kapitalo priemonės buvo visiškai konvertuotos, nurašytos ir už 1 eurą perduotos trečiajam asmeniui, t. y.
Banco Santander
.
Skundžiamoje nutartyje šiuo klausimu konstatuota, kad apeliantės nebeturi jokių
Banco Popular
nuosavo kapitalo priemonių, už kurias galima skirti kompensaciją, nors šioje nuostatoje nenumatyta kreditorių ar savininkų reikalavimų išimties, kai po nurašymo parduodamas verslas.
Nėra jokio pagrindo teigti, kad kreditoriai ir atitinkamų nuosavo kapitalo priemonių (kurios buvo nurašytos ir vėliau perduotos pagal verslo pardavimo priemonę) savininkai neturi teisės gauti kompensacijos, jei ši priemonė buvo priimta remiantis netobulu preliminariu banko grynojo turto ir įsipareigojimų vertinimu. Jiems daromas toks pats (o gal net didesnis) poveikis kaip ir subjektams, nepraradusiems atitinkamų priemonių nuosavybės. Darytina išvada, kad minėto reglamento 20 straipsnio 12 dalies a punkto nuostatos yra tiesiogiai susijusios su apeliantėmis.
Nors Bendrojo Teismo skundžiamoje nutartyje nebuvo nagrinėjami konkrečios sąsajos ir suinteresuotumo pareikšti ieškinį klausimai, apeliantės teigia, kad Teisingumo Teismas, siekdamas proceso ekonomijos, vis dėlto turėtų išnagrinėti tam skirtus apeliančių argumentus.
Jos mano, kad prašomas panaikinti sprendimas su jomis konkrečiai susijęs, nes jos priklauso mažam identifikuojamų investuotojų, turėjusių
Banco Popular
išleistų ir BPV eksproprijuotų obligacijų, ratui.
Šioje byloje, nors pirmoji ir antroji vertinimo ataskaitos ir buvo itin nepatikimos, jų pagrindu BPV priėmė sprendimą nurašyti apeliančių investicijas į
Banco Popular
kapitalą. Taigi BPV atsisakymas atlikti galutinį
ex post
vertinimą (tai rodo, kad BPV, nurašydama apeliančių turtą, veikė neteisėtai) yra konkrečiai susijęs su apeliantėmis.
Priešingai, nei BPV tvirtino pirmojoje instancijoje, dėl to, kad šios rūšies obligacijos platinamos visame pasaulyje, todėl neįmanoma nustatyti ir suskaičiuoti jų savininkų, BPV sprendimu dėl pertvarkymo eksproprijuotos obligacijos jame identifikuotos pagal emisijos numerį ir jų vertę, taigi jų skaičius buvo žinomas pertvarkymo dieną, t. y. 2017 m. birželio 7 d.
Be to, apeliantės teigia esančios suinteresuotos, kad sprendimas būtų panaikintas; jei šis prašymas būtų patenkintas, tai neabejotinai būtų joms naudinga. Panaikinimo atveju BPV privalėtų atlikti galutinį
ex post
vertinimą, tuomet būtų nustatyta, kad
Banco Popular
vertė viršija 2 mlrd. EUR sumą. Taigi BPV turėtų apsvarstyti galimybę atkurti apeliančių turėtų obligacijų vertę. Be to, apeliantės daug investuoja į bankus (jiems taikomas bendras priežiūros mechanizmas), todėl taip pat yra aiškiai suinteresuotos užtikrinti, kad BPV nedarytų Reglamento Nr. 806/2014 pažeidimų ateityje.
BPV ginčija tiek apeliacinio skundo pirmojo ir antrojo pagrindų priimtinumą (remdamasi tais pačiais grindžiant viso apeliacinio skundo nepriimtinumą pateiktais argumentais), tiek jų pagrįstumą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Visų pirma reikia atmesti BPV argumentus dėl visų apeliacinio skundo pagrindų nepriimtinumo dėl šio sprendimo 43–46 punktuose nurodytų priežasčių (tai pasakytina apie visą apeliacinį skundą), t. y. klausimas dėl tariamo teisės į nuosavybę ir tariamo vienodo požiūrio principo pažeidimo yra tik išvestinės Bendrojo Teismo išaiškinimo kritikos pasekmės, todėl negali pakeisti jame nagrinėjamos bylos dalyko.
Dėl bylos esmės visų pirma pažymėtina, kad šiuo atveju atsižvelgdama į sparčiai blogėjančią
Banco Popular
finansinę padėtį, ypač likvidumo trūkumą, BPV nusprendė, kad tinkama pertvarkymo priemonė būtų ne gelbėjimas privačiomis lėšomis (BPV nuomone, to nepakanka), o Reglamento Nr. 806/2014 24 straipsnyje numatytas verslo pardavimas. BPV pasirinko šią pertvarkymo priemonę ir pasinaudojo atitinkamų nuosavo kapitalo priemonių nurašymo ir konvertavimo įgaliojimais pagal Reglamento Nr. 806/2014 21 straipsnį.
Kaip nurodyta šio sprendimo 7 ir 8 punktuose, BPV parengta pirmąja vertinimo ataskaita buvo siekta pagrįsti sprendimą informacija, ar įvykdytos pertvarkymo sąlygos, o antroji vertinimo ataskaita, kurią parengė BPV paskirtas nepriklausomas ekspertas, buvo skirta nustatyti
Banco Popular
turto ir įsipareigojimų vertei, įvertinti, kokios sąlygos būtų taikomos akcininkams ir kreditoriams, jeigu
Banco Popular
būtų iškelta įprastinė bankroto byla, taip pat suteikti duomenų, leidžiančių nuspręsti dėl perleistinų akcijų ir nuosavybės priemonių, o BPV – nustatyti, kas laikytina komercinėmis sąlygomis verslo pardavimo priemonės taikymo tikslais. Trečiąja vertinimo ataskaita, kurią taip pat parengė nepriklausomas ekspertas, buvo siekiama nustatyti, ar akcininkams ir kreditoriams, kuriems turėjo įtakos
Banco Popular
pertvarkymo schema, būtų taikomos palankesnės sąlygos, jei įstaigai būtų iškelta įprastinė bankroto byla.
BPV konstatavo, kad šiuo atveju nereikia nei rengti pirmosios vertinimo ataskaitos
ex post
versijos, nei po antrosios vertinimo ataskaitos atlikti galutinio
ex post
vertinimo. Su šia analize ji supažindino apeliantes, atsakydama į jų užklausą, ir persiuntė joms savo 2018 m. rugpjūčio 2 d. raštą nepriklausomam ekspertui. Apeliantės paprašė BPV pateikti paaiškinimų, tai buvo padaryta 2018 m. gruodžio 18 d. raštu. Kaip tik dėl šio rašto pirmojoje instancijoje buvo pareikštas ieškinys.
Kadangi abu apeliacinio skundo pagrindai grindžiami teiginiu, kad BPV pažeidė Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnį, reikia išaiškinti šios nuostatos turinį, atsižvelgiant į minėto reglamento 64 konstatuojamąją dalį.
Iš šios 64 konstatuojamosios dalies matyti, kad reikėtų atskirti preliminarų žlungančių subjektų turto ir įsipareigojimų vertinimą, kurį BPV atlieka dėl skubos, ir nepriklausomą vertinimą, kurį atlikus šis preliminarus vertinimas iš esmės netenka galios.
Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 ir 16 dalyse aiškiai numatytos dvi vertinimo rūšys, t. y. vertinimas, „atliekamas pagal 1–15 dalis“, ir „16, 17 ir 18 dalyse nurodytas įvertinimas“. Pagal 20 straipsnio 11 ir 16 dalis šie vertinimai yra (ir turi išlikti) atskiri, atliekami nepriklausomo asmens, tačiau tas pats nepriklausomas asmuo gali juos atlikti nepriklausomai arba kartu.
Vadinasi, šiuo atveju tiek pirmoji ir antroji vertinimo ataskaitos, tiek galimas galutinis
ex post
vertinimas priklauso pirmajai vertinimo rūšiai, nes patenka į Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 1–15 dalių taikymo sritį, o trečioji vertinimo ataskaita, patenkanti į minėto straipsnio 16–18 dalių taikymo sritį, priklauso antrajai vertinimo rūšiai.
Žinoma, aplinkybė, kad yra atliktas kitoks galutinis vertinimas (ne galutinis
ex post
vertinimas), kurį rodo tai, kad Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalyje
in limine
žodžių junginį „galutinis vertinimas“ papildo junginys „
ex-post
“, skirtingai nei galutinis „
ex ante
“ vertinimas, gali turėti įtakos BPV galimybei atsisakyti atlikti galutinį
ex post
vertinimą, nes galutinis vertinimas jau būtų sprendimo dėl pertvarkymo priemonės taikymo ar pasinaudojimo pertvarkymo įgaliojimais arba sprendimo dėl pasinaudojimo nuosavo kapitalo priemonių nurašymo ar konvertavimo įgaliojimais pagrindas, todėl priimant šiuos sprendimus jį būtų galima užginčyti pagal Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 15 dalį.
Tokį aiškinimą patvirtina ir šio reglamento 20 straipsnio 2 dalis, pagal kurią „įvertinimas laikomas galutiniu“, kai, taikant šio 20 straipsnio 15 dalį, t. y. esant galimybei netiesiogiai užginčyti vertinimą priimant šio sprendimo 83 punkte nurodytus sprendimus, „įvykdomi visi 1 dalyje ir 4–9 dalyse nustatyti reikalavimai“. Vienas iš šių reikalavimų įtvirtintas minėto reglamento 20 straipsnio 1 dalyje – t. y. vertinimą turi atlikti, be kita ko, nuo BPV ir nacionalinės pertvarkymo institucijos, taip pat nuo susijusio subjekto nepriklausomas asmuo.
Papildomai reikia pažymėti, kad dėl šios priežasties BPV parengta pirmoji vertinimo ataskaita (žr. šio sprendimo 7 punktą) iš tiesų buvo preliminaraus pobūdžio, o net jei BPV būtų parengusi šios pirmosios ataskaitos
ex post
versiją (apeliančių teigimu, tai buvo reikalinga; žr. šio sprendimo 19 ir 23 punktus), tokia versija nebūtų laikoma galutiniu vertinimu, nes jos neparengė nepriklausomas asmuo. Kaip savo išvados 70 punkte nurodė generalinė advokatė, šiuo atveju pirmąją vertinimo ataskaitą parengė BPV, todėl nekyla abejonių dėl jos preliminaraus pobūdžio. Taigi šiuo atveju tik šią sąlygą atitinkanti antroji vertinimo ataskaita laikytina „galutiniu vertinimu“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnį.
Vis dėlto reikia pabrėžti (nesant reikalo priimti sprendimo nei dėl pastarojo klausimo, nei dėl BPV pozicijos šiuo klausimu pokyčių), kad Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, jog bet kuriuo atveju
ex post
vertinimas šios bylos aplinkybėmis nebūtų sukėlęs pasekmių apeliančių teisinei padėčiai, todėl 2018 m. gruodžio 18 d. raštas, kuriuo joms buvo pranešta apie priežastis, dėl kurių BPV neketina atlikti tokio vertinimo, taip pat nesukėlė jokių teisinių pasekmių, kurios galėtų turėti įtakos jų padėčiai.
Reikia pažymėti, kad, kaip savo išvados 85 punkte nurodė generalinė advokatė, jei ieškinį dėl panaikinimo pareiškia neprivilegijuotas ieškovas dėl jam neskirto akto, kaip šioje byloje, reikalavimas, kad skundžiamos priemonės privalomos teisinės pasekmės turi daryti įtaką ieškovo interesams ir iš esmės pakeisti jo teisinę padėtį, sutampa su SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje įtvirtintomis sąlygomis (2011 m. spalio 13 d. Sprendimo Deutsche Post ir Vokietija / Komisija,
C‑463/10 P ir C‑475/10 P
,
EU:C:2011:656
,
punktas).
BPV atsakymas apeliantėms, kodėl ji nesiekė galutinio
ex post
vertinimo atlikimo šioje byloje, grindžiamas tokio vertinimo tikslais.
Nors apeliantės ir pagrįstai teigia, kad pagal Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalies formuluotę
in limine
galutinį
ex post
vertinimą privaloma atlikti tuomet, kai BPV turi tik preliminarų vertinimą, visų pirma dėl to, kad žodis „atliekamas“ vartojamas tiesioginės nuosakos esamuoju laiku, kuris paprastai skirtas privalomajam pobūdžiui išreikšti (šiuo klausimu žr. 2020 m. kovo 3 d. Sprendimo X (Europos arešto orderis – dvigubas baudžiamumas),
C‑717/18
,
EU:C:2020:142
,
punktą), taip pat vartojamas žodžių junginys „kuo skubiau“, vis dėlto Bendrasis Teismas galėjo pagrįstai konstatuoti, kad tokios ataskaitos nepateikimas neturėjo poveikio apeliančių teisinei padėčiai, ypač atsižvelgiant į Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalyje nustatytus du galutinio
ex post
vertinimo tikslus.
Šiuo klausimu pažymėtina, kad Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalies loginis pagrindas, įtvirtintas šios nuostatos antroje pastraipoje, matyti iš dviejų konkrečių jo tikslų, t. y. „užtikrinti, kad visi 2 straipsnyje nurodyto subjekto turto nuostoliai būtų visiškai pripažinti [į juos būtų atsižvelgta] to subjekto apskaitos dokumentuose“ ir „pagrįsti informacija sprendimą atkurti kreditorių reikalavimus arba padidinti sumokėto atlygio sumą pagal [minėto 20] straipsnio 12 dalį“. Nors šio antrojo tikslo formuluotėje gana išsamiai apibūdinamos sąlygos, kurioms esant reikėtų atlikti galutinį
ex post
vertinimą, pažymėtina, kad, kaip teisingai skundžiamoje nutartyje nurodė Bendrasis Teismas, joje aiškiai daroma nuoroda į šio reglamento 20 straipsnio 12 dalį, o iš jos matyti, kad ji taikoma tik konkrečioms situacijoms, t. y. toms, kai BPV pasinaudojo gelbėjimo privačiomis lėšomis priemone, laikinos įstaigos priemone arba turto valdymo įmone.
Atsižvelgiant į šios bylos ypatybes, antrosios galutinės
ex post
vertinimo ataskaitos parengimas (net jei tai būtų privaloma) bet kuriuo atveju nebūtų atitikęs nė vieno iš šių tikslų. Kaip Bendrasis Teismas pažymėjo skundžiamos nutarties 43 punkte, apeliantės neteigė, kad šiuo atveju taikomas Reglamento Nr. 806/2014 20 straipsnio 11 dalies antros pastraipos a punkte nurodytas tikslas. Šios nuostatos b punkte nurodytas tikslas taip pat netaikytinas, nes, kaip skundžiamos nutarties 48 ir 49 punktuose teisingai nurodė Bendrasis Teismas,
Banco Popular
atžvilgiu priimta pertvarkymo priemonė – tai Reglamento Nr. 806/2014 24 straipsnyje numatyta verslo pardavimo priemonė.
Vis dėlto šios verslo pardavimo priemonės taikymas nėra vienas iš to reglamento 20 straipsnio 12 dalyje nurodytų atvejų, kai atlikus galutinį
ex post
vertinimą gali būti mokama kompensacija.
Galiausiai tokiu atveju, kaip nagrinėjamas šioje byloje, kai po antrosios vertinimo ataskaitos panaudojama verslo pardavimo priemonė, šioje ataskaitoje nurodytą rezultatą bet kuriuo atveju patvirtina (arba paneigia) per teisėtai surengtą konkursą gauta pardavimo kaina. Taigi teisinga kaina – tai tiesiog nustatyta faktinė rinkos kaina. Vadinasi, verslo pardavimo priemone
de facto
išsprendžiamos visos diskusijos dėl galimos perduotos įmonės turto ekonominės vertės. Taigi bent jau šios bylos aplinkybėmis, galutiniu
ex post
vertinimu būtų pavykę nustatyti tik šią rinkos vertę, todėl jis nebūtų turėjęs jokio poveikio apeliantėms.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad apeliacinis skundas turi būti atmestas, nesant reikalo nagrinėti likusių minėtų pagrindų argumentų; be to, jie yra tik išvestinės Bendrojo Teismo išaiškinimo kritikos pasekmės, kaip pažymėta šio sprendimo 45 punkte.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas. Pagal šio Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi BPV prašė priteisti iš apeliančių bylinėjimosi išlaidas, o šių apeliacinis skundas buvo atmestas, apeliantės turi padengti savo ir BPV patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti apeliacinį skundą.

2.
Priteisti iš
Algebris (UK) Ltd
ir
Anchorage Capital Group LLC
bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.