CELEX: 62020CJ0086
Řízení o předběžné otázce
Společná organizace trhů se zemědělskými produkty
Víno
Nařízení (EU) č. 1308/2013
Pravidla týkající se uvádění na trh
Článek 80
Enologické postupy
Zákaz uvádění na trh
Článek 90
Dovoz vína
Nařízení (ES) č. 555/2008
Článek 43
Doklad V I 1
Osvědčení, že byly šarže vína vyrobeny za použití doporučených nebo schválených enologických postupů
Důkazní hodnota
Nařízení (EU) č. 1306/2013
Článek 89 odst. 4
Sankce
Uvedení vína pocházejícího ze třetí země na trh
Víno podrobené nepovoleným enologickým postupům
Zproštění se odpovědnosti
Důkazní břemeno

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu nařízení Komise (ES) č. 555/2008 ze dne 27. června 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008 o společné organizaci trhu s vínem, pokud jde o programy podpory, obchod se třetími zeměmi, produkční potenciál a kontroly v odvětví vína (
Úř. věst. 2008, L 170, s. 1
).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Vinařství U Kapličky s.r.o. a Státní zemědělskou a potravinářskou inspekcí, ústředním inspektorátem (Česká republika) (dále jen „ústřední inspektorát“) ve věci pokuty, kterou ústřední inspektorát uložil této společnosti z důvodu, že uvedla do oběhu šarže vína pocházející z Moldavska, které byly podrobeny enologickým postupům, jež nejsou v unijním právu povoleny.
Právní rámec
Unijní právo
Nařízení (ES) č. 479/2008
Článek 82 nařízení Rady (ES) č. 479/2008 ze dne 29. dubna 2008 o společné organizaci trhu s vínem, o změně nařízení (ES) č. 1493/1999, (ES) č. 1782/2003, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 3/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2392/86 a (ES) č. 1493/1999 (
Úř. věst. 2008, L 148, s. 1
), stanovil:
„1.   Pokud není stanoveno jinak, zejména v dohodách uzavřených podle článku [218 SFEU], použijí se ustanovení hlavy III kapitol III a IV a čl. 25 odst. 2 tohoto nařízení o označeních původu a zeměpisných označeních a o označování, jsou-li použitelná, na výrobky kódů KN 200961, 200969 a 2204, které se dovážejí do Společenství.
2.   Pokud dohody uzavřené podle článku [218 SFEU] nestanoví jinak, vyrábějí se výrobky uvedené v odstavci 1 tohoto článku podle enologických postupů a omezení doporučených a zveřejněných [Mezinárodní organizací pro révu a víno] nebo povolených Společenstvím podle tohoto nařízení a prováděcích opatření k němu.
3.   Při dovozu výrobků uvedených v odstavci 1 je třeba předložit
a)
osvědčení dokládající soulad s ustanoveními uvedenými v odstavcích 1 a 2 vystavené v zemi, ze které výrobek pochází, příslušným subjektem, který je uveden na seznamu zveřejněném Komisí;
b)
zprávu o výsledku rozboru vypracovanou subjektem nebo útvarem pověřeným zemí, z níž výrobek pochází, je-li výrobek určen k přímé lidské spotřebě.“
Toto nařízení bylo zrušeno nařízením Rady (ES) č. 491/2009 ze dne 25. května 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1234/2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (
Úř. věst. 2009, L 154, s. 1
).
Článek 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení č. 491/2009 stanoví, že odkazy na nařízení č. 479/2008 se považují za odkazy na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (
Úř. věst. 2007, L 299, s. 1
), ve znění nařízení č. 491/2009 (dále jen „nařízení č. 1234/2007“), v souladu s příslušnou srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XXII nařízení č. 1234/2007.
V souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XXII bodě 47 nařízení č. 1234/2007 odpovídá článek 82 nařízení č. 479/2008 článku 158a nařízení č. 1234/2007.
Nařízení č. 555/2008
Článek 1 odst. 1 nařízení č. 555/2008 stanovil:
„Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla týkající se používání těchto ustanovení [nařízení č. 479/2008]:
[...]
b) obchod se třetími zeměmi (hlava IV),
[...]“
Článek 40 nařízení č. 555/2008 stanovil:
„Osvědčení a zpráva o výsledku rozboru podle čl. 82 odst. 3 písm. a) a b) [nařízení č. 479/2008] tvoří jediný doklad, jehož:
a)
část ‚osvědčení‘ je vystavena subjektem třetí země, ze které výrobek pochází;
b)
část ‚zpráva o výsledku rozboru‘ je vystavena úřední laboratoří uznanou třetí zemí, ze které výrobek pochází.“
Článek 43 odst. 1 nařízení č. 555/2008 stanovil:
„Osvědčení a zpráva o výsledku rozboru pro každou zásilku určenou pro dovoz do Společenství se vyplňují na samostatném dokladu V I 1.
Doklad uvedený v prvním pododstavci se vyplňuje na formuláři V I 1, který odpovídá vzoru z přílohy IX. Je podepsán odpovědným pracovníkem úředního subjektu a odpovědným pracovníkem uznané laboratoře podle článku 48.“
Článek 47 odst. 1 první pododstavec tohoto nařízení stanovil:
„Po dokončení celních formalit požadovaných pro propuštění zásilky, na niž se vztahují prvopis a průpis dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2, do volného oběhu se tento prvopis a průpis předají příslušným orgánům členského státu, ve kterém byly vyřízeny celní formality.“
V bodě 9 vzoru formuláře V I 1 uvedeného v příloze IX tohoto nařízení, nadepsaném „Osvědčení“, bylo uvedeno:
„Výše uvedený výrobek [...] ☐ je / ☐ není určen k přímé lidské spotřebě, odpovídá definicím nebo kategoriím výrobků z révy vinné přijatým Evropským společenstvím a byl vyroben za použití enologických postupů [...] ☐ doporučených a zveřejněných [Mezinárodní organizací pro révu a víno] / ☐ schválených Společenstvím.
Úplný název a adresa úředního subjektu: Místo a datum:
Podpis, jméno a funkce odpovědného pracovníka: Razítko:“
Nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/273 ze dne 11. prosince 2017, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013, pokud jde o systém povolení pro výsadbu révy, registr vinic, průvodní doklady a certifikaci, evidenční knihu vstupů a výstupů, povinná prohlášení, oznámení a zveřejňování oznamovaných informací, doplňuje se nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o příslušné kontroly a sankce, mění se nařízení Komise (ES) č. 555/2008, (ES) č. 606/2009 a (ES) č. 607/2009 a zrušuje se nařízení Komise (ES) č. 436/2009 a nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/560 (
Úř. věst. 2018, L 58, s. 1
), byly v souladu s jeho článkem 52 zrušeny mimo jiné články 1 a 38 až 54 nařízení č. 555/2008 a jeho příloha IX.
Článek 56 nařízení v přenesené pravomoci 2018/273 stanoví, že toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v
Úředním věstníku Evropské unie
.
Nařízení (EU) č. 1306/2013
Článek 64 odst. 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (
Úř. věst. 2013, L 347, s. 549
) stanoví:
„1.   Pokud jde o správní sankce podle čl. 63 odst. 2, použije se tento článek v případě nesplnění kritérií způsobilosti, závazků nebo jiných povinností vyplývajících z uplatňování právních předpisů v odvětví zemědělství, s výjimkou těch, které jsou stanoveny v článcích 67 až 78 kapitoly II této hlavy a v článcích 91 až 101 hlavy IV a těch, na které se vztahují sankce podle čl. 89 odst. 3 a čl. 89 odst. 4.
2.   Správní sankce se neuloží:
a)
je-li nesplnění způsobeno vyšší mocí;
b)
je-li nesplnění způsobeno zjevnými chybami, jak je uvedeno v čl. 59 odst. 6;
c)
je-li nesplnění způsobeno chybou příslušného orgánu či jiného orgánu nebo v případě [či jiného orgánu v případě], že osoba dotčená správní sankcí nemohla chybu rozumným způsobem zjistit;
d)
může-li dotčená osoba příslušnému orgánu uspokojivě prokázat, že k nesplnění povinností podle odstavce 1 nedošlo její vinou, nebo pokud se příslušný orgán jinak přesvědčí, že dotčená osoba nenese zavinění;
[...]“
Článek 89 odst. 4 tohoto nařízení stanoví:
„Aniž jsou dotčeny akty týkající se odvětví vína přijaté na základě článku 64, uloží členské státy v případě porušení pravidel Unie v odvětví vína přiměřené, účinné a odrazující správní sankce. Tyto sankce se neuloží v případech uvedených v čl. 64 odst. 2 písm. a) až d) a v případě, že nesplnění pravidel je méně závažné povahy.“
Nařízení (EU) č. 1308/2013
Článek 80 odst. 1 až 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (
Úř. věst. 2013, L 347, s. 671
), stanoví:
„1.   V Unii se při výrobě a ošetření výrobků uvedených v příloze VII části II použijí pouze enologické postupy povolené v souladu s přílohou VIII a stanovené v čl. 75 odst. 3 písm. g) a v čl. 83 odst. 2 a 3.
[...]
Povolené enologické postupy se použijí pouze k zajištění řádné vinifikace, řádného uchovávání nebo řádného vývoje výrobku.
Výrobky uvedené v příloze VII části II se vyrábějí v Unii v souladu s pravidly stanovenými v příloze VIII.
2.   Výrobky uvedené v příloze VII části II se neuvádějí na trh v Unii, pokud:
a)
byly podrobeny enologickým postupům, které nejsou v Unii povoleny;
b)
byly podrobeny enologickým postupům, které nejsou povoleny na vnitrostátní úrovni; nebo
c)
nejsou v souladu s pravidly stanovenými v příloze VIII.
[...]
3.   Při povolování enologických postupů pro víno uvedených v čl. 75 odst. 3 písm. g) Komise:
a)
zohledňuje enologické postupy a metody analýzy doporučené a zveřejněné [Mezinárodní organizací pro révu a víno] a výsledky pokusného použití dosud nepovolených enologických postupů;
[...]
f)
dodržuje obecná pravidla týkající se enologických postupů a pravidla stanovená v příloze VIII.“
Článek 90 tohoto nařízení stanoví:
„1.   Pokud mezinárodní dohody uzavřené v souladu se Smlouvou o [FEU] nestanoví jinak, použijí se ustanovení o označení původu, zeměpisných označeních a o označování vína uvedená v oddílu 2 této kapitoly a v definicích, označeních a obchodních názvech podle článku 78 tohoto nařízení na výrobky kódů KN 200961, 200969 a 2204, které se dovážejí do Unie.
2.   Pokud mezinárodní dohody uzavřené v souladu se Smlouvou o [FEU] nestanoví jinak, vyrábějí se výrobky uvedené v odstavci 1 tohoto článku podle enologických postupů povolených Unií podle tohoto nařízení, nebo před povolením podle čl. 80 odst. 3 podle enologických postupů doporučených a zveřejněných [Mezinárodní organizací pro révu a víno].
3.   Při dovozu výrobků uvedených v odstavci 1 je třeba předložit:
a)
osvědčení dokládající soulad s ustanoveními uvedenými v odstavcích 1 a 2 vystavené v zemi, ze které výrobek pochází, příslušným subjektem, který je uveden na seznamu zveřejněném Komisí;
b)
zprávu o výsledku analýzy vypracovanou subjektem nebo útvarem pověřeným zemí, ze které výrobek pochází, je-li určen k přímé lidské spotřebě.“
Článek 230 odst. 1 a 2 tohoto nařízení stanoví:
„1.   [Nařízení č. 1234/2007] se zrušuje.
[...]
2.   Odkazy na [nařízení č. 1234/2007] se považují za odkazy na toto nařízení a [nařízení č. 1306/2013] v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze XIV tohoto nařízení.“
Příloha I část XII nařízení č. 1308/2013 stanoví:
„Odvětví vína se vztahuje na produkty uvedené v této tabulce:
Kód KN
Popis
a)
2009 61
2009 69
Hroznová šťáva (včetně vinného moštu)
[...]
[...]
b)
ex 2204
Víno z čerstvých hroznů, včetně vína obohaceného alkoholem; vinný mošt jiný než čísla 2009, s výjimkou ostatního vinného moštu podpoložek 2204 30 92, 2204 30 94, 2204 30 96 a 2204 30 98
[...]
[...]
[...]
“
Příloha VII část II bod 1 tohoto nařízení stanoví:
„Víno
‚Vínem‘ se rozumí výrobek, který byl získán výhradně úplným nebo částečným alkoholovým kvašením čerstvých, rozdrcených nebo nerozdrcených vinných hroznů nebo hroznového moštu.
[...]“
Příloha VIII tohoto nařízení, nadepsaná „Enologické postupy uvedené v článku 80“, v části I oddíle A stanoví:
„Mezní hodnoty obohacování
1.
Jestliže je to z důvodů povětrnostních podmínek v určitých vinařských zónách Unie nutné, mohou dotčené členské státy povolit zvýšení přirozeného obsahu alkoholu v procentech objemových u čerstvých vinných hroznů, hroznového moštu, částečně zkvašeného hroznového moštu a mladého vína v procesu kvašení a vína získaného z moštových odrůd, které lze zatřídit podle článku 81.
2.
Zvyšování přirozeného obsahu alkoholu v procentech objemových se provádí enologickými postupy podle oddílu B a nesmí překročit tyto mezní hodnoty:
a)
3 % objemová ve vinařské zóně A;
b)
2 % objemová ve vinařské zóně B;
c)
1,5 % objemových ve vinařských zónách C.
[...]“
Příloha VIII část II tohoto nařízení stanoví:
„A. Obecně
1.
Všechny povolené enologické postupy vylučují přidání vody, kromě případů, kdy existuje zvláštní technická potřeba.
[...]
C. Míchání vín
Scelování vína pocházejícího ze třetí země s vínem z Unie, jakož i scelování vín pocházejících ze třetích zemí je na území Unie zakázáno.
[...]“
V souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XIV nařízení č. 1308/2013 odpovídá článek 158a nařízení č. 1234/2007 článku 90 nařízení č. 1308/2013.
České právo
Ustanovení § 39 odst. 1 písm. ff) zákona č. 321/2004 Sb., o vinohradnictví a vinařství, ve znění použitelném na spor v původním řízení, zní:
„Právnická nebo podnikající fyzická osoba se jako výrobce nebo jako osoba uvádějící produkt do oběhu dopustí správního deliktu tím, že […] poruší povinnost stanovenou předpisem Evropské unie upravujícím oblast vinohradnictví, vinařství nebo obchodu s produkty.“
Ustanovení § 40 odst. 1 zákona o vinohradnictví a vinařství zní:
„Právnická osoba za správní delikt neodpovídá, jestliže prokáže, že vynaložila veškeré úsilí, které bylo možno požadovat, aby porušení povinnosti zabránila.“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
Rozhodnutím Státní zemědělské a potravinářské inspekce, Inspektorátu v Brně (Česká republika) ze dne 14. ledna 2016 byla společnosti Vinařství U Kapličky uložena pokuta ve výši 2100000 korun českých (Kč) (přibližně 80000 eur) a povinnost uhradit náklady laboratorního rozboru ve výši 86420 Kč (přibližně 3000 eur), a to z důvodu, že v České republice uváděla do oběhu šarže vína dovezené z Moldavska, jež byly podrobeny nepovoleným enologickým postupům, čímž porušila čl. 80 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1308/2013, a v některých případech šarže vína dovezené z Moldavska, jež nebyly v souladu s pravidly stanovenými v příloze VIII tohoto nařízení, čímž porušila jeho čl. 80 odst. 2 písm. c).
Na základě laboratorních testů vzorků odebraných při kontrole u společnosti Vinařství U Kapličky Státní zemědělská a potravinářská inspekce, Inspektorát v Brně zjistil, že dotyčné šarže v různé míře nevyhovovaly požadavkům na povolené enologické postupy, mimo jiné z důvodu zvyšování přirozeného obsahu alkoholu nad mezní hodnotu 3 % objemová.
Odvolání společnosti Vinařství U Kapličky proti rozhodnutí ze dne 14. ledna 2016 bylo rozhodnutím ústředního inspektorátu ze dne 4. srpna 2016 zamítnuto.
Společnost Vinařství U Kapličky podala proti rozhodnutí ze dne 4. srpna 2016 žalobu ke Krajskému soudu v Brně (Česká republika), v níž mimo jiné namítla, že ústřední inspektorát měl mít za to, že je zproštěna odpovědnosti za vytýkané delikty vzhledem k existenci dokladů V I 1 vydaných pro dotyčné šarže vína příslušnými moldavskými orgány na základě nařízení č. 555/2008.
Krajský soud v Brně dne 26. dubna 2018 rozhodnutí ústředního inspektorátu ze dne 4. srpna 2016 zrušil a věc mu vrátil k dalšímu řízení. Krajský soud v Brně v tomto ohledu rozhodl, že principiálně nebylo vyloučeno, aby se společnost Vinařství U Kapličky zprostila odpovědnosti za vytýkané delikty na základě dokladů V I 1 vydaných příslušnými moldavskými orgány, a že při určování, zda bylo důvodné mít za to, že je tato společnost zproštěna odpovědnosti za delikty, které jsou jí vytýkány, měl ústřední inspektorát zohlednit další okolnosti.
Ústřední inspektorát podal proti uvedenému rozsudku kasační stížnost.
Nejvyšší správní soud (Česká republika) dne 16. srpna 2018 rozsudek Krajského soudu v Brně zrušil a věc mu vrátil k dalšímu řízení s odůvodněním, že doklad V I 1 je pouhou administrativní formalitou ke vstupu předmětných šarží vína do Unie a že předložení takového dokladu není dostatečné k tomu, aby se subjekt uvádějící tyto šarže na trh zprostil odpovědnosti za vytýkané delikty.
V návaznosti na uvedený rozsudek pak Krajský soud v Brně dne 21. listopadu 2018 žalobu podanou společností Vinařství U Kapličky proti rozhodnutí ústředního inspektorátu ze dne 4. srpna 2016 zamítl.
Společnost Vinařství U Kapličky podala proti tomuto rozsudku Krajského soudu v Brně kasační stížnost a ústavní stížnost.
Kasační stížnost byla Nejvyšším správním soudem dne 27. března 2019 zamítnuta.
Naproti tomu Ústavní soud (Česká republika) nálezem ze dne 5. září 2019 shledal porušení práva společnosti Vinařství U Kapličky na spravedlivý proces v důsledku toho, že Nejvyšší správní soud odmítl argument této společnosti založený na závaznosti osvědčení obsaženého v dokladu V I 1, aniž předtím položil Soudnímu dvoru předběžnou otázku na základě článku 267 SFEU.
V této souvislosti se Krajský soud v Brně rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Představuje dokument V I 1 vydaný na základě [nařízení č. 555/2008] obsahující osvědčení autorizovaného subjektu třetí země, že výrobek byl vyroben za použití enologických postupů doporučených a zveřejněných [Mezinárodní organizací pro révu a víno] nebo schválených [Unií], pouhou administrativní podmínku pro vstup vína na území [Unie]?
2)
Brání unijní právo vnitrostátnímu pravidlu, které umožňuje obchodníkovi s vínem dovezeným z Moldavska zprostit se odpovědnosti za správní delikt spočívající v uvedení vína podrobeného enologickým postupům nepovoleným v [Unii] do oběhu, není-li vnitrostátními orgány vyvrácena domněnka tohoto obchodníka, že víno bylo vyrobeno za použití enologických postupů schválených [Unií], kterou mohl nabýt z dokumentu V I 1 vydaného moldavskými orgány na základě [nařízení č. 555/2008]?“
K předběžným otázkám
K první otázce
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda musí být čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) a čl. 90 odst. 3 písm. a) nařízení č. 1308/2013 vykládány v tom smyslu, že osvědčení obsažené v dokladu V I 1 vydaném – na základě nařízení č. 555/2008 – pro určitou šarži vína dováženou do Unie, podle něhož byla tato šarže vyrobena za použití enologických postupů doporučených a zveřejněných Mezinárodní organizací pro révu a víno (dále jen „OIV“) nebo schválených Unií, je relevantní pro posouzení souladu této šarže s enologickými postupy uvedenými v čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) nařízení č. 1308/2013.
Úvodem je třeba poukázat na to, že nařízení č. 555/2008 mělo za cíl stanovit – jak vyplývá z jeho čl. 1 odst. 1 písm. b) – prováděcí pravidla týkající se používání určitých ustanovení nařízení č. 479/2008, mimo jiné ustanovení o obchodu se třetími zeměmi.
Dále je třeba uvést, že celá řada ustanovení nařízení č. 555/2008, zejména jeho články 1 a 38 až 54 a příloha IX, sice byla zrušena článkem 52 nařízení v přenesené pravomoci 2018/273, avšak ke dni vydání dokladu V I 1 a ke dni, kdy šarže vína, o něž jde ve věci v původním řízení, vstoupily do Unie, byla tato ustanovení ještě v platnosti, takže mohou být pro zodpovězení položených otázek relevantní.
Článek 40 nařízení č. 555/2008, který byl obsažen v jeho hlavě III kapitole II, nadepsané „Osvědčení a zpráva o rozboru pro víno, hroznovou šťávu a hroznový mošt při dovozu“, stanovil, že osvědčení a zpráva o výsledku rozboru podle čl. 82 odst. 3 písm. a) a b) nařízení č. 479/2008 tvoří jediný doklad, jehož část „osvědčení“ je vystavena subjektem třetí země, ze které výrobek pochází.
I když toto ustanovení odkazovalo na článek 82 nařízení č. 479/2008, je třeba tento odkaz s ohledem na čl. 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení č. 491/2009 a čl. 230 odst. 2 nařízení č. 1308/2013 chápat tak, že se v okamžiku rozhodném z hlediska skutečností v původním řízení vztahoval na osvědčení ve smyslu čl. 90 odst. 3 písm. a) nařízení č. 1308/2013 a na zprávu o výsledku analýzy ve smyslu jeho čl. 90 odst. 3 písm. b).
Článek 90 odst. 1 a 2 nařízení č. 1308/2013 stanoví, že pokud mezinárodní dohody uzavřené v souladu se Smlouvou o FEU nestanoví jinak, musí být víno vyráběno podle enologických postupů povolených Unií podle tohoto nařízení, nebo před povolením Komisí podle čl. 80 odst. 3 tohoto nařízení podle enologických postupů doporučených a zveřejněných OIV.
Článek 90 odst. 1 a 3 nařízení č. 1308/2013 stanoví, že při dovozu vína je třeba předložit osvědčení dokládající soulad s ustanoveními uvedenými v odstavcích 1 a 2 tohoto článku vystavené v zemi, ze které výrobek pochází, příslušným subjektem, který je uveden na seznamu zveřejněném Komisí, a zprávu o výsledku analýzy vypracovanou subjektem nebo útvarem pověřeným zemí, ze které výrobek pochází.
V tomto ohledu je třeba uvést, že čl. 43 odst. 1 nařízení č. 555/2008 v podstatě stanovil, že toto osvědčení a tato zpráva o výsledku rozboru pro každou zásilku určenou pro dovoz do Unie se vyplňují na samostatném dokladu V I 1 a tento doklad se vyplňuje na formuláři V I 1, jehož vzor je uveden v příloze IX tohoto nařízení.
V bodě 9 tohoto vzoru, nadepsaném „Osvědčení“, bylo požadováno uvést, zda je daný výrobek určen k přímé lidské spotřebě, zda odpovídá definicím nebo kategoriím výrobků z révy vinné přijatým Evropským společenstvím a zda byl vyroben za použití enologických postupů doporučených a zveřejněných OIV nebo schválených Unií.
Článek 47 odst. 1 nařízení č. 555/2008 stanovil, že po dokončení celních formalit požadovaných pro propuštění zásilky, na niž se vztahují prvopis a průpis dokladu V I 1 nebo výpisu V I 2, do volného oběhu se tento prvopis a průpis předají příslušným orgánům členského státu, ve kterém byly vyřízeny celní formality.
Z ustanovení citovaných v předchozích bodech vyplývá, že doklad V I 1, uvedený v čl. 43 odst. 1 nařízení č. 555/2008, byl dokladem, který měl být pro každou šarži vína určenou pro dovoz do Unie vystaven příslušným subjektem třetí země původu dané šarže a měl být předán při dokončení celních formalit požadovaných pro propuštění této šarže do volného oběhu.
Z těchto ustanovení rovněž vyplývá, že účelem tohoto dokladu bylo umožnit celním orgánům, aby ověřily, zda tato šarže splňuje podmínky, jimž podléhá její dovoz do Unie, konkrétně podmínku stanovenou v čl. 90 odst. 2 nařízení č. 1308/2013 týkající se dodržení enologických postupů povolených Unií nebo doporučených a zveřejněných OIV.
Za těchto podmínek je k zodpovězení první otázky třeba určit, zda účel, který je takto přiznán dokladu V I 1, platí také pro posouzení souladu dané šarže vína s enologickými postupy uvedenými v čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) nařízení č. 1308/2013.
V tomto ohledu je třeba uvést, že podle tohoto ustanovení se výrobky uvedené v příloze VII části II tohoto nařízení neuvádějí na trh v Unii, pokud byly podrobeny enologickým postupům, které nejsou v Unii povoleny, nebo pokud nejsou v souladu s pravidly stanovenými v příloze VIII tohoto nařízení.
Co se zaprvé týče výrobků, na něž se tento zákaz vztahuje, čl. 80 odst. 2 nařízení č. 1308/2013 hovoří obecně o výrobcích uvedených v příloze VII části II tohoto nařízení bez ohledu na to, odkud pocházejí.
Kromě toho tato část II, nadepsaná „Druhy výrobků z révy vinné“, zahrnuje v bodě 1 víno.
Je tedy třeba mít za to, že zákaz uvádění na trh stanovený v čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) nařízení č. 1308/2013 míří mimo jiné na šarže vína dovážené ze třetích zemí.
Co se zadruhé týče enologických postupů uvedených v tomto ustanovení, čl. 80 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1308/2013 hovoří obecně o enologických postupech, které nejsou v Unii povoleny.
V článku 80 odst. 2 písm. c) tohoto nařízení je pak řeč o pravidlech stanovených v jeho příloze VIII.
Část I přílohy VIII tohoto nařízení v tomto ohledu upravuje pravidla, která se týkají zejména postupů obohacování v některých vinařských zónách Unie, a vztahují se tedy pouze na šarže vína vyrobeného v Unii, kdežto část II této přílohy stanoví pravidla obecnějšího charakteru, která se mají použít rovněž na vína pocházející ze třetích zemí.
Z toho plyne, že podobně jako čl. 90 odst. 2 nařízení č. 1308/2103 stanoví čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) tohoto nařízení požadavky v oblasti dodržování určitých enologických postupů, jež musí splňovat šarže vína pocházející mimo jiné ze třetích zemí, přičemž posledně uvedené ustanovení stanoví takovéto požadavky nikoli pro účely jejich dovozu, nýbrž pro účely jejich uvádění na trh v Unii.
Přestože jsou podmínky stanovené v čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) nařízení č. 1308/2013 a podmínky stanovené v jeho čl. 90 odst. 2 prezentovány navzájem odlišným způsobem, kdy se první z těchto ustanovení týká dodržování enologických postupů povolených v Unii a pravidel stanovených v příloze VIII tohoto nařízení, zatímco druhé ustanovení se týká enologických postupů povolených Unií podle tohoto nařízení nebo – před povolením takových postupů Komisí – enologických postupů doporučených a zveřejněných OIV, je třeba mít za to, že v případě šarží vína dovážených do Unie se doklad V I 1 může ukázat jako užitečný pro účely ověření, zda jsou takové šarže v souladu s ustanoveními čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) nařízení č. 1308/2013.
Je totiž třeba zaprvé uvést – jak vyplývá z bodu 49 tohoto rozsudku – že osvědčení obsažené v dokladu V I 1 vydaném na základě článku 43 nařízení č. 555/2008 pro určitou šarži vína dováženou do Unie, podle něhož byla tato šarže vyrobena za použití enologických postupů povolených Unií, je do určité míry relevantní pro účely posouzení souladu této šarže s těmito enologickými postupy.
Mimoto z čl. 90 odst. 2 nařízení č. 1308/2013 ve spojení s jeho čl. 80 odst. 3 vyplývá, že povolení enologických postupů v Unii podle posledně uvedeného ustanovení přísluší Komisi.
Článek 80 odst. 3 písm. f) tohoto nařízení přitom stanoví, že při povolování enologických postupů Komise dodržuje obecná pravidla týkající se enologických postupů a pravidla stanovená v příloze VIII téhož nařízení.
Zadruhé, i když se osvědčení obsažené v dokladu V I 1 vydaném na základě článku 43 nařízení č. 555/2008 pro určitou šarži vína dováženou do Unie může týkat pouze souladu této šarže s enologickými postupy doporučenými a zveřejněnými OIV, je třeba poukázat na rozhodnutí Soudního dvora, že doporučení OIV mají zvláštní význam, pokud jde o pravidla unijního práva týkající se enologických postupů (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada,
C‑399/12
,
EU:C:2014:2258
, body
až
).
Za těchto podmínek je třeba mít za to, že osvědčení obsažené v dokladu V I 1 vydaném na základě článku 43 nařízení č. 555/2008 pro určitou šarži vína dováženou do Unie, podle něhož byla tato šarže vyrobena za použití enologických postupů doporučených a zveřejněných OIV nebo schválených Unií, je do určité míry relevantní při posuzování souladu této šarže s ustanoveními čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) nařízení č. 1308/2013.
Je však třeba poukázat na to, že zatímco v čl. 90 odst. 3 tohoto nařízení unijní normotvůrce výslovně stanovil, že takové osvědčení umožňuje ověřit, zda je daná šarže vína v souladu s enologickými postupy uvedenými v čl. 90 odst. 2 tohoto nařízení, nepřiznal tomuto osvědčení, které je ostatně vydáváno subjektem třetího státu, takovýto účinek v případě zákazu uvádění na trh podle čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) tohoto nařízení.
Dále je třeba poukázat na to, jak uvedl generální advokát v bodě 39 svého stanoviska, že nesoulad určité šarže vína s enologickými postupy povolenými unijním právem může být dán okolnostmi, k nimž dojde po vydání dokladu V I 1 pro tuto šarži a které by mohly nastat mimo jiné v rámci její přepravy.
Přitom vzhledem k tomu, že osvědčení obsažené v dokladu V I 1 upraveném v čl. 43 odst. 1 nařízení č. 555/2008 vydávají příslušné orgány třetí země původu této šarže k dokončení celních formalit požadovaných pro její dovoz do Unie, může od vydání takového osvědčení do uvedení této šarže na trh na území Unie uplynout značná doba.
S ohledem na tyto skutečnosti se nelze domnívat, že by existence takového osvědčení umožňovala sama o sobě prokázat soulad určité šarže vína s enologickými postupy povolenými unijním právem.
Z předchozích úvah vyplývá, že je třeba na první otázku odpovědět tak, že čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) a čl. 90 odst. 3 písm. a) nařízení č. 1308/2013 musí být vykládány v tom smyslu, že osvědčení obsažené v dokladu V I 1 vydaném – na základě článku 43 nařízení č. 555/2008 – pro určitou šarži vína dováženou do Unie, podle něhož byla tato šarže vyrobena za použití enologických postupů doporučených a zveřejněných OIV nebo schválených Unií, je relevantní pro posouzení souladu této šarže s enologickými postupy uvedenými v čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) nařízení č. 1308/2013, avšak samo o sobě k prokázání tohoto souladu nestačí.
Ke druhé otázce
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu je, zda musí být unijní právo vykládáno v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která stanoví, že pokud osoba uvádějící na trh v tomto členském státě šarži vína dovezenou ze třetí země, která není v souladu s enologickými postupy uvedenými v čl. 80 odst. 2 písm. a) nebo c) nařízení č. 1308/2013, předloží doklad V I 1 vydaný pro tuto šarži a osvědčující, že byla vyrobena za použití enologických postupů doporučených a zveřejněných OIV nebo schválených Unií, leží důkazní břemeno v otázce zavinění tohoto obchodníka při porušení zákazu uvádění na trh stanoveného v čl. 80 odst. 2 tohoto nařízení na straně příslušných orgánů tohoto členského státu.
Jak bylo uvedeno v bodech 51 až 57 tohoto rozsudku, čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) nařízení č. 1308/2013 zakazuje uvádět v Unii na trh šarže vína dovezené ze třetích zemí, pokud byly podrobeny enologickým postupům, které nejsou v Unii povoleny, nebo pokud nejsou v souladu s pravidly stanovenými v příloze VIII tohoto nařízení.
Mimoto čl. 89 odst. 4 nařízení č. 1306/2013 stanoví, že členské státy uloží v případě porušení pravidel Unie v odvětví vína přiměřené, účinné a odrazující správní sankce. V tomto ustanovení je však dále uvedeno, že se tyto sankce neuloží v případech uvedených v čl. 64 odst. 2 písm. a) až d) tohoto nařízení a v případě, že nesplnění pravidel je méně závažné povahy.
Článek 64 odst. 2 písm. d) tohoto nařízení stanoví, že členské státy nemohou sankce uložit, může-li dotčená osoba příslušnému orgánu uspokojivě prokázat, že k nesplnění povinností podle odstavce 1 tohoto článku nedošlo její vinou, nebo pokud se příslušný orgán jinak přesvědčí, že dotčená osoba nenese zavinění.
Z článku 64 odst. 2 písm. d) nařízení č. 1306/2013 ve spojení s jeho čl. 89 odst. 4 a s čl. 80 odst. 2 nařízení č. 1308/2013 tedy plyne, že členské státy musí stanovit přiměřené, účinné a odrazující sankce pro případ nedodržení zákazu uvádění na trh upraveného v posledně uvedeném ustanovení, ale že takové sankce nemohou být ukládány, je-li prokázáno, že dotčená osoba nenese zavinění.
Vzhledem k tomu, že tato nařízení neobsahují konkrétnější ustanovení týkající se zejména dokazování, je na základě zásady procesní autonomie, a s výhradou zásad rovnocennosti a efektivity, věcí vnitrostátního právního řádu každého členského státu, aby stanovil pravidla dokazování, přípustné důkazní prostředky nebo zásady, kterými se řídí posuzování důkazní síly důkazů, jakož i požadovanou důkazní úroveň (obdobně viz rozsudek ze dne 21. června 2017, W a další,
C‑621/15
,
EU:C:2017:484
, body
a
).
Takto stanovená vnitrostátní pravidla dokazování a posuzování důkazů však nesmí porušovat pravidlo rozložení důkazního břemene výslovně stanovené nařízením č. 1306/2013 (obdobně viz rozsudek ze dne 21. června 2017, W a další,
C‑621/15
,
EU:C:2017:484
, bod
).
Článek 64 odst. 2 písm. d) nařízení č. 1306/2013 přitom stanoví, že osobě, které je vytýkáno porušení zákazu uvádění na trh stanoveného v čl. 80 odst. 2 nařízení č. 1308/2013, přísluší prokázat, že k porušení takového zákazu nedošlo její vinou.
Dále sice z čl. 64 odst. 2 písm. d) nařízení č. 1306/2013 vyplývá, že příslušný orgán nesmí uložit sankci, pokud se jinak přesvědčí, že dotčená osoba nenese zavinění, avšak taková povinnost zohlednit poznatky, které má tento orgán k dispozici, nemůže znamenat, že mu v zásadě přísluší, aby před uložením sankce takové osobě prokazoval její zavinění.
Z úvah uvedených v bodech 65 až 68 tohoto rozsudku v tomto ohledu vyplývá, že osoba, které je vytýkáno porušení zákazu uvádění na trh stanoveného v čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) nařízení č. 1308/2013, nemůže platně presumovat, že tomuto zákazu vyhověla, na základě pouhé skutečnosti, že měla k dispozici osvědčení obsažené v dokladu V I 1 pro danou šarži vína, a že pouhým předložením takového dokladu tedy tato osoba nemůže prokázat, že nenese zavinění.
Z toho plyne, že čl. 64 odst. 2 písm. d) nařízení č. 1306/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž leží důkazní břemeno v otázce zavinění dotčené osoby na příslušných orgánech, a to i tehdy, když tato právní úprava takovéto rozložení důkazního břemene stanoví pouze pro případ, že tato osoba předložila doklad V I 1 vydaný pro danou šarži vína a osvědčující, že byla vyrobena za použití enologických postupů doporučených a zveřejněných OIV nebo schválených Unií.
Z předchozích úvah vyplývá, že je třeba na druhou otázku odpovědět tak, že čl. 89 odst. 4 nařízení č. 1306/2013, ve spojení s čl. 64 odst. 2 písm. d) tohoto nařízení a s čl. 80 odst. 2 nařízení č. 1308/2013, musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která stanoví, že pokud osoba uvádějící na trh v tomto členském státě šarži vína dovezenou ze třetí země, která není v souladu s enologickými postupy uvedenými v čl. 80 odst. 2 písm. a) nebo c) nařízení č. 1308/2013, předloží doklad V I 1 vydaný pro tuto šarži a osvědčující, že byla vyrobena za použití enologických postupů doporučených a zveřejněných OIV nebo schválených Unií, leží důkazní břemeno v otázce zavinění tohoto obchodníka při porušení zákazu uvádění na trh stanoveného v čl. 80 odst. 2 nařízení č. 1308/2013 na straně příslušných orgánů tohoto členského státu.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (první senát) rozhodl takto:

1)
Článek 80 odst. 2 písm. a) a c) a čl. 90 odst. 3 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007, musí být vykládány v tom smyslu, že osvědčení obsažené v dokladu V I 1 vydaném – na základě článku 43 nařízení Komise (ES) č. 555/2008 ze dne 27. června 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008 o společné organizaci trhu s vínem, pokud jde o programy podpory, obchod se třetími zeměmi, produkční potenciál a kontroly v odvětví vína – pro určitou šarži vína dováženou do Evropské unie, podle něhož byla tato šarže vyrobena za použití enologických postupů doporučených a zveřejněných Mezinárodní organizací pro révu a víno nebo schválených Unií, je relevantní pro posouzení souladu této šarže s enologickými postupy uvedenými v čl. 80 odst. 2 písm. a) a c) nařízení č. 1308/2013, avšak samo o sobě k prokázání tohoto souladu nestačí.

2)
Článek 89 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008, ve spojení s čl. 64 odst. 2 písm. d) tohoto nařízení a s čl. 80 odst. 2 nařízení č. 1308/2013, musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která stanoví, že pokud osoba uvádějící na trh v tomto členském státě šarži vína dovezenou ze třetí země, která není v souladu s enologickými postupy uvedenými v čl. 80 odst. 2 písm. a) nebo c) nařízení č. 1308/2013, předloží doklad V I 1 vydaný pro tuto šarži a osvědčující, že byla vyrobena za použití enologických postupů doporučených a zveřejněných Mezinárodní organizací pro révu a víno nebo schválených Unií, leží důkazní břemeno v otázce zavinění tohoto obchodníka při porušení zákazu uvádění na trh stanoveného v čl. 80 odst. 2 nařízení č. 1308/2013 na straně příslušných orgánů tohoto členského státu.

Bay Larsen
Bonichot
Safjan
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 28. dubna 2022.
Vedoucí soudní kanceláře
A. Calot Escobar
Předseda
K. Lenaerts
(
*1
) – Jednací jazyk: čeština.