CELEX: 62017CJ0073
Tühistamishagi
Institutsiooniline õigus
Protokoll Euroopa Liidu institutsioonide ning teatud organite, asutuste ja talituste asukoha kohta
Euroopa Parlament
Mõiste „eelarveistungjärk“, mis toimub Strasbourgis (Prantsusmaa)
ELTL artikkel 314
Eelarvepädevuse teostamine täiskogu täiendaval osaistungjärgul Brüsselis (Belgia)

Prantsuse Vabariik palub oma hagis tühistada neli Euroopa Parlamendi akti, mis käsitlevad Euroopa Liidu 2017. aasta eelarve vastuvõtmist (edaspidi kõik koos „vaidlustatud aktid“), nimelt:
–
parlamendi täiskogu 30. novembri 2016. aasta istungi päevakord (dokument P8_0J (2016)11‑30) osas, milles see näeb ette liidu 2017. aasta eelarve projekti ühist teksti käsitleva arutelu;
–
parlamendi täiskogu 1. detsembri 2016. aasta istungi päevakord (dokument P8_0J (2016)12‑01) osas, milles see näeb ette ühise teksti hääletuse, millele eelnevad selgitused hääletuse kohta;
–
parlamendi 1. detsembri 2016. aasta seadusandlik resolutsioon selle ühise teksti kohta (dokument T8‑0475/2016, P8_TA‑PROV(2016)0475);
–
parlamendi presidendi 1. detsembri 2016. aasta akt, millega ta kuulutas liidu 2017. aasta eelarve lõplikult vastuvõetuks.
Õiguslik raamistik
Liikmesriikide valitsused võtsid 12. detsembril 1992 EMÜ asutamislepingu artikli 216, ESTÜ asutamislepingu artikli 77 ja Euratomi asutamislepingu artikli 189 alusel ühisel kokkuleppel vastu otsuse, mis käsitleb Euroopa ühenduste institutsioonide ning teatud asutuste ja talituste asukohta (
EÜT 1992, C 341, lk 1
; ELT eriväljaanne 01/01, lk 223; edaspidi „Edinburghi otsus“).
Valitsustevahelisel konverentsil, mille tulemusel võeti vastu Amsterdami leping, otsustati lisada Edinburghi otsuse tekst protokollina EL lepingule ning EÜ, ESTÜ ja Euratomi asutamislepingutele.
Käesoleval ajal on EL lepingule, EL toimimise lepingule ja Euratomi asutamislepingule lisatud protokolli Euroopa Liidu institutsioonide ning teatud organite, asutuste ja talituste asukoha kohta (edaspidi „institutsioonide asukohta käsitlev protokoll“) ainsa artikli punktis a identses sõnastuses Edinburghi otsuse artikli 1 punktiga a sätestatud:
„Euroopa Parlamendi asukoht on Strasbourgis, kus peetakse 12 igakuist täisistungjärku, sealhulgas eelarveistungjärk. Lisatäisistungjärgud peetakse Brüsselis. Euroopa Parlamendi komiteed käivad koos Brüsselis. Euroopa Parlamendi peasekretariaat ja selle talitused jäävad Luxembourgi.“
ELTL artiklis 314 on muu hulgas sätestatud:
„Euroopa Parlament ja nõukogu kinnitavad seadusandliku erimenetluse kohaselt liidu aastaeelarve vastavalt järgmistele sätetele.
[…]
3.   Nõukogu võtab eelarveprojekti kohta vastu oma seisukoha ja edastab selle Euroopa Parlamendile hiljemalt selle aasta 1. oktoobril, mis eelneb aastale, mil eelarve tuleb täita. […]
4.   Kui neljakümne kahe päeva jooksul pärast sellist edastamist Euroopa Parlament:
[…]
c)
võtab oma liikmete enamusega vastu muudatused, edastatakse muudetud eelnõu nõukogule ja komisjonile. Euroopa Parlamendi president kutsub kokkuleppel nõukogu eesistujaga viivitamata kokku lepituskomitee koosoleku. […]
5.   Nõukogu liikmetest või nende esindajatest ja võrdsest arvust Euroopa Parlamenti esindavatest liikmetest koosneva lepituskomitee ülesanne on jõuda kahekümne ühe päeva jooksul alates kokkukutsumisest Euroopa Parlamendi ja nõukogu seisukohtade alusel kokkuleppele ühise teksti suhtes, tehes otsuse nõukogu liikmete või nende esindajate kvalifitseeritud häälteenamusega ja Euroopa Parlamendi esindajate häälteenamusega.
[…]
6.   Kui lepituskomitee lepib lõikes 5 osutatud kahekümne ühe päeva jooksul kokku ühise teksti osas, on nii Euroopa Parlamendil kui ka nõukogul selle kokkuleppe kuupäevast alates neliteist päeva aega ühine tekst heaks kiita.
7.   Kui lõikes 6 osutatud neljateistkümne päeva jooksul:
a)
nii Euroopa Parlament kui ka nõukogu kiidavad ühise teksti heaks või ei võta otsust vastu, või üks neist institutsioonidest kiidab ühise teksti heaks, samas kui teine otsust vastu ei võta, loetakse eelarve lõplikult vastuvõetuks vastavalt ühisele tekstile, või
b)
nii Euroopa Parlament oma liikmete enamusega kui ka nõukogu lükkavad ühise teksti tagasi, või üks nendest institutsioonidest lükkab ühise teksti tagasi, samas kui teine ei võta otsust vastu, esitab komisjon uue eelarveprojekti, või
[…]
d)
Euroopa Parlament kiidab ühise teksti heaks, samas kui nõukogu lükkab selle tagasi, võib Euroopa Parlament neljateistkümne päeva jooksul alates tagasilükkamisest nõukogu poolt otsustada oma liikmete enamusega ning antud häälte kolmeviiendikulise enamusega kinnitada kõik või mõned lõike 4 punktis c osutatud muudatused. Kui mõnda Euroopa Parlamendi muudatust ei kinnitata, jääb kehtima lepituskomitees kokkulepitud seisukoht eelarvejao kohta, mille suhtes muudatusettepanek esitati. Eelarve loetakse sellega lõplikult vastuvõetuks.
[…]
9.   Kui käesolevas artiklis ettenähtud menetlus on lõpule viidud, kuulutab Euroopa Parlamendi president eelarve lõplikult vastuvõetuks.
10.   Iga institutsioon kasutab talle käesoleva artikliga antud volitusi vastavalt aluslepingutele ja selle alusel vastu võetud õigusaktidele, eelkõige sellistele õigusaktidele, mis on vastu võetud liidu omavahendite ning tulude ja kulude vahelise tasakaalu valdkonnas.“
Parlamendi kodukorra vaidlusele kohaldatava redaktsiooni (edaspidi „kodukord“) artiklis 156 „Tähtajad“ on sätestatud:
„Teksti arutelu ja hääletus võib toimuda ainult juhul, kui tekst on vähemalt 24 tundi varem välja jagatud, välja arvatud artiklites 135 ja 154 osutatud kiireloomulistel juhtudel.“
Kodukorra artikli 158 lõike 1 kohaselt „[koostatakse k]õik parlamendi dokumendid […] ametlikes keeltes“.
Vaidluse taust
Parlament võttis 20. mail 2015 vastu 2016. aasta täiskogu osaistungjärkude ajakava, nähes ette täiskogu korralised osaistungjärgud Strasbourgis (Prantsusmaa) 24.–27. oktoobrini, 21.–24. novembrini ja 12.–15. detsembrini 2016 ning täiskogu täiendava osaistungjärgu Brüsselis (Belgia) 30. novembril ja 1. detsembril 2016.
Komisjon avaldas 18. juulil 2016 liidu 2017. aasta eelarve projekti. Nõukogu edastas 14. septembril 2016 parlamendile oma seisukoha selle projekti kohta. Pärast hääletust eelarvekomisjonis ja arutamist täiskogu korralise osaistungjärgu ajal Strasbourgis 24.–27. oktoobrini 2016 võttis parlament 26. oktoobril 2016 vastu seadusandliku resolutsiooni, mis sisaldab selle projekti muudatusettepanekuid. 27. oktoobril 2016 algas parlamendi ja nõukogu vahel eelarvealane lepitusmenetlus. Menetluse tulemusena lepiti 17. novembril 2016 kokku liidu 2017. aasta eelarve projekti ühises tekstis, mis edastati samal päeval parlamendile ja nõukogule. Komisjoni teenistused viimistlesid kokkuleppe teksti tehniliselt, et viia see vastavusse eelarveliste ja õiguslike nõuetega. Selliselt viimistletud eelarveprojekti ühine tekst edastati parlamendile 2016. aasta 24. novembri pärastlõunal.
Nõukogu kiitis 28. novembril 2016 liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti heaks. Parlament kandis seda projekti käsitleva arutelu ja hääletamise mitte Strasbourgis 21.–24. novembrini 2016 toimunud korralise osaistungjärgu päevakorda, vaid hoopis Brüsselis 30. novembril ja 1. detsembril 2016 toimunud täiskogu täiendava osaistungjärgu päevakorda. Parlament kiitis 1. detsembri 2016. aasta seadusandliku resolutsiooniga eelarveprojekti heaks. Samal päeval kuulutas parlamendi president täiskogu istungil liidu 2017. aasta eelarve lõplikult vastuvõetuks.
Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded
Prantsuse Vabariik palub Euroopa Kohtul:
–
tühistada vaidlustatud aktid;
–
säilitada selle akti toime, millega Euroopa Parlamendi president kuulutas liidu 2017. aasta eelarve lõplikult vastuvõetuks, kuni see eelarve võetakse lõplikult vastu aktiga, mis on aluslepingutega kooskõlas, mõistliku aja jooksul alates kohtuotsuse kuulutamise kuupäevast, ning
–
mõista kohtukulud välja parlamendilt.
Euroopa Parlament palub Euroopa Kohtul:
–
tunnistada hagi vastuvõetamatuks osas, mis puudutab parlamendi täiskogu 30. novembri ja 1. detsembri 2016. aasta istungite päevakorda ja parlamendi 1. detsembri 2016. aasta seadusandlikku resolutsiooni;
–
jätta hagi rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja Prantsuse Vabariigilt, ja
–
teise võimalusena säilitada selle akti toime, millega parlamendi president kuulutas liidu 2017. aasta eelarve lõplikult vastuvõetuks, kuni mõistliku aja jooksul jõustub uus akt, mis selle asendab.
Euroopa Kohtu presidendi 7. juuni 2017. aasta määrusega lubati Luksemburgi Suurhertsogiriigil Prantsuse Vabariigi nõuete toetuseks menetlusse astuda.
Hagi
Vastuvõetavus
Parlament väidab, et hagi on vastuvõetamatu osas, mis puudutab parlamendi täiskogu 30. novembri ja 1. detsembri 2016. aasta istungite päevakorda ja parlamendi 1. detsembri 2016. aasta seadusandlikku resolutsiooni. Mõlemad päevakorrad on puhtalt asutusesisesed töökorraldusmeetmed, mis ei tekita õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele. Seadusandlik resolutsioon on aga kõigest seda akti ettevalmistav akt, millega parlamendi president kuulutas liidu 2017. aasta eelarve lõplikult vastuvõetuks.
Sellega seoses tuleb märkida, et kui parlament kandis liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti arutelu ja hääletuse täiskogu 30. novembri ja 1. detsembri 2016. aasta istungite päevakorda, siis otsustas ta teostada ELTL artikli 314 lõikes 6 sätestatud eelarvepädevust täiskogu täiendaval osaistungjärgul Brüsselis. Ent küsimus, kas need kaks päevakorda puudutavad üksnes parlamendisisest töökorraldust või tekitavad õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele, st need tagajärjed tulenevad sellest, et institutsioon teostab oma pädevust, on lahutamatult seotud nende sisu analüüsiga ja seetõttu hagi sisulise läbivaatamisega, mistõttu seda küsimust ei saa hinnata hagi vastuvõetavuse raames (vt selle kohta 10. veebruari 1983. aasta kohtuotsus Luksemburg vs. parlament,
230/81
,
EU:C:1983:32
, punkt
; 28. novembri 1991. aasta kohtuotsus Luksemburg vs. parlament,
C‑213/88 ja C‑39/89
,
EU:C:1991:449
, punkt
, ning 13. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. parlament,
C‑237/11 ja C‑238/11
,
EU:C:2012:796
, punkt
).
Seoses parlamendi 1. detsembri 2016. aasta seadusandliku resolutsiooniga tuleb märkida, et Euroopa Kohus on juba selgitanud, et aastaeelarve projekti kohta teisel lugemisel EMÜ asutamislepingu artikli 203 lõike 6 alusel tehtud parlamendi otsuse peale saab esitada tühistamishagi. Selle artikli lõikes 10 (hiljem EÜ asutamislepingu artikli 203 lõige 10, millest sai EÜ artikli 272 lõige 10, seejärel ELTL artikli 314 lõige 10) oli nimelt sätestatud, et iga institutsioon kasutab talle eelarvevaldkonnas antud volitusi vastavalt aluslepingutele. Kui Euroopa Kohtul puuduks võimalus kontrollida erinevaid akte, mille eelarvepädevad institutsioonid on nimetatud artikli alusel vastu võtnud, võiksid institutsioonid, kellel see pädevus on, haarata endale liikmesriikide või teiste institutsioonide volitusi või ületada oma volituste piire (vt selle kohta 3. juuli 1986. aasta kohtuotsus nõukogu vs. parlament,
34/86
,
EU:C:1986:291
, punkt
). Need kaalutlused kehtivad
mutatis mutandis
parlamendi 1. detsembri 2016. aasta seadusandliku resolutsiooni kohta, millega teisel lugemisel kiideti ELTL artikli 314 lõike 6 alusel heaks liidu 2017. aasta eelarve projekti ühine tekst.
Eelnevast järeldub, et hagi on vastuvõetav.
Sisulised küsimused
Poolte argumendid
Prantsuse Vabariik, keda toetab Luksemburgi Suurhertsogiriik, esitab ainsa väite, et vaidlustatud aktidega on rikutud institutsioonide asukohta käsitlevat protokolli. Vastavalt protokolli ainsa artikli punktile a on parlament kohustatud teostama talle ELTL artikliga 314 antud eelarvepädevust tervikuna täiskogu korralistel osaistungjärkudel, mida peetakse Strasbourgis. Käesoleval juhul on institutsioon seda nõuet eiranud, kandes artikli 314 lõikes 6 ette nähtud liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti arutelu ja hääletuse täiskogu täiendava osaistungjärgu päevakorda, mis toimus Brüsselis 30. novembril ja 1. detsembril 2016, ning kuulutades artikli 314 lõikel 9 põhineva parlamendi presidendi aktiga eelarve lõplikult vastuvõetuks samal täiskogu täiendaval osaistungjärgul.
Nimetatud protokolli ainsa artikli punktis a sätestatud norm ei näe nimelt ette ühtki erandit. Kuigi Prantsuse Vabariik ei ole vaidlustanud teatavate eelarve täitmist käsitlevate aktide vastuvõtmist täiskogu täiendavatel osaistungjärkudel, eelkõige teatavate ootamatute sündmuste arvessevõtmiseks, ei saa sellist praktikat lubada ELTL artiklis 314 sätestatud eelarvemenetluse puhul, mille tulemusena võetakse vastu liidu aastaeelarve ja millel on liidu demokraatias määrav tähtsus.
Prantsuse Vabariigi sõnul tuleb artikli 314 sätteid ühitada parlamendi asukohta sätestavate nõuetega, mis tulenevad institutsioonide asukohta käsitlevast protokollist, mis ELL artikli 51 kohaselt on aluslepingute lahutamatu osa ja õigusaktide hierarhias ELTL artikliga 314 samal tasemel. Nii ei saa viimati nimetatud artiklis ette nähtud tähtajad olla ülimuslikud kohustuste ees, mis puudutavad protokolliga määratud parlamendi asukohta, seda enam, et neid on võimalik ühitada.
Selles osas leiab Prantsuse Vabariik, et institutsioon on kohustatud Strasbourgis peetavate täiskogu korraliste osaistungjärkude ajakava kinnitama nii, et üks neist oleks kavandatud ELTL artikli 314 lõikega 6 kehtestatud 14‑päevasele ajavahemikule, mil parlamendis saaks panna hääletusele lepitusmenetluse tulemusena valminud aastaeelarve projekti ühise teksti. Kuna lepituskomitee üldjuhul kasutab täielikult ära viimati nimetatud artikli lõikes 5 sätestatud 21‑päevase lepitustähtaja, siis oleks võimalik ette näha, millisel kuupäeval ühist teksti puudutavale lepituskokkuleppele jõutakse. Juhul kui lepituskomitee jõuab kokkuleppele enne prognoositud kuupäeva, võib kokkuleppe vormistamist ja seega päeva, millest alates hakkab kulgema eespool viidatud 14‑päevane tähtaeg, edasi lükata.
Lisaks oleks parlament käesoleval juhul saanud liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti arutelu ja hääletuse kanda 21.–24. novembrini 2016 Strasbourgis toimunud täiskogu korralise osaistungjärgu mõne istungi päevakorda, pidades kinni ELTL artikli 314 lõikes 6 sätestatud 14‑päevasest tähtajast. See täiskogu korraline osaistungjärk oleks nimelt jäänud täielikult selle tähtaja sisse ja oleks alanud neli päeva pärast ühises tekstis kokkuleppele jõudmist, mis toimus 17. novembril 2016. Arvestades seega ainsat kohustuslikku tähtaega, mis eelneb teksti arutusele panekule, st kodukorra artiklis 156 ette nähtud teksti väljajagamist vähemalt 24 tundi varem, oleks parlament igal juhul saanud kanda nimetatud ühise teksti arutelu ja hääletuse selle täiskogu korralise osaistungjärgu päevakorda. Selles kontekstis vaidlustab Prantsuse Vabariik, et probleemid, millele parlament viitab ja mis seonduvad eelarvedokumentatsiooni tehnilise vormistamise, tõlkimise ja lõpliku viimistlemisega, oleksid muutnud institutsiooni jaoks võimatuks teha otsus liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti kohta täiskogu korralisel osaistungjärgul, mis toimus 21.–24. novembrini 2016 Strasbourgis.
Mis puudutab akti, millega parlamendi president kuulutas liidu 2017. aasta eelarve lõplikult vastuvõetuks, siis miski ei takistanud tal oodata täiskogu järgmist korralist osaistungjärku, mis toimus 12.–15. detsembrini 2016.
Parlament väidab, et mõistet „eelarveistungjärk“ tuleb tõlgendada nii, et see tähendab ühte spetsiifilist täiskogu osaistungjärku, nimelt istungjärku, mille kestel parlament kasutab talle algselt EMÜ asutamislepingu artikliga 203 antud volitusi teha nõukogu poolt muudetud esialgsesse eelarveprojekti muudatusettepanekuid. Edinburghi otsus kinnitas parlamendi varasemat praktikat, mis seisnes selles, et oktoobri lõpus või novembri alguses korraldati sel eesmärgil täiskogu osaistungjärk Strasbourgis. See täiskogu osaistungjärk, nn „oktoobrikuu teine osaistungjärk“, lisandus täiskogu oktoobrikuu korralisele osaistungjärgule, kuna institutsioonil on tavaks augustis täiskogu osaistungjärke mitte korraldada, ja seda kasutati sisuliselt eelarveprojekti esimeseks lugemiseks.
Erinevalt sellest, mida väidab Prantsuse Vabariik, ei ole aga institutsioonide asukohta käsitlevas protokollis kuskil sätestatud, et lepitusmenetluse tulemusena valminud aastaeelarve projekti ühise teksti arutelu ja sellele järgnev hääletus peaksid samuti toimuma täiskogu korralisel osaistungjärgul Strasbourgis. Parlamendi sõnul tähendab liikmesriigi esitatud tõlgendus kas seda, et aasta teisel poolel tuleb Strasbourgis pidada rohkem kui kuus igakuist täiskogu korralist osaistungjärku, mis on vastuolus protokollis ette nähtud kohustusega pidada Strasbourgis 12 igakuist täiskogu osaistungjärku, või tagajärgi, mis on vastuolus ELTL artikli 314 kasuliku mõjuga.
Pidades silmas ELTL artikli 314 lõikes 6 ette nähtud 14‑päevast tähtaega aastaeelarve projekti ühise teksti kinnitamiseks, väidab parlament, et see tõlgendus kohustaks lepituskomiteed projekti vastu võtma süstemaatiliselt 14 päeva jooksul enne Strasbourgis peetava täiskogu osaistungjärgu kuupäeva, jättes seega komitee ilma vabadusest võtta see projekt vastu mis tahes ajal ELTL artikli 314 lõikes 5 ette nähtud 21‑päevase lepitustähtaja jooksul. Lisaks takistaks see tõlgendus parlamendil liidu aastaeelarve arutamist ja hääletust pärast täiskogu 12. korralist osaistungjärku Strasbourgis ega võtaks arvesse ELTL artikli 314 lõike 7 punktides b ja d sätestatud juhtumeid, mil eelarve tuleb vastu võtta uues eelarvemenetluses või hääletusega parlamendis, kus kinnitatakse kõik või mõned muudatused. Eelarve vastu võtmata jäämine eelarveaasta lõpus tooks sel juhul kaasa ajutist eelarvet käsitleva ELTL artikli 315 kohaldamise.
Lisaks ei oleks parlament käesoleval juhul saanud liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti arutelu ja hääletust kanda 21.–24. novembrini 2016 Strasbourgis toimunud täiskogu korralise osaistungjärgu mõne istungi päevakorda. Enne ühise teksti parlamendile ja nõukogule heakskiitmiseks esitamist oleks nimelt pidanud lepituskomitee kaaskirjadele lisatud poliitilise kokkuleppe vormistama eelarvelistele ja õiguslikele nõuetele vastava tekstina ja laskma selle tõlkida kõikidesse liidu ametlikesse keeltesse. Ühise teksti tehniline vormistamine võtab aga alati umbes ühe töönädala jagu aega ja tavaliselt tehakse see ülesandeks komisjoni teenistustele. Antud juhul oleks komisjon kõigest 18 minutit enne 2016. aasta novembrikuu täiskogu korralise osaistungjärgu lõppu parlamendile ja nõukogule teatanud, et ühine tekst on vormistatud ja kättesaadav, ning sedagi ainult inglise keeles.
Euroopa Kohtu hinnang
Nagu kinnitab ELTL artikli 314 lõige 10, on parlament kohustatud teostama talle antud eelarvepädevust vastavalt aluslepingutele ja nende alusel vastu võetud õigusaktidele.
Esiteks on institutsioon kohustatud järgima institutsioonide asukohta käsitlevat protokolli, mis ELL artikli 51 kohaselt on aluslepingute lahutamatu osa. Selle protokolli ainsa artikli punktis a on sätestatud, et „Euroopa Parlamendi asukoht Strasbourgis, kus peetakse 12 igakuist täisistungjärku, sealhulgas eelarveistungjärk“.
Prantsuse Vabariik väidab, et viimati nimetatud sätte kohaselt on parlament kohustatud teostama kogu oma eelarvepädevust Strasbourgis, samas kui parlamendi arvates viitab see säte ühele spetsiifilisele täiskogu osaistungjärgule, mil toimub nimelt eelarveprojekti esimene lugemine, mistõttu jäävad vaidlustatud aktid kõnealuse sätte kohaldamisalast välja.
Sellega seoses tuleb rõhutada, et institutsioonide asukohta käsitleva protokolli ainsa artikli punktis a on viidatud „eelarveistungjärgule“, osutamata siiski täpsemalt täiskogu korralise osaistungjärgu toimumise ajale või aktidele, mis kuuluvad eelarvemenetluse raames parlamendi pädevusse ja tuleks sellel täiskogu osaistungjärgul vastu võtta. ELTL artikli 314 kohaselt võib aga parlament liidu aastaeelarve kohta otsuseid teha mitu korda ning selles artiklis ette nähtud vahetoiminguid ja tähtaegu arvestades erinevate täiskogu korraliste osaistungjärkude ajal.
Täpsustuste puudumisel protokolli ainsa artikli punktis a tuleb mõistet „eelarveistungjärk“ tõlgendada nii, et see viitab kõigile täiskogu osaistungjärkudele, mille kestel parlament teostab oma eelarvepädevust, ja kõigile aktidele, mis institutsioon seda teostades vastu võtab.
Euroopa Kohus on nimelt Edinburghi otsuse artikli 1 punkti a kohta, mille sõnastus on identne protokolli ainsa artikli punkti a sõnastusega, juba selgitanud, et see säte määratleb parlamendi asukoha kui koha, kus tuleb regulaarselt pidada selle institutsiooni täiskogu 12 korralist osaistungjärku, sealhulgas need osaistungjärgud, mille käigus parlament teostab talle asutamislepinguga antud eelarvepädevust (vt selle kohta 1. oktoobri 1997. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. parlament,
C‑345/95
,
EU:C:1997:450
, punkt
, ja 13. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. parlament,
C‑237/11 ja C‑238/11
,
EU:C:2012:796
, punkt
).
Tuleb veel lisada, et parlamendi eelarvepädevuse teostamine täiskogu istungil on liidu aastaeelarvel põhineva liidu tegevuse läbipaistvuse ja demokraatliku legitiimsuse seisukohast erilise tähtsusega. Nimetatud läbipaistvust ja demokraatlikku legitiimsust ei ole aga võimalik tagada ainuüksi eelarveprojekti esimese lugemisega ELTL artiklis 314 sätestatud eelarvemenetluse käigus, kui parlament võtab vastu projekti muudatused vastavalt ELTL artikli 314 lõike 4 punktile c.
Euroopa Kohtu praktika kohaselt kujutab parlamendi eelarvepädevuse teostamine täiskogu istungil endast olulist momenti liidu demokraatlikus toimimises ja nõuab eelkõige avalikku arutelu täiskogu istungil, mis lubaks liidu kodanikel saada teavet erinevate poliitiliste suuniste kohta ja tulenevalt sellest kujundada oma poliitilise seisukoha liidu tegevuse suhtes (13. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. parlament,
C‑237/11 ja C‑238/11
,
EU:C:2012:796
, punkt
). Lisaks tugevdab parlamendi täiskogu istungil toimuva arutelu läbipaistvus eelarvemenetluse demokraatlikku legitiimsust liidu kodanike silmis ja tema tegevuse usaldusväärsust.
ELTL artikli 314 lõike 4 punktis c ja lõikes 5 sätestatud lepitusmenetlus võib aga kaasa tuua eelarveprojekti olulisi muudatusi, mida parlament ei ole esimesel lugemisel läbi vaadanud ja mille üle ei ole toimunud avalikku arutelu lepituskomitees. Nagu parlament kohtuistungil kinnitas, ei ole komitee koosolekud avalikud ja neil osaleb 28 parlamendiliiget, mis peegeldab küll jõudude vahekorda parlamendis, kuid ei esinda siiski täielikult institutsiooni kõigi liikmete poliitilisi huve.
Neil asjaoludel hõlmab institutsioonide asukohta käsitleva protokolli ainsa artikli punktis a sisalduv mõiste „eelarveistungjärk“ mitte ainult täiskogu korralist istungjärku, kus eelarveprojekt vaadatakse esimesel lugemisel läbi, vaid ka teist lugemist ELTL artikli 314 lõike 6 kohaselt, mis tagab lepitusmenetluse tulemusena valminud aastaeelarve projekti ühise teksti avaliku arutelu ja hääletuse täiskogu istungil.
Teiseks peab parlament täitma talle ELTL artikliga 314 pandud kohustust teostada oma eelarvepädevust täiskogu istungil. Selles sättes ette nähtud vahetoimingute ja tähtaegade eesmärk on tagada liidu aastaeelarve vastuvõtmine enne vastavale eelarveaastale eelneva aasta lõppu, kuna nende eiramine võib olenevalt olukorrast viia ajutist eelarvet käsitleva ELTL artikli 315 kohaldamiseni.
Niisiis juhul, kui parlament ei jõua teisel lugemisel aastaeelarve projekti ühise teksti kohta ELTL artikli 314 lõikes 6 ette nähtud 14 päeva jooksul otsust vastu võtta ja kui nõukogu lükkab projekti nimetatud tähtaja jooksul tagasi, tuleneb nimetatud artikli lõike 7 punktist b, et komisjon esitab uue eelarveprojekti ja et eelarvemenetlus tuleb seega algusest peale uuesti läbi viia. Sellisel juhul kaotab parlament ühtlasi ELTL artikli 314 lõike 7 punktist d tuleneva eelisõiguse, mis lubab tal juhul, kui nõukogu lükkab aastaeelarve projekti ühise teksti tagasi, eelarve vastuvõtmise kvalifitseeritud häälteenamusega täiendaval hääletusel üksi otsustada.
Peale selle, kui parlamendis ei toimu aastaeelarve projekti ühise teksti arutelu ja hääletamist ELTL artikli 314 lõikes 6 sätestatud 14 päeva jooksul, võib nõukogu selle projekti nimetatud artikli lõike 7 punktis a sätestatud tingimustel üksi vastu võtta. Nagu on esile toodud käesoleva kohtuotsuse punktides 34–36, omab aastaeelarve vastuvõtmise menetluses liidu tegevuse läbipaistvuse ja demokraatliku legitiimsuse seisukohast erilist tähtsust see, et parlament teostaks talle ELTL artikli 314 lõikega 6 antud pädevust ja teeks ühise teksti kohta otsuse täiskogu istungil.
Seega on parlament kohustatud tegutsema selles valdkonnas kogu tähelepanu, ranguse ja pühendumusega, mida niisugune vastutus nõuab (vt selle kohta 13. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. parlament,
C‑237/11 ja C‑238/11
,
EU:C:2012:796
, punkt
), mis tähendab, et parlamendi arutelu ja hääletus peavad põhinema liikmetele tähtaegselt edastatud tekstil, mis on tõlgitud kõikidesse liidu ametlikesse keeltesse. Liidule on nimelt omane mitmekeelsus, mille tähtsust on rõhutatud ELL artikli 3 lõike 3 neljandas lõigus (vt selle kohta 5. mai 2015. aasta kohtuotsus Hispaania vs. nõukogu,
C‑147/13
,
EU:C:2015:299
, punkt
, ning 6. septembri 2017. aasta kohtuotsus Slovakkia ja Ungari vs. nõukogu,
C‑643/15 ja C‑647/15
,
EU:C:2017:631
, punkt
).
Kolmandaks, kuna institutsioonide asukohta käsitleva protokolli ainsa artikli punkt a ja ELTL artikkel 314 on samaväärse õigusjõuga, ei saa esimesena nimetatud artiklist tulenevad nõuded kui sellised olla teisest artiklist tulenevate nõuete suhtes ülimuslikud ja vastupidi. Neid nõudeid kohaldades tuleb igal üksikjuhul tagada nende omavaheline vajalik ühitamine ja õiglane tasakaal.
Peale selle nähtub väljakujunenud kohtupraktikast, et institutsioonide asukohta käsitlev protokoll lähtub liikmesriikide ja parlamendi vastavate volituste vastastikusest järgimisest ja vastastikuse lojaalse koostöö kohustusest (vt selle kohta 22. septembri 1988. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. parlament,
358/85 ja 51/86
,
EU:C:1988:431
, punktid
ja
; 1. oktoobri 1997. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. parlament,
C‑345/95
,
EU:C:1997:450
, punktid
ja
, ning 13. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Prantsusmaa vs. parlament,
C‑237/11 ja C‑238/11
,
EU:C:2012:796
, punktid
,
ja
).
Parlament on seega kohustatud teostama oma eelarvepädevust täiskogu korralisel osaistungjärgul Strasbourgis, ilma et see institutsioonide asukohta käsitleva protokolli ainsa artikli punktist a tulenev kohustus takistaks siiski juhul, kui see tuleneb ELTL artiklis 314 ette nähtud eelarvemenetluse ladusa läbiviimisega seotud kohustuslikest nõuetest, aastaeelarve arutelu ja hääletamist täiskogu täiendaval osaistungjärgul Brüsselis. Selline menetluse läbiviimine, mis peab ülimuslikuks protokolli ainsa artikli punkti a absoluutset järgimist ja kahjustab parlamendi täiel määral menetluses osalemist, on vastuolus neist sätetest tulenevate nõuete vajaliku ühitamise tagamisega, mida käsitleb käesoleva kohtuotsuse punkt 42.
Mis puudutab kohtulikku kontrolli käesoleva kohtuotsuse punktidest 42–44 tulenevate nõuete järgimise üle, siis tuleb märkida, et parlamendil on institutsioonide asukohta käsitleva protokolli ainsa artikli punkti a ja ELTL artikli 314 nõuete vajalikul ühitamisel kaalutlusõigus, mis tuleneb eelarvemenetluse ladusa läbiviimisega seotud kohustuslikest nõuetest. Seega seisneb kohtulik kontroll küsimuses, kas parlament tegi kaalutlusvigu seoses sellega, et ta osaliselt teostas oma eelarvepädevust täiskogu täiendaval osaistungjärgul.
Neist kaalutlustest lähtudes tuleb kontrollida, kas vaidlustatud aktidega on tagatud institutsioonide asukohta käsitleva protokolli ainsa artikli punktist a ja ELTL artiklist 314 tulenevate nõuete vajalik ühitamine.
Prantsuse Vabariik väidab selles osas, et parlamendi ajakava ümberkorraldamine oleks võimaldanud liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti arutelu ja hääletuse läbi viia Strasbourgis ELTL artikli 314 lõikes 6 ette nähtud tähtaja jooksul ning et see arutelu ja hääletus oleks igal juhul võinud toimuda 2016. aasta novembrikuu täiskogu korralisel osaistungjärgul. Lisaks oleks akti, millega parlamendi president kuulutas liidu 2017. aasta eelarve lõplikult vastuvõetuks, võinud vastu võtta veel täiskogu järgmisel korralisel osaistungjärgul, mis toimus 12.–15. detsembrini 2016.
Parlamendi ajakava käsitlevad Prantsuse Vabariigi argumendid põhinevad sisuliselt eeldusel, et kuna kuupäeva, millal lepituskomitee jõuab liidu aastaeelarve projekti ühises tekstis kokkuleppele, milleks oli 17. november 2016, võis parlament ajakava kehtestamise ajal mõistlikult ette näha, siis oleks institutsioon pidanud määrama täiskogu korralise osaistungjärgu sama aasta 21.–24. novembrist hilisemale ajale, nii et istungjärgul oleks saanud õigel ajal toimuda projekti arutelu ja hääletus teisel lugemisel.
Ükski Prantsuse Vabariigi esitatud asjaolu ei võimalda aga tuvastada, et selles küsimuses tegi parlament täiskogu 2016. aasta korraliste osaistungjärkude ajakava kehtestamisel kaalutlusvea.
Käesoleva kohtuotsuse punktis 48 esitatud eeldusega ei saa nimelt nõustuda. Täiskogu korraliste osaistungjärkude ajakava kehtestamise ajal ei olnud põhimõtteliselt teada ei lepitusmenetluse kasutamine ega kuupäev, millal see menetlus algab ja lõpeb olenevalt olukorrast aastaeelarve projekti ühise teksti osas kokkuleppele jõudmisega. Nagu möönab Prantsuse Vabariik, ei olnud sel ajal üldse välistatud, et lepituskomitee poole pöördumise korral jõuab komitee liidu aastaeelarve projekti ühises tekstis kokkuleppele 17. novembrist 2016 varasemal kuupäeval, mis oleks parlamendil võimaldanud projekti arutelu ja hääletuse teisel lugemisel läbi viia 21.–24. novembri 2016. aasta täiskogu korralisel osaistungjärgul, rikkumata käesoleva kohtuotsuse punktis 41 osutatud tähelepanu, ranguse ja pühendumuse nõudeid.
Viimasena esitatud järeldust ei saa seada kahtluse alla Prantsuse Vabariigi argumentidega, mille kohaselt juhul, kui lepituskomitees jõutakse kokkuleppele enne ELTL artikli 314 lõikes 5 sätestatud tähtaja möödumist, on mõeldav, et komitee viivitab kokkuleppe ametliku vormistamisega. Selline lähenemisviis, mis eeldab kokkuleppe kuupäeva kunstlikku edasilükkamist, on tegelikult vastuolus nimetatud artikli lõikega 6, millest nähtub, et parlamendile ja nõukogule ühise teksti heakskiitmiseks määratud 14‑päevane tähtaeg hakkab kulgema päevast, mil lepituskomitee jõuab kokkuleppele.
Järelikult tuleb asuda seisukohale, et täiskogu 2016. aasta korraliste osaistungjärkude ajakava kehtestamisel jäi parlament käesoleva kohtuotsuse punktis 45 osutatud kaalutlusõiguse piiridesse.
Veel tuleb kontrollida, kas parlament oleks selle ajakava kehtestamisel võinud kaalutlusviga tegemata teostada vaidlustatud aktidega oma eelarvepädevust täiskogu täiendaval osaistungjärgul, mis toimus Brüsselis 30. novembril ja 1. detsembril 2016.
Esiteks, mis puutub parlamendi täiskogu 30. novembri ja 1. detsembri 2016. aasta istungite päevakorda ja parlamendi 1. detsembri 2016. aasta seadusandlikku resolutsiooni, mis käsitleb liidu 2017. aasta eelarve projekti ühist teksti, siis on selge, et lepituskomitee jõudis projekti osas kokkuleppele ning see edastati parlamendile ja nõukogule 17. novembril 2016. Parlament ei kandnud projekti mitte Strasbourgis 21.–24. novembril 2016 toimunud täiskogu korralise osaistungjärgu päevakorda, vaid kandis selle Brüsselis 30. novembril ja 1. detsembril 2016 toimunud täiskogu täiendava osaistungjärgu päevakorda.
Sellega seoses tuleb tõdeda, et 1. detsember 2016 oli käesoleval juhul ELTL artikli 314 lõikes 6 sätestatud tähtaja viimane päev. Kuna nõukogu oli liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti heaks kiitnud juba 28. novembril 2016, oleks selle tähtaja möödalaskmine parlamendi poolt kaasa toonud kõnealuse aasta eelarve vastuvõtmise ELTL artikli 314 lõike 7 punkti a alusel, ilma et parlament oleks eelarvemenetluses teisel lugemisel osalenud.
Seoses Prantsuse Vabariigi argumentidega, mille kohaselt oleks parlament võinud liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti kohta otsuse teha mõnel varasemal kuupäeval, nimelt täiskogu 21.–24. novembri 2016. aasta korralisel osaistungjärgul Strasbourgis, tuleb märkida, et ELTL artikli 314 lõikes 6 ette nähtud tähtaja parlamendipoolne lõpuni ärakasutamine ei saa seada kahtluse alla parlamendi 30. novembri ja 1. detsembri 2016. aasta istungite päevakordade ja parlamendi 1. detsembri 2016. aasta seadusandliku resolutsiooni õiguspärasust institutsioonide asukohta käsitleva protokolli seisukohast. Parlamendil on nimelt õigus talle artikli 314 sätetega määratud tähtajad lõpuni ära kasutada. Nagu märkis parlament Euroopa Kohtu istungil, võtavad erinevate fraktsioonide ja eelarvekomisjoni sisearutelud üsna palju aega, mis on väga oluline aeg, valmistamaks ette täiskogul eelarve arutelu ja hääletust ja eelkõige saavutamaks häälteenamust.
Peale selle tuli lepituskomitees liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti osas saavutatud kokkulepe tehniliselt vormistada ja tõlkida kõikidesse liidu ametlikesse keeltesse, mille vajalikkuse üle puudus poolte vahel vaidlus. Pooled ei ole vaidlustanud ka otsust teha tehniline vormistamine ülesandeks komisjoni teenistustele, mis tehti parlamendi ja nõukogu ühisel kokkuleppel ning kooskõlas2. detsembri 2013. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppega Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni vahel eelarvedistsipliini, eelarvealase koostöö ning usaldusväärse finantsjuhtimise kohta (
ELT 2013, C 373, lk 1
).
Ent käesolevas asjas anti liidu 2017. aasta eelarve projekti ühine tekst pärast tehnilist vormistamist parlamendile üle alles 2016. aasta 24. novembri pärastlõunal, st 2016. aasta novembrikuu täiskogu korralise istungjärgu viimasel päeval, ja sedagi ainult inglise keeles. Neil asjaoludel ei saanud projekti arutelu ja hääletust kodukorra artiklite 156 ja 158 kohaselt kanda 24. novembri 2016. aasta päevakorda. Nende sätete kohaselt võib nimelt arutelu ja hääletust alustada üksnes siis, kui liidu ametlikes keeltes koostatud tekst on vähemalt kakskümmend neli tundi varem parlamendiliikmetele kättesaadavaks tehtud. Nende miinimumnõuete järgimine on möödapääsmatu täiskogul aastaeelarve projekti ühise teksti arutelu ja hääletuse ettevalmistamiseks täie tähelepanu, ranguse ja pühendumusega ning eelkõige arvestades mitmekeelsuse nõudeid.
Mis puutub lepituskomitees liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti osas saavutatud kokkuleppe tehnilisse vormistamisse, mis võttis käesoleval juhul seitse päeva, siis ei ole Prantsuse Vabariik tõendanud, et see oli ülemäärane. Kuigi parlament on kahtlemata kohustatud tagama, et oleks tehtud kõik selleks, et tehnilise vormistamise kestus võimaldaks olenevalt olukorrast järgida institutsioonide asukohta käsitleva protokolli ainsa artikli punktist a tulenevaid nõudeid, ei ole liikmesriik siiski esitanud konkreetseid asjaolusid, mis võimaldaks järeldada, et parlament eiras seda kohustust, ning et seega oleks tehnilise vormistamise aega võinud lühendada nii, et projekti ühise teksti oleks saanud parlamendile üle anda kodukorras seatud tingimustel mõni päev enne 24. novembrit 2016.
Isegi kui eeldada, et see aeg oleks võinud olla lühem, tuleb arvesse võtta aega, mis lisaks kodukorra artiklist 156 tulenevatele miinimumnõuetele on vajalik aastaeelarve projekti ühist teksti puudutava täiskogu istungi ettevalmistamiseks, aega, mis tuleb anda parlamendiliikmetele – eriti parlamendivähemusele, kelle ükski esindaja ei osalenud lepitusmenetluses –, et nad saaksid projektiga korralikult tutvuda, seda arutada ja hääletada täie tähelepanu, ranguse ja pühendumusega.
Järelikult ei ole parlament teinud kaalutlusviga, kui ta kandis liidu 2017. aasta eelarve projekti ühise teksti arutelu ja hääletuse täiskogu täiendava osaistungjärgu päevakorda, mis toimus Brüsselis 30. novembril ja 1. detsembril 2016, ja kui ta kiitis projekti seadusandliku resolutsiooniga heaks samal täiskogu osaistungjärgul.
Teiseks tuleb seoses aktiga, millega liidu 2017. aasta eelarve kuulutati lõplikult vastuvõetuks, märkida, et EL toimimise leping ei anna parlamendi presidendile akti vastuvõtmiseks mingit tähtaega, kuna ELTL artikli 314 lõike 9 sõnastusest nähtuvalt tuleb see vastu võtta siis, kui selles artiklis ette nähtud menetlus on lõppenud.
Kõnealune akt on nimelt tihedalt seotud aastaeelarve projekti ühise teksti hääletamisega teisel lugemisel. Akt, millega parlamendi president pärast menetluse õiguspärasuse kontrolli ametlikult kuulutab, et liidu aastaeelarve on lõplikult vastu võetud, tähistab eelarve vastuvõtmise menetluse viimast etappi ja annab eelarvele siduva õigusjõu (vt selle kohta 17. septembri 2013. aasta kohtuotsus nõukogu vs. parlament,
C‑77/11
,
EU:C:2013:559
, punkt
). Kuna parlamendil, arvestades vajalikku ühitamist, millele on viidatud käesoleva kohtuotsuse punktis 42, on seega õigus aastaeelarve projekti ühist teksti arutada ja hääletusele panna täiskogu täiendaval osaistungjärgul Brüsselis, siis kuulutab institutsiooni president selle vastuvõetuks samal täiskogu osaistungjärgul.
Pealegi, arvestades aastaeelarve vastuvõtmise tähtsust liidu tegevusele, ei saa nõuda, et parlamendi president peaks ootama järgmist täiskogu korralist osaistungjärku Strasbourgis, et kuulutada eelarvemenetlus lõpetatuks ja anda liidu aastaeelarvele siduv õigusjõud.
Seega võis parlamendi president kaalutlusviga tegemata täiskogu istungil, mis toimus Brüsselis 1. detsembril 2016, kuulutada liidu 2017. aasta eelarve lõplikult vastuvõetuks.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb Prantsuse Vabariigi ainus väide tagasi lükata ja seega jätta hagi rahuldamata.
Kohtukulud
Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 138 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna parlament on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Prantsuse Vabariik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb Prantsuse Vabariigi kohtukulud jätta tema enda kanda ja mõista temalt välja ka parlamendi kohtukulud. Sama kodukorra artikli 140 lõike 1 kohaselt kannab menetlusse astunud Luksemburgi Suurhertsogiriik oma kohtukulud ise.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:

1.
Jätta hagi rahuldamata.

2.
Jätta Prantsuse Vabariigi kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Parlamendi kohtukulud.

3.
Jätta Luksemburgi Suurhertsogiriigi kohtukulud tema enda kanda.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.