CELEX: 62020CJ0186
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Administracinis bendradarbiavimas ir kova su sukčiavimu pridėtinės vertės mokesčio srityje (PVM)
Reglamentas (ES) NR. 904/2010
10
12 straipsniai
Keitimasis informacija
Mokestinis patikrinimas
Terminai
Mokestinio patikrinimo sustabdymas informacijos mainų atveju
Termino pateikti informaciją viršijimas
Poveikis mokestinio patikrinimo sustabdymo teisėtumui

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2010 m. spalio 7 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 904/2010 dėl administracinio bendradarbiavimo ir kovos su sukčiavimu pridėtinės vertės mokesčio srityje (
OL L 268, 2010, p. 1
) 10 straipsnio išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
HYDINA SK s.r.o
. ir
Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky
(Slovakijos Respublikos finansų direktoratas, toliau – Finansų direktoratas) ginčą dėl mokestinio patikrinimo, atlikto gavus prašymą atskaityti pridėtinės vertės mokestį (PVM), susijusį su prekių tiekimu.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamento Nr. 904/2010 5, 7, 8 ir 25 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(5)
Tarp vidaus rinkai sukurti skirtų mokesčių derinimo priemonių turėtų būti bendros valstybių narių bendradarbiavimo sistemos sukūrimas, visų pirma susijusios su informacijos mainais, pagal kurią valstybių narių kompetentingos institucijos padėtų viena kitai ir bendradarbiautų su Komisija, kad būtų užtikrintas tinkamas PVM taikymas tiekiant prekes ir teikiant paslaugas, įsigyjant prekes Bendrijos viduje ir importuojant prekes.
<…>
(7)
Siekiant surinkti mokėtinus mokesčius, valstybės narės turėtų bendradarbiauti siekiant užtikrinti, kad PVM būtų teisingai apskaičiuojamas. Todėl jos turi ne tik stebėti, ar mokėtini mokesčiai tinkamai taikomi jų teritorijoje, bet ir turėtų teikti paramą kitoms valstybėms narėms, kad būtų užtikrinta, jog mokesčiai, susiję jų teritorijoje vykdoma veikla, bet mokėtini kitoje valstybėje narėje, būtų tinkamai taikomi.
(8)
Stebėsena, ar tinkamai taikomas PVM už tarpvalstybinius sandorius, kurie yra apmokestinami kitoje valstybėje narėje, nei toje, kurioje yra įsisteigęs paslaugų teikėjas ar prekių tiekėjas, vykdoma daugeliu atvejų remiantis informacija, kurią turi įsisteigimo valstybė narė arba kurią daug lengviau gali gauti ta valstybė narė. Todėl, siekiant užtikrinti veiksmingą tokių sandorių priežiūrą, įsisteigimo valstybė narė turėtų rinkti arba turėti galimybę rinkti tą informaciją.
<…>
(25)
Šiame reglamente nustatyti informacijos pateikimo terminai laikomi ilgiausiais laikotarpiais, kurie negali būti viršyti; laikomasi principo, kad veiksmingam bendradarbiavimui užtikrinti, valstybės narės, į kurią kreipiamasi, jau turima informacija turėtų būti suteikta nedelsiant.“
Šio reglamento 1 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Šis reglamentas nustato sąlygas, pagal kurias valstybių narių kompetentingos institucijos, atsakingos už PVM įstatymų taikymą, turi bendradarbiauti tarpusavyje ir su Komisija, kad būtų užtikrintas šių įstatymų vykdymas.
Tuo tikslu jis nustato taisykles ir tvarką, kad valstybių narių kompetentingos institucijos galėtų bendradarbiauti ir keistis bet kokia informacija, kuri padėtų joms teisingai apskaičiuoti PVM, kontroliuoti, kad PVM būtų tinkamai taikomas, visų pirma sandoriams Bendrijos viduje, ir kovoti su sukčiavimu PVM. Jis visų pirma nustato taisykles ir tvarką, pagal kurią valstybės narės turi rinkti pirmiau minėtą informaciją ir ja keistis elektroniniu būdu.“
Minėto reglamento 10 straipsnyje nustatyta:
„Institucija, į kurią kreipiamasi, kuo greičiau pateikia 7 ir 9 straipsniuose nurodytą informaciją, bet ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo prašymo gavimo dienos.
Tačiau jei institucija, į kurią kreipiamasi, jau turi tą informaciją, terminas sutrumpinamas iki daugiausia vieno mėnesio laikotarpio.“
To paties reglamento 11 straipsnyje nurodyta:
Kai kuriais konkrečiais atvejais besikreipiančioji institucija ir institucija, į kurią kreipiamasi, gali susitarti dėl kitų terminų, negu numatytieji 10 straipsnyje.“
Reglamento 904/2010 12 straipsnyje nustatyta:
„Jei institucija, į kurią kreipiamasi, negali įvykdyti prašymo iki termino pabaigos, ji raštu praneša apie tai besikreipiančiajai institucijai, nurodydama priežastis ir laiką, kada ji mano galėsianti įvykdyti prašymą.“
Slovakijos teisė
Pagrindinės bylos aplinkybėms taikomos redakcijos 2009 m. gruodžio 1 d.
zákon č
.
563/2009 Z. z. o správe daní (daňový poriadok) a o zmene a doplnení niektorých zákonov
(Mokesčių administravimo įstatymas Nr. 563/2009 (Mokesčių procedūros kodeksas), iš dalies keičiantis kai kuriuos kitus įstatymus; toliau – Mokesčių procedūros kodeksas) 3 straipsnio 2 dalies antrame sakinyje numatyta:
„Mokesčių administratorius privalo visas bylas, susijusias su mokesčių rinkimu, išnagrinėti neatidėliodamas, be nepagrįsto delsimo, ir naudoti priemones, kurios yra tinkamiausios mokesčiui teisingai nustatyti ir surinkti.“
Mokesčių procedūros kodekso 46 straipsnio 10 dalyje numatyta:
„Mokestinio patikrinimo terminas negali būti ilgesnis nei vieni metai nuo jo pradžios. Mokestinio patikrinimo sustabdymo atveju
mutatis mutandis
taikomas 61 straipsnis.“
Šio kodekso 61 straipsnio 1 dalies b punkte nustatyta:
„Mokesčių administratorius gali sustabdyti mokestinę procedūrą, jeigu pradėta procedūra, susijusi su kita priimant sprendimą esmine aplinkybe, arba jei reikalaujama gauti informacijos pagal specialų teisės aktą.“
Šio 61 straipsnio 1 dalies b punkte yra 21a išnaša, kurioje, kaip tokių specialių teisės aktų pavyzdys, nurodytas 2012 m. gruodžio 5 d.
zákon č. 442/2012 Z. z. o medzinárodnej pomoci a spolupráci pri správe daní
(Įstatymas Nr. 442/2012 dėl tarptautinės pagalbos ir bendradarbiavimo mokesčių rinkimo srityje) ir Reglamentas Nr. 904/2010.
Minėto kodekso 61 straipsnio 5 dalyje nustatyta:
„Mokestinės procedūros sustabdymo atveju šiame įstatyme numatyti terminai nustojami skaičiuoti.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Per 2013 m. gruodžio mėn. mokestinį laikotarpį ieškovė pagrindinėje byloje, Slovakijoje įsteigta bendrovė, pasinaudojo teise į PVM atskaitą už mėsos produktų tiekimą, nurodytą
ARGUS Plus spol. s.r.o
., taip pat įsteigtos šioje valstybėje narėje, išrašytose sąskaitose faktūrose.
Daňový úrad Prešov
(Prešovo mokesčių administratorius, Slovakija; toliau – mokesčių administratorius) pradėjo mokestinį patikrinimą, kad įrodytų šios teisės ir atitinkamo prašymo grąžinti PVM permoką ar jos dalį už šį mokestinį laikotarpį pagrįstumą.
Siekdamas nustatyti, ar įvykdytos sąlygos, suteikiančios teisę į PVM atskaitą, mokesčių administratorius ėmėsi svarbių įrodinėjimo priemonių, skirtų patikrinti, ar egzistuoja ryšiai tarp
ARGUS Plus
ir ieškovės pagrindinėje byloje. Šiuo klausimu mokesčių administratorius du kartus sustabdė su ja susijusį mokestinį patikrinimą dėl prašymų pateikti informaciją, kuriuos jis pateikė atitinkamoms dviejų valstybių narių kompetentingoms institucijoms pagal Reglamente Nr. 904/2010 numatytą procedūrą, kad nustatytų, ar
ARGUS Plus
jai išrašytose sąskaitose faktūrose nurodytos prekės iš tikrųjų buvo patiektos.
Pirmasis prašymas pateikti informaciją buvo pateiktas Lenkijos Respublikos, valstybės narės, kurioje
ARGUS Plus
nusipirko šias prekes, kompetentingoms institucijoms, todėl mokestinis patikrinimas buvo sustabdytas laikotarpiu nuo 2014 m. rugpjūčio 26 d. iki 2015 m. kovo 11 d., nes mokesčių administratorius atšaukė šį sustabdymą tik gavęs Lenkijos valdžios institucijų atsakymą, pateiktą pasibaigus Reglamento Nr. 904/2010 10 straipsnyje numatytam trijų mėnesių terminui. Be to, šio reglamento 11 ir 12 straipsniai nebuvo taikomi.
Antrasis prašymas pateikti informaciją buvo pateiktas kompetentingoms Vengrijos valdžios institucijoms siekiant, kad būtų surašytas
ARGUS Plus
valdytojo Vengrijos piliečio apklausos protokolas, ir dėl to vėl buvo sustabdytas mokestinis patikrinimas nuo 2015 m. balandžio 20 d. iki liepos 1 d.
Pasibaigus šiai procedūrai mokesčių administratorius padarė išvadą, kad ieškovė pagrindinėje byloje nepateikė jokių įrodymų, patvirtinančių, kad 2013 m. gruodžio mėn. mokestiniu laikotarpiu
ARGUS Plus
iš tikrųjų pristatė jam pateiktose sąskaitose faktūrose nurodytas prekes. Jis konstatavo, kad per šį mokestinį laikotarpį
ARGUS Plus
nevykdė realios ekonominės veiklos, faktiškai neįgijo teisės disponuoti šiomis prekėmis kaip savininkė, todėl negalėjo tiekti šių prekių kitiems apmokestinamiesiems asmenims.
Šiomis aplinkybėmis 2016 m. gegužės 30 d. mokesčių administratorius priėmė sprendimą, juo nustatė 174699,33 EUR PVM skirtumą už minėtą mokestinį laikotarpį ieškovei pagrindinėje byloje.
Ši apskundė tą sprendimą. 2016 m. spalio 17 d. sprendimu Finansų direktoratas patvirtino mokesčių administratoriaus sprendimą.
Ieškovė pagrindinėje byloje apskundė šį Finansų direktorato sprendimą
Krajský súd v Prešove
(Prešovo apygardos teismas, Slovakija). Tame skunde ji, be kita ko, rėmėsi pernelyg ilga mokestinio patikrinimo trukme. Jis pabrėžė, kad pagal Mokesčių procedūros kodekso 46 straipsnio 10 dalį mokestinio patikrinimo trukmė negali viršyti vienų metų nuo jos pradžios. Nagrinėjamu atveju mokestinis patikrinimas buvo pradėtas 2014 m. kovo 21 d. ir užbaigta 2015 m. gruodžio 7 d.
2018 m. sausio 18 d. sprendimu
Krajský súd v Prešove
(Prešovo apygardos teismas) atmetė šį ieškinį. Dėl mokestinio patikrinimo trukmės šis teismas pažymėjo, kad iš Mokesčių procedūros kodekso 61 straipsnio 5 dalies matyti, jog mokestinio patikrinimo sustabdymo atveju šio kodekso 46 straipsnio 10 dalyje numatytas terminas nustojamas skaičiuoti, o tai reiškia, kad skaičiuojant šį terminą neatsižvelgiama į laikotarpį, per kurį buvo sustabdytas mokestinis patikrinimas. Kadangi pagrindinėje byloje mokestinis patikrinimas buvo sustabdytas dėl dviejų prašymų pateikti informacijos, pateiktų remiantis Reglamentu Nr. 904/2010,
Krajský súd v Prešove
(Prešovo apygardos teismas) nusprendė, kad ieškovės pagrindinėje byloje argumentas dėl šio patikrinimo trukmės yra nepagrįstas.
Najvyšší súd Slovenskej republiky
(Slovakijos Respublikos Aukščiausiasis Teismas), kuriam pateiktas apeliacinis skundas dėl šio sprendimo, pažymi, pirma, kad nors būtinybė gauti informacijos pagal Reglamentą Nr. 904/2010 pateisina mokestinio patikrinimo sustabdymą, vis dėlto, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 10 straipsnį, siejamą su jo 25 konstatuojamąja dalimi, institucijos, į kurias kreipiamasi, turi pateikti šią informaciją ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo prašymo gavimo dienos. Nagrinėjamu atveju šio termino nesilaikyta. Be to, minėto termino viršijimas taip pat nebuvo kompensuotas taikant minėto reglamento 11 ir 12 straipsniuose numatytą procedūrą, kuri leistų pratęsti tą patį terminą.
Pažymėjęs, kad Mokesčių procedūros kodekso 61 straipsnio 1 dalies b punkte esančioje 21a išnašoje daroma nuoroda į visą Reglamentą Nr. 904/2010 kaip specialaus teisės akto pavyzdį, kurio taikymas gali pateisinti mokestinio patikrinimo sustabdymą, minėtam teismui kyla klausimas, ar galima, pirma, remiantis šiuo reglamentu nustatyti teisėtą motyvą, pateisinantį mokestinio patikrinimo sustabdymą, ir, antra, neatsižvelgti į jo nuostatas, konkrečiai į jo 10 straipsnį. Iš tiesų jis mano, kad ši išnaša negali būti aiškinama kaip suteikianti šiam reglamentui vienintelę funkciją pateisinti patikrinimo sustabdymą; be to, taip pat reikia atsižvelgti į jame nustatytus terminus.
Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, būtina patikslinti pareigų, kurias tame pačiame reglamente numatyti terminai nustato valstybių narių kompetentingoms institucijoms, pobūdį ir jų viršijimo pasekmes, atsižvelgiant į galimus apmokestinamųjų asmenų teisių pažeidimus.
Iš tiesų, siekiant nustatyti mokestinio patikrinimo trukmės teisėtumą, šis teismas mano, kad reikia įvertinti sustabdymo laikotarpio trukmės teisėtumą, be kita ko, atsižvelgiant į proporcingumo ir teisinio saugumo principus.
Šiomis aplinkybėmis
Najvyšší súd Slovenskej republiky
(Slovakijos Respublikos Aukščiausiasis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Reglamento Nr. 904/2010] 25 konstatuojamosios dalies, pagal kurią „[š]iame reglamente nustatyti informacijos pateikimo terminai laikomi ilgiausiais laikotarpiais, kurie negali būti viršyti“, nuostatą reikia aiškinti taip, kad tai yra terminai, kurių negalima viršyti, o juos viršijus mokestinio patikrinimo sustabdymas tampa neteisėtas?
2.
Ar [Reglamente Nr. 904/2010] nustatytų tarptautinio keitimosi informacija terminų nesilaikymas sukelia pasekmių (sankcijų) institucijai, į kurią kreipiamasi, arba besikreipiančiajai institucijai?
3.
Ar tarptautinis keitimasis informacija, viršijantis [Reglamente Nr. 904/2010] nustatytus terminus, gali būti laikomas neteisėtu apmokestinamojo asmens teisių pažeidimu?“
Dėl prejudicinių klausimų
Trimis klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 904/2010 10 straipsnis, siejamas su jo 25 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad jame numatyti terminai, kurių viršijimas gali turėti įtakos besikreipiančiosios valstybės narės nacionalinėje teisėje numatyto mokestinio patikrinimo sustabdymo, kol valstybė narė, į kurią kreipiamasi, pateiks pagal šį reglamentą nustatytą administracinio bendradarbiavimo sistemą prašomą informaciją, teisėtumui.
Šiuo klausimu primintina, kad pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus (be kita ko, žr. 2020 m. spalio 6 d. Sprendimo Jobcenter Krefeld,
C‑181/19
,
EU:C:2020:794
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2021 m. kovo 24 d. Sprendimo A,
C‑950/19
,
EU:C:2021:230
,
punktą).
Kiek tai susiję su Reglamento Nr. 904/2010 10 straipsnio formuluote, jame numatyta, kad institucija, į kurią kreipiamasi, turi pateikti besikreipiančiosios institucijos prašomą informaciją kuo greičiau ir ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo prašymo gavimo dienos; šis terminas sutrumpinamas iki vieno mėnesio tuo atveju, kai atitinkamą informaciją jau turi institucija, į kurią kreipiamasi.
Taigi, kaip matyti iš šio reglamento 25 konstatuojamosios dalies, šiame 10 straipsnyje nustatyti informacijos pateikimo terminai laikomi ilgiausiais laikotarpiais, per kuriuos institucija, į kurią kreipiamasi, turi pateikti besikreipiančiajai institucijai prašomą informaciją.
Vis dėlto, remiantis šio sprendimo 29 punkte priminta jurisprudencija, siekiant nustatyti Reglamento Nr. 904/2010 10 straipsnio apimtį, būtina atsižvelgti ir į šio reglamento 11 ir 12 straipsnius, kurie kartu su šiuo 10 straipsniu sudaro minėto reglamento II skyriaus 2 skirsnį „Terminai informacijai patekti“.
Šiuo klausimu Reglamento Nr. 904/2010 11 straipsnyje numatyta, kad kai kuriais konkrečiais atvejais besikreipiančioji institucija ir institucija, į kurią kreipiamasi, gali susitarti dėl kitų terminų, negu numatytieji 10 straipsnyje. Šio reglamento 12 straipsnyje nustatyta, kad jei institucija, į kurią kreipiamasi, negali įvykdyti prašymo iki termino pabaigos, ji raštu turi pranešti apie tai besikreipiančiajai institucijai, nurodydama priežastis ir laiką, kada mano galėsianti įvykdyti prašymą.
Iš šių straipsnių matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas aiškiai numatė valstybių narių kompetentingų mokesčių institucijų galimybę atsakyti į prašymą pateikti informaciją pasibaigus Reglamento Nr. 904/2010 10 straipsnyje numatytiems terminams.
Be to, iš Reglamento Nr. 904/2010 11 ir 12 straipsnių taip pat matyti, kad šio reglamento 10 straipsnyje numatyti terminai susiję ne su kompetentingų mokesčių institucijų, kurios bendradarbiauja pagal šiuo reglamentu nustatytą mechanizmą, ir apmokestinamųjų asmenų santykiais, o tik su santykiais tarp šių institucijų. Iš tiesų, viena vertus, atitinkamos mokesčių institucijos pagal šį 11 straipsnį gali susitarti dėl ilgesnio termino, nenumatant, kad jos privalo konsultuotis su atitinkamu apmokestinamuoju asmeniu; kita vertus, pagal šį 12 straipsnį institucija, į kurią kreipiamasi, praneša tik besikreipiančiajai institucijai, o ne apmokestinamajam asmeniui, apie tai, kad neįmanoma atsakyti į prašymą per nustatytą terminą.
Be to, nei Reglamento Nr. 904/2010 10–12 straipsniuose, nei jokioje kitoje šio reglamento nuostatoje nenumatyta kokios nors pasekmės nei šioms institucijoms, nei apmokestinamiesiems asmenims tuo atveju, kai kompetentingos mokesčių institucijos viršija vieną iš šiuose straipsniuose numatytų terminų.
Taigi iš šių nuostatų formuluotės ir atitinkamai iš šio 10 straipsnio konteksto matyti, kad vieno iš jame numatytų terminų viršijimas nesuteikia atitinkamam apmokestinamajam asmeniui jokių teisių ir nesukelia jokių konkrečių pasekmių, įskaitant susijusių su besikreipiančiosios valstybės narės nacionalinėje teisėje numatyto mokestinio patikrinimo sustabdymo, kol valstybė narė, į kurią kreipiamasi, pateiks prašomą informaciją, teisėtumu.
Tokį aiškinimą patvirtina Reglamentu Nr. 904/2010 siekiamas tikslas.
Šiuo klausimu primintina, kad, remiantis šio reglamento 1 straipsnio 1 dalimi, jo tikslas yra nustatyti sąlygas, kuriomis valstybių narių kompetentingos institucijos, atsakingos už PVM įstatymų taikymą, bendradarbiauja tarpusavyje ir su Komisija, siekdamos užtikrinti šių teisės aktų laikymąsi, ir šiuo tikslu nustato taisykles ir procedūras, leidžiančias šioms institucijoms bendradarbiauti ir keistis bet kokia informacija, galinčia padėti teisingai nustatyti PVM, kontroliuoti teisingą šio mokesčio taikymą, visų pirma sandoriams Bendrijos viduje, ir kovoti su šio mokesčio sukčiavimu.
Kaip matyti iš Reglamento Nr. 904/2010 5 ir 7 konstatuojamųjų dalių, nustatant bendrą valstybių narių bendradarbiavimo sistemą, ypač kiek tai susiję su keitimusi informacija, juo taip pat siekiama padėti užtikrinti teisingą PVM apskaičiavimą, visų pirma kiek tai susiję su veikla, kuri vykdoma vienos iš jų teritorijoje, tačiau su kuria susijęs PVM yra mokėtinas kitoje valstybėje narėje. Taigi, kaip šio reglamento 8 konstatuojamojoje dalyje pripažino Sąjungos teisės aktų leidėjas, stebėsena, ar tinkamai taikomas PVM už tarpvalstybinius sandorius, kurie yra apmokestinami kitoje valstybėje narėje nei toje, kurioje yra įsisteigęs paslaugų teikėjas ar prekių tiekėjas, vykdoma daugeliu atvejų remiantis informacija, kurią turi įsisteigimo valstybė narė arba kurią daug lengviau gali gauti ta valstybė narė (šiuo klausimu žr. 2020 m. birželio 18 d. Sprendimo KrakVet Marek Batko,
C‑276/18
,
EU:C:2020:485
,
punktą).
Reikia konstatuoti, kad Reglamentas Nr. 904/2010 leidžia tik administracinį bendradarbiavimą keičiantis informacija, kuri gali būti būtina valstybių narių mokesčių institucijoms (2020 m. birželio 18 d. sprendimo KrakVet Marek Batko,
C‑276/18
,
EU:C:2020:485
,
punktas).
Vis dėlto, kadangi Reglamente Nr. 904/2010 nėra aiškių nuostatų šiuo klausimu, jis neturi būti aiškinamas kaip suteikiantis konkrečių teisių apmokestinamiesiems asmenims (pagal analogiją žr. 2018 m. birželio 20 d. Sprendimo Enteco Baltic,
C‑108/17
,
EU:C:2018:473
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
Be to, šiuo reglamentu nereglamentuojama ilgiausia mokestinio patikrinimo trukmė arba tokio patikrinimo sustabdymo, kai pradedama jame numatyta keitimosi informacija procedūra, sąlygos. Todėl apmokestinamasis asmuo negali remtis šiuo reglamentu, siekdamas ginčyti jam taikomo mokestinio patikrinimo sustabdymo teisėtumą dėl pernelyg ilgos trukmės.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 904/2010 10 straipsnis, siejamas su jo 25 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad jame nenumatyti terminai, kurių viršijimas gali turėti įtakos besikreipiančiosios valstybės narės teisėje numatyto mokestinio patikrinimo sustabdymo, kol valstybė narė, į kurią kreipiamasi, pateiks pagal šiame reglamente nustatytą administracinio bendradarbiavimo mechanizmą reikalaujamą informaciją, teisėtumui.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (dešimtoji kolegija) nusprendžia:

2010 m. spalio 7 d. Tarybos reglamento (ES) Nr. 904/2010 dėl administracinio bendradarbiavimo ir kovos su sukčiavimu pridėtinės vertės mokesčio srityje 10 straipsnis, siejamas su jo 25 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad jame nenumatyti terminai, kurių viršijimas gali turėti įtakos besikreipiančiosios valstybės narės teisėje numatyto mokestinio patikrinimo sustabdymo, kol valstybė narė, į kurią kreipiamasi, pateiks pagal šiame reglamente nustatytą administracinio bendradarbiavimo mechanizmą reikalaujamą informaciją, teisėtumui.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: slovakų.