CELEX: 62021CJ0308
Eelotsusetaotlus
Lennutransport
Määrus (EÜ) nr 261/2004
Hüvitis ja abi reisijatele
Lennu tühistamine või pikaajaline hilinemine
Artikli 5 lõige 3
Hüvitamiskohustusest vabastamine
Erakorralised asjaolud
Üldine tõrge lennujaama lennukite tankimissüsteemis

Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (
ELT 2004, L 46, lk 1
; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10; parandus
ELT 2018, L 155, lk 35
), artikli 5 lõiget 3.
See taotlus on esitatud ühelt poolt KU, OP ja GC ning teiselt poolt SATA International – Azores Airlines SA (edaspidi „SATA International“) vahelises kohtuvaidluses selle reisijate õiguse üle saada nimetatud määruse alusel hüvitist üldise tõrke tõttu lennujaama tankimissüsteemis, mis tingis lennu rohkem kui kolm tundi hilinemise või lennu tühistamise.
Õiguslik raamistik
Määruse nr 261/2004 põhjendustes 1, 14 ja 15 on märgitud:
„(1)
Õhutranspordi valdkonnas ühenduse võetava meetme eesmärk on muu hulgas tagada reisijate kaitstuse kõrge tase. Peale selle tuleks täielikult võtta arvesse kõiki tarbijakaitse üldisi nõudeid.
[…]
(14)
[Montréalis 28. mail 1999 sõlmitud rahvusvahelise õhuveo nõuete ühtlustamise konventsiooni, millele Euroopa Ühendus kirjutas alla 9. detsembril 1999 ja mis kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu 5. aprilli 2001. aasta otsusega 2001/539/EÜ (
EÜT 2001, L 194, lk 38
; ELT eriväljaanne 07/05, lk 491) alusel tuleks lennuettevõtjate kohustusi piirata või nad nende täitmisest vabastada juhul, kui juhtumi põhjuseks on erakorralised asjaolud, mida ei oleks saanud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik sobivad meetmed. Sellised asjaolud võivad eelkõige esineda poliitiliselt ebastabiilsetes oludes, asjaomase lennu tegemiseks sobimatute ilmastikutingimuste tõttu, turvalisuse ohu, ettenägematute lennuohutusega seotud vajakajäämiste ning streikide korral, mis mõjutavad tegutseva lennuettevõtja toimimist.
(15)
Erakorralised asjaolud loetakse olemasolevaks, kui lennuliikluse korraldamist käsitleva otsuse mõju konkreetsele lennukile konkreetsel päeval põhjustab lennu pikaajalise hilinemise, lennu väljumise järgmisele päevale edasilükkamise või selle lennuki ühe või mitme lennu tühistamise, kuigi asjaomane lennuettevõtja on võtnud kõik mõistlikud meetmed hilinemiste või tühistamiste vältimiseks.“
Määruse artiklis 5 „Tühistamine“ on sätestatud:
„1.   Lennu tühistamise korral:
[…]
c)
on asjaomastel reisijatel õigus saada tegutsevalt lennuettevõtjalt hüvitist vastavalt artiklile 7, välja arvatud juhul, kui
i)
neid on tühistamisest teavitatud vähemalt kaks nädalat enne kavandatud väljumisaega; või
ii)
neid on teavitatud tühistamisest kahe nädala ja seitsme päeva vahel enne kavandatud väljumisaega ning neile on pakutud võimalust teekonda muuta, mis võimaldab neil välja lennata mitte rohkem kui kaks tundi enne kavandatud väljumisaega ja jõuda lõppsihtkohta hiljemalt neli tundi pärast kavandatud saabumisaega; või
iii)
neid on teavitatud tühistamisest vähem kui seitse päeva enne kavandatud väljumisaega ning neile on pakutud võimalust teekonda muuta, mis võimaldab neil välja lennata mitte rohkem kui üks tund enne kavandatud väljumisaega ja jõuda lõppsihtkohta hiljemalt kaks tundi pärast kavandatud saabumisaega.
[…]
3.   Tegutsev lennuettevõtja ei ole kohustatud maksma hüvitist vastavalt artiklile 7, kui ta suudab tõestada, et tühistamise põhjustasid erakorralised asjaolud, mida ei oleks suudetud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik vajalikud meetmed.
[…]“.
Määruse artikkel 7 „Õigus hüvitisele“ on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Kui osutatakse käesolevale artiklile, saavad reisijad hüvitist kuni:
a)
250 euro ulatuses kõikide kuni 1500 kilomeetri pikkuste lendude puhul;
b)
400 euro ulatuses kõikide üle 1500 kilomeetri pikkuste ühendusesiseste lendude ning kõikide muude 1500–3500 kilomeetri pikkuste lendude puhul;
c)
600 euro ulatuses kõikide muude kui punktides a või b nimetatud lendude puhul.
Vahemaa määramisel võetakse aluseks lõppsihtkoht, kuhu reisija jõuab lennureisist mahajätmise või lennu tühistamise tõttu pärast kavandatud aega.
[…]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
GC ostis 10. mail 2017 pileti SATA Internationali teostatud lennule S4321, mis väljus Lissabonist (Portugal) kl 12.50 ja saabus samal päeval Ponta Delgada lennujaama (Assoorid, Portugal) kl 14.15 (kohalik aeg). GC jõudis sihtkohta kl 19.30 ehk esialgsest kavandatud saabumisajast 5 tundi ja 15 minutit hiljem.
KU broneeris ümberistumisega lennu, mis võimaldas tal 10. mail 2017 reisida Lissabonist Ponta Delgada kaudu Santa Mariasse (Assoorid, Portugal). See ümberistumisega lend, mille kohta oli tehtud ühtne broneering, koosnes kahest lennust, mida teostas SATA International – nimelt lennust S4321 ja lennust SP107, mis pidi väljuma samal päeval kl 18.45 (kohalik aeg). Lennu S4321 sihtkohta hilinemise tõttu ei jõudnud KU lennule SP107, mille sihtkoht oli Santa Maria.
OP ostis 10. mail 2017 pileti SATA Internationali teostatud lennule S4142, mis väljus Picost (Assoorid, Portugal) kl 17.35 ja saabus Lissaboni kl 21.05 (kohalik aeg). Kuna lend S4142 tühistati, suunati OP 10. mail 2017 kl 21.25 väljuvale lennule S4136 Terceira (Assoorid, Portugal) – Lissabon.
Lennu S4321 hilinemise ja lennu S4142 tühistamise põhjuseks oli 10. mail 2017 alates kella 13.19 tekkinud ettenägematu ja ootamatu tõrge Lissaboni lennujaama tankimissüsteemis.
See tõrge, mis tõi kaasa kõikide selle lennujaama lennutegevuste ümberkorraldamise, tingis vajaduse kasutada läheduses asuvate lennujaamade kütuseladusid.
GC, KU ja OP esitasid igaüks SATA Internationalile määruse nr 261/2004 alusel nõude hüvitada neile tekitatud kahju, mis GC ja KU puhul oli tingitud lennu rohkem kui kolm tundi hilinemisest ja OP puhul lennu tühistamisest, mis põhjustas samuti lennu rohkem kui kolm tundi hilinemise sihtkohta. SATA International jättis need taotlused rahuldamata põhjendusel, et need hilinemised ei sõltunud tema tegevusest, vaid olid tingitud tõrkest lennujaama tankimissüsteemis, mis oli pealegi ettenägematu ja ootamatu.
Põhikohtuasja hagejad esitasid seejärel hagi Tribunal Judicial da Comarca dos Açoresile (Juízo Local Cível de Ponta Delgada – Juiz 4) (Assooride piirkondlik kohus, Ponta Delgada 4. kohalik tsiviilkohtumaja, Portugal). Nimetatud kohtul on tekkinud küsimus, kas see tõrge kujutab endast erakorralist asjaolu määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses, mis võimaldaks SATA Internationalil igasugusest vastutusest vabaneda. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud eelkõige küsimus, kuidas tõlgendada mõistet „erakorraline asjaolu“ selle sätte tähenduses, kui lennu rohkem kui kolm tundi hilinemine või lennu tühistamine on tingitud tõrkest kütuse tankimisel lendude või lennuki lähtelennujaamas ja kui see lennujaam on vastutav tankimissüsteemi haldamise eest.
Lähtudes Euroopa Kohtu praktikast, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas niisugune olukord, nagu on kirjeldatud eelmises punktis, kuulub mõiste „erakorralised asjaolud“ alla või tuleb seda pidada asjaomase lennuettevõtja tavapärasele tegevusele omaseks, mistõttu see lennuettevõtja ei saa vabaneda oma kohustusest maksta niisuguses olukorras hüvitist.
Neil asjaoludel otsustas Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Juízo Local Cível de Ponta Delgada – Juiz 4) (Assooride piirkondlik kohus, Ponta Delgada 4. kohalik tsiviilkohtumaja) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas lennu rohkem kui kolm tundi hilinemine või lennu tühistamine tõrke tõttu kütuse tankimisel lähtelennujaamas on erakorraline asjaolu [määruse nr 261/2004] artikli 5 lõike 3 tähenduses, kui tankimissüsteemi haldamise eest vastutab see lennujaam?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 261/2004 artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kui asjasse puutuvate lendude või lennuki lähtelennujaam vastutab lennukite tankimissüsteemi haldamise eest, siis võib üldist tõrget kütuse tankimisel pidada erakorraliseks asjaoluks selle sätte tähenduses.
Kõigepealt tuleb märkida, et lennu tühistamise korral on määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punktis c nähtud ette, et asjaomastel reisijatel on õigus saada tegutsevalt lennuettevõtjalt hüvitist vastavalt selle määruse artikli 7 lõikele 1, välja arvatud juhul, kui neid on sellest tühistamisest teavitatud selle punkti c alapunktides i–iii ette nähtud tähtaegade jooksul.
Määruse nr 261/2004 artikli 5 lõige 3 koostoimes selle määruse põhjendustega 14 ja 15 vabastab tegutseva lennuettevõtja siiski sellest hüvitise maksmise kohustusest, kui ta suudab tõendada, et tühistamise põhjustasid erakorralised asjaolud, mida ei oleks suudetud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik vajalikud meetmed.
Euroopa Kohus on otsustanud, et niisuguste asjaolude ilmnemisel peab tegutsev lennuettevõtja tõendama, et ta on kogu tema käsutuses olevat personali või seadmeid ja rahalisi vahendeid kasutades võtnud olukorrale vastavad meetmed, vältimaks seda, et see asjaolu viiks asjaomase lennu tühistamiseni. Siiski ei saa tegutsevalt lennuettevõtjalt nõuda, et ta teeks oma ettevõtte suutlikkuse seisukohast asjakohasel hetkel vastuvõetamatuid ohverdusi (23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Euroopa Kohus on lisaks otsustanud, et kui reisijate lend sihtkohta pikaajaliselt ehk kolm tundi või rohkem hilineb, on neil õigus saada hüvitist määruse nr 261/2004 artikli 7 alusel (vt selle kohta 19. novembri 2009. aasta kohtuotsus Sturgeon jt,
C‑402/07 ja C‑432/07
,
EU:C:2009:716
, punktid
ja
, ning 23. oktoobri 2012. aasta kohtuotsus Nelson jt,
C‑581/10 ja C‑629/10
,
EU:C:2012:657
, punktid
ja
). Sellegipoolest ei anna niisugune hilinemine reisijatele õigust saada hüvitist, kui lennuettevõtja suudab tõendada, et pikaajalise hilinemise põhjustasid erakorralised asjaolud, mida ei oleks suudetud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik vajalikud meetmed (19. novembri 2009. aasta kohtuotsus Sturgeon jt,
C‑402/07 ja C‑432/07
,
EU:C:2009:716
, punkt
, ja 23. oktoobri 2012. aasta kohtuotsus Nelson jt,
C‑581/10 ja C‑629/10
,
EU:C:2012:657
, punkt
).
Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tähistab mõiste „erakorralised asjaolud“ määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses sündmusi, mis oma olemuselt või päritolult ei ole omased asjaomase lennuettevõtja tavapärasele tegevusele ja väljuvad tema tegeliku kontrolli alt, kusjuures need kaks tingimust on kumulatiivsed ja neid tuleb igal üksikjuhtumil eraldi hinnata (23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Esiteks tuleb seega käesoleval juhul kindlaks teha, kas üldine tõrge kütuse tankimisel võib oma olemuselt või päritolult olla sündmus, mis ei ole omane asjaomase lennuettevõtja tavapärasele tegevusele, kui asjasse puutuvate lendude või lennuki lähtelennujaam vastutab tankimissüsteemi haldamise eest.
Kuna kütus on reisijate õhuveoks hädavajalik, kuuluvad tankimistoimingud põhimõtteliselt lennuettevõtja tavapärase tegevuse alla. Samuti võib asjaomase lennuettevõtja personaliga koostöös läbi viidud tankimistoimingul ette tulnud tehniline probleem olla sündmus, mis kuulub selle tavapärase tegevuse juurde (vt analoogia alusel 4. aprilli 2019. aasta kohtuotsus Germanwings,
C‑501/17
,
EU:C:2019:288
, punkt
).
Kui aga see tankimisprobleem on tingitud üldisest tõrkest lennujaama hallatavas tankimissüsteemis, tuleb seda eristada eelmises punktis nimetatud juhust, kuna niisugust sündmust ei saa samastada tehnilise probleemiga, mis oma olemuselt piirdub üheainsa õhusõidukiga. Nimetatud tankimisprobleemi ei saa seega pidada lahutamatult seotuks selle õhusõiduki töötamisega, mis oleks pidanud tegema kõnealuse tühistatud lennu või mis tegi hilinenud lennu (vt analoogia alusel 26. juuni 2019. aasta kohtuotsus Moens,
C‑159/18
,
EU:C:2019:535
, punkt
). Sellest tulenevalt ei saa sellist sündmust pidada oma olemuselt või päritolult asjaomase lennuettevõtja tavapärasele tegevusele omaseks.
Kuna kaks tingimust, mis moodustavad mõiste „erakorralised asjaolud“ määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses, on kumulatiivsed, tuleb teiseks kindlaks teha, kas nimetatud sündmus väljub täielikult asjaomase lennuettevõtja tegeliku kontrolli alt.
Sellega seoses tuleneb Euroopa Kohtu praktikast, mis käsitleb mõistet „erakorralised asjaolud“ määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses, et sündmusi, mille päritolu on „ettevõttesisene“, tuleb eristada sündmustest, mille päritolu on tegutseva lennuettevõtja suhtes „ettevõtteväline“ (23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkt
). Nn ettevõtteväliste sündmuste tähenduses kuuluvad selle mõiste alla seega sündmused, mis on tingitud lennuettevõtja tegevusest ja ettevõttevälistest asjaoludest, mis praktikas võivad olla suhteliselt sagedased, kuid mille üle lennuettevõtjal ei ole kontrolli, sest need on tingitud looduslikust asjaolust või kolmanda isiku tegevusest – nagu muu lennuettevõtja või avaliku või erasektori osaleja, kes sekkub lennu- või lennujaama tegevusse (vt selle kohta 23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punktid
ja
).
Seega, kui lennujaama tankimissüsteemi haldab lennujaam või kolmas isik, tuleb üldist tõrget kütuse tankimisel pidada sündmuseks, mille päritolu on lennuettevõtja suhtes ettevõtteväline ja mis seega väljub tema tegeliku kontrolli alt.
Siiski, nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 17–19, kuna lennuettevõtja, kelle lend on pikaajaliselt hilinenud või tühistatud erakorralise asjaolu tõttu määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses koostoimes selle määruse põhjendustega 14 ja 15, peab hüvitise maksmise kohustusest vabanemiseks tõendama, et seda asjaolu ei oleks suudetud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik vajalikud meetmed, ja et ta võttis olukorrale vastavad meetmed, et selle tagajärgi ära hoida, on riigisisese kohtu ülesanne põhikohtuasja kõiki asjaolusid ja asjaomase lennuettevõtja esitatud tõendeid arvesse võttes hinnata, kas asjaomane lennuettevõtja võttis oma ettevõtte suutlikkuse seisukohast asjakohasel hetkel vastuvõetamatuid ohverdusi tegemata niisuguseid meetmeid, kasutades eelkõige kõiki tema käsutuses olevaid vahendeid, et tagada mõistlik, rahuldav ja kiire teekonna muutmine neile reisijatele, keda lennu pikaajaline hilinemine või tühistamine mõjutas, kooskõlas eelkõige eesmärgiga tagada reisijate kaitstuse kõrge tase, millele on viidatud kõnealuse määruse põhjenduses 1 (vt selle kohta 30. märtsi 2022. aasta kohtumäärus Orbest,
C‑659/21
, ei avaldata,
EU:C:2022:254
, punkt
).
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 261/2004 artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kui asjaomase lennu või lennuki lähtelennujaam vastutab õhusõidukite tankimissüsteemi haldamise eest, siis võib üldist tõrget kütuse tankimisel pidada erakorraliseks asjaoluks selle sätte tähenduses.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kaheksas koda) otsustab:

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kui asjasse puutuvate lendude või lennuki lähtelennujaam vastutab õhusõidukite tankimissüsteemi haldamise eest, siis võib üldist tõrget kütuse tankimisel pidada erakorraliseks asjaoluks selle sätte tähenduses.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: portugali.