CELEX: 62016CJ0525
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Konkurencija
Piktnaudžiavimas dominuojančia padėtimi
SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punktas
Sąvoka „konkurencijos atžvilgiu nepalanki padėtis“
Diskriminacinės kainos žemesnės pakopos rinkoje
Autorių teisėms gretutinių teisių administravimo organizacija
Mokestis, kurį turi mokėti televizijos signalo ir jo turinio perdavimo mokamos paslaugos nacionaliniai tiekėjai

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punkto išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia S. A
. (toliau – MEO) ir
Autoridade da Concorrência
(Konkurencijos institucija, Portugalija) ginčą dėl pastarosios sprendimo nutraukti bylą, pradėtą nagrinėti dėl MEO skundo dėl GDA –
Cooperativa de Gestão dos Direitos dos Artistas Intérpretes Ou Executantes
(Atlikėjų teisių kolektyvinio administravimo organizacija, Portugalija; toliau – GDA), dėl tariamo piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi, kurį sudarė, be kita ko, tai, kad buvo diskriminuojama nustatant mokesčio dydį, kurį GDA taikė MEO, kaip televizijos signalo ir jo turinio perdavimo mokamos paslaugos tiekėjai.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
2002 m. gruodžio 16 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1/2003 dėl konkurencijos taisyklių, nustatytų [SESV 101 ir 102] straipsniuose, įgyvendinimo (
OL L 1, 2003, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 8 sk., 2 t., p. 205) 3 straipsnio 1 dalies paskutinis sakinys suformuluotas taip:
„Valstybių narių konkurencijos institucijos ar nacionaliniai teismai, taikydami nacionalinius konkurencijos įstatymus bet kuriam [SESV 102] straipsniu draudžiamam piktnaudžiavimui, taiko ir [SESV 102] straipsnio nuostatas.“
Portugalijos teisė
Novo Regime Juridíco da Concorrência
(Nauja teisinė konkurencijos sistema) 11 straipsnio 1 dalies ir 2 dalies c punkto turinys yra toks pats kaip ir SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punkto.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
GDA yra kooperatinė pelno nesiekianti atlikėjų teisių kolektyvinio administravimo organizacija, administruojanti savo narių ir užsienio administravimo organizacijų, su kuriomis ji yra pasirašiusi atstovavimo ir (arba) tarpusavio pagalbos sutartis, narių autorių teisėms gretutines teises. Vykdant šią užduotį pagrindinė GDA veikla – tai mokesčių, susijusių su naudojimusi gretutinėmis teisėmis, rinkimas ir gautų sumų paskirstymas teisių turėtojams.
Ši organizacija šiuo metu yra vienintelė institucija, kuriai pavesta vykdyti gretutinių teisių kolektyvinį administravimą Portugalijoje.
Vieni iš subjektų, naudojančių GDA narių, taip pat užsienio analogiškų organizacijų, su kuriomis GDA yra pasirašiusi atstovavimo ar tarpusavio pagalbos sutartis, kūrinius, yra televizijos signalo ir jo turinio perdavimo mokamos paslaugos teikėjai. Ieškovė pagrindinėje byloje MEO yra viena iš šių teikėjų, dėl to ji yra GDA klientė.
2010–2013 m. didmeninėje pasiūloje GDA vienu metu taikė tris tarifus, nustatydama skirtingus tarifus įvairiems televizijos signalo ir jo turinio perdavimo mokamos paslaugos teikėjams.
Iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad GDA taikė MEO tarifą, nustatytą 2012 m. balandžio 10 d. savavališkame sprendime. Taikytinoje nacionalinėje teisėje nustatyta, kad per derybas nesusitarus dėl mokesčių, šalys turi kreiptis į arbitražą.
2014 m. birželio 24 d. ir spalio 22 d.
PT Comunicações SA
, MEO teisių pirmtakė, Konkurencijos institucijai pateikė skundą dėl GDA dėl galimo piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi. Šį piktnaudžiavimą esą lėmė tai, kad GDA nustatė per dideles kainas, kiek tai susiję su autorių teisėms gretutinių teisių įgyvendinimu, ir taip pat taikė skirtingas sąlygas MEO ir kitai televizijos signalo ir jo turinio perdavimo mokamos paslaugos teikėjai
NOS Comunicações SA
(toliau – NOS).
2015 m. kovo 19 d. Konkurencijos institucija pradėjo tyrimą, jis buvo užbaigtas 2016 m. kovo 3 d. sprendimu nutraukti bylą motyvuojant tuo, kad nebuvo pakankamai įtikinamų piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi įrodymų.
Konkurencijos institucija konstatavo, kad 2009–2013 m. tam tikriems klientams GDA taikė skirtingus tarifus. Vis dėlto ši institucija, remdamasi, be kita ko, televizijos signalo ir jo turinio perdavimo paslaugos mažmeninės pasiūlos sąnaudų, pelno ir rentabilumo struktūra, priėjo prie išvados, kad šis tarifų diferencijavimas neturėjo ribojamojo poveikio MEO konkurencinei padėčiai.
Anot minėtos institucijos, tam, kad būtų nustatytas SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punkto pažeidimas, kainų diskriminacija turi galėti faktiškai iškraipyti konkurenciją rinkoje ir dėl to viena ar kelios konkuruojančios įmonės turi atsidurti konkurencijos atžvilgiu nepalankioje padėtyje, palyginti su kitomis įmonėmis. Aiškinimas, pagal kurį visi diskriminuojantys dominuojančią padėtį užimančios įmonės veiksmai
ipso facto
lemia SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punkto pažeidimą, prieštarautų Teisingumo Teismo jurisprudencijai.
MEO pateikė ieškinį
Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão
(Konkurencijos, reguliavimo ir priežiūros teismas, Portugalija), prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, dėl 2016 m. kovo 3 d. Konkurencijos institucijos sprendimo nutraukti bylą, teigdama, kad tame sprendime yra padaryta teisės klaida, nes užuot įvertinusi nepalankios konkurencinės padėties kriterijų, išaiškintą Teisingumo Teismo jurisprudencijoje, ši institucija nagrinėjo, ar tai buvo didelis ir apskaičiuojamas konkurencijos iškraipymas. Anot MEO, remiantis minėta jurisprudencija Konkurencijos institucija turėjo išnagrinėti, ar atitinkami veiksmai galėjo iškraipyti konkurenciją.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad GDA turima faktinė monopolija reikšmingoje rinkoje iš principo leidžia manyti, jog ji užima dominuojančią padėtį. Tačiau tas teismas taip pat nurodo, kad yra požymių, jog televizijos signalo ir jo turinio perdavimo mokamos paslaugos teikėjai turi didelę derybinę galią GDA atžvilgiu.
Anot šio teismo, 2016 m. kovo 3 d. sprendimas nutraukti bylą grindžiamas tuo, kad tarifų, kuriuos GDA taikė atitinkamai MEO ir NOS, skirtumas yra nedidelis, palyginti su vidutinėmis sąnaudomis, todėl šis skirtumas negalėjo pakenkti MEO konkurencinei padėčiai, nes ji galėjo padengti šį skirtumą. Minėtas teismas šiuo aspektu pažymi, kad MEO dalis televizijos signalo ir jo turinio perdavimo mokamų paslaugų pasiūlos rinkoje padidėjo laikotarpiu, kuriuo GDA taikė skirtingus tarifus MEO ir NOS.
Nagrinėjant pagrindinę bylą MEO pateikė skaičius, susijusius su bendromis ir vidutinėmis sąnaudomis kiekvienam vartotojui, kurias patyrė atitinkamai MEO ir NOS. MEO taip pat pateikė skaičius, susijusius su jos pelnu ir rentabilumu atitinkamu laikotarpiu, t. y. 2010–2013 m.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad neatmestina galimybė, jog ši tarifų diferenciacija neigiamai paveikė MEO konkurencingumą.
Anot šio teismo, iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad tam tikri prekybos partnerius diskriminuojantys veiksmai dėl savo pobūdžio gali lemti nepalankią konkurencinę padėtį. Be to, iš šios jurisprudencijos matyti, kad kai esama diskriminuojančių veiksmų pirmoje grandyje, darančių poveikį toje pačioje reikšmingoje rinkoje veikiantiems tiesioginiams konkurentams, pakanka įrodyti, kad šie veiksmai gali apriboti konkurenciją. Kiek tai susiję su diskriminacija žemesnės pakopos rinkoje, kaip antai nagrinėjamojoje pagrindinėje byloje, taip pat nėra reikalo
a priori
konkrečiai išnagrinėti poveikio įmonių, kurioms padaryta neigiama įtaka, konkurencinei padėčiai.
Vis dėlto Teisingumo Teismas dar nėra aiškiai nusprendęs dėl galimo piktnaudžiavimo dominuojančia padėtimi konkretaus poveikio konkurencijai reikšmės, siekiant nustatyti „konkurencijos atžvilgiu nepalankią padėtį“, kaip ji suprantama pagal SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punktą.
Šiomis aplinkybėmis
Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão
(Konkurencijos, reguliavimo ir priežiūros teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
Dėl prejudicinių klausimų
Savo klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar sąvoka „konkurencijos atžvilgiu nepalanki padėtis“, kaip ji suprantama pagal SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punktą, turi būti aiškinama kaip reikalaujanti išanalizuoti dominuojančią padėtį užimančios įmonės konkretų diferencijuotų kainų taikymo poveikį įmonės, kuriai padaryta neigiama įtaka, konkurencinei padėčiai ir, prireikus, ar reikia atsižvelgti į šio poveikio dydį.
Remiantis SESV 102 straipsnio pirma pastraipa ir antros pastraipos c punktu, vidaus rinkoje ar didelėje jos dalyje dominuojančią padėtį užimančioms įmonėms draudžiama prekybos partneriams taikyti nevienodas sąlygas lygiaverčiams sandoriams, dėl ko jie patenka į konkurencijos atžvilgiu nepalankią padėtį, jei gali būti paveikta valstybių narių tarpusavio prekyba.
Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punkte įtvirtintu specialiu diskriminacijos draudimu siekiama užtikrinanti, kad konkurencija vidaus rinkoje nebūtų iškraipyta. Dominuojančią padėtį užimančios įmonės komercinis elgesys neturi iškraipyti konkurencijos aukštesnės ar žemesnės pakopos rinkoje, t. y. konkurencijos tarp šios įmonės tiekėjų ar klientų. Minėtos įmonės kontrahentai neturi patekti į palankią ar nepalankią padėtį atsižvelgiant į jų tarpusavio konkurenciją (2007 m. kovo 15 d. Sprendimo British Airways / Komisija,
C‑95/04 P
,
EU:C:2007:166
,
punktas). Taigi nėra būtina, kad piktnaudžiavimu būtų daromas poveikis pačios dominuojančią padėtį užimančios įmonės konkurencinei padėčiai toje pačioje rinkoje, kurioje ji veikia, palyginti su jos konkurentais.
Tam, kad būtų įvykdytos SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punkto taikymo sąlygos, reikia konstatuoti, kad dominuojančią padėtį užimančios įmonės elgesys rinkoje yra ne tik diskriminuojantis – juo dar siekiama iškraipyti šį konkurencinį santykį, t. y. pabloginti vienų šios įmonės prekybos partnerių konkurencinę padėtį kitų partnerių atžvilgiu (2007 m. kovo 15 d. Sprendimo British Airways / Komisija,
C‑95/04 P
,
EU:C:2007:166
,
punktas ir nurodyta jurisprudencija).
Kaip generalinis advokatas iš esmės pažymėjo savo išvados 63 punkte, siekiant nustatyti, ar dominuojančią padėtį užimanti įmonė savo prekybos partnerius diskriminuodama dėl kainų siekia iškraipyti konkurenciją žemesnės pakopos rinkoje, vien tai, kad ūkio subjektai, kuriems buvo taikomos didesnės kainos nei jų konkurentams už lygiavertes paslaugas taikomi tarifai, iš karto atsiduria nepalankioje padėtyje, vis dėlto nereiškia, kad konkurencija yra ar gali būti iškraipyta.
Iš tiesų tik tuo atveju, jei dominuojančią padėtį užimančios įmonės veiksmais, atsižvelgiant į visas bylos aplinkybes, siekiama iškraipyti šių prekybos partnerių tarpusavio konkurenciją, konkuruojančių prekybos partnerių diskriminaciją galima laikyti piktnaudžiavimu. Vis dėlto esant tokiai situacijai negali būti reikalaujama dar įrodyti atskirų prekybos partnerių konkurencinės padėties realaus ir apskaičiuojamo pablogėjimo (2007 m. kovo 15 d. Sprendimo British Airways / Komisija,
C‑95/04 P
,
EU:C:2007:166
,
punktas).
Taigi, kaip generalinis advokatas pažymėjo savo išvados 86 punkte, svarbu išnagrinėti visas reikšmingas aplinkybes siekiant nustatyti, ar diskriminacija dėl kainų lemia konkurenciniu atžvilgiu nepalankią padėtį arba kelia tokią riziką, kaip tai suprantama pagal SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punktą.
Kiek tai susiję su tuo, ar taikant SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punktą būtina atsižvelgti į galimo konkurencijos iškraipymo sunkumą, reikia pažymėti, kad negalima pateisinti juntamumo ribos (
de minimis
) nustatymo, siekiant įrodyti piktnaudžiavimą dominuojančia padėtimi (šiuo klausimu žr. 2015 m. spalio 6 d. Sprendimo Post Danmark,
C‑23/14
,
EU:C:2015:651
,
punktą).
Vis dėlto tam, kad diskriminacija dėl kainų, numatyta SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punkte, galėtų sukurti konkurencijos atžvilgiu nepalankią padėtį, ji turi daryti neigiamą įtaką ūkio subjekto, kuriam buvo taikomi didesni tarifai nei jo konkurentams, interesams.
Kai Konkurencijos institucija ar kompetentingas nacionalinis teismas atlieka šio sprendimo 28 punkte nurodytą konkretų nagrinėjimą, jie turi atsižvelgti į visas jų nagrinėjamo atvejo aplinkybes. Šiame kontekste tokia institucija ar teismas gali vertinti įmonės dominuojančią padėtį, derybinę galią dėl tarifų, jų taikymo sąlygas, tvarką, trukmę ir dydį, taip pat tai, ar esama strategijos išstumti iš žemesnės pakopos rinkos vieną iš jos prekybos partnerių, kuris yra bent jau tiek pat produktyvus kaip jo konkurentai (pagal analogiją žr. 2017 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Intel / Komisija,
C‑413/14 P
,
EU:C:2017:632
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
Šiuo atveju, pirma, kiek tai susiję su dominuojančia padėtimi ir derybine galia nustatant tarifus žemesnės pakopos rinkoje, iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad MEO ir NOS yra pagrindinės GDA klientės. Šiuo aspektu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, jog yra požymių, kad jos turi tam tikrą derybinę galią GDA atžvilgiu.
Be to, iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti (tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas), kad GDA kainų sudarymą reglamentuoja įstatymas, kuris įpareigoja šalis nesant susitarimo kreiptis į arbitražą. Tokioje situacijoje, kaip buvo bent jau nuo laikotarpio, su kuriuo susijęs ginčas, tam tikro momento, kalbant apie MEO nustatomas kainas, GDA taikė tik arbitražo sprendime nustatytus tarifus.
Antra, dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamų tarifų taikymo trukmės ir dydžio prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad, viena vertus, 2010–2013 m. buvo taikomi diferencijuoti tarifai. Kita vertus, kiek tai susiję su sumomis, kurias MEO kasmet mokėjo GDA, iš 2016 m. kovo 3 d. Konkurencijos institucijos sprendime nutraukti bylą pateiktos informacijos, kurios tikslumą galės patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, matyti, kad minėtos sumos sudarė palyginti nedidelę visų sąnaudų, kurias MEO patyrė teikdama mažmeninę prieigos prie televizijos signalo paslaugą sudarant abonemento sutartį, procentinę dalį ir kad tarifų diferencijacija turėjo ribotą įtaką MEO pelnui šioje srityje. Kaip generalinis advokatas pažymėjo savo išvados 104 punkte, jei tarifų diferencijacijos įtaka ūkio subjekto, kuris mano patyręs žalos, sąnaudoms ar jo rentabilumui ir pelnui nėra didelė, tam tikrais atvejais galima daryti išvadą, kad ši tarifų diferencijacija negali daryti jokio poveikio šio ūkio subjekto konkurencinei padėčiai.
Trečia, svarbu pažymėti, kad tokioje situacijoje, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai diferencijuoti tarifai taikomi tik žemesnės pakopos rinkoje, dominuojančią padėtį užimanti įmonė iš principo neturi jokio suinteresuotumo išstumti iš žemesnės pakopos rinkos vieno iš savo prekybos partnerių. Bet kuriuo atveju, Teisingumo Teismui pateiktoje bylos medžiagoje nėra jokių įrodymų, kad GDA siekė tokio tikslo.
Atsižvelgdamas į visa tai, kas išdėstyta pirma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamos tarifų diferenciacijos MEO galėjo atsidurti konkurencijos atžvilgiu nepalankioje padėtyje.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti taip: sąvoka „konkurencijos atžvilgiu nepalanki padėtis“, kaip ji suprantama pagal SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punktą, turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai dominuojančią padėtį užimanti įmonė taiko diskriminacines kainas prekybos partneriams žemesnės pakopos rinkoje, ji apima situaciją, kai šie veiksmai gali iškraipyti šių prekybos partnerių tarpusavio konkurenciją. Tam, kad būtų konstatuota tokia „konkurencijos atžvilgiu nepalanki padėtis“, nereikalaujama įrodyti faktinio ir apskaičiuojamo konkurencinės padėties pablogėjimo, bet šis konstatavimas turi būti grindžiamas visų reikšmingų konkretaus atvejo aplinkybių analize, kuri leidžia padaryti išvadą, kad minėti veiksmai turi įtakos vieno ar kelių prekybos partnerių sąnaudoms, pelnui ar kitam reikšmingam interesui, todėl šie veiksmai gali padaryti neigiamą poveikį šiai padėčiai.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

Sąvoka „konkurencijos atžvilgiu nepalanki padėtis“, kaip ji suprantama pagal SESV 102 straipsnio antros pastraipos c punktą, turi būti aiškinama taip, kad tuo atveju, kai dominuojančią padėtį užimanti įmonė taiko diskriminacines kainas prekybos partneriams žemesnės pakopos rinkoje, ji apima situaciją, kai šie veiksmai gali iškraipyti šių prekybos partnerių tarpusavio konkurenciją. Tam, kad būtų konstatuota tokia „konkurencijos atžvilgiu nepalanki padėtis“, nereikalaujama įrodyti faktinio ir apskaičiuojamo konkurencinės padėties pablogėjimo, bet šis konstatavimas turi būti grindžiamas visų reikšmingų konkretaus atvejo aplinkybių analize, kuri leidžia padaryti išvadą, kad minėti veiksmai turi įtakos vieno ar kelių prekybos partnerių sąnaudoms, pelnui ar kitam reikšmingam interesui, todėl šie veiksmai gali padaryti neigiamą poveikį šiai padėčiai.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: portugalų.