CELEX: 62018CJ0223
Odvolanie
Ochranná známka Európskej únie
Nariadenie (ES) č. 207/2009
Konanie vo veci zrušenia
Obrazová ochranná známka vyobrazujúca kríž na bočnej strane športovej obuvi
Zamietnutie návrhu na vyhlásenie neplatnosti

Spoločnosť Deichmann SE sa svojím odvolaním domáha zrušenia rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie zo 17. januára 2018, Deichmann/EUIPO – Munich (Vyobrazenie kríža na bočnej strane športovej topánky) (T‑68/16, ďalej len „napadnutý rozsudok“,
EU:T:2018:7
), ktorým Všeobecný súd zamietol jej žalobu o zrušenie rozhodnutia štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zo 4. decembra 2015 (vec R 2345/2014‑4), týkajúceho sa konania vo veci zrušenia medzi spoločnosťami Deichmann a Munich SL (ďalej len „sporné rozhodnutie“).
Právny rámec
Nariadenie Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1
) bolo zmenené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2424 zo 16. decembra 2015 (
Ú. v. EÚ L 341, 2015, s. 21
), ktoré nadobudlo účinnosť 23. marca 2016. Zmenené nariadenie č. 207/2009 bolo s účinnosťou od 1. októbra 2017 zrušené a nahradené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1
). Vzhľadom však na dátum podania predmetného návrhu na vyhlásenie neplatnosti, a to 26. januára 2011, ktorý je rozhodujúci na účely určenia príslušného práva, sa tento spor riadi ustanoveniami nariadenia č. 207/2009.
Článok 15 nariadenia č. 207/2009 s názvom „Používanie ochranných známok [Európskej únie]“ v odseku 1 písm. a) stanovuje:
„Ak počas obdobia piatich rokov po zápise majiteľ nepoužíval riadne ochrannú známku [Európskej únie] v [Únii] v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná, alebo ak takéto používanie bolo pozastavené nepretržite päť rokov, ochranná známka [Európskej únie] je predmetom sankcií uvedených v tomto nariadení, pokiaľ neexistujú oprávnené dôvody jej nepoužívania.
Za používanie v zmysle odseku 1 sa považuje taktiež:
a)
používanie ochrannej známky [Európskej únie] v podobe, ktorá sa líši od podoby, v akej bola zapísaná, v prvkoch, ktoré nemenia rozlišovaciu spôsobilosť ochrannej známky.“
Článok 51 tohto nariadenia, nazvaný „Dôvody na zrušenie“, v odseku 1 písm. a) stanovuje:
„Práva majiteľa ochrannej známky [Európskej únie] sa vyhlásia za zrušené na základe návrhu podaného úradu alebo na základe vzájomného návrhu v konaní o porušení:
a)
ak sa nepretržite počas piatich rokov ochranná známka riadne nepoužívala v [Únii] v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná, a pre jej nepoužívanie neexistujú žiadne náležité dôvody; žiadna osoba však nemôže podať návrh na zrušenie práv majiteľa ochrannej známky [Európskej únie] v prípade, ak sa počas obdobia medzi uplynutím päťročného obdobia a podaním návrhu alebo vzájomného návrhu skutočné používanie ochrannej známky začalo alebo obnovilo; začatie alebo obnova používania v lehote troch mesiacov pred podaním návrhu alebo vzájomného návrhu, ktoré sa začalo najskôr po uplynutí nepretržitého obdobia piatich rokov nepoužívania, sa však nebude brať do úvahy tam, kde dôjde k prípravám na začatie alebo obnovu používania iba po tom, ako sa majiteľ dozvedel, že možno podať návrh alebo vzájomný návrh.“
Vykonávacie nariadenie Komisie (EÚ) 2017/1431 z 18. mája 2017, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá vykonávania niektorých ustanovení nariadenia č. 207/2009 (
Ú. v. EÚ L 205, 2017, s. 39
) a ktoré sa podľa článku 38 začalo uplatňovať až od 1. októbra 2017, to znamená, že až po vydaní sporného rozhodnutia, v článku 3, nazvanom „Vyjadrenie ochrannej známky“, stanovuje:
„1.   Ochranná známka je vyjadrená v akejkoľvek vhodnej forme s využitím všeobecne dostupných technológií, pokiaľ je možné ju jasne, presne, samostatne, ľahko dostupným spôsobom, zrozumiteľne, trvanlivo a objektívne reprodukovať v registri, aby príslušné orgány a verejnosť mohli jasne a presne určiť predmet ochrany poskytnutej majiteľovi ochrannej známky.
2.   Vyjadrenie ochrannej známky musí vymedzovať predmet zápisu. Pokiaľ je vyjadrenie sprevádzané opisom podľa odseku 3 písm. d), e), f) bod[u] ii), h) alebo odseku 4, tento opis musí byť v zhode s vyjadrením a nesmie rozširovať jeho rozsah.
3.   Ak ide o prihlášku ochrannej známky niektorého z druhov uvedených v písm. a) až j), musí sa to v nej uviesť. Bez toho, aby boli dotknuté odseky 1 a 2, musia byť druh ochrannej známky a jej vyjadrenie navzájom v zhode takto:
a)
v prípade ochrannej známky pozostávajúcej výlučne zo slov alebo písmen, čísel, ostatných štandardných typografických znakov alebo ich kombinácií (slovná ochranná známka), sa ochranná známka vyjadrí predložením reprodukcie označenia v obvyklom písme a v obvyklom rozložení, bez akýchkoľvek grafických prvkov alebo farieb;
b)
v prípade ochrannej známky využívajúcej neobvyklé znaky, štylizáciu alebo rozloženie, grafický prvok alebo farbu (obrazová ochranná známka), vrátane známok, ktoré pozostávajú výlučne z obrazových prvkov alebo kombinácie slovných a obrazových prvkov, sa ochranná známka vyjadrí predložením reprodukcie označenia znázorňujúceho všetky jeho prvky a v príslušných prípadoch aj jeho farby;
c)
v prípade ochrannej známky, ktorá pozostáva z trojrozmerného tvaru alebo ho obsahuje vrátane nádoby, obalu, samotného výrobku alebo jeho vonkajšej úpravy (priestorová ochranná známka), sa ochranná známka vyjadrí predložením buď grafickej reprodukcie tvaru, zahŕňajúceho aj obrazový materiál vytvorený počítačom, alebo fotografickou reprodukciou. Grafická alebo fotografická reprodukcia môže zahŕňať rôzne pohľady. V prípade, že vyjadrenie nie je predložené elektronicky, môže obsahovať najviac šesť rôznych pohľadov;
d)
v prípade ochrannej známky spočívajúcej v osobitnom spôsobe, ktorým je ochranná známka na tovar umiestnená alebo pripevnená (pozičná ochranná známka), sa ochranná známka vyjadrí predložením reprodukcie, ktoré primerane uvádza pozíciu ochrannej známky a jej veľkosť alebo rozmery s ohľadom na relevantné výrobky. Prvky, ktoré netvoria súčasť predmetu zápisu, sú vizuálne označené, pokiaľ možno, prerušovanými alebo bodkovanými čiarami. Vyjadrenie môže byť sprevádzané opisom podrobne uvádzajúcim, akým spôsobom je označenie na výrobky pripevnené;
e)
v prípade ochrannej známky tvorenej výlučne sadou prvkov, ktoré sa pravidelne opakujú (ochranná známka vzoru), sa ochranná známka vyjadrí predložením reprodukcie, ktorá znázorňuje opakujúci sa vzor. Vyjadrenie môže byť sprevádzané opisom podrobne uvádzajúcim, ako sa jeho prvky pravidelne opakujú;
f)
v prípade farebnej ochrannej známky:
i)
pokiaľ je ochranná známka tvorená výlučne jednou farbou bez obrysov, vyjadrí sa predložením reprodukcie tejto farby a uvedením tejto farby prostredníctvom odkazu na všeobecne uznávaný kód farby;
ii)
pokiaľ je ochranná známka tvorená výlučne kombináciou farieb bez obrysov, vyjadrí sa predložením reprodukcie znázorňujúcej systematické usporiadanie tejto farebnej kombinácie jednotným a vopred stanoveným spôsobom a uvedením týchto farieb prostredníctvom odkazu na všeobecne uznávaný kód farby. Je možné priložiť aj opis podrobne uvádzajúci systematické usporiadanie farieb;
g)
v prípade ochrannej známky, ktorá je tvorená výlučne zvukom alebo kombináciou zvukov (zvuková ochranná známka), sa ochranná známka vyjadrí predložením audiosúboru reprodukujúceho zvuk alebo presným zaznamenaním zvuku v notovom zápise;
h)
v prípade ochrannej známky, ktorá je tvorená pohybom alebo zmenou pozície prvkov na známke, resp. ktorej súčasťou je pohyb alebo zmena pozície prvkov na známke (pohybová ochranná známka), sa ochranná známka vyjadrí predložením videosúboru alebo série po sebe idúcich statických obrazov znázorňujúcich pohyb alebo zmenu pozície. V prípade použitia statických obrazov je možné ich očíslovať alebo doplniť o opis vysvetľujúcich ich poradie;
i)
v prípade ochrannej známky, ktorá je tvorená kombináciou obrazu a zvuku, resp. ktorej súčasťou je kombinácia obrazu a zvuku (multimediálna ochranná známka), sa ochranná známka vyjadrí predložením audiovizuálneho súboru obsahujúceho kombináciu obrazu a zvuku;
j)
v prípade ochrannej známky, ktorá je tvorená prvkami s holografickými znakmi (holografická ochranná známka), sa ochranná známka vyjadrí predložením videosúboru alebo grafickej alebo fotografickej reprodukcie obsahujúcej pohľady, ktoré sú potrebné pre náležité rozoznanie holografického efektu v jeho plnom rozsahu.
4.   Pokiaľ ochranná známka nepatrí k žiadnemu z druhov uvedených v odseku 3, jej vyjadrenie musí spĺňať požiadavky stanovené v odseku 1 a môže byť doplnená o opis.
5.   Ak je vyjadrenie predložené elektronicky, výkonný riaditeľ určí formát a veľkosť elektronického súboru, ako aj všetky ostatné príslušné technické špecifikácie.
6.   Ak vyjadrenie nie je predložené elektronicky, ochranná známka sa reprodukuje na jednom hárku papiera oddelene od hárku, na ktorom je uvedený text prihlášky. Tento hárok, na ktorom je reprodukovaná ochranná známka, musí obsahovať všetky relevantné pohľady alebo obrazy a jeho veľkosť nesmie prekročiť formát DIN A4 (výška 29,7 cm, šírka 21 cm). Ponechá sa okraj najmenej 2,5 cm.
7.   Pokiaľ nie je zrejmá správna orientácia ochrannej známky, uvedie sa doplnením slov „horná časť“ na každej reprodukcii.
8.   Reprodukcia známky má takú kvalitu, aby sa umožnilo:
a)
jej zmenšenie na veľkosť maximálne 8 cm na šírku a 8 cm na výšku,
alebo
b)
jej zväčšenie na veľkosť maximálne 8 cm na šírku a 8 cm na výšku.
9.   Predloženie vzorky nepredstavuje náležité vyjadrenie ochrannej známky.“
Okolnosti predchádzajúce sporu a sporné rozhodnutie
Okolnosti predchádzajúce sporu, ako vyplývajú z bodov 1 až 14 napadnutého rozsudku, možno zhrnúť takto.
Vedľajší účastník konania, spoločnosť Munich, podala 6. novembra 2002 na EUIPO prihlášku ochrannej známky Európskej únie podľa nariadenia č. 207/2009.
Obrazová ochranná známka, o ktorej zápis sa žiadalo (ďalej len „predmetná ochranná známka“), bola vyobrazená takto:
Výrobky uvedené v prihláške patria do triedy 25 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú tomuto opisu: „Športová obuv“.
Dotknutá ochranná známka bola zapísaná 24. marca 2004 pod číslom 2923852.
V rámci konania o žalobe pre porušenie práv, ktorú podala Munich na Landgericht Düsseldorf (Krajinský súd Düsseldorf, Nemecko) proti spoločnosti Deichmann, táto posledná uvedená spoločnosť podala 29. júna 2010 vzájomný návrh podľa článku 51 ods. 1 písm. a), článku 52 ods. 1 písm. a) a článku 100 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009. Dňa 26. októbra 2010 Landgericht Düsseldorf (Krajinský súd Düsseldorf) prerušil konanie o žalobe pre porušenie práv podľa článku 100 ods. 7 nariadenia č. 207/2009 a vyzval spoločnosť Deichmann, aby v lehote troch mesiacov podala na EUIPO návrh na zrušenie a vyhlásenie neplatnosti.
Dňa 26. januára 2011 podala odvolateľka na EUIPO návrh na zrušenie predmetnej ochrannej známky na základe článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 z dôvodu, že táto ochranná známka sa v rámci Európskej únie riadne nepoužívala počas piatich rokov pred podaním vzájomnému návrhu, pokiaľ ide o výrobky pre ktoré bola zapísaná.
Rozhodnutím zo 7. augusta 2014 zrušovacie oddelenie EUIPO vyhovelo návrhu na zrušenie, predmetnú ochrannú známku zrušilo s účinnosťou od 26. januára 2011 a spoločnosti Munich uložilo povinnosť nahradiť trovy konania.
Munich podala 10. septembra 2014 odvolanie proti rozhodnutiu zrušovacieho oddelenia.
Sporným rozhodnutím štvrtý odvolací senát EUIPO zrušil rozhodnutie zrušovacieho oddelenia a zamietol návrh na zrušenie práv. V podstate uviedol, že dôkazy o používaní preukazujú používanie predmetnej ochrannej známky, pokiaľ ide o „športovú obuv“ patriacu do triedy 25 v zmysle Niceskej dohody v rozhodujúcom období, ktoré definoval ako obdobie zodpovedajúce piatim rokom pred podaním vzájomného návrhu.
Konanie pred Všeobecným súdom a napadnutý rozsudok
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 15. februára 2016 podala odvolateľka žalobu proti spornému rozhodnutiu.
Na podporu svojej žaloby uviedla odvolateľka tri žalobné dôvody. Prvý žalobný dôvod sa zakladal tvrdení, že odvolací senát porušil článok 51 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 tým, že pri konštatovaní, že nie je relevantná otázka, či v prípade predmetnej ochrannej známky ide o obrazovú ochrannú známku alebo pozičnú ochrannú známku, nesprávne posúdil predmet tejto ochrannej známky. Druhý žalobný dôvod sa zakladal na porušení článku 51 ods. 1 a článku 15 ods. 1 tohto nariadenia, pretože odvolací senát na účely zistenia, či bola predmetná ochranná známka používaná vo svojej zapísanej podobe alebo v podobe nemeniacej jej rozlišovaciu spôsobilosť, len porovnal jej časť, konkrétne dva prekrížené pruhy s pruhmi umiestnenými na športovej obuvi, ktorú údajne uvádza na trh vedľajší účastník konania. Odvolateľka svojím tretím žalobným dôvodom tvrdila, že odvolací senát porušil článok 51 ods. 1 nariadenia č. 207/2009, keď sa opieral o modely obuvi, ktorej uvádzanie na trh vedľajším účastníkom konania nebolo preukázané.
Všeobecný súd napadnutým rozsudkom tieto tri žalobné dôvody zamietol a v dôsledku toho zamietol žalobu v celom jej rozsahu.
Pokiaľ ide o prvý žalobný dôvod, Všeobecný súd v bodoch 33 a 34 napadnutého rozsudku dospel k záveru, že „pozičné ochranné známky“ sa približujú kategórii obrazových a trojrozmerných ochranných známok, keďže sa spájajú s použitím obrazových alebo trojrozmerných prvkov na povrchu výrobku. Konštatoval, že z judikatúry vyplýva, že v rámci posudzovania rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky je kvalifikácia „pozičnej ochrannej známky“ ako obrazovej alebo trojrozmernej ochrannej známky alebo ako osobitnej kategórie ochranných známok irelevantná. Okrem toho judikatúra uznala možnosť, aby obrazové ochranné známky boli v skutočnosti „pozičné“ ochranné známky.
Podľa Všeobecného súdu nemožno zo samotnej skutočnosti, že pri prihlasovaní predmetnej ochrannej známky bolo začiarknuté políčko „obrazová ochranná známka“, vyvodiť záver, že túto ochrannú známku nemožno súčasne považovať za „pozičnú“ ochrannú známku. V tejto súvislosti Všeobecný súd v bode 36 napadnutého rozsudku uviedol, že je potrebné osobitne prihliadnuť na skutočnosť, že grafické vyobrazenie ochrannej známky plnými čiarami jasne označuje prvok, ktorého ochrana sa požaduje, a prerušovanou čiarou obrysy predmetného výrobku, na ktorom je umiestnená. Všeobecný súd spresnil, že predmetná ochranná známka, ktorú možno považovať za ochrannú známku“ patriacu pod druh „pozičnej ochrannej známky“, je tiež obrazovou ochrannou známkou.
Všeobecný súd v bode 40 napadnutého rozsudku usúdil, že priamo z grafického vyobrazenia predmetnej ochrannej známky možno vyvodiť záver, že požadovaná ochrana sa vzťahuje len na kríž tvorený dvoma prekríženými čiernymi čiarami, ktoré sú vyobrazené ako neprerušené čiary. Konštatoval však, že „prerušované“ čiary, ktoré tvoria obrysy športovej obuvi a jej šnúrok, treba chápať tak, že umožňujú konkretizovať umiestnenie uvedeného kríža, keďže prerušované čiary sa v porovnateľných situáciách bežne používajú práve v tomto zmysle.
V bode 44 napadnutého rozsudku Všeobecný súd z toho vyvodil, že odvolací senát mohol oprávnene konštatovať, že „vzhľadom na to, že ochrannú známku definuje grafické vyobrazenie, otázka, či ide o pozičnú ochrannú známku alebo obrazovú ochrannú známku, je irelevantná“.
Pokiaľ ide o druhý a tretí žalobný dôvod, Všeobecný súd uviedol, že odvolací senát správne dospel k záveru, že dôkazy predložené zrušujúcemu oddeleniu postačujú na preukázanie riadneho používania predmetnej ochrannej známky.
Návrhy účastníkov konania
Odvolateľka navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnutý rozsudok,
–
zrušil sporné rozhodnutie alebo subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu a
–
uložil žalovanému v prvostupňovom konaní a vedľajšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy prvostupňového a odvolacieho konania.
Munich a EUIPO navrhujú, aby Súdny dvor zamietol odvolanie a uložil odvolateľke povinnosť nahradiť trovy konania.
O odvolaní
Odvolateľka na podporu svojho odvolania uvádza jediný odvolací dôvod založený na porušení článku 51 ods. 1 písm. a) a článku 15 ods. 1 nariadenia č. 207/2009. Na podporu tohto odvolacieho dôvodu odvolateľka po prvé uvádza, že Všeobecný súd tým, že konštatoval, že otázka, či v prípade predmetnej ochrannej známky ide o pozičnú ochrannú známku alebo obrazovú ochrannú známku, porušil význam a právne následky určenia druhu dotknutej ochrannej známky. Po druhé Všeobecný súd správne nevymedzil predmet predmetnej ochrannej známky, ale považoval túto ochrannú známku za pozičnú ochrannú známku a posudzoval ju ako takúto ochrannú známku, keď skúmal jej riadne používanie. Po tretie Všeobecný súd nesprávne uznal, že Munich preukázala riadne používanie svojej ochrannej známky tým, že predložila dôkaz o predaji topánok, ktoré majú na bočnej strane dve prekrížené čiary.
Argumentácia účastníkov konania
Odvolateľka svojím jediným odvolacím dôvodom v prvom rade tvrdí, že Všeobecný súd v bode 44 napadnutého rozsudku nesprávne konštatoval, že „vzhľadom na to, že ochrannú známku definuje grafické vyobrazenie, otázka, či ide o pozičnú ochrannú známku alebo obrazovú ochrannú známku, je irelevantná“.
V tejto súvislosti zdôrazňuje, že na účely určenia, či sa predmetná ochranná známka riadne používala alebo nepoužívala, je nutné zistiť, či táto ochranná známka bola zapísaná ako pozičná ochranná známka alebo ako obrazová ochranná známka.
Zákonné podmienky, predmet a pôsobnosť, ktoré sú charakteristické pre jednotlivé druhy ochrannej známky, a ich používanie majú rôzne účinky. Ak by sa mala predmetná ochranná známka považovať za obrazovú ochrannú známku, jej predmet by spočíval v grafickom zobrazení, v ktorom bola zapísaná, a to v štylizovanom zobrazení šnurovacej topánky s neviditeľnou podrážkou a dvomi prekríženými čiarami na bočnej strane. Ak by sa však predmetná ochranná známka považovala za pozičnú ochrannú známku, jej predmet by spočíval v dvoch prekrížených čiarach, ktoré by mali byť umiestnené na osobitnom mieste na výrobku.
Odvolateľka spochybňuje aj bod 34 napadnutého rozsudku, ktorým Všeobecný súd uviedol, že judikatúra uznáva možnosť, aby obrazové ochranné známky boli v skutočnosti „pozičné“ ochranné známky. Tvrdí, že tento výklad je v rozpore s článkom 3 ods. 3 písm. d) vykonávacieho nariadenia 2017/1431, podľa ktorého pozičné ochranné známky predstavujú osobitnú kategóriu ochranných známok, ktorá sa líši od kategórie obrazových ochranných známok. Tvrdí tiež, že judikatúru citovanú Všeobecným súdom, najmä rozsudok Súdneho dvora z 18. apríla 2013, Colloseum Holding (
C‑12/12
,
EU:C:2013:253
), a rozsudok Všeobecného súdu z 28. septembra 2010, Rosenruist/ÚHVT (Zobrazenie dvoch kriviek umiestnených na vrecku) (
T‑388/09
, neuverejnený,
EU:T:2010:410
), nemožno na prejednávanú vec uplatniť, pretože zápis predmetnej ochrannej známky v tejto veci, ktorá bola označená ako obrazová ochranná známka, neobsahuje ani jej opis, na základe ktorého by bolo možné ju považovať za pozičnú ochrannú známku, ani vyhlásenie o vzdaní sa práva.
Odvolateľka sa ďalej domnieva, že Všeobecný súd si odporuje, keď na jednej strane tvrdí, že otázka, či ide o pozičnú ochrannú známku alebo obrazovú ochrannú známku, nie je relevantná, a na druhej strane v bodoch 26, 28, 35, 40, 49 a 65 a nasl. napadnutého rozsudku posudzoval predmetnú ochrannú známku ako pozičnú ochrannú známku.
V každom prípade sa odvolateľka domnieva, že by bolo nesprávne považovať predmetnú ochrannú známku za pozičnú ochrannú známku, keďže bola vo formulári prihlášky označená ako obrazová ochranná známka a bola tak zapísaná. Podľa odvolateľky Všeobecný súd pochybil pri určení predmetu napadnutej ochrannej známky, čo ho viedlo k tomu, že túto ochrannú známku pri skúmaní jej riadneho používania považoval za pozičnú ochrannú známku a posudzoval ju ako takúto ochrannú známku.
Po prvé a na rozdiel od posúdenia Všeobecného súdu, podľa ktorého na presné obrysy športovej obuvi sa ochranná známka nevzťahuje, pretože sú zobrazené bodkovanou čiarou, jednoduché vymedzenie bodkovanej alebo prerušovanej čiary nepreukazuje, že prvky zobrazené v tejto forme boli predmetom vzdania sa práva, keďže neexistujú iné kritériá, na základe ktorých by bolo možné domnievať sa, že ide o pozičnú ochrannú známku. Z dôvodu neexistencie vyhlásenia o vzdaní sa práva alebo neexistencie opisu je nutné domnievať sa, že tieto čiary sú súčasťou predmetnej ochrannej známky.
Po druhé nijaké právne ustanovenie nestanovuje, že na základe jednoduchého použitia bodkovanej čiary na vyobrazenie ochrannej známky sa má táto ochranná známka kvalifikovať ako pozičná ochranná známa.
Po tretie Všeobecný súd v bode 38 napadnutého rozsudku nesprávne usúdil, že napadnutá ochranná známka sa musí považovať za pozičnú ochrannú známku, keďže Munich sa dovolávala prednosti na základe španielskej ochrannej známky zapísanej v roku 1992, ktorej grafické vyobrazenie sa zhoduje s predmetnou ochrannou známkou, a ktorá obsahuje opis spresňujúci, že ochranná známka spočíva vo vyobrazení kríža umiestneného na bočnej strane športovej obuvi.
Odvolateľka nakoniec tvrdí, že Všeobecný súd porušil článok 51 ods. 1 písm. a) a článok 15 ods. 1 nariadenia č. 207/2009, keď skúmal, či prekrížené čiary boli alebo neboli umiestnené na konkrétnom mieste topánok predávaných spoločnosťou Munich, a to bez toho, aby porovnal označenia použité touto spoločnosťou a ochrannou známkou v podobe, v akej bola zapísaná. Z tohto dôvodu Všeobecný súd nesprávne konštatoval, že Munich preukázala riadne používanie predmetnej ochrannej známky tým, že predložila dôkaz o predaji topánok, ktoré majú na bočnej strane dve prekrížené čiary.
EUIPO uvádza, že tento odvolací dôvod nie je dôvodný.
Munich, ktorá v prvom rade spochybňuje prípustnosť odvolacieho dôvodu, sa domnieva, že tento dôvod je v každom prípade nedôvodný.
Posúdenie Súdnym dvorom
Na úvod pokiaľ ide o námietku neprípustnosti vznesenú spoločnosťou Munich a založenú na údajnej skutkovej povahe posúdenia Všeobecného súdu v prípade prvkov tvoriacich predmetnú ochrannú známku, a to, že túto ochrannú známku tvorí len jeden čierny kríž a nie bodkované pozadie, treba uviesť, že z odvolania vyplýva, že odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď usúdil, že v prejednávanej veci nie je relevantné určiť, či predmetná ochranná známka je pozičná ochranná známka alebo obrazová ochranná známka. Keďže námietka neprípustnosti sa nevzťahuje na posúdenie Všeobecného súdu napadnutého týmto odvolacím dôvodom, treba ju zamietnuť.
Pokiaľ ide o meritórne hľadisko odvolacieho dôvodu, možno v prvom rade konštatovať, že v čase rozhodujúcom v prejednávanej veci príslušná právna úprava nedefinovala „pozičné ochranné známky“, takže Všeobecný súd nemusel konštatovať, že kvalifikácia predmetnej ochrannej známky ako obrazovej ochrannej známky alebo pozičnej ochrannej známky je relevantná.
Ďalej treba uviesť, že Všeobecný súd si neodporoval, keď na jednej strane konštatoval, že otázka, či sa má predmetná ochranná známka považovať za pozičnú ochrannú známku alebo obrazovú ochrannú známku, nie je relevantná, a na druhej strane posudzoval túto ochrannú známku ako pozičnú ochrannú známku. Z bodu 36 napadnutého rozsudku totiž vyplýva, že Všeobecný súd usúdil, že predmetná ochranná známka, ktorú možno považovať za ochrannú známku patriacu pod druh „pozičnej ochrannej známky“, je tiež obrazovou ochrannou známkou. Okrem toho sa Všeobecný súd pri posudzovaní existencie alebo neexistencie riadneho používania predmetnej ochrannej známky hlavne opieral o grafické vyobrazenie tejto ochrannej známky, a to nezávisle od jej klasifikácie, keď v bodoch 40, 42 až 44 tohto rozsudku uviedol, že požadovaná ochrana sa vzťahuje len na kríž zložený z dvoch čiernych prekrížených čiar, ktoré sú vyobrazené neprerušovanými čiarami, a že bodkované čiary, ktoré tvoria obrysy športovej obuvi a jej šnúrok, majú len ľahšie vymedziť grafické umiestnenie na bočnej strane topánky.
Všeobecný súd z právneho hľadiska správne v bode 33 napadnutého rozsudku pripomenul, že „pozičné ochranné známky“ sa približujú kategórii obrazových a trojrozmerných ochranných známok, keďže sa spájajú s použitím obrazových alebo trojrozmerných prvkov na povrchu výrobku, a že v rámci posudzovania rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky je kvalifikácia „pozičnej ochrannej známky“ ako obrazovej alebo trojrozmernej ochrannej známky alebo ako osobitnej kategórie ochranných známok irelevantná [rozsudok z 15. júna 2010, X Technology Swiss/ÚHVT (Oranžové sfarbenie špičky ponožky),
T‑547/08
,
EU:T:2010:235
].
Takáto kvalifikácia je irelevantná aj pri posudzovaní tak, ako v prejednávanej veci, riadneho používania takejto ochrannej známky. Súdny dvor už rozhodol, že požiadavky stanovené na účely overenia riadneho používania ochrannej známky sú analogické s požiadavkami týkajúcimi sa nadobudnutia rozlišovacej spôsobilosti označenia používaním na účely jeho zápisu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. júla 2018, Société des produits Nestlé/Mondelez UK Holdings & Services,
C‑84/17 P, C‑85/17 P a C‑95/17 P
,
EU:C:2018:596
, bod
, ako aj citovanú judikatúru).
Pokiaľ ide navyše o vymedzenie predmetu dotknutej ochrannej známky, z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že grafické vyobrazenie napadnutej ochrannej známky musí byť jasné, presné, ucelené, ľahko dostupné, zrozumiteľné, trvalé a objektívne (rozsudok z 12. decembra 2002, Sieckmann,
C‑273/00
,
EU:C:2002:748
, bod
).
Všeobecný súd v tejto súvislosti v bode 40 napadnutého rozsudku konštatoval, že na grafické zobrazenie predmetnej ochrannej známky boli použité dva druhy grafiky, a to prerušované alebo „bodkované“ čiary, ktoré znázorňujú tvar výrobku, na ktorý sa vzťahuje táto ochranná známka, a dve plné neprerušované čiary znázorňujúce umiestnený kríž. V bode 42 napadnutého rozsudku z toho vyvodil, že „bodkované“ čiary vyobrazujúce obrysy športovej obuvi a jej šnúrok treba chápať tak, že umožňujú konkretizovať umiestnenie kríža, keďže takéto prerušované čiary sa bežne používajú na to, aby sa presne znázornilo umiestnenie označenia na výrobku, pre ktorý bolo toto isté označenie zapísané, pričom ochranná známka sa nevzťahuje na obrysy uvedeného výrobku.
Toto posúdenie skutkového hľadiska, pri ktorom Súdnemu dvoru neprislúcha v rámci odvolacieho konania ho preskúmať, potvrdzuje posúdenie Všeobecného súdu uvedené v bode 40 napadnutého rozsudku, že priamo z grafického vyobrazenia predmetnej ochrannej známky možno vyvodiť záver, a to s dostatočnou mierou presnosti, že požadovaná ochrana sa vzťahuje len na kríž tvorený dvoma prekríženými čiernymi čiarami, ktoré sú vyobrazené ako neprerušené čiary.
Na rozdiel od argumentácie odvolateľky nemá skutočnosť, že predmetná ochranná známka bola zapísaná ako obrazová ochranná známka, v prejednávanej veci význam na účely vymedzenia rozsahu žiadosti o ochranu. Pri posudzovaní charakteristík označenia totiž možno okrem grafického zobrazenia a prípadných opisov predložených pri podaní prihlášky zohľadniť iné prvky potrebné na riadnu identifikáciu hlavných charakteristík označenia (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. marca 2014, P ‑Pi‑Design a i./Yoshida Metal Industry,
C‑337/12
, neuverejnený,
EU:C:2014:129
, bod
).
Pokiaľ ide o tvrdenie odvolateľky, podľa ktorého, ak ochranná známka, ktorá obsahuje prerušované alebo bodkované čiary, nie je opísaná ako pozičná ochranná známka, alebo ak prerušované alebo bodkované čiary nie sú predmetom výslovného vyhlásenia o vzdaní sa práv, je nutné z toho vyvodiť, že tieto čiary sú súčasťou ochrannej známky, stačí konštatovať, že žiadateľ o ochranu ochranných známok sa môže sám rozhodnúť, že spresní rozsah požadovanej ochrany, a to tak, že priloží opis predmetu zapísanej ochrannej známky.
Hoci je pravda, ako zdôrazňuje odvolateľka, že používanie prerušovaných čiar pri zápise ochrannej známky často sprevádza opis alebo vyhlásenie o vzdaní sa práv, aby sa vymedzil rozsah požadovanej ochrany, nič to nemení na skutočnosti, že ani právna úprava uplatniteľná
ratione temporis
, ani judikatúra nepožadujú predloženie takéhoto vyhlásenia. V rozsahu, v akom odvolateľka navyše tvrdí, že pokyny EUIPO vyžadujú, aby bola pozičná ochranná známka výslovne takto opísaná, je nutné pripomenúť, že tieto pokyny nie sú právne záväznými aktmi pre výklad ustanovení práva Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2012, Leno Merken,
C‑149/11
,
EU:C:2012:816
, bod
).
Napokon Všeobecný súd sa nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v rámci podrobného preskúmania nachádzajúceho sa v bodoch 64 až 69 napadnutého rozsudku konštatoval, že rozdiely medzi predmetnou ochrannou známkou a variantmi použitými na športovej obuvi uvádzanej na trh spoločnosťou Munich sú zanedbateľné, čo umožňuje tejto spoločnosti odôvodniť „riadne používanie“ predmetnej ochrannej známky.
Z toho dôvodu sa musí jediný odvolací dôvod odvolateľky zamietnuť ako nedôvodný a v dôsledku toho treba zamietnuť odvolanie v celom jeho rozsahu.
O trovách
Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak odvolanie nie je dôvodné, Súdny dvor rozhodne o trovách konania. Článok 138 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľný na konanie o odvolaní na základe jeho článku 184 ods. 1 stanovuje, že účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Keďže EUIPO a Munich navrhli uložiť odvolateľke povinnosť nahradiť trovy konania a odvolateľka nemala úspech vo svojom dôvode, je opodstatnené uložiť jej povinnosť nahradiť trovy konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol takto:

1.
Odvolanie sa zamieta.

2.
Deichmann SE je povinná nahradiť trovy konania.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.