CELEX: 62021CJ0656
Řízení o předběžné otázce
Směrnice 2008/7/ES
Článek 5 odst. 2 písm. a)
Nepřímé daně z kapitálových vkladů
Kolkovné ze služeb spočívajících v nabízení podílových listů podílových fondů pro kolektivní investování do převoditelných cenných papírů s proměnným kapitálem

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (
Úř. věst. 2008, L 46, s. 11
).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností IM Gestão de Ativos (IMGA) – Sociedade Gestora de Organismos de Investimento Coletivo SA a 31 podílovými fondy spravovanými touto společností, a sice IMGA Rendimento Semestral, IMGA Ações Portugal Cat A, IMGA Ações América Cat A, IMGA Mercados Emergentes, IMGA Eurofinanceiras, IMGA Eurocarteira, IMGA Rendimento Mais, IMGA Investimento PPR, IMGA Alocação Moderada Cat A, IMGA Alocação Dinâmica Cat A, IMGA Global Equities Selection Cat A, IMGA Liquidez Cat A, MGA Money Market Cat A, IMGA Euro Taxa Variável Cat A, IMGA Dívida Pública Europeia, IMGA Retorno Global Cat A, IMGA Poupança PPR, IMGA Alocação Conservadora Cat A, IMGA Iberia Equities ESG Cat A, IMGA Iberia fixed income ESG Cat A, IMGA Alternativo, CA Curto Prazo, IMGA Ações Europa, IMGA Flexível Cat A, CA Monetário, CA Rendimento, Eurobic PPR/OICVM Ciclo Vida 35–44, Eurobic PPR/OICVM Ciclo Vida 45–54, Eurobic PPR/OICVM Ciclo Vida + 55, Eurobic Seleção Top a IMGA European Equities Cat A, na jedné straně a Autoridade Tributária e Aduaneira (daňový a celní úřad, Portugalsko) na straně druhé ohledně uložení kolkovného na nabízení těchto podílových fondů.
Právní rámec
Unijní právo
Body 1 až 3 a 9 odůvodnění směrnice 2008/7 znějí takto:
„(1)
Směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů [(
Úř. věst. 1969, L 249, s. 25
; Zvl. vyd. 09/01, s. 11)] byla několikrát podstatně změněna. Jelikož uvedená směrnice má být znovu změněna, měla by být z důvodu přehlednosti přepracována.
(2)
Nepřímé daně z kapitálových vkladů, tj. daň z kapitálu (poplatky z vkladů tvořících základní kapitál společností a podniků), kolkovné z cenných papírů a daň z restrukturalizačních operací, nehledě na to, zda uvedené operace zahrnují zvýšení základního kapitálu, vedou k diskriminaci, dvojímu zdanění a nerovnostem, které narušují volný pohyb kapitálu. Totéž platí pro jiné nepřímé daně se stejnými vlastnostmi jako daň z kapitálu a kolkovné z cenných papírů.
(3)
Proto je v zájmu vnitřního trhu harmonizovat právní předpisy o nepřímých daních z kapitálových vkladů, aby byly v nejvyšší možné míře zrušeny činitele, které mohou narušovat podmínky hospodářské soutěže nebo bránit volnému pohybu kapitálu.
[…]
(9)
Kromě daně z kapitálu by neměly být ukládány žádné nepřímé daně z kapitálových vkladů. Zejména by nemělo být ukládáno kolkovné z cenných papírů bez ohledu na jejich původ a bez ohledu na to, zda představují vlastní či vypůjčený kapitál společnosti.“
Článek 1 směrnice 2008/7 stanoví:
„Tato směrnice upravuje ukládání nepřímých daní na:
a)
kapitálové vklady v kapitálových společnostech;
b)
restrukturalizační operace, které se týkají kapitálových společností;
c)
vydávání některých cenných papírů a obligací.“
Článek 2 této směrnice, nadepsaný „Kapitálová společnost“, stanoví:
„1.   Kapitálovou společností se pro účely této směrnice rozumějí:
a)
jakákoli společnost, která má jednu z forem uvedených v příloze I;
b)
jakákoli společnost, sdružení nebo právnická osoba, jsou-li podíly na jejím základním kapitálu obchodovatelné na burze;
c)
jakákoli společnost, sdružení nebo právnická osoba založená za účelem zisku, jejíž společníci mají právo převést své podíly bez předchozího schválení na třetí osoby a odpovídají za závazky společnosti, sdružení nebo právnické osoby jen do výše svého členského podílu.
2.   Pro účely této směrnice se za kapitálovou společnost považuje každá další společnost, sdružení nebo právnická osoba založená za účelem zisku.“
Článek 5 uvedené směrnice, nadepsaný „Operace, které nejsou předmětem nepřímé daně“, v odstavci 2 stanoví:
„Členské státy neukládají žádnou nepřímou daň jakékoli formy na:
a)
vytvoření, vydání, přijetí na burzu nebo uvedení do oběhu akcií, podílů na společnosti nebo jiných obdobných cenných papírů anebo osvědčení nahrazujících tyto cenné papíry, jakož i obchodování s nimi, bez ohledu na osobu emitenta;
b)
půjčky, včetně obligací, uskutečněné formou vydání dluhopisů nebo jiných obchodovatelných cenných papírů, bez ohledu na osobu emitenta, a na formality s tím spojené, jakož i na vytvoření, vydání, přijetí na burzu nebo uvedení do oběhu těchto dluhopisů nebo jiných obchodovatelných cenných papírů, jakož i obchodování s nimi.“
Podle čl. 1 odst. 1 až 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (
Úř. věst. 2009, L 302, s. 32
) mohou být subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), na které se vztahuje tato směrnice, zřizovány podle smluvního práva (jako podílové fondy spravované správcovskou společností) nebo podle trustového práva (jako „unit trusts“) nebo podle práva společností (jako investiční společnosti).
Článek 87 první věta této směrnice zní:
„Podílové jednotky SKIPCP nesmí být emitovány, není-li ekvivalent čisté emisní ceny vložen do aktiv SKIPCP v obvyklých lhůtách.“
Portugalské právo
Článek 1 bod 1 Código do Imposto do Selo (zákoník o kolkovném) stanoví:
„Kolkovné se odvádí ze všech úkonů, smluv, dokumentů, cenných papírů, listin a dalších právních skutečností či situací uvedených v Tabela Geral do Imposto do Selo [(všeobecný sazebník kolkovného)], a to i z bezúplatného převodu zboží.“
Všeobecný sazebník kolkovného (dále jen „TGIS“) obsahuje položku 17 týkající se finančních operací, která zní následovně:
„Finanční operace,
[…]
17.3.
Operace prováděné úvěrovými institucemi, finančními společnostmi nebo jinými subjekty, které jsou jim z právního hlediska rovnocenné, a jakoukoliv jinou finanční institucí, nebo operace prováděné prostřednictvím těchto subjektů – z fakturované částky:
[…]
17.3.4. Ostatní provize a protiplnění za finanční služby, včetně provizí za karetní platební transakce – [sazba kolkovného:] 4 %.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
IMGA je správcovskou společností několika subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů s proměnným kapitálem (dále jen „podílové fondy“). Spravuje a zastupuje 31 podílových fondů uvedených v bodě 2 tohoto rozsudku.
K propagaci a nabízení podílových listů dotyčných podílových fondů využívá společnost IMGA finanční instituce, zejména obchodní banky, se sítí poboček po celém portugalském území, které mají zkušenosti v oblasti finančního zprostředkování a nabízení cenných papírů veřejnosti.
Podílové listy emitované podílovými fondy dotčenými v původním řízení nabízely široké veřejnosti v období od ledna do prosince 2019 čtyři banky. Za poskytování služeb spočívajících v nabízení těchto podílových listů, jejichž prostřednictvím bylo možno získat nové kapitálové vklady, dostávaly tyto banky provize, které účtovaly společnosti IMGA jakožto správci podílových fondů. Banky také v souladu s položkou 17.3.4 TGIS zúčtovaly na vystavených fakturách kolkovné vybrané od společnosti IMGA.
Během roku 2019 naúčtovala společnost IMGA podílovým fondům provize za správu – část těchto provizí, a sice 8752232,43 eura, odpovídala hodnotě provizí za nabízení upsaných podílů prováděné bankami uvedenými v předchozím bodě; tato částka ovšem nezahrnovala kolkovné, které banky zúčtovaly v souvislosti s předmětnými provizemi. Společnost IMGA také zúčtovala a zaplatila státu kolkovné ve výši 350089,30 eura, a to dle 4 % sazby stanovené v položce 17.3.4 TGIS, odpovídající týmž provizím za nabízení, které přenesla na podílové fondy.
Žalobci v původním řízení podali proti uložení kolkovného opravný prostředek u Divisão de Serviço Central da Unidade dos Grandes Contribuintes (oddělení ústředních služeb odboru pro velké daňové poplatníky, Portugalsko).
Tento opravný prostředek byl zamítnut, a žalobci v původním řízení proto podali žalobu u předkládajícího soudu, Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) [rozhodčí soud pro daňové věci (centrum správní arbitráže – CAAD), Portugalsko], u něhož se domáhají zejména toho, aby byla konstatována protiprávnost aktů, kterými bylo zúčtováno a samovyměřeno kolkovné dotčené ve věci v původním řízení.
Na podporu svého návrhu uplatnili žalobci v původním řízení dva žalobní důvody. Podle prvního žalobního důvodu vede výběr kolkovného z části provize za správu, kterou účtuje společnost IMGA podílovým fondům, odpovídající výši provizí za nabízení podílových listů a souvisejícímu kolkovnému, které už banky naúčtovaly a podrobily vymahatelnému kolkovnému, ke dvojímu zdanění jednoho plnění.
Podle druhého žalobního důvodu musí být nabízení nových úpisů podílových listů podílových fondů v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/7 osvobozeno od veškerých nepřímých daní. Tato povinnost osvobození se týká jak fakturace služby spočívající v nabízení podílových listů, kterou poskytují banky společnosti IMGA, tak přefakturování nákladů na tuto službu prováděného ze strany společnosti IMGA vůči podílovým fondům.
Poté, co předkládající soud zamítl první žalobní důvod, v rámci posuzování druhého žalobního důvodu uvedl, že má pochybnosti o tom, zda unijní právo brání tomu, aby se kolkovné vybíralo z odměny, kterou dostávají banky za služby spočívající v nabízení podílových listů podílových fondů, ať už při účtování těchto služeb správcovské společnosti uvedených fondů, nebo při přenesení částek, které za uvedené služby zaplatila správcovská společnost, na uvedené fondy.
Za těchto podmínek se Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) [rozhodčí soud pro daňové věci (centrum správní arbitráže – CAAD)] rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Brání čl. 5 odst. 2 směrnice [2008/7] takové vnitrostátní právní úpravě, jako je položka 17.3.4 [TGIS], podle níž se kolkovné vybírá z provizí, jež účtují banky správcovským společnostem fondů převoditelných cenných papírů s proměnným kapitálem za to, že těmto společnostem poskytují služby spojené s bankovní činností, jejichž cílem jsou nové úpisy podílových listů, tedy získávání nových kapitálových vkladů do investičních fondů ve formě úpisu nových podílových listů vydaných těmito fondy?
2)
Brání čl. 5 odst. 2 směrnice [2008/7] vnitrostátní právní úpravě, podle níž se kolkovné vybírá z provizí za správu, jež účtují správcovské společnosti fondům převoditelných cenných papírů s proměnným kapitálem, pokud tyto provize za správu zahrnují i přefakturování provizí, jež správcovským společnostem naúčtovaly banky za činnost popsanou v první otázce?“
K předběžným otázkám
Podstatou obou otázek předkládajícího soudu, které je třeba posoudit společně, je, zda musí být čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/7 vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které se kolkovné vybírá jednak z odměny, kterou dostává finanční instituce od správcovské společnosti podílových fondů za poskytování služeb nabízení, které směřují k úpisu nově vydaných podílových listů, a to ve snaze získat nové kapitálové vklady, a jednak z částek, které dostává tato správcovská společnost od podílových fondů, pokud tyto částky zahrnují odměnu, kterou uvedená správcovská společnost zaplatila finančním institucím za tyto služby nabízení.
Úvodem je třeba připomenout, že směrnice 2008/7 podle jejího čl. 1 písm. a) upravuje ukládání nepřímých daní na kapitálové vklady v kapitálových společnostech. K těmto nepřímým daním patří i kolkovné z cenných papírů a jiné nepřímé daně se stejnými vlastnostmi jako kolkovné z cenných papírů, jak vyplývá z bodu 2 odůvodnění této směrnice.
Článek 2 odst. 2 uvedené směrnice kromě toho stanoví, že za kapitálovou společnost se považuje i každá společnost, sdružení nebo právnická osoba založená za účelem zisku, která nespadá do kategorií kapitálových společností uvedených v odstavci 1 téhož článku.
V projednávané věci z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že daní, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, je kolkovné vybírané z odměny, kterou dostávají banky za služby spočívající v nabízení nových úpisů podílových listů podílových fondů. Vyplývá z něj i to, že pojmem „investiční fondy“ se v portugalském právu rozumí soubor majetku bez právní osobnosti, který náleží členům podle obecného režimu majetkového společenství.
Soudní dvůr již přitom rozhodl, že seskupení osob bez právní osobnosti, jehož členové vkládají kapitál do samostatného majetku za účelem dosažení zisku, musí být považováno za „sdružení založené za účelem zisku“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice 2008/7, takže podle posledně uvedeného ustanovení se pro účely této směrnice považuje za kapitálovou společnost (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. listopadu 1987, Amro Aandelen Fonds,
112/86
,
EU:C:1987:488
, bod
).
Z těchto úvah vyplývá, že takové podílové fondy, jako jsou fondy dotčené ve věci v původním řízení, musí být považovány za kapitálové společnosti, a spadají proto do působnosti směrnice 2008/7.
Po těchto úvodních poznámkách je třeba připomenout, že čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/7 členským státům zakazuje, aby uložily nepřímou daň jakékoliv formy na vytvoření, vydání, přijetí na burzu nebo uvedení do oběhu akcií, podílů na společnosti nebo jiných obdobných cenných papírů anebo osvědčení nahrazujících tyto cenné papíry, jakož i obchodování s nimi, bez ohledu na osobu emitenta.
S ohledem na cíl této směrnice ovšem musí být její článek 5 vykládán široce, aby bylo zamezeno tomu, že by zákazy, které tento článek stanoví, byly zbaveny užitečného účinku. Zákaz zdanění kapitálových vkladů se tedy použije i na operace, na něž tento zákaz výslovně nemíří, pokud takové zdanění vede k tomu, že bude zdaněna operace, jež je nedílnou součástí celkové operace vzhledem ke kapitálovým vkladům (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. října 2017, Air Berlin,
C‑573/16
,
EU:C:2017:772
, body
a
a citovaná judikatura).
Soudní dvůr v této souvislosti rozhodl, že jelikož má vydání cenných papírů smysl až od okamžiku, kdy tyto cenné papíry naleznou své nabyvatele, zdaněním prvního nabytí nově vydaného cenného papíru ve skutečnosti dochází ke zdanění samotného vydání tohoto cenného papíru, jelikož toto první nabytí je nedílnou součástí celkové operace vzhledem ke kapitálovému vkladu. Cíl spočívající v zachování užitečného účinku čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/7 tedy implikuje, že „vydání“ ve smyslu tohoto ustanovení zahrnuje první nabytí cenných papírů, které se uskuteční v rámci jejich vydání (obdobně viz rozsudek ze dne 15. července 2004, Komise v. Belgie,
C‑415/02
,
EU:C:2004:450
, body
a
).
Soudní dvůr stejně tak konstatoval, že na převod právního vlastnictví k akciím, který je uskutečněn pouze pro účely operace spočívající v přijetí těchto akcií na burze a nemá důsledky pro skutečné vlastnictví těchto akcií, je třeba nahlížet jako na pouhou akcesorickou operaci, která je součástí operace přijetí akcií, jež podle čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/7 nemůže být podrobena žádnému zdanění, ať již v jakékoliv formě (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. října 2017, Air Berlin,
C‑573/16
,
EU:C:2017:772
, body
a
).
Vzhledem k tomu, že takové služby spočívající v nabízení podílových listů podílových fondů, jako jsou služby dotčené ve věci v původním řízení, jsou úzce propojeny s operacemi spočívajícími ve vydání podílových listů a jejich uvádění do oběhu ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/7, je nutno je považovat za nedílnou součást celkové operace vzhledem ke kapitálovému vkladu.
S výhradou ověření provedeného předkládajícím soudem totiž tyto fondy spadají do působnosti směrnice 2009/65, a to na základě jejího čl. 1 odst. 1 až 3. Zaplacení ceny odpovídající zakoupeným podílovým listům, což je jediný cíl operace spočívající v nabízení těchto podílových listů, se v tomto ohledu váže k podstatě kapitálových vkladů a – jak vyplývá z článku 87 směrnice 2009/65 – je podmínkou, která musí být splněna pro účely vydání dotčených podílových listů.
Z toho vyplývá, že propagace investičních nástrojů u veřejnosti ve snaze podpořit úpis podílových listů podílových fondů je nezbytným obchodním krokem, a z tohoto důvodu je nutno ji považovat za akcesorickou operaci, která je součástí operace spočívající ve vydání podílových listů uvedených fondů a jejich uvádění do oběhu.
Kromě toho je třeba uvést, že jelikož uplatnění čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/7 odvisí od úzkého propojení mezi službami spočívajícími v nabízení a takovými operacemi spočívajícími ve vydání a uvádění do oběhu, pro účely takového uplatnění není relevantní, že bylo rozhodnuto pověřit prováděním těchto operací spočívajících v nabízení třetí subjekty, a neuskutečňovat je přímo.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že toto ustanovení neváže povinnost členských států osvobodit kapitálové vklady na žádnou podmínku týkající se postavení subjektu pověřeného prováděním těchto operací. Existence či neexistence právní povinnosti využít služeb třetího subjektu není při určování toho, zda je třeba určitou operaci považovat za nedílnou součást celkové operace vzhledem ke kapitálovému vkladu, relevantní podmínkou (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 19. října 2017, Air Berlin,
C‑573/16
,
EU:C:2017:772
, bod
).
Z toho vyplývá, že takové služby spočívající v nabízení, jako jsou služby dotčené v původním řízení, jsou nedílnou součástí operace spočívající v kapitálovém vkladu, takže jejich zatížení kolkovným spadá pod zákaz stanovený v čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/7.
Kromě toho je třeba konstatovat, že pokud by toto ustanovení bránilo uložení kolkovného v případě odměn, které dostávají banky za služby spočívající v nabízení nových podílových listů podílových fondů od správcovské společnosti těchto fondů, ale bylo by možné jej z těchto odměn vybírat tehdy, když uvedená správcovská společnost odměny přefakturuje dotčeným fondům, byl by ohrožen užitečný účinek tohoto ustanovení.
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na položené otázky odpovědět tak, že čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/7 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které se kolkovné vybírá jednak z odměny, kterou dostává finanční instituce od správcovské společnosti podílových fondů za poskytování služeb nabízení, které směřují k úpisu nově vydaných podílových listů, a to ve snaze získat nové kapitálové vklady, a jednak z částek, které dostává tato správcovská společnost od podílových fondů, pokud tyto částky zahrnují odměnu, kterou uvedená správcovská společnost zaplatila finančním institucím za tyto služby nabízení.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:

Článek 5 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů

musí být vykládán v tom smyslu, že

brání vnitrostátní právní úpravě, podle které se kolkovné vybírá jednak z odměny, kterou dostává finanční instituce od správcovské společnosti podílových fondů za poskytování služeb nabízení, které směřují k úpisu nově vydaných podílových listů, a to ve snaze získat nové kapitálové vklady, a jednak z částek, které dostává tato správcovská společnost od podílových fondů, pokud tyto částky zahrnují odměnu, kterou uvedená správcovská společnost zaplatila finančním institucím za tyto služby nabízení.

Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: portugalština.