CELEX: 62018CJ0823
Pritožba
Omejevalni sporazumi
Evropski trgi kositrnih toplotnih stabilizatorjev in toplotnih stabilizatorjev na osnovi epoksidiranega sojinega olja in estrov
Določanje cen, razdelitev trgov in izmenjevanje občutljivih poslovnih informacij
Uporaba zgornje meje 10 % prometa za enega od subjektov, ki sestavljajo podjetje
Razveljavitev sklepa o spremembi globe, določene v prvotni odločbi o ugotovitvi kršitve
Globe
Pojem ,podjetje‘
Solidarna odgovornost za plačilo globe
Načelo enakega obravnavanja
Rok za plačilo globe v primeru spremembe

Evropska komisija s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 18. oktobra 2018, GEA Group/Komisija (
T‑640/16
,
EU:T:2018:700
; v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to razglasilo ničnost Sklepa Komisije C(2016) 3920 final z dne 29. junija 2016 o spremembi Odločbe Komisije C(2009) 8682 final z dne 11. novembra 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/38.589 – Toplotni stabilizatorji) (v nadaljevanju: sporni sklep).
I.

Pravni okvir
Člen 23(2) in (3) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 [ES] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205) določa:
„2.   Komisija lahko podjetjem in podjetniškim združenjem z odločbo naloži globe, kadar naklepno ali iz malomarnosti:
(a)
kršijo člen 81 ali člen 82 [ES]; ali
(b)
nasprotujejo odločbi, ki odreja začasne ukrepe v skladu s členom 8; ali
(c)
ne izpolnjujejo zavez, ki so postale obvezne po odločbi v skladu s členom 9.
Za vsako podjetje ali podjetniško združenje, udeleženo pri kršitvi, globa ne presega 10 % njegovega celotnega prometa v predhodnem poslovnem letu.
Kadar se kršitev združenja nanaša na dejavnost njegovih članic, globa ne presega 10 % vsote skupnega prometa vsake posamezne članice na trgu, ki ga je kršitev združenja prizadela.
3.   Pri določanju višine globe se upošteva teža, pa tudi trajanje kršitve.“
Člen 25(5) te uredbe določa:
„Po vsakem pretrganju zastaranje začne teči znova. Vendar pa zastaranje preteče najpozneje na dan, ko je obdobje, enako dvakratnemu času zastaralnega roka, minilo in Komisija ni naložila globe ali periodične denarne kazni. Ta rok se podaljša za čas, za katerega je bil zastaralni rok pretrgan v skladu z odstavkom 6.“
II.

Dejansko stanje in sporni sklep
Dejansko stanje spora je bilo navedeno v točkah od 1 do 23 izpodbijane sodbe in ga je mogoče povzeti tako.
Družba GEA Group AG (v nadaljevanju: GEA) je nastala leta 2005 z združitvijo družbe Metallgesellschaft AG (v nadaljevanju: MG) in še ene družbe. Družba MG je bila krovna družba, ki je imela pred letom 2000 neposredno ali prek hčerinskih družb v lasti družbi Chemson Gesellschaft für Polymer‑Additive mbH (v nadaljevanju: OCG) in Polymer‑Additive Produktions‑ und Vertriebs GmbH (v nadaljevanju: OCA).
Družba MG je 17. maja 2000 odsvojila družbo OCG, ki se je preimenovala v Aachener Chemische Werke Gesellschaft für glastechnische Produkte und Verfahren mbH (v nadaljevanju: ACW).
Po prenehanju družbe OCA maja 2000 je njene dejavnosti prevzela družba, ki se je od 30. avgusta 2000 imenovala Chemson Polymer‑Additive AG (v nadaljevanju: CPA), ki na dan razglasitve izpodbijane sodbe ni bila več del skupine, katere krovna družba je bila družba GEA.
A.

Odločba iz leta 2009
Komisija je z Odločbo C(2009) 8682 final z dne 11. novembra 2009 v zvezi s postopkom na podlagi člena 81 [ES] in člena 53 Sporazuma EGP (Zadeva COMP/38.589 – Toplotni stabilizatorji) (v nadaljevanju: odločba iz leta 2009) ugotovila, da so nekatera podjetja kršila člen 81 ES in člen 53 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru z dne 2. maja 1992 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 52, str. 3; v nadaljevanju: Sporazum EGP) s tem, da so bila udeležena pri dveh skupinah protikonkurenčnih sporazumov in usklajenih ravnanj, ki so zajemali ozemlje Evropskega gospodarskega prostora, in sicer, prvič, v sektorju kositrnih toplotnih stabilizatorjev, in drugič, v sektorju toplotnih stabilizatorjev na osnovi epoksidiranega sojinega olja in estrov (v nadaljevanju: sektor ESBO/estri).
V členu 1(2)(k) odločbe iz leta 2009 je Komisija štela, da je družba GEA odgovorna za kršitve, ki so bile na trgu sektorja ESBO/estri storjene od 11. septembra 1991 do 17. maja 2000.
Njena odgovornost kot naslednice družbe MG je bila ugotovljena za celotno obdobje kršitve za kršitve, ki sta jih v obdobju od 11. septembra 1991 do 17. maja 2000 storili družba OCG in od 13. marca 1997 do 17. maja 2000 družba OCA.
Poleg tega je bila družba ACW kot naslednica družbe OCG sankcionirana, prvič, za kršitev, ki jo je družba OCG storila v celotnem obdobju kršitve, to je od 11. septembra 1991 do 17. maja 2000, in drugič, za kršitev, ki jo je družba OCA storila od 30. septembra 1999 do 17. maja 2000, medtem ko je bila ta družba v stoodstotni lasti družbe OCG.
Poleg tega je bila družba CPA kot naslednica družbe OCA sankcionirana, prvič, za kršitev, ki jo je družba OCA storila od 13. marca 1997 do 17. maja 2000, in drugič, za kršitev, ki jo je družba OCG storila od 30. septembra 1995 do 30. septembra 1999, medtem ko je bila ta družba v stoodstotni lasti družbe OCA.
Člen 2 odločbe iz leta 2009 določa:
„[…]
Za kršitev oziroma kršitve v sektorju ESBO/estri se naložijo naslednje globe:
[…]
31. Družbe GEA, ACW in CPA so solidarno odgovorne za plačilo 1.913.971 EUR;
32. Družbi GEA in ACW sta solidarno odgovorni za plačilo 1.432.229 EUR.
Globe je treba plačati v EUR v roku treh mesecev od vročitve te odločbe […]“
GEA je 28. januarja 2010 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila ničnostno tožbo zoper odločbo iz leta 2009.
Splošno sodišče je s sodbo z dne 15. julija 2015, GEA Group/Komisija (
T‑45/10
, neobjavljena,
EU:T:2015:507
), to tožbo zavrnilo. Zoper to sodbo ni bila vložena pritožba.
B.

Sklep iz leta 2010
Družba ACW je 15. decembra 2009 Evropsko komisijo opozorila na dejstvo, da globa, ki ji je bila naložena z odločbo iz leta 2009, presega dovoljeno zgornjo mejo 10 % njenega prometa iz člena 23(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003.
V teh okoliščinah je Komisija 8. februarja 2010 sprejela Sklep C(2010) 727 final o spremembi odločbe iz leta 2009 (v nadaljevanju: sklep iz leta 2010).
V sklepu iz leta 2010 je Komisija ugotovila, da globa, ki je bila naložena družbi ACW, v prvem delu solidarno z družbo GEA in družbo CPA ter v drugem delu solidarno z družbo GEA, presega zgornjo mejo 10 %, zaradi česar je treba odločbo iz leta 2009 spremeniti.
Komisija je pojasnila tudi, da globa, naložena družbama GEA in CPA, ostane enaka, globo, naloženo družbi ACW, pa je treba zmanjšati, in da sklep iz leta 2010 ne vpliva na druge naslovnike odločbe iz leta 2009.
S členom 1 sklepa iz leta 2010 je bil člen 2, drugi odstavek, odločbe iz leta 2009 spremenjen tako:
„Člen 2 [drugi odstavek, točka] 31, se nadomesti z naslednjim:
,31.(a) [Družbe GEA], [ACW] in [CPA] so [solidarno] odgovorne za plačilo 1.086.129 EUR;
31.(b) [Družbi GEA] in [CPA] sta [solidarno] odgovorni za plačilo 827.842 EUR.‘
„Člen 2 [drugi odstavek, točka] 32, se nadomesti z naslednjim:
,32. [Družba GEA] je odgovorna za plačilo 1.432.229 [EUR]‘.“
Družba GEA je v sodno tajništvo Splošnega sodišča 20. aprila 2010 vložila ničnostno tožbo zoper sklep iz leta 2010 in Splošnemu sodišču podredno predlagala, naj spremeni znesek globe, ki ji je bila naložena.
Splošno sodišče je s sodbo z dne 15. julija 2015, GEA Group/Komisija (
T‑189/10
,
EU:T:2015:504
), sklep iz leta 2010 razglasilo za ničen v delu, v katerem se nanaša na družbo GEA. Splošno sodišče je presodilo, da je Komisija s tem, da je ta sklep sprejela, ne da bi ji prej dala možnost, da se izjavi, kršila pravico te družbe do obrambe. Zoper to sodbo ni bila vložena pritožba.
C.

Sporni sklep
Komisija je 29. junija 2016 sprejela sporni sklep.
V členu 1 tega sklepa je bilo brez sprememb povzeto besedilo člena 1 sklepa iz leta 2010, navedeno v točki 20 te sodbe, s katerim je bil spremenjen člen 2, drugi odstavek, odločbe iz leta 2009.
S členom 2 spornega sklepa je bil rok za plačilo glob določen na 10. maj 2010.
III.

Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
Družba GEA je z vlogo, ki jo je sodno tajništvo Splošnega sodišča prejelo 8. septembra 2016, vložila tožbo za razveljavitev spornega sklepa.
Družba GEA je v utemeljitev te tožbe navedla pet tožbenih razlogov, ki se nanašajo, prvi, na kršitev pravil o zastaranju, drugi, na kršitev člena 266 PDEU in pravice do obrambe, tretji, na kršitev člena 23(2) in (3) Uredbe št. 1/2003, četrti, na kršitev načela enakega obravnavanja, in peti, na prekoračitev pooblastil in neobrazložitev.
Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo ugodilo četrtemu tožbenemu razlogu in prvemu delu petega tožbenega razloga ter sporni sklep razglasilo za ničen, ker je menilo, da ni treba preučiti drugih tožbenih razlogov.
IV.

Predlogi strank
Komisija Sodišču predlaga, naj:
–
izpodbijano sodbo razveljavi in
–
družbi GEA naloži stroške, priglašene pred Splošnim sodiščem in Sodiščem.
Družba GEA Sodišču predlaga, naj:
–
pritožbo zavrne in
–
Komisiji naloži plačilo stroškov postopka.
V.

Pritožba
Komisija v utemeljitev pritožbe navaja dva pritožbena razloga, od katerih se prvi nanaša na napačno uporabo načela enakega obravnavanja, pojma podjetja in pravil o solidarni odgovornosti ter na kršitev obveznosti obrazložitve, drugi pa na kršitev pravil o določitvi roka za plačilo glob na področju konkurenčnega prava ter na kršitev obveznosti obrazložitve.
A.

Dopustnost
1.

Trditve strank
Družba GEA meni, da pritožba Komisije ni dopustna.
Družba GEA v zvezi s tem trdi, na prvem mestu, da Komisija nima nobenega interesa za vložitev pritožbe, ker sklep iz leta 2009 ni več pravna podlaga, na podlagi katere bi bilo mogoče zahtevati plačilo globe.
Na drugem mestu, družba GEA meni, da Komisija nima nobenega interesa za vložitev pritožbe, ker sporni sklep ni veljaven. Zastaralni rok za določitev globe naj bi namreč potekel pred sprejetjem tega sklepa, saj je minilo več kot deset let v smislu člena 25(5) Uredbe št. 1/2003, ne glede na to, ali je bil ta rok pretrgan ali ne.
Komisija odgovarja, da ima interes vložiti pritožbo zoper izpodbijano sodbo, ker, na prvem mestu, s svojimi predlogi pred Splošnim sodiščem ni uspela in, na drugem mestu, ker družba GEA s trditvijo, da ta institucija nima nobenega interesa za vložitev te pritožbe zaradi domnevne prekoračitve zastaralnega roka za naložitev globe, izpodbija veljavnost spornega sklepa. Po mnenju Komisije tak tožbeni razlog ni bil niti naveden pred Splošnim sodiščem niti ga to ni preučilo. Iz tega naj bi sledilo, da ga ni treba preučiti.
2.

Presoja Sodišča
V skladu s členom 56, tretji odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije lahko države članice in institucije Unije, razen v sporih med Evropsko unijo in njenimi uslužbenci, vložijo pritožbo, čeprav se niso pridružile postopku pred Splošnim sodiščem. Ne glede na to, ali so bile stranke v sporu na prvi stopnji, institucijam Unije torej ni treba izkazati nobenega interesa za vložitev pritožbe zoper odločbo Splošnega sodišča (sodba z dne 8. julija 1999, Komisija/Anic Partecipazioni,
C‑49/92 P
,
EU:C:1999:356
, točka
).
Komisija namreč lahko presoja možnost vložitve pritožbe zoper odločbo Splošnega sodišča in Sodišče ni pristojno za nadzor nad odločitvami, ki jih je v zvezi s tem opravila Komisija (glej v tem smislu sodbo z dne 8. julija 1999, Komisija/Anic Partecipazioni,
C‑49/92 P
,
EU:C:1999:356
, točka
).
Zato zadostuje ugotovitev, da so ugovori družbe GEA v zvezi z domnevnim neobstojem interesa Komisije povsem neutemeljeni, tako da je treba pritožbo šteti za dopustno.
B.

Vsebinska presoja
1.

Prvi pritožbeni razlog
Prvi pritožbeni razlog je sestavljen iz dveh delov. Komisija s prvim delom tega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču očita, da je storilo napako pri uporabi načela enakega obravnavanja, pojma podjetja in pravil o solidarni odgovornosti, ker je menilo, da bi lahko drugače določila del globe, za katerega plačilo družbi GEA in ACW ostajata solidarno odgovorni. Drugi del navedenega pritožbenega razloga, ki ga je treba preučiti najprej, se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve.
a)

Drugi del prvega pritožbenega razloga
1)

Trditve strank
Komisija z drugim delom prvega pritožbenega razloga trdi, da ugotovitev iz točke 111 izpodbijane sodbe, da je kršila načelo enakega obravnavanja, temelji na protislovni obrazložitvi, navedeni v točkah od 108 do 110 navedene sodbe, in zlasti na nejasnem preudarku iz točke 108 iste sodbe, da „bi lahko Komisija […] določila del globe, za katere plačilo ostajata družba ACW in [družba GEA] solidarno odgovorni“.
Družba GEA tej argumentaciji nasprotuje.
2)

Presoja Sodišča
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča Splošno sodišče z obveznostjo obrazložitve sodb na podlagi členov 36 in 53, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije ni zavezano k natančni obrazložitvi, ki bi izčrpno in drugemu za drugim sledila vsem razlogovanjem strank v sporu. Obrazložitev je torej lahko implicitna, če zadevnim osebam omogoča, da se seznanijo z razlogi, na katere se je oprlo Splošno sodišče, Sodišču pa, da ima dovolj elementov za nadzor v okviru pritožbe (sodba z dne 14. septembra 2016, Trafilerie Meridionali/Komisija,
C‑519/15 P
,
EU:C:2016:682
, točka
).
V obravnavanem primeru zadostuje ugotovitev, da razlogovanje Splošnega sodišča v točkah od 106 do 111 izpodbijane sodbe Komisiji omogoča, da se seznani z razlogi, na podlagi katerih je Splošno sodišče ugodilo četrtemu tožbenemu razlogu, ki ga je družba GEA navedla na prvi stopnji, in Sodišču, da ima dovolj elementov za izvajanje sodnega nadzora.
Iz teh točk je namreč nedvoumno razvidno, da je Splošno sodišče razsodilo, da bi morala Komisija najprej opredeliti obstoječe razmerje med delom globe, za katerega je bila družba ACW solidarno odgovorna skupaj z družbama GEA in CPA, in delom, za katerega je bila solidarno odgovorna samo z družbo GEA, nato pa razdeliti znižanje zneska globe družbe ACW med obe razmerji solidarnosti z uporabo istega razmerja.
Glede na zgoraj navedeno je treba drugi del prvega pritožbenega razloga zavrniti kot neutemeljen.
b)

Prvi del prvega pritožbenega razloga
1)

Trditve strank
Komisija s prvim delom prvega pritožbenega razloga meni, da je Splošno sodišče v točki 108 izpodbijane sodbe napačno menilo, da bi lahko drugače določila del globe, za katerega plačilo družbi GEA in ACW ostajata solidarno odgovorni, da bi tako omejila del globe, za katerega plačilo je bila družba GEA lahko edina odgovorna. Po mnenju Komisije je Splošno sodišče v točkah od 106 do 111 izpodbijane sodbe storilo napako pri uporabi načela enakega obravnavanja, ker ni upoštevalo sodne prakse Sodišča o pojmu podjetja in solidarni odgovornosti ter sodne prakse o posledicah znižanja globe, odobrenega hčerinski družbi znotraj enotnega gospodarskega podjetja.
Po mnenju Komisije naj bi bila solidarna odgovornost le odraz pojma podjetja in je od njega ni mogoče ločiti.
V zvezi s tem ta institucija trdi, da so v nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče ugotovilo v točki 55 izpodbijane sodbe, družbe GEA, ACW in CPA za celotno trajanje zadevne kršitve tvorile eno in isto podjetje, ki mu je bila naložena ena sama globa, in da sta v tem okviru lahko člen 2, drugi odstavek, točki 31 in 32, odločbe iz leta 2009, na eni strani, in člena 2, drugi odstavek, točke 31(a), 31(b) in 32 odločbe iz leta 2009, kakor je bila spremenjena s spornim sklepom, na drugi strani, izraz najvišjih zneskov globe, za katere se lahko vsak pravni subjekt, ki sestavlja to podjetje, šteje za solidarno odgovornega.
Komisija pojasnjuje, da so družbe GEA, ACW in CPA tvorile eno in isto podjetje, zato ni bilo treba presojati enakega obravnavanja teh treh družb.
Komisija meni, da je Splošno sodišče, čeprav so bile zadevne družbe del istega podjetja, v točkah od 106 do 111 izpodbijane sodbe umetno ločilo dve skupini solidarno odgovornih subjektov, tako da je to sodišče uporabilo teorijo podobno teoriji o notranji razdelitvi solidarne odgovornosti, ta pristop pa naj bi bil po njenem mnenju v skladu s spoznanji iz sodbe z dne 10. aprila 2014, Komisija in drugi/Siemens Österreich in drugi (
od C‑231/11 P do C‑233/11 P
,
EU:C:2014:256
), prepovedan.
V teh okoliščinah Komisija meni, da nič ne upravičuje izključitve ene ali druge družbe, ki pripada enemu in istemu podjetju, iz solidarne odgovornosti za plačilo katerega koli dela globe, ki jim je naložena, in da si te družbe običajno razdelijo skupne deleže naložene globe ob upoštevanju posamičnih omejitev vsake od njih.
Komisija trdi, da najvišji znesek globe, za katerega plačilo je bila vsaka družba, ki je sestavljala podjetje v smislu člena 81 ES, solidarno odgovorna, ne ustreza posebnemu obdobju sodelovanja pri zadevni kršitvi.
Nazadnje, v zvezi z dejstvom, da je bila globa, naložena družbi ACW, znižana na zgornjo mejo 10 % njenega prometa, ki se uporablja za to družbo, naj bi iz sodbe z dne 26. novembra 2013, Kendrion/Komisija (
C‑50/12 P
,
EU:C:2013:771
), izhajalo, da znižanje, odobreno njeni nekdanji hčerinski družbi ACW, ne sme vplivati na odgovornost družbe GEA, ker na dan sprejetja odločbe iz leta 2009 zadnjenavedena družba in družba GEA nista več tvorili istega podjetja.
Družba GEA najprej odgovarja, da je Splošno sodišče pravilno ugotovilo, da je Komisija brez kakršne koli objektivne utemeljitve kršila načelo enakega obravnavanja. V nasprotju s trditvami Komisije naj se navedeno načelo ne bi uporabljajo samo za različna podjetja, ampak tudi v razmerjih med družbami, ki tvorijo isto podjetje.
Dalje, družba GEA meni, da Komisija ni določila samo ene globe, ampak dve ločeni globi za dve ločeni skupini subjektov, ki so znotraj vsake skupine medsebojno solidarno odgovorni, in za dve različni obdobji kršitve. Po eni strani naj bi se člen 2, drugi odstavek, točka 31, odločbe iz leta 2009 nanašal na obdobje od 30. septembra 1995 do 17. maja 2000, po drugi strani pa naj bi se člen 2, drugi odstavek, točka 32, te odločbe nanašal na obdobje od 11. septembra 1991 do 29. septembra 1995. Ta razdelitev naj bi bila posledica dejstva, da družba CPA ni sodelovala pri zadevni kršitvi med celotnim obdobjem.
Poleg tega družba GEA meni, da Splošno sodišče v nasprotju s trditvami Komisije ni po analogiji uporabilo teorije o notranji razdelitvi solidarne odgovornosti. Izpodbijana sodba naj se ne bi nanašala na odgovornost z notranjega vidika, ampak na obseg, v katerem so družbe iz „skupine GEA“„zunanje“ odgovorne Komisiji.
Nazadnje, glede učinkov uporabe zgornje meje 10 % prometa v korist družbe ACW družba GEA trdi, da v nasprotju s tem, kar trdi Komisija, sodbe z dne 26. novembra 2013, Kendrion/Komisija (
C‑50/12 P
,
EU:C:2013:771
), ni mogoče razlagati tako, da uporaba zgornje meje 10 % prometa za njeno nekdanjo hčerinsko družbo ne sme vplivati na njeno nekdanjo matično družbo.
2)

Presoja Sodišča
Najprej je treba opozoriti, da je načelo enakega obravnavanja splošno načelo prava Unije, določeno v členih 20 in 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. To načelo zahteva, naj se primerljivi položaji ne obravnavajo različno in naj se različni položaji ne obravnavajo enako, razen če tako obravnavanje ni objektivno utemeljeno (sodba z dne 24. septembra 2020, Prysmian in Prysmian Cavi e Sistemi/Komisija,
C‑601/18 P
,
EU:C:2020:751
, točka
in navedena sodna praksa). Komisija mora spoštovati to načelo, kadar izvaja pristojnost, ki jo ima na podlagi člena 23(2) Uredbe št. 1/2003, da naloži globo podjetjem, ki so kršila pravila konkurenčnega prava Unije, in določi znesek globe (glej v tem smislu sodbo z dne 26. novembra 2013, Kendrion/Komisija,
C‑50/12 P
,
EU:C:2013:771
, točka
in navedena sodna praksa).
Vendar pa ima Komisija, kadar je lahko več pravnih oseb osebno odgovornih za sodelovanje pri kršitvi pravil konkurenčnega prava Unije, ker tvorijo eno samo podjetje, ki se mu ta kršitev lahko očita, v skladu s to določbo pristojnost, da jim solidarno naloži globo (sodba z dne 10. aprila 2014, Areva in drugi/Komisija,
C‑247/11 P in C‑253/11 P
,
EU:C:2014:257
, točka
).
Kadar pa se Komisija odloči izvajati pristojnost za sankcioniranje, ne more prosto določati zunanjega razmerja solidarnosti in zlasti zneska globe, katerega celotno plačilo lahko zahteva od vsakega solidarnega dolžnika (sodba z dne 10. aprila 2014, Areva in drugi/Komisija,
C‑247/11 P in C‑253/11 P
,
EU:C:2014:257
, točka
).
Ker je v pojmu solidarnosti za plačilo globe v pravu Unije zgolj odražena neposredna posledica vzpostavitve pojma podjetja, določitev zneska globe, katerega celotno plačilo lahko Komisija zahteva od vsakega solidarnega dolžnika, izhaja iz uporabe, v vsakem posameznem primeru, tega pojma podjetja (sodba z dne 10. aprila 2014, Areva in drugi/Komisija,
C‑247/11 P in C‑253/11 P
,
EU:C:2014:257
, točka
).
V zvezi s tem so avtorji Pogodb za opredelitev storilca kršitve konkurenčnega prava, ki se lahko kaznuje na podlagi členov 81 in 82 ES, izbrali pojem podjetje, in ne drug pojem, kot je družba ali pravna oseba (sodba z dne 10. aprila 2014, Areva in drugi/Komisija,
C‑247/11 P in C‑253/11 P
,
EU:C:2014:257
, točka
).
Poleg tega je zakonodajalec Unije v členu 23(2) Uredbe št. 1/2003 uporabil isti pojem podjetja za opredelitev subjekta, ki mu Komisija lahko naloži globo zaradi kršitve pravil konkurenčnega prava Unije (sodba z dne 10. aprila 2014, Areva in drugi/Komisija,
C‑247/11 P in C‑253/11 P
,
EU:C:2014:257
, točka
).
V skladu z ustaljeno sodno prakso pojem „podjetje“ v smislu konkurenčnega prava Unije zajema vse subjekte, ki opravljajo gospodarsko dejavnost, ne glede na njihovo pravno obliko in način financiranja. Ta pojem je treba razumeti tako, da označuje gospodarsko enoto, čeprav je ta s pravnega vidika sestavljena iz več fizičnih ali pravnih oseb (sodbi z dne 10. aprila 2014, Areva in drugi/Komisija,
C‑247/11 P in C‑253/11 P
,
EU:C:2014:257
, točka
, in z dne 27. aprila 2017, Akzo Nobel in drugi/Komisija,
C‑516/15 P
,
EU:C:2017:314
, točki
in
).
Kadar lahko Komisija v skladu s členom 23(2) Uredbe št. 1/2003 solidarno naloži globo različnim pravnim subjektom, ki tvorijo eno samo podjetje, odgovorno za kršitev, za določitev zneska globe, ki jo opravi Komisija – ker ta v posameznem primeru izhaja iz uporabe pojma podjetja, ki je pojem prava Unije – veljajo določene omejitve, ki zahtevajo, da se ustrezno upoštevajo značilnosti zadevnega podjetja, kakor je bilo organizirano v obdobju, ko je bila storjena kršitev (sodba z dne 10. aprila 2014, Komisija in drugi/Siemens Österreich in drugi,
od C‑231/11 P do C‑233/11 P
,
EU:C:2014:256
, točka
).
V zvezi s tem je lahko sestava zadevnega podjetja, kot je v bistvu navedel generalni pravobranilec v točki 49 sklepnih predlogov, med sodelovanjem tega podjetja pri kršitvi, različna. Do teh sprememb lahko pride zlasti takrat, če kršitev, kot v obravnavanem primeru, traja dlje časa.
Ker taka odstopanja ne ogrožajo enotnosti podjetja kot subjekta, ki mu je mogoče pripisati odgovornost za kršitev, ne vplivajo na pristojnost Komisije, na katero je opozorjeno v točki 59 te sodbe, da solidarno naloži globo več pravnim subjektom, ki pripadajo enemu in istemu podjetju.
Kot je razvidno iz točk od 1 do 3 in od 6 do 8 izpodbijane sodbe, je bila v obravnavanem primeru struktura skupine GEA v obdobju, v katerem je bila storjena kršitev, naslednja. Med letoma 1991 in 17. majem 2000 je bila družba OCG, ki se je po tem datumu imenovala ACW, hčerinska družba v stoodstotni lasti družbe MG, ki je nato od leta 2005 postala družba GEA. V istem obdobju je bila družba OCA, ki se je od 30. avgusta 2000 imenovala CPA, v stoodstotni lasti družbe MG, v različnih obdobjih pa je bila bodisi hčerinska družba bodisi neposredna matična družba družbe OCG. Družba OCA je bila matična družba, ki je imela od 30. septembra 1995 do 30. septembra 1999 neposredni nadzor v višini 100 % nad družbo OCG. Družba OCG je bila od 30. septembra 1999 do 17. maja 2000 matična družba, ki je imela neposredni nadzor v višini 100 % nad družbo OCA in je neposredno nadzorovala to družbo.
Glede na ugotovitve, ki izhajajo iz sodbe z dne 10. septembra 2009, Akzo Nobel in drugi/Komisija (
C‑97/08 P
,
EU:C:2009:536
), je Komisija v odločbi iz leta 2009 upravičeno ugotovila, da je ob upoštevanju gospodarskih, organizacijskih in pravnih povezav med zadevnima družbama, z izvajanjem odločilnega vpliva na hčerinski družbi, družba MG, ki je postala družba GEA, z družbama OCG in OCA, ki sta postali družbi ACW in CPA, del enega samega podjetja v smislu konkurenčnega prava Unije.
Iz zgornjih ugotovitev izhaja, da je Komisija lahko upravičeno menila, da družbe GEA, ACW in CPA tvorijo eno in isto podjetje, ki je v različnih zaporednih sestavah storilo zadevno kršitev.
Tako je treba ugotoviti, da je Splošno sodišče s tem, da je v točki 55 izpodbijane sodbe ugotovilo, prvič, da je šlo za podjetje v smislu konkurenčnega prava Unije, ki so ga od 30. septembra 1995 do 17. maja 2000 sestavljale družbe GEA, ACW in CPA, in drugič, za podjetje v smislu tega prava, ki sta ga od 11. septembra 1991 do 29. septembra 1995 sestavljali družbi GEA in ACW, ugotovilo obstoj dveh podjetij v smislu konkurenčnega prava Unije in je torej napačno uporabilo pravo Unije s kršitvijo pojma „podjetje“ v smislu člena 81 ES.
Ker je solidarna odgovornost le neposredna pravna posledica pojma podjetje in ker je v obravnavanem primeru šlo za eno in isto podjetje, je Komisija najprej v členu 2, drugi odstavek, točki 31 in 32, odločbe iz leta 2009 in nato v členu 2, drugi odstavek, točke 31.(a), 31.(b) in 32, odločbe iz leta 2009, kakor je bila spremenjena s spornim sklepom, lahko določila najvišje zneske glob, za katere se lahko družbe GEA, ACW in CPA štejejo za solidarno odgovorne za plačilo globe, kot subjekti, ki so del enega in istega podjetja, ki mu je mogoče pripisati odgovornost za kršitev. Kot je namreč navedla Komisija, v položaju, kakršen je ta v obravnavani zadevi, določitev teh najvišjih zneskov ne odraža posebnih obdobij sodelovanja subjektov, ki sestavljajo enotno podjetje, pri zadevni kršitvi.
V teh okoliščinah je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je v točkah 106 in 109 izpodbijane sodbe ugotovilo, da sta v obravnavani zadevi med družbami GEA, ACW in CPA obstajali dve razmerji solidarnosti, čeprav so bile del enega in istega podjetja, in dve globi, naloženi za dve posebni obdobji, ki odražata sodelovanje teh treh družb pri zadevni kršitvi, in je torej kršilo pravila o določitvi solidarne odgovornosti, kot izhajajo iz člena 23(2) Uredbe št. 1/2003.
Glede dejstva, da na podlagi spornega sklepa družba GEA ostaja edina odgovorna za znesek 1.432.229 EUR, je ta okoliščina, kot je generalni pravobranilec poudaril v točki 53 sklepnih predlogov, povsem samodejna posledica znižanja globe, naložene družbi ACW.
V zvezi s tem je treba poudariti, da kadar dve ločeni pravni osebi, kot sta matična družba in njena hčerinska družba, na dan sprejetja odločbe, s katero jima je bila naložena globa, nista več tvorili podjetja v smislu člena 81 ES, imata pravico, da se zanju posamično uporabi zgornja meja 10 % prometa (glej v tem smislu sodbo z dne 26. novembra 2013, Kendrion/Komisija,
C‑50/12 P
,
EU:C:2013:771
, točka
).
V obravnavanem primeru, kot je razvidno iz točk 2 in 3 izpodbijane sodbe, ni sporno, da družba GEA ob sprejetju odločbe iz leta 2009 ni več tvorila gospodarskega subjekta z družbama ACW in CPA, v smislu člena 81 ES.
Zaradi te posebnosti je Komisija navedeno zgornjo mejo izračunala na podlagi prometa, ki je bil ustvarjen v poslovnem letu pred sprejetjem spornega sklepa (glej po analogiji sodbo z dne 26. novembra 2013, Kendrion/Komisija,
C‑50/12 P
,
EU:C:2013:771
, točka
).
Poleg tega, kot je razvidno iz točke 8 izpodbijane sodbe, je znesek, za katerega je Komisija sprva menila, da ga je treba uporabiti v zvezi s solidarno odgovornostjo družbe ACW zaradi njenega sodelovanja pri omejevalnem sporazumu, znašal 3.346.200 EUR, kar je popolnoma enak znesek kot tisti, ki ga je uporabila za družbo GEA.
Ugotoviti pa je treba, da to, da je Komisija v spornem sklepu prvič, štela, da je družba GEA solidarno odgovorna za plačilo celotnega zneska globe, ki znaša 3.346.200 EUR, in drugič, da je družba ACW solidarno odgovorna za plačilo zneska 1.086.129 EUR, izhaja iz tega, da se je za družbo ACW uporabila zgornja meja 10 % prometa, določena v členu 23(2) Uredbe št. 1/2003.
Tako dejstvo, da družba GEA ostaja edina odgovorna za znesek 1.432.229 EUR, izhaja iz posebne okoliščine, da ob sprejetju odločbe iz leta 2009 ta družba z družbama ACW in CPA ni več tvorila enega podjetja v smislu člena 81 ES.
V tem okviru družba GEA ne more utemeljeno trditi, da je bilo v njeno škodo kršeno načelo enakega obravnavanja. V zvezi s tem zadostuje navesti, da kršitve tega načela ni mogoče ugotoviti v položaju, kakršen je obravnavani, v katerem ima hčerinska družba, ki ob sprejetju odločbe, s katero je bila naložena globa enemu samemu podjetju, v katero je spadala, ni več del tega enotnega podjetja, pravico, da se zanjo posamično uporabi zgornja meja 10 % prometa. Na podlagi te posebne okoliščine ni mogoče šteti, da so bile zadevne družbe v primerljivih položajih (glej v tem smislu sodbo z dne 26. novembra 2013, Kendrion/Komisija,
C‑50/12 P
,
EU:C:2013:771
, točka
).
Nikakor se ni mogoče učinkovito sklicevati na kršitev načela enakega obravnavanja, saj v obravnavanem primeru, kot je razvidno iz točke 73 te sodbe, ni dveh razmerij solidarnosti, ki izražata posebna obdobja, in zato ni mogoče izvesti nobene razdelitve solidarne odgovornosti.
Zato člen 2, drugi odstavek, točka 32, odločbe iz leta 2009, kakor je bila spremenjena s spornim sklepom, s katerim je bila družbi GEA naložena globa v višini 1.432.229 EUR, na družbo CPA ni naslovljen, ne zato, ker bi se ta točka nanašala na posebno obdobje kršitve, v katerem ta družba ni sodelovala pri enotni kršitvi, ki jo je ugotovila Komisija, kar ne drži, ampak zgolj zato, ker je znesek globe, ki ga je družba CPA dolžna plačati zaradi svojega posamičnega sodelovanja pri tej kršitvi, ker je bila del podjetja, ki je to kršitev storilo, v celoti krit z zneski globe iz točk 31.(a) in 31.(b) navedenega člena 2, drugi odstavek.
V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da je Splošno sodišče s tem, da je v točki 111 izpodbijane sodbe ugotovilo, da Komisija ni spoštovala svojih obveznosti na podlagi načela enakega obravnavanja, napačno uporabilo pravo.
Glede na navedene ugotovitve je treba prvemu delu prvega pritožbenega razloga ugoditi.
2.

Drugi pritožbeni razlog
Drugi pritožbeni razlog je sestavljen iz dveh delov. Komisija s prvim delom tega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču v bistvu očita, da je storilo napako s tem, da je štelo, da je rok za plačilo zadevne globe mogoče določiti šele od datuma vročitve spornega sklepa. Drugi del navedenega pritožbenega razloga, ki ga je treba preučiti najprej, se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve.
a)

Drugi del drugega pritožbenega razloga
1)

Trditve strank
Komisija z drugim delom drugega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču očita, da ni dovolj obrazložilo svoje ugotovitve iz točke 126 izpodbijane sodbe, da je treba šteti, da rok za plačilo glob izhaja le iz člena 1 spornega sklepa in da se rok za plačilo teh glob lahko določi le od dne vročitve tega sklepa naprej.
Družba GEA odgovarja, da je izpodbijana sodba dovolj obrazložena.
2)

Presoja Sodišča
Kot je bilo opozorjeno v točki 42 te sodbe, obveznost obrazložitve, ki jo ima Splošno sodišče, temu nalaga, da jasno in nedvoumno navede razlogovanje, ki mu je sledilo, tako da se zainteresirane stranke lahko seznanijo z utemeljitvijo sprejete odločbe in da Sodišče lahko opravi sodni nadzor.
V obravnavanem primeru zadostuje ugotovitev, da razlogovanje Splošnega sodišča v točkah od 122 do 125 izpodbijane sodbe Komisiji omogoča, da se seznani z razlogi, na podlagi katerih je Splošno sodišče ugodilo prvemu delu petega tožbenega razloga, ki ga je družba GEA navedla na prvi stopnji, in Sodišču, da ima dovolj elementov za izvajanje sodnega nadzora.
Iz teh točk je namreč v bistvu razvidno, da je Splošno sodišče, ker je bilo prvotno besedilo člena 2, drugi odstavek, točki 31 in 32, odločbe iz leta 2009 nadomeščeno z besedilom, ki izhaja iz člena 1 spornega sklepa, v točki 126 izpodbijane sodbe ugotovilo, da obveznost plačila glob izhaja le iz člena 1 spornega sklepa in da je rok za plačilo teh glob mogoče določiti šele od datuma vročitve tega sklepa.
Zato je treba drugi del drugega pritožbenega razloga zavrniti kot neutemeljen.
b)

Prvi del drugega pritožbenega razloga
1)

Trditve strank
Komisija s prvim delom drugega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču očita, da je napačno uporabilo pravo s tem, da je v točki 126 izpodbijane sodbe menilo, da je rok za plačilo globe v obravnavnem primeru mogoče določiti šele od datuma vročitve tega sklepa.
Komisija pojasnjuje, da je bila posledica razglasitve ničnosti sklepa iz leta 2010 ponovno aktiviranje ne le člena 2, drugi odstavek, točki 31 in 32, odločbe iz leta 2009, ampak tudi začetek teka roka, določenega v členu 2, zadnji odstavek, tega sklepa.
V tem okviru Komisija trdi, da je imela pravico spremeniti znesek naložene globe in solidarno odgovornost, ne da bi ji bilo treba nujno določiti nov rok za plačilo te globe. Komisija tako meni, da je s sporno odločbo sicer spremenila dele izreka odločbe iz leta 2009, v katerih sta bila določena globa in solidarna odgovornost, vendar ji ni bilo treba določiti roka za plačilo naložene globe, ki bi bil poznejši od datuma vročitve spornega sklepa.
Ta institucija meni, da če bi Sodišče potrdilo, da mora določiti rok za plačilo glob, ki je poznejši od datuma vročitve sklepa o spremembi, kakršen je sporni sklep, bi to povzročilo izgubo obresti na preostali del globe od prvotno določenega roka za plačilo, kar bi omejilo njeno diskrecijsko pravico in zmanjšalo učinkovitost glob, ki jih naloži.
V teh okoliščinah Komisija meni, da je imela v obravnavanem primeru, da družbe GEA ne bi postavila v manj ugoden položaj v primerjavi z družbama ACW in CPA, pravico določiti rok za plačilo glob na 10. maj 2010.
Družba GEA odgovarja, da je sicer res, da je Komisija pristojna za določitev datuma, ko je treba plačati globe, in datuma, od katerega začnejo teči zamudne obresti, vendar se to pooblastilo ne razteza na določitev roka za plačilo zamudnih obresti, ki je pred datumom, ko so bile globe določene. Določitve roka za plačilo globe pred vročitvijo sklepa, ki je podlaga za to globo, ni mogoče utemeljiti z učinkovitostjo prava Unije.
Zato lahko po mnenju družbe GEA, ker roka za plačilo globe ni mogoče določiti na datum pred vročitvijo spornega sklepa, obresti v zvezi s plačilom globe začnejo teči šele od datuma vročitve tega sklepa v skladu z načelom, da pomožni element sledi glavnemu elementu.
2)

Presoja Sodišča
V sklepih Komisije, s katerimi so naložene globe za kršitve konkurenčnega prava Unije, je med drugim določen znesek zadevnih glob in zamudne obresti ter kontaktni podatki o bančnem računu Komisije, na katerega morajo zadevna podjetja plačati te globe. V teh sklepih je določen tudi rok za plačilo naloženih glob. Da bi se preprečila prisilna izterjava, mora biti plačilo izvršeno pred iztekom tega roka.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da so na podlagi člena 299 PDEU sklepi Komisije, s katerimi je naložena denarna obveznost subjektom, ki niso države članice, izvršilni naslov.
Poudariti je treba tudi, da v skladu s členom 278 PDEU tožbe, vložene pri Sodišču Evropske unije zoper take vrste sklepov, nimajo odložilnega učinka.
Iz tega sledi, da so sklepi Komisije izvršljivi pod pogoji, določenimi v členu 299 PDEU, in da je plačilo globe, ki jih vsebujejo, načeloma mogoče zahtevati ob izteku roka, določenega v teh sklepih.
V teh okoliščinah in ob upoštevanju cilja zagotavljanja učinkovitega spoštovanja pravil konkurenčnega prava Unije je treba ugotoviti, da mora dolžnik načeloma opraviti svoje plačilo pred datumom zapadlosti tega plačila, ki ga Komisija določi v svojem sklepu.
V obravnavanem primeru je Komisija v členu 2, zadnji odstavek, odločbe iz leta 2009 za vsa podjetja, na katera je bila naslovljena ta odločba, najprej določila datum zapadlosti naloženih glob, ki je bil določen v roku treh mesecev od dneva vročitve te odločbe.
Kot je razvidno iz točke 124 izpodbijane sodbe, je Splošno sodišče sklep iz leta 2010, s katerim je Komisija odločila, da je treba odločbo iz leta 2009 spremeniti, ker je, prvič, globa, naložena družbi ACW, presegala zgornjo mejo 10 % prometa in ker je bilo treba, drugič, znesek globe, za katere plačilo je bila družba ACW solidarno odgovorna skupaj z družbama GEA in CPA, zmanjšati, v sodbi z dne 15. julija 2015, GEA Group/Komisija (
T‑189/10
,
EU:T:2015:504
), razglasilo za ničen v delu, v katerem se je nanašal na družbo GEA. Posledica te razglasitve ničnosti je bila ponovna uveljavitev besedila člena 2 odločbe iz leta 2009, kot je Splošno sodišče poudarilo v točki 125 izpodbijane sodbe.
Vendar pa je bilo navedeno besedilo ponovno nadomeščeno z besedilom, ki izhaja iz spornega sklepa. S členom 2 tega sklepa je bil rok za plačilo glob določen na 10. maj 2010.
Ta datum je po eni strani zgodnejši od datuma vročitve spornega sklepa in po drugi strani poznejši od datuma zapadlosti glob, ki je določen v odločbi iz leta 2009. Ustreza roku za plačilo, ki je naveden v dopisu Komisije z dne 9. februarja 2010, ki je priložen sklepu iz leta 2010.
V tem okviru je treba poudariti, da ima Komisija pooblastilo, ki vključuje možnost, da določi rok za plačilo globe, ki jo naloži, in datum začetka teka zamudnih obresti, da določi obrestno mero teh obresti in sprejme podrobna pravila za izvršitev svojega sklepa, tako da po potrebi zahteva pridobitev bančne garancije za kritje zneska glavnice in obresti naložene globe. Če takšnega pooblastila ne bi bilo, bi lahko podjetja imela korist od prepoznega plačila glob, s čimer bi se zmanjšal učinek sankcij, ki jih Komisija nalaga v okviru svoje naloge zagotavljanja uporabe pravil Unije o konkurenci.
V obravnavanem primeru, kot je generalni pravobranilec poudaril v točki 62 sklepnih predlogov, se je sprememba člena 2, drugi odstavek, točki 31 in 32, odločbe iz leta 2009 najprej s sklepom iz leta 2010, ki je bil medtem razglašen za ničnega, nato pa s spornim sklepom nanašala le na znesek globe, naložene družbi ACW, in na novo določitev razmerij solidarnosti, ne pa na naložitev globe niti na njen skupni znesek. Zato je treba ugotoviti, da je v nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče razsodilo v točki 126 izpodbijane sodbe, pravna podlaga za obveznost družb GEA, ACW in CPA, da plačajo globo člen 2 odločbe iz leta 2009 in ne člen 1 spornega sklepa.
V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da je Splošno sodišče s tem, da je v točki 126 izpodbijane sodbe ugotovilo, da je mogoče rok za plačilo glob določiti šele od dneva vročitve spornega sklepa, napačno uporabilo pravo.
Glede na navedene ugotovitve je treba prvemu delu drugega pritožbenega razloga ugoditi.
Zato je treba izpodbijano sodbo razveljaviti.
Vrnitev zadeve v razsojanje Splošnemu sodišču
Sodišče v skladu s členom 61, prvi stavek prvega odstavka, Statuta Sodišča Evropske unije razveljavi odločitev Splošnega sodišča, če je pritožba utemeljena. Če stanje postopka to dovoljuje, lahko samo dokončno odloči o zadevi ali pa jo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da Sodišče v obravnavanem primeru nima na voljo potrebnih elementov, da bi lahko dokončno odločilo o vseh tožbenih razlogih, navedenih na prvi stopnji.
Vidiki spora, ki so navedeni s temi tožbenimi razlogi, vključujejo preučitev dejanskih vprašanj na podlagi elementov, ki, prvič, jih Splošno sodišče v izpodbijani sodbi ni presojalo, saj je v točki 128 te sodbe menilo, da je taka preučitev odveč, ker je ugodilo četrtemu tožbenemu razlogu in prvemu delu petega tožbenega razloga družbe GEA, in drugič, niso bili predmet razprave pred Sodiščem, iz česar izhaja, da stanje postopka ne dovoljuje, da bi se o zadevi glede tega razsodilo.
Zato je treba zadevo vrniti v razsojanje Splošnemu sodišču in pridržati odločitev o stroških.
Stroški
Ker se zadeva vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, se odločitev o stroških pridrži.

Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:

1.
Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 18. oktobra 2018, GEA Group/Komisija (
T‑640/16
,
EU:T:2018:700
), se razveljavi.

2.
Zadeva T‑640/16 se vrne v razsojanje Splošnemu sodišču Evropske unije.

3.
Odločitev o stroških se pridrži.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.