CELEX: 62017CJ0554
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose
Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūra
Reglamentas (EB) Nr. 861/2007
16 straipsnis
„Pralaimėjusi šalis“
Bylinėjimosi išlaidos
Paskirstymas
19 straipsnis
Valstybių narių procesinės teisės

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 861/2007, nustatančio Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrą (
OL L 199, 2007, p. 1
), 16 straipsnio išaiškinimo.
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant Rebecka Jonsson, gyvenančios Švedijoje, ginčą su Prancūzijoje įsteigta
Société du Journal L’Est Républicain
(toliau –
L’Est Républicain
) dėl prašymo padengti bylinėjimosi išlaidas.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamento Nr. 861/2007 29 konstatuojamoji dalis suformuluota taip:
„Pralaimėjusi šalis turėtų padengti bylinėjimosi išlaidas. Bylinėjimosi išlaidos turėtų būti nustatytos pagal nacionalinės teisės aktus. Atsižvelgiant į paprastumo ir išlaidų efektyvumo tikslus, teismas turėtų įpareigoti pralaimėjusią šalį padengti tik bylinėjimosi išlaidas, įskaitant, pavyzdžiui, kitos šalies advokato ar kito teisės specialisto atstovavimo arba dokumentų įteikimo ar vertimo išlaidas, kurios yra proporcingos ieškinio sumai arba kurių buvo neišvengiamai turėta.“
Šio reglamento 1 straipsnyje nustatyta:
„Šis reglamentas nustato Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrą, skirtą supaprastinti ir pagreitinti ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimą tarpvalstybinio pobūdžio bylose ir sumažinti išlaidas <…>“
Minėto reglamento 2 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Šis reglamentas taikomas tarpvalstybinio pobūdžio civilinėse ir komercinėse bylose, neatsižvelgiant į teismo pobūdį, kai ieškinio suma, neskaičiuojant palūkanų, išlaidų ir sąnaudų, neviršija 2000 EUR tuo metu, kai kompetentingas teismas gauna ieškinio formą. <…>“
To paties reglamento 16 straipsnyje numatyta:
„Pralaimėjusi šalis padengia bylinėjimosi išlaidas. Tačiau teismas nepriteisia išlaidų laimėjusiai šaliai, jei jos buvo patirtos be reikalo ar yra neproporcingos ieškiniui.“
Reglamento Nr. 861/2007 19 straipsnyje „Taikytina proceso teisė“ nustatyta:
„Pagal šio reglamento nuostatas Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrai taikoma valstybės narės, kurioje vykdoma procedūra, proceso teisė.“
Švedijos teisė
Rättegångsbalken
(Baudžiamojo proceso kodeksas) 18 skirsnio 1 straipsnis suformuluotas taip:
„Bylą pralaimėjusi šalis padengia kitos šalies bylinėjimosi išlaidas, jei nenuspręsta kitaip.“
Šio kodekso 4 straipsnyje numatyta:
„Jei toje pačioje byloje pateikti keli reikalavimai ir šalys atitinkamai laimi bylą dėl skirtingų aspektų, kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas arba vienai iš šalių priteisiamas tinkamas jos išlaidų atlyginimas, arba, jei galima atskirti išlaidas, susijusias su skirtingais bylos aspektais, pareiga atlyginti išlaidas nustatoma remiantis šiuo pagrindu. Jei šalies pralaimėjimas nereikšmingas, jai vis dėlto gali būti atlyginamos visos patirtos bylinėjimosi išlaidos.
Tos pačios nuostatos
mutatis mutandis
taikomos tuo atveju, kai šalies reikalavimas patenkinamas tik iš dalies.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2012 m. pradžioje R. Jonsson nufilmavo į upę krintantį žmogų, kuris šoko su tįstine, o ji nutrūko. Šį savo filmą ir jo nuotrauką ji rado
L’Est Républicain
interneto svetainėje.
Manydama, kad buvo pažeista jos išimtinė teisė į šį filmą ir nuotrauką, R. Jonsson pareiškė ieškinį
Attunda Tingsrätt
(Attunda pirmosios instancijos teismas, Švedija) siekdama, kad iš
L’Est Républicain
jai būtų priteistas 1950 EUR nuostolių atlyginimas su palūkanomis; minėtą sumą sudaro atlyginimas už filmo (379 EUR) ir nuotraukos (211 EUR) paskelbimą, atlyginimas už tai, kad paskelbiant filmą (542 EUR) ir nuotrauką (317 EUR) ji nenurodyta kaip autorė, ir kompensacija už autorių teisių pažeidimą, filmo (284 EUR) ir nuotraukos (217 EUR) apdorojimą ir manipuliavimą jais. Ji taip pat reikalavo atlyginti jos patirtas bylinėjimosi išlaidas, kurių suma lygi 15652,50 Švedijos kronų (SEK) (maždaug 1530 EUR).
L’Est Républicain
ginčijo visus šiuos reikalavimus ir prašė priteisti iš R. Jonsson jos patirtas 2040 EUR bylinėjimosi išlaidas, susijusias su vertimu.
Pirmosios instancijos teismas iš dalies patenkino R. Jonsson prašymą dėl nuostolių atlyginimo ir priteisė jai 1101 EUR sumą, kurią sudaro atlyginimas už filmo (379 EUR) ir nuotraukos (211 EUR) naudojimą, 211 EUR atlyginimas už tai, kad ji nenurodyta kaip nuotraukos autorė, ir kompensacija už žalą, patirtą dėl sąmoningo arba nesąmoningo jos filmo (200 EUR) arba nuotraukos (100 EUR) naudojimo.
Be to, šis teismas nusprendė, kad kiekviena bylos šalis turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
Manydama, kad pirmojoje instancijoje ji pralaimėjo tik dėl nedidelės dalies reikalavimų, R. Jonsson apskundė šį sprendimą apeliacine tvarka prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Jos apeliacinis skundas buvo pateiktas dėl sprendimo dalies, susijusios su bylinėjimosi išlaidomis. Taigi ji prašė priteisti iš
L’Est Républicain
visas bylinėjimosi išlaidas, kurias ji patyrė pirmojoje instancijoje.
Šis teismas mano, kad Reglamente Nr. 861/2007 nėra paaiškinta, kaip paskirstyti bylinėjimosi išlaidas tokioje situacijoje, kokia susiklostė jo nagrinėjamoje byloje.
Šiomis aplinkybėmis
Svea hovrätt
(Apeliacinis teismas, kurio buveinė Stokholme, Švedija) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1)
Ar [Reglamento (EB) Nr. 861/2007] 16 straipsnis yra kliūtis taikyti nacionalinės teisės nuostatą, pagal kurią galima nurodyti šalims pačioms padengti savo bylinėjimosi išlaidas arba priteisti jų dalį, atsižvelgiant į tai, kad šalys bylą iš dalies laimėjo, o iš dalies ją pralaimėjo, kai byloje iškelti keli reikalavimai arba reikalavimas patenkintas tik iš dalies?
2)
Jei atsakymas į 1 klausimą teigiamas, kaip reikia aiškinti [Reglamento Nr. 861/2007] 16 straipsnyje vartojamą žodžių junginį „pralaimėjusi šalis“?“
Dėl prejudicinių klausimų
Klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar Reglamento Nr. 861/2007 16 straipsnį reikia aiškinti taip, jog juo draudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias tuo atveju, kai šalis iš dalies laimi bylą, nacionalinis teismas gali nurodyti, jog kiekviena bylos šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas, arba gali paskirstyti šias išlaidas šalims.
Pagal šio straipsnio pirmą sakinį „pralaimėjusi šalis padengia bylinėjimosi išlaidas“.
Nustatant, ar tokia situacija, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai tik iš dalies patenkinami šalies reikalavimai, patenka į minėto straipsnio taikymo sritį, reikia nustatyti, ar sąvoka „pralaimėjusi šalis“ apima tik situaciją, kai šalis visiškai pralaimi bylą, ar ji apima ir situacijas, kai šalis pralaimi tik iš dalies.
Iš Reglamento Nr. 861/2007 16 straipsnio formuluotės matyti, kad joje pastaroji situacija visiškai neminima.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad jeigu viena iš šalių iš dalies pralaimi bylą, kita šalis pralaimi taip pat. Tačiau jeigu šis straipsnis turėtų būti aiškinamas kaip apimantis situacijas, kuriose šalis pralaimi tik iš dalies, dėl tokio aiškinimo minėtas straipsnis prarastų savo veiksmingumą, nes pagal jį nacionalinis teismas negalėtų nustatyti šalies, kuri turi padengti bylinėjimosi išlaidas.
Be to, jeigu Sąjungos teisės aktų leidėjas manė, kad situacijos, kuriose šalis tik iš dalies laimi bylą, taip pat turėtų patekti į Reglamento Nr. 861/2007 16 straipsnio taikymo sritį, tai turėjo būti nurodyta šiame reglamente, juo labiau kad minėtu reglamentu tik iš dalies suderinamos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procesinės nuostatos.
Iš to matyti, kad šio reglamento 16 straipsnio pirmas sakinys turi būti aiškinamas taip, kad jis apima tik situacijas, kai šalis visiškai pralaimi bylą.
Be to, primintina, kad, kaip matyti iš Reglamento Nr. 861/2007 19 straipsnio, pagal šio reglamento nuostatas Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrai taikoma valstybės narės, kurioje vykdoma procedūra, proceso teisė. Be to, minėto reglamento 29 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad pralaimėjusi šalis turi padengti bylinėjimosi išlaidas, kurios turėtų būti nustatomos pagal nacionalinės teisės aktus.
Todėl pagal to paties reglamento 19 straipsnį, siejamą su to paties reglamento 29 konstatuojamąja dalimi, esant tokiai situacijai, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, t. y. kai šalis tik iš dalies laimi bylą, procesiniai klausimai dėl bylinėjimosi išlaidų paskirstymo sprendžiami taikant nacionalinę valstybių narių teisę.
Šiuo atžvilgiu reikia pabrėžti, kad kadangi nacionaliniai bylinėjimosi išlaidų paskirstymo mechanizmai nėra suderinti, pagal valstybių narių procesinės autonomijos principą bylinėjimosi išlaidų paskirstymo tvarkai taikoma šių valstybių vidaus teisė, tačiau su sąlyga, kad tenkinamos Reglamento Nr. 861/2007 nuostatos. Vis dėlto ši tvarka neturi būti mažiau palanki nei ta, kuri taikoma panašioms vidaus teise reglamentuojamoms situacijoms (lygiavertiškumo principas), ir dėl jos neturi būti iš esmės neįmanoma ar pernelyg sudėtinga pasinaudoti Sąjungos teise suteiktomis teisėmis (veiksmingumo principas) (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Szyrocka,
C‑215/11
,
EU:C:2012:794
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Iš to matyti, kad jeigu šalis tik iš dalies laimi bylą, nacionalinis teismas iš principo gali pasirinkti bylinėjimosi išlaidų paskirstymui taikyti nacionalinėje teisėje nustatytą tvarką su sąlyga, kad nacionalinės procesinės nuostatos dėl bylinėjimosi išlaidų paskirstymo tarpvalstybinėse bylose, susijusiose su ieškiniais dėl nedidelių sumų, nėra mažiau palankios už procesines nuostatas, kuriomis reglamentuojamos panašios situacijos, kurioms taikoma nacionalinė teisė, ir kad procesiniai reikalavimai, susiję su šių bylinėjimosi išlaidų paskirstymu, nelemia to, kad suinteresuotieji asmenys atsisako naudotis šia Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūra, nes pareiškėjui, laimėjusiam beveik visą bylą, tenka padengti visas savo bylinėjimosi išlaidas ar didelę jų dalį.
Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytus argumentus į pateiktus klausimus reikia atsakyti taip: Reglamento Nr. 861/2007 16 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo nedraudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias tuo atveju, kai šalis tik iš dalies laimi bylą, nacionalinis teismas gali nurodyti, jog kiekviena bylos šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas, arba gali paskirstyti šias išlaidas šalims. Tokiu atveju nacionalinis teismas iš principo gali paskirstyti minėtų išlaidų sumą su sąlyga, kad nacionalinės procesinės nuostatos dėl bylinėjimosi išlaidų paskirstymo tarpvalstybinėse bylose, susijusiose su ieškiniais dėl nedidelių sumų, nėra mažiau palankios už procesines nuostatas, kuriomis reglamentuojamos panašios situacijos, kurioms taikoma nacionalinė teisė, ir kad procesiniai reikalavimai, susiję su šių bylinėjimosi išlaidų paskirstymu, nelemia to, jog suinteresuotieji asmenys atsisako naudotis šia Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūra dėl to, kad pareiškėjui, laimėjusiam beveik visą bylą, tenka padengti visas savo bylinėjimosi išlaidas ar didelę jų dalį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:

2007 m. liepos 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 861/2007, nustatančio Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūrą, 16 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad juo nedraudžiamos nacionalinės teisės normos, pagal kurias tuo atveju, kai šalis tik iš dalies laimi bylą, nacionalinis teismas gali nurodyti, jog kiekviena bylos šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas, arba gali paskirstyti šias išlaidas šalims. Tokiu atveju nacionalinis teismas iš principo gali paskirstyti minėtų išlaidų sumą su sąlyga, kad nacionalinės procesinės nuostatos dėl bylinėjimosi išlaidų paskirstymo tarpvalstybinėse bylose, susijusiose su ieškiniais dėl nedidelių sumų, nėra mažiau palankios už procesines nuostatas, kuriomis reglamentuojamos panašios situacijos, kurioms taikoma nacionalinė teisė, ir kad procesiniai reikalavimai, susiję su šių bylinėjimosi išlaidų paskirstymu, nelemia to, jog suinteresuotieji asmenys atsisako naudotis šia Europos ieškinių dėl nedidelių sumų nagrinėjimo procedūra dėl to, kad pareiškėjui, laimėjusiam beveik visą bylą, tenka padengti visas savo bylinėjimosi išlaidas ar didelę jų dalį.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: švedų.