CELEX: 62017CJ0554
Előzetes döntéshozatal
Polgári ügyekben folytatott igazságügyi együttműködés
Kis értékű követelések európai eljárása
861/2007/EK rendelet
16. cikk
»Pervesztes fél«
Eljárási költségek
Megosztás
19. cikk
A tagállami eljárási jogok

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a kis értékű követelések európai eljárásának bevezetéséről szóló, 2007. július 11‑i 861/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL 2007. L 199., 1. o.
). 16. cikkének az értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a svédországi lakóhellyel rendelkező Rebecka Jonsson és a franciaországi székhelyű Société du Journal „L’Est Républicain” (a továbbiakban: L’Est Républicain) között, eljárási költségek megtérítése tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
Az 861/2007 rendelet (29) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„Az eljárás költségeit a pervesztes fél viseli. Az eljárás költségeit a nemzeti jognak megfelelően kell meghatározni. Tekintettel az egyszerűség és a költséghatékonyság célkitűzéseire, a bíróság a pervesztes felet csak az eljárás azon költségeinek megfizetésére kötelezheti – beleértve például az abból adódó költségeket, hogy a másik felet ügyvéd vagy más jogi képviselő képviselte, vagy az iratok kézbesítésével vagy fordításával kapcsolatos esetleges költségeket –, amelyek a követelés értékével arányosak, vagy indokoltan merültek fel.”
E rendelet 1. cikke kimondja:
„E rendelet létrehoz egy, a kis értékű követelések esetén alkalmazható európai eljárást (a továbbiakban: kis értékű követelések európai eljárása), amelynek célja a határokon átnyúló, kis értékű követelésekkel kapcsolatos ügyek elbírálásának egyszerűsítése és felgyorsítása, továbbá a költségek csökkentése […]”
Az említett rendelet 2. cikke (1) bekezdésének szövege az alábbi:
„E rendeletet – tekintet nélkül az eljáró bíróság jellegére – azokban a határokon átnyúló polgári és kereskedelmi ügyekben kell alkalmazni, amelyeknél a követelés értéke a keresetlevél hatáskörrel és illetékességgel rendelkező bíróság általi kézhezvételekor nem haladja meg a 2000 EUR összeget, az összes kamat, kiadás és költség nélkül. […]”
Ugyanezen rendelet 16. cikke előírja:
„Az eljárás költségeit a pervesztes fél viseli. A bíróság azonban nem ítéli meg a pernyertes fél javára a költségeket annyiban, amennyiben azok indokolatlanul merültek fel, vagy a követeléshez képest aránytalanok voltak.”
A 861/2007 rendelet „Alkalmazandó eljárási jog” című 19. cikke ekként rendelkezik:
„E rendelet eltérő rendelkezése hiányában a kis értékű követelések európai eljárására azon tagállam eljárási joga alkalmazandó, amelyben az eljárást lefolytatják.”
A svéd jog
A rättegångsbalken (polgári eljárási törvénykönyv) 18. fejezete 1. §‑ának szövege a következő:
„Eltérő rendelkezés hiányában a pervesztes fél viseli az ellenérdekű fél eljárási költségeit.”
E törvénykönyv 4. §‑a a következőket írja elő:
„Amennyiben ugyanabban az ügyben több követelést is érvényesítenek, és a felek részben pernyertesek, részben pedig pervesztesek, minden egyes fél maga viseli a költségeit, vagy kiigazított összeget kell megítélni, illetve amennyiben lehetőség van különbséget tenni az ügy költségeinek egyes részei között, a kiigazítási kötelezettséget ennek megfelelően kell megállapítani. Amennyiben azonban valamely fél pervesztessége elenyésző, költségei teljes megtérítésére jogosult.
A fentieket megfelelően kell alkalmazni abban az esetben is, amennyiben a fél igényeinek csak részben adnak helyt.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
2012 elején R. Jonsson filmre vette, amint egy személy úgynevezett bungee jumping ugrást hajt végre egy folyóba; amelynek során a kötél elszakad. Filmjének egy jelenetét, valamint annak egy kimerevített kockáját a L’Est Républicain honlapján látta viszont.
R. Jonsson, mivel úgy vélte, hogy megsértették az e film és kép feletti rendelkezésre vonatkozó kizárólagos jogát, keresetet indított az Attunda Tingsrätt (attundai körzeti bíróság, Svédország) előtt az iránt, hogy a bíróság kötelezze a L’Est Républicaint, hogy az elszenvedett károk megtérítése és kamatok címén fizessen számára 1950 euró összeget, amely a film, illetve a kép szerkesztői felhasználása utáni díjnak (379 euró, illetve 211 euró), a film, illetve kép szerzője neve feltüntetésének elmulasztása miatti kártérítésnek (542 euró, illetve 317 euró), valamint a szerzői jognak a film és a kép átalakítása és módosítása által történt megsértése miatti kártérítésnek (284 euró, illetve 217 euró). felel meg. R. Jonsson kérte továbbá felmerült költségeinek, 15652,50 svéd korona (SEK) (hozzávetőleg 1530 euró) összegnek a megtérítését.
A L’Est Républicain teljes egészében vitatta e kérelmet, és kérte, hogy a bíróság R. Jonssont kötelezze azon, 2040 euró összegű költségek megfizetésére, amelyek e társaság részéről a fordítással kapcsolatban felmerültek.
Az elsőfokú bíróság részben helyt adott R. Jonsson kártérítés iránti kérelmének, és megítélt számára kártérítés és kamatok címén 1101 euró összeget, amelyből 379 euró a film felhasználása utáni díjnak, 211 euró a kép felhasználása utáni díjnak, 211 euró a név képen való feltüntetése elmulasztása miatti kártérítésnek, 200 euró a film, 100 euró pedig a kép l’Est Républicain általi szabad vagy gondatlan felhasználása folytán elszenvedett károk megtérítésének felel meg.
E bíróság kimondta továbbá, hogy mindkét fél maga viseli a saját költségeit.
R. Jonsson, mivel úgy vélte, hogy első fokon csupán elenyésző részben lett pervesztes, fellebbezést nyújtott be ezen ítélet ellen a kérdést előterjesztő bíróság előtt, fellebbezését az ítélet költségekre vonatkozó részére korlátozva. Azt kérte tehát, hogy a bíróság a L’Est Républicaint kötelezze az R. Jonsson részéről az elsőfokú eljárásban felmerült összeg egészének a viselésére.
E bíróság úgy véli, hogy a 861/2007 rendelet nem tartalmaz pontos rendelkezéseket a költségek megosztásával kapcsolatban egy, az előtte folyamatban levő ügyben felmerült helyzethez hasonló helyzetre.
E körülmények között a Svea hovrätt (stockholmi fellebbviteli bíróság, Svédország) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából az alábbi kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a kis értékű követelések európai eljárásának bevezetéséről szóló, 2007. július 11‑i 861/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 16. cikkét, mint amellyel ellentétes az olyan nemzeti rendelkezés alkalmazása, amelynek értelmében az eljárás költségeit meg lehet osztani vagy ki lehet igazítani annak alapján, hogy a felek részben pernyertesek, részben pedig pervesztesek, amennyiben az eljárásban számos követelést érvényesítenek, vagy amennyiben a követelésnek csak részben adnak helyt?
2)
Amennyiben az első kérdésre igenlő válasz adandó, hogyan kell értelmezni a »pervesztes fél« fogalmát a rendelet 16. cikkében?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Kérdéseivel, amelyeket együtt célszerű vizsgálni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a 861/2007 rendelet 16. cikkét akként kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében valamelyik fél csupán részleges pernyertességének esetén a nemzeti bíróság elrendelheti, hogy az eljárás mindegyik fele maga viselje a saját eljárási költségeit, vagy megoszthatja e költségeket a felek között.
E cikk első mondata szerint „[a]z eljárás költségeit a pervesztes fél viseli”.
Annak megállapításához, hogy az említett cikk hatálya alá tartozik‑e egy olyan helyzet, mint az alapügyben, amikor valamelyik fél csak részlegesen lett pernyertes, mindenekelőtt azt kell meghatározni, hogy a „pervesztes fél” kifejezés kizárólag arra az esetre vonatkozik‑e, amikor valamelyik fél teljesen, valamennyi követelése tekintetében pervesztes lett, vagy ez a kifejezés vonatkozik az olyan esetre is, amikor valamelyik fél csak részben lett pervesztes.
Magának a 861/2007 rendelet 16. cikkének a szövegéből kitűnik, hogy az semmilyen jelzést nem tartalmaz e második esetre vonatkozóan.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy amennyiben a felek egyike részlegesen pervesztes lett követelései tekintetében, a másik fél ugyancsak pervesztes lett. Márpedig ha e cikket akként kellene értelmezni, mint amely az olyan helyzetekre is vonatkozik, amikor valamelyik fél csak részlegesen lett pervesztes követelései tekintetében, egy ilyen értelmezés megfosztaná az említett cikket hatékony érvényesülésétől, amennyiben nem tenné lehetővé a nemzeti bíróság számára azon fél meghatározását, amelynek az eljárás költségeit viselnie kell.
Ezenfelül, ha az uniós jogalkotó úgy ítélte volna meg, hogy az olyan helyzetek, amelyekben valamelyik fél csak részlegesen lett pernyertes, ugyancsak a 861/2007 rendelet 16. cikkének hatálya alá tartoznak, e pontosítást e rendeletbe kellett volna foglalnia, annál is inkább, mert az említett rendelet a kis értékű követelések rendezésére alkalmazandó eljárási szabályoknak csak részleges harmonizációját valósítja meg.
Következésképpen e rendelet 16. cikkének első mondatát akként kell értelmezni, hogy az kizárólag az olyan helyzetekre vonatkozik, amikor az egyik fél teljesen, minden követelése tekintetében pervesztes lett.
Egyébiránt meg kell jegyezni, hogy, amint az kitűnik a 861/2007 rendelet 19. cikkéből, a rendelet eltérő rendelkezése hiányában a kis értékű követelések európai eljárására azon tagállam eljárási joga alkalmazandó, amelyben az eljárást lefolytatják. Ezenkívül az említett rendelet (29) preambulumbekezdése rámutat, hogy az eljárás költségeit a pervesztes fél viseli, amelyeket a nemzeti jognak megfelelően kell meghatározni.
Következésképpen, ugyanezen rendelet 19. cikkének megfelelően, összefüggésben annak (29) preambulumbekezdésével, olyan esetben, mint az alapügyben, amikor valamelyik fél csak részlegesen lett pernyertes, az eljárási költségek felek közötti megosztására vonatkozó eljárási kérdésekre továbbra is a tagállamok nemzeti joga az irányadó.
E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy az eljárási költségek megosztására vonatkozó nemzeti mechanizmusok harmonizációjának hiányában az e megosztások meghatározására vonatkozó eljárási szabályok – a 861/2007 rendelet rendelkezéseire tekintettel – a tagállamok eljárási autonómiájának elve alapján a tagállamok belső jogrendjébe tartoznak. Ugyanakkor ezek a szabályok nem lehetnek kedvezőtlenebbek a belső jog hatálya alá tartozó hasonló jellegű esetekre vonatkozókhoz képest (az egyenértékűség elve), és nem tehetik gyakorlatilag lehetetlenné vagy rendkívül nehézzé az uniós jog által biztosított jogok gyakorlását (a tényleges érvényesülés elve) (lásd analógia útján: 2012. december 13‑iSzyrocka ítélet,
C‑215/11
,
EU:C:2012:794
,
34.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Következésképpen ha valamelyik fél csak részlegesen lett pernyertes, a nemzeti bíróság főszabály szerint továbbra is szabadon határozhat az eljárási költségek megosztásáról a nemzeti jog által előírt módozatok szerint, feltéve, hogy a határokon átnyúló, kis értékű követelésekhez kapcsolódó eljárási költségekre vonatkozó nemzeti eljárási szabályok nem kedvezőtlenebbek, mint a belső jog hatálya alá tartozó hasonló helyzetekre irányadó eljárási szabályok, és az ezen eljárási költségek megosztásához kapcsolódó eljárási követelmények, azzal, hogy a felperes számára, amennyiben nagyrészt pernyertes lett, mindazonáltal kötelezővé teszik eljárási költségeinek vagy legalábbis azok egy lényeges részének a viselését, nem tántorítják el az érintett személyeket attól, hogy a kis értékű követelések ezen európai eljárásához folyamodjanak.
A fenti megfontolások fényében az előterjesztett kérdésekre azt a választ kell adni, hogy a 861/2007 rendelet 16. cikkét akként kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében valamelyik fél csupán részleges pernyertességének esetén a nemzeti bíróság elrendelheti, hogy az eljárás mindegyik fele maga viseli a saját eljárási költségeit, vagy megoszthatja e költségeket a felek között. Ilyen esetben a nemzeti bíróság főszabály szerint továbbra is szabadon határozhat az említett költségek megosztásáról, feltéve, hogy a határokon átnyúló, kis értékű követelésekhez kapcsolódó eljárási költségek megosztására vonatkozó nemzeti eljárási szabályok nem kedvezőtlenebbek, mint a belső jog hatálya alá tartozó hasonló helyzetekre irányadó eljárási szabályok, és az ezen eljárási költségek megosztásához kapcsolódó eljárási követelmények, azzal, hogy a felperes számára, amennyiben nagyrészt pernyertes lett, mindazonáltal kötelezővé teszik eljárási költségeinek vagy legalábbis azok egy lényeges részének a viselését, nem tántorítják el az érintett személyeket attól, hogy a kis értékű követelések ezen európai eljárásához folyamodjanak.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (harmadik tanács) a következőképpen határozott:

A kis értékű követelések európai eljárásának bevezetéséről szóló, 2007. július 11‑i 861/2007/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 16. cikkét akként kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amelynek értelmében valamelyik fél csupán részleges pernyertességének esetén a nemzeti bíróság elrendelheti, hogy az eljárás mindegyik fele maga viseli a saját eljárási költségeit, vagy megoszthatja e költségeket a felek között. Ilyen esetben a nemzeti bíróság főszabály szerint továbbra is szabadon határozhat az említett költségek megosztásáról, feltéve, hogy a határokon átnyúló, kis értékű követelésekhez kapcsolódó eljárási költségek megosztására vonatkozó nemzeti eljárási szabályok nem kedvezőtlenebbek, mint a belső jog hatálya alá tartozó hasonló helyzetekre irányadó eljárási szabályok, és az ezen eljárási költségek megosztásához kapcsolódó eljárási követelmények, azzal, hogy a felperes számára, amennyiben nagyrészt pernyertes lett, mindazonáltal kötelezővé teszik eljárási költségeinek vagy legalábbis azok egy lényeges részének a viselését, nem tántorítják el az érintett személyeket attól, hogy a kis értékű követelések ezen európai eljárásához folyamodjanak.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: svéd.