CELEX: 62015CJ0678
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Smernica 2004/39/ES
Trhy s finančnými nástrojmi
Článok 4 ods. 1 bod 2
Pojem ‚investičné služby‘
Príloha I oddiel A bod 1
Prijímanie a postupovanie pokynov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov
Prípadné zahrnutie sprostredkovania s cieľom uzavrieť zmluvu o správe portfólia

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 4 ods. 1 bodu 2 a prílohy I oddielu A bodu 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS (
Ú. v. ES L 145, 2004, s. 1
; Mim. vyd. 06/007, s. 263).
Tento návrh bol predložený v rámci sporu, v ktorom proti sebe vystupujú Mohammad Zadeh Khorassani a Kathrin Pflanzová vo veci ňou sprostredkovanej zmluvy o správe portfólia, ktorú uzavrel M. Khorassani s treťou osobou.
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 2004/39
Odôvodnenia 2, 20 a 31 smernice 2004/39 uvádzajú:
„(2)
V ostatných rokoch sa stalo viac investorov aktívnymi na finančných trhoch a ponúka sa im ešte komplexnejší rozsiahly súbor služieb a nástrojov. Vzhľadom na tento vývoj by mal právny rámec Spoločenstva zahŕňať celý rozsah aktivít orientovaných na investorov. Na tento účel je potrebné zabezpečiť potrebnú úroveň zosúladenia, aby sa investorom poskytla vysoká úroveň ochrany a aby sa investičným spoločnostiam umožnilo poskytovať služby v celom Spoločenstve v rámci jednotného trhu na základe dohľadu domovskej krajiny. Vzhľadom na uvedené by sa smernica [Rady] 93/22/EHS [o investičných službách v oblasti cenných papierov (
Ú. v. ES L 141, 1993, s. 27
)] mala nahradiť novou smernicou.
…
(20)
Na účely tejto smernice by medzi činnosti prijímania a postúpenia pokynov malo patriť aj spájanie dvoch alebo viacerých investorov, čím sa umožní transakcia medzi týmito investormi.
…
(31)
Jedným z cieľov tejto smernice je ochrana investorov. …“
Podľa článku 1 ods. 1 smernice 2004/39:
„Táto smernica sa vzťahuje na investičné spoločnosti a regulované trhy.“
Článok 4 ods. 1 body 1, 2, 4, 5, 9 a 16 tejto smernice stanovuje:
„1.   „Na účely tejto smernice:
1.
‚investičná spoločnosť‘ znamená každú právnickú osobu, ktorej pravidelnou pracovnou činnosťou alebo podnikaním je poskytovanie jednej alebo viacerých investičných služieb pre tretie osoby a/alebo vykonávanie jednej alebo viacerých investičných aktivít na profesionálnom základe;
…
2.
‚investičné služby a činnosti‘ znamená všetky služby a činnosti uvedené v časti A prílohy I týkajúce sa akéhokoľvek nástroja uvedeného v časti C prílohy I;
…
4.
‚investičné poradenstvo‘ znamená poskytovanie osobných odporúčaní klientovi buď na jeho žiadosť, alebo na základe iniciatívy investičnej spoločnosti v súvislosti s jednou alebo viacerými transakciami týkajúcimi sa finančných nástrojov;
5.
‚vykonanie pokynu v mene klientov‘ znamená konanie s cieľom uzavrieť zmluvy na nákup alebo predaj jedného alebo viacerých finančných nástrojov v mene klientov;
…
9.
‚správa portfólia‘ znamená správu portfólií v súlade s oprávneniami udelenými klientmi na základe voľného uváženia pre jednotlivých klientov, ak tieto portfóliá obsahujú jeden alebo viac finančných nástrojov;
…
16.
‚limitovaný pokyn‘ znamená pokyn kupovať alebo predávať finančný nástroj v rámci určeného cenového limitu alebo výhodnejšie a v konkrétnom objeme; …“
Článok 21 uvedenej smernice s názvom „Povinnosť vykonať pokyny za najvýhodnejších podmienok pre klienta“ vo svojich odsekoch 1 až 3 stanovuje:
„1.   Členské štáty nariadia, aby investičné spoločnosti prijali všetky náležité opatrenia, aby pri vykonávaní pokynov získali najlepší možný výsledok pre svojich klientov pri zohľadnení ceny, nákladov, rýchlosti, pravdepodobnosti vykonania a vyrovnania, veľkosti, povahy alebo iných aspektov týkajúcej sa vykonania pokynu. Kedykoľvek však klient vydá konkrétny pokyn, investičná [spoločnosť koná] podľa konkrétneho pokynu.
2.   Členské štáty nariadia, aby investičné spoločnosti prijali a uplatňovali účinné opatrenia na dosiahnutie súladu s odsekom 1. Členské štáty predovšetkým nariadia investičným spoločnostiam, aby ustanovili a zaviedli stratégiu vykonávania pokynov, ktorá im umožní, aby získali v prípade pokynov svojich klientov najlepší možný výsledok v súlade s odsekom 1.
3.   Zásady vykonávania pokynov obsahujú pre každú triedu nástrojov informácie o rôznych miestach, kde investičná spoločnosť vykonáva pokyny svojich klientov, a činitele ovplyvňujúce výber miesta výkonu. …“
Príloha I oddiel A rovnakej smernice uvádza ako investičné služby a činnosti:
„1.
Prijímanie a postupovanie pokynov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov.
2.
Vykonávanie pokynov v mene klientov.
3.
Obchodovanie na vlastný účet.
4.
Riadenie portfólia.
5.
Investičné poradenstvo.
6.
Upisovanie finančných nástrojov a/alebo umiestňovanie finančných nástrojov na základe pevného záväzku.
7.
Umiestňovanie finančných nástrojov bez pevného záväzku.
8.
Prevádzkovanie multilaterálnych obchodných systémov.“
Smernica 2006/73/ES
Podľa znenia odôvodnenia 81 smernica Komisie 2006/73/ES z 10. augusta 2006, ktorou sa vykonáva smernica 2004/39/ES, pokiaľ ide o organizačné požiadavky a podmienky výkonu činnosti investičných spoločností, ako aj o vymedzené pojmy na účely uvedenej smernice (
Ú. v. EÚ L 241, 2006, s. 26
):
„Bežné poradenstvo týkajúce sa druhu finančného nástroja nie je investičným poradenstvom na účely smernice 2004/39/ES, pretože v tejto smernici je stanovené, že investičné poradenstvo je na účely smernice 2004/39/ES obmedzené na poradenstvo týkajúce sa konkrétnych finančných nástrojov. …“
Článok 52 smernice 2006/73 s názvom „Investičné poradenstvo“ stanovuje vo svojom druhom odseku, že osobné odporúčanie v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 4 smernice 2004/39 musí odporúčať prijatie jednej z týchto operácií:
„a)
kúpiť, predať, upísať, vymeniť, umoriť, držať alebo prevziať konkrétny finančný nástroj;
b)
uplatniť alebo neuplatniť akékoľvek právo kúpiť, predať, upísať, vymeniť alebo umoriť finančný nástroj, ktoré vyplýva z konkrétneho finančného nástroja.“
Nemecké právo
Podľa § 823 ods. 2 Bürgerliches Gesetzbuch (Občiansky zákonník) je ten, kto poruší právne predpisy o ochrane záujmov inej osoby, povinný nahradiť spôsobenú škodu.
§ 1 Kreditwesengesetz (zákon o bankovníctve) z 9. septembra 1998 (BGBl. 1998 I, s. 2776), zmeneného a doplneného zákonom zo 16. júla 2007 (BGBl. 2007 I, s. 1330) (ďalej len „KWG“), vo svojom odseku 1a stanovuje:
„… Finančnými službami sú:
1.
sprostredkovanie transakcií, ktorých predmetom je kúpa a predaj finančných nástrojov (sprostredkovanie investícií);
1a.
poskytovanie osobných odporúčaní, ktoré sa vzťahujú na transakcie s konkrétnymi finančnými nástrojmi, klientom alebo ich zástupcom, pokiaľ je odporúčanie založené na posúdení osobných pomerov investora alebo ak sa pre neho zdá vhodné a neoznamuje sa výlučne cez informačné kanály alebo verejnosti (investičné poradenstvo)…“
§ 32 ods. 1 KWG stanovuje:
„Kto chce v tuzemsku v rámci podnikateľskej činnosti alebo v rozsahu, ktorý si vyžaduje existenciu obchodnej prevádzkarne, poskytovať finančné služby, potrebuje písomné povolenie Bundesanstalt [für Finanzdienstleistungsaufsicht (Spolkový úrad dohľadu nad finančnými službami, Nemecko)]…“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
V novembri 2007 K. Pflanzová, ktorá nie je držiteľkou povolenia na poskytovanie finančných služieb podľa § 32 ods. 1 KWG, odporučila pánovi Khorassanimu investíciu s názvom „Grand‑Slam“. V tejto súvislosti ho naviedla na uzavretie zmluvy o službách so spoločnosťou GSS AG, ako aj zmluvy o správe portfólia so spoločnosťou D. AG, pričom obidve tieto spoločnosti majú sídlo v Lichtenštajnsku. Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že táto posledná uvedená zmluva upravovala kúpu a predaj, ako aj správu finančných nástrojov v zmysle činnosti správy finančného portfólia.
Pán Khorassani sa zaviazal uskutočniť jeden prevod vo výške 20000 eur a mesačné prevody vo výške 1000 eur, z ktorých každý bol zvýšený o 5 % ážio. V decembri 2007 dotknutá osoba zaplatila celkovo 27000 eur, z ktorých bolo 19731,60 eura zadržaných ako preddavok na poplatok za správu a 1285,71 eura ako ážio. Následne pán Khorassani odstúpil od uvedených zmlúv a požiadal o vrátenie zaplatených súm, ako aj náhradu škody.
Landgericht Berlin (Krajinský súd Berlín, Nemecko) vyhlásil žalobu podanú proti spoločnostiam so sídlom v Lichtenštajnsku za neprípustnú z dôvodu nedostatku medzinárodnej príslušnosti a žalobu podanú proti pani Pflanzovej zamietol ako nedôvodnú.
Pán Khorassani, ktorému bolo vrátených 6803,03 eura, podal odvolanie na Kammergericht Berlin (Vyšší krajinský súd Berlín, Nemecko), ktorým sa domáhal vrátenia zostávajúcej časti požadovanej sumy. Tento súd sa domnieval, že pani Pflanzová neposkytovala investičné služby v zmysle § 1 ods. 1a druhej vety bodov 1 a 1a KWG, ktoré podliehajú povoleniu v zmysle § 32 ods. 1 KWG, keďže tak investičné poradenstvo, ako aj sprostredkovanie investícií, ktoré uskutočnila, sa netýkali nákupu a predaja finančných nástrojov, ale zmluvy o správe portfólia, ktorá napriek tomu, že neskôr mala slúžiť na nákup a predaj konkrétnych finančných nástrojov, ako taká netvorila investičný nástroj. Uvedený súd preto rozhodol, že pán Khorassani nemá nárok na náhradu škody v zmysle ustanovení § 823 ods. 2 Občianskeho zákonníka v spojení s § 32 ods. 1 KWG.
Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko), na ktorý bol podaný opravný prostriedok
Revision
, usúdil, že Kammergericht Berlin (Vyšší krajinský súd Berlín) správne rozhodol, že pani Pflanzová neposkytla pánovi Khorassanimu investičné poradenstvo v zmysle § 1 ods. 1a druhej vety bodu 1a KWG, keďže toto ustanovenie sa v súlade s článkom 4 ods. 1 bodu 4 smernice 2004/39 v spojení s článkom 52 smernice 2006/73 vzťahuje na poskytovanie osobných odporúčaní týkajúcich sa konkrétnych finančných nástrojov, a nie činnosti správy portfólia. V dôsledku toho pani Pflanzová neporušila § 32 ods. 1 KWG.
Naproti tomu otázka, či pani Pflanzová tým, že naviedla pána Khorassaniho na uzavretie zmluvy o správe majetku, mu poskytla službu sprostredkovania investícií v zmysle § 1 ods. 1a druhej vety bodu 1 KWG, údajne závisí od výkladu, ktorý treba priznať článku 4 ods. 1 bodu 2 a prílohe I oddielu A bodu 1 smernice 2004/39.
V tejto súvislosti vnútroštátny súd na jednej strane uvádza, že nemecké znenie tohto posledného uvedeného ustanovenia, t. j. „Annahme und Übermittlung von Aufträgen, die ein oder mehrere Finanzinstrumente) zum Gegenstand haben“ (prijímanie a postupovanie pokynov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov) by mohlo naznačovať, že sa vzťahuje na samotné sprostredkovanie zmlúv týkajúcich sa nákupu alebo predaja konkrétneho finančného nástroja. Na druhej strane znenia tohto ustanovenia v španielskom (
en relación con
), anglickom (
in relation to
) a francúzskom jazyku (
portant sur
) by mohli viesť k širokému výkladu uvedeného ustanovenia, podľa ktorého by medzi sprostredkovanou transakciou a nákupom alebo predajom finančného nástroja bola nevyhnutná iba nepriama súvislosť.
Pokiaľ ide o celkovú štruktúru smernice 2004/39, vnútroštátny súd sa domnieva, že spresnenia pojmu „investičné poradenstvo“ uvedené v odôvodnení 81 a článku 52 smernice 2006/73 by mohli podporiť reštriktívny výklad uvedený vyššie, keďže podľa týchto spresnení sa investičné poradenstvo musí týkať konkrétnych finančných nástrojov, čo by mohlo vychádzať zo všeobecného právneho uvažovania, ktoré by sa tiež mohlo uplatniť na činnosť sprostredkovania investícií.
Tento súd sa domnieva, že cieľ smernice 2004/39 spočívajúci v ochrane investorov by nemusel vyžadovať, aby sa medzi služby uvedené v prílohe I oddiele A bodu 1 tejto smernice zahrnulo sprostredkovanie zmluvy o správe portfólia, keďže na samotných správcov portfólií sa vzťahujú ustanovenia uvedenej smernice. Ak sa však zmluva uzavrie so správcom portfólia so sídlom v treťom štáte, mohla by existovať medzera pri ochrane investorov.
Za týchto okolností Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
„Predstavuje prijatie a postúpenie pokynu, ktorého obsahom je správa portfólia (článok 4 ods. 1 bod 9 smernice [2004/39]), investičnú službu v zmysle článku 4 ods. 1 bodu 2 prvej vety v spojení s prílohou I oddielom A bodom 1 [tejto] smernice?“
O prejudiciálnej otázke
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 4 ods. 1 bod 2 smernice 2004/39 v spojení s prílohou I oddielom A bodom 1 tejto smernice vykladať v tom zmysle, že investičná služba spočívajúca v prijímaní a postupovaní pokynov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov zahŕňa sprostredkovanie s cieľom uzavrieť zmluvu, ktorej predmetom je činnosť správy portfólia.
Článok 4 ods. 1 bod 2 smernice 2004/39 vymedzuje investičné služby a činnosti ako všetky služby a činnosti uvedené v oddiele A prílohy I tejto smernice a týkajúce sa akéhokoľvek finančného nástroja uvedeného v oddiele C tejto prílohy.
Medzi investičnými službami a činnosťami vymenovanými v uvedenom oddiele A je uvedená služba spočívajúca v prijímaní a postupovaní pokynov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov.
Na to, aby sa zodpovedala položená otázka, je pri výklade tohto posledného uvedeného ustanovenia potrebné zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj jeho kontext a ciele, ktoré sledujú právne predpisy, ktorých je súčasťou (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. novembra 2016, Ogňanov,
C‑554/14
,
EU:C:2016:835
, bod
).
Pokiaľ ide o znenie prílohy I oddielu A bodu 1 smernice 2004/39, hoci vnútroštátny súd konštatuje určité rozdiely medzi rôznymi jazykovými verziami slovného spojenia „týkajúcich sa“, ktoré by v jednotlivých prípadoch mohli naznačovať viac alebo menej priamu súvislosť medzi pokynmi a finančnými nástrojmi uvedenými v tomto ustanovení, je pritom potrebné uviesť, že pojem „pokyn“, ktorého prijatie a postúpenie tvoria investičnú službu alebo činnosť, ktorá je predmetom uvedeného ustanovenia, zostáva rovnaký vo všetkých jazykových verziách tejto smernice citovaných týmto súdom, t. j. v španielskom, nemeckom, anglickom a vo francúzskom jazyku.
Hoci tento pojem ako taký nie je vymedzený v smernici 2004/39, je potrebné konštatovať, že slová „týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov“ iba spresňujú druh pokynu, o ktorý ide, t. j. pokyny vzťahujúce sa na nákup alebo predaj takýchto finančných nástrojov.
Takýto výklad pojmu „pokyn“ je potvrdený kontextom, ktorého je súčasťou. Konkrétnejšie, musí sa vykladať v súlade s prílohou I oddielom A bodom 2 tejto smernice, ktorý uvádza investičné služby spočívajúce vo „vykonávan[í] pokynov v mene klientov“.
Ako totiž uviedol generálny advokát v bode 42 svojich návrhov, existuje úzka súvislosť medzi investičnou službou uvedenou v bode 1 oddielu A prílohy I, t. j. prijímaním a postupovaním pokynov, a službou uvedenou v bode 2 uvedeného oddielu, t. j. vykonávaním pokynov, keďže táto prvá služba sa poskytuje pred druhou a v zásade vedie k poskytnutiu tej druhej, či už je to tou istou alebo inou investičnou spoločnosťou.
Investičná služba uvedená v prílohe I oddiele A bode 2 smernice 2004/39 spočívajúca vo „vykonávan[í] pokynov v mene klientov“ je pritom vymedzená v článku 4 ods. 1 bode 5 tejto smernice ako „konanie s cieľom uzavrieť zmluvy na nákup alebo predaj jedného alebo viacerých finančných nástrojov v mene klientov“.
Z toho vyplýva, že pokyny, ktoré sú predmetom investičnej služby uvedenej v prílohe I oddiele A bode 1 uvedenej smernice, sú pokynmi na nákup alebo predaj jedného alebo viacerých finančných nástrojov.
Tento výklad je podporený ostatnými ustanoveniami smernice 2004/39. V tejto súvislosti je „limitovaný pokyn“ vymedzený v článku 4 ods. 1 bode 16 tejto smernice ako „pokyn kupovať alebo predávať finančný nástroj v rámci určeného cenového limitu alebo výhodnejšie a v konkrétnom objeme“.
Okrem toho sa článok 21 uvedenej smernice v súlade so svojím názvom týka povinnosti vykonať pokyny za najvýhodnejších podmienok pre klienta, čo podľa odseku 1 tohto posledného uvedeného článku zahŕňa získanie najlepšieho možného výsledku pre tohto klienta najmä pri zohľadnení ceny, nákladov, rýchlosti, ako aj pravdepodobnosti vykonania a vyrovnania. Podľa odsekov 2 a 3 uvedeného článku členské štáty predovšetkým nariadia investičným spoločnostiam, aby ustanovili a zaviedli zásady vykonávania pokynov obsahujúce pre každú triedu nástrojov informácie o rôznych miestach, kde investičná spoločnosť vykonáva pokyny svojich klientov, a činitele ovplyvňujúce výber miesta výkonu.
V dôsledku toho zo znenia prílohy I oddielu A bodu 1 smernice 2004/39 vykladanej v súlade s kontextom, ktorého súčasťou je toto ustanovenie, vyplýva, že služba uvedená v tomto poslednom uvedenom bode nezahŕňa sprostredkovanie s cieľom uzavrieť zmluvu, ktorej predmetom je činnosť správy portfólia. Hoci totiž uzavretie tejto zmluvy povedie v neskoršom štádiu k prijatiu a postúpeniu pokynov na nákup alebo predaj finančných nástrojov správcom portfólia v rámci jeho činnosti správy, predmetom uvedenej zmluvy samej osebe nie je takéto prijímanie a postupovanie pokynov.
Tento záver nie je vyvrátený skutočnosťou, ktorú uviedla vláda Spojeného kráľovstva, že odôvodnenie 20 smernice 2004/39 uvádza, že na účely tejto smernice by medzi činnosti prijímania a postúpenia pokynov malo patriť aj spájanie dvoch alebo viacerých investorov, čím sa umožní transakcia medzi týmito investormi.
Ako totiž uviedol generálny advokát v bode 44 svojich návrhov, toto odôvodnenie sa týka spájania dvoch alebo viacerých investorov iba v rámci prijatia a postúpenia pokynov. Uvedené odôvodnenie sa teda vzťahuje na prípady spájania, ktorého cieľom je vykonanie transakcií týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov, čo vylučuje sprostredkovanie s cieľom uzavrieť zmluvu, ktorej predmetom je činnosť správy portfólia.
Nemecká vláda a vláda Spojeného kráľovstva takisto uvádzajú, že služba „investičného poradenstva“ vymedzená v článku 4 ods. 1 bode 4 smernice 2004/39 a zopakovaná v prílohe I oddiele A bode 5 tejto smernice spočíva v zmysle článku 52 smernice 2006/73 v odporúčaní uskutočniť transakciu týkajúcu sa konkrétneho finančného nástroja. Vyvodzujú z toho, že neuvedenie „konkrétneho“ finančného nástroja v prílohe I oddiele A bode 1 smernice 2004/39 svedčí o tom, že pôsobnosť tohto ustanovenia nie je obmedzená na prijatie a postúpenie pokynov týkajúcich sa priamo konkrétneho finančného nástroja.
Takúto argumentáciu nemožno prijať.
Služba investičného poradenstva totiž podľa vymedzenia uvedeného v článku 4 ods. 1 bode 4 smernice 2004/39 spočíva v poskytovaní osobných odporúčaní klientovi v súvislosti s transakciami týkajúcimi sa finančných nástrojov. Odôvodnenie 81 smernice 2006/73 uvádza, že bežné poradenstvo týkajúce sa druhu finančného nástroja nie je investičným poradenstvom v zmysle smernice 2004/39, ktoré je obmedzené na poradenstvo týkajúce sa konkrétnych finančných nástrojov, pričom toto spresnenie je uplatnené v článku 52 smernice 2006/73. Ani toto odôvodnenie, ani tento článok by však nemali mať nijaký vplyv na obsah investičnej služby uvedenej v prílohe I oddiele A bode 1 smernice 2004/39.
Účel smernice 2004/39 neukladá iný výklad tohto ustanovenia. Je pravda, že najmä z odôvodnení 2 a 31 tejto smernice vyplýva, že jedným z jej cieľov je zabezpečiť ochranu investorov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 30. mája 2013, Genil 48 a Comercial Hostelera de Grandes Vinos,
C‑604/11
,
EU:C:2013:344
, bod
).
Tento cieľ však nemôže sám osebe odôvodniť osobitne široké poňatie investičnej služby uvedenej v prílohe I oddiele A bode 1 smernice 2004/39, ktoré by zahŕňalo sprostredkovanie s cieľom uzavrieť zmluvu, ktorej predmetom je činnosť správy portfólia.
Takéto poňatie by totiž bolo v rozpore s výkladom tohto ustanovenia vyplývajúcim najmä z kontextu, ktorého je súčasťou.
Vzhľadom na všetko, čo bolo uvedené, je potrebné odpovedať na položenú otázku tak, že článok 4 ods. 1 bod 2 smernice 2004/39 v spojení s prílohou I oddielom A bodom 1 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že investičná služba spočívajúca v prijímaní a postupovaní pokynov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov nezahŕňa sprostredkovanie s cieľom uzavrieť zmluvu, ktorej predmetom je činnosť správy portfólia.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

Článok 4 ods. 1 bod 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2004/39/ES z 21. apríla 2004 o trhoch s finančnými nástrojmi, o zmene a doplnení smerníc Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení smernice Rady 93/22/EHS, v spojení s prílohou I oddielom A bodom 1 tejto smernice sa má vykladať v tom zmysle, že investičná služba spočívajúca v prijímaní a postupovaní pokynov týkajúcich sa jedného alebo viacerých finančných nástrojov nezahŕňa sprostredkovanie s cieľom uzavrieť zmluvu, ktorej predmetom je činnosť správy portfólia.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.