CELEX: 62020CJ0524
Ennakkoratkaisupyyntö
Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä
Direktiivi 2003/87/EY
11 artiklan 3 kohta
Päätös 2011/278/EU
3 artiklan b alakohta ja 10 artiklan 2 kohdan a alakohta
Tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluva laitoksen osa
Päätös 2013/448/EU
Pätevyys
Laitos, jossa käytetään happipuhalluskonvertteria
Kuuma metalli
Ulkopuolisesta laitoksesta peräisin oleva tuotantopanos
Kieltäytyminen jakamasta kasvihuonekaasujen päästöoikeuksia
Tutkittavaksi ottaminen
Pääasian kantaja ei ole nostanut kumoamiskannetta

Ennakkoratkaisupyyntö koskee kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (
EUVL 2003, L 275, s. 32
), sellaisena kuin se on muutettuna 23.4.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/29/EY (
EUVL 2009, L 140, s. 63
) (jäljempänä direktiivi 2003/87), 2 artiklan 1 kohdan ja sen liitteen I tulkintaa sekä päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annetun komission päätöksen 2011/278/EU (
EUVL 2011, L 130, s. 1
) 10 artiklan 8 kohdan, luettuna yhdessä kyseisen päätöksen liitteen I kanssa, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 3 kohdan mukaisista kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä päästöoikeuksien jakamiseksi maksutta siirtymäaikana 5.9.2013 annetun komission päätöksen 2013/448/EU (
EUVL 2013, L 240, s. 27
) 1 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan kolmannen alakohdan tulkintaa ja pätevyyttä.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Vítkovice Steel a.s. ja Ministerstvo životního prostředí (ympäristöministeriö, Tšekki) (jäljempänä ministeriö) ja jossa on kyse siitä, että kyseiselle yhtiölle ei jaettu maksutta päästöoikeuksia kaudelle 2013–2020 toiminnan harjoittamiseksi Tšekissä Ocelárna I ‑nimisellä terästehtaalla, jonka tunnus on CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05 (jäljempänä pääasiassa kyseessä oleva laitos).
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivi 2003/87
Direktiivin 2003/87 2 artiklan, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tätä direktiiviä sovelletaan liitteessä I luetelluista toiminnoista aiheutuviin päästöihin ja liitteessä II lueteltuihin kasvihuonekaasuihin.”
Kyseisen direktiivin liitteessä I olevassa sarakkeessa ”Toiminnat” mainitaan raakaraudan tai teräksen tuotanto (primääri- tai sekundäärisulatus), mukaan lukien jatkuva valu, joiden kapasiteetti ylittää 2,5 tonnia tunnissa. Mainitussa liitteessä olevassa sarakkeessa ”Kasvihuonekaasut” mainitaan kyseistä toimintaa vastaavana hiilidioksidi (CO
).
Kyseisen direktiivin 10 a artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Komissio hyväksyy viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010 jäljempänä 4, 5, 7 ja 12 kohdassa tarkoitettujen päästöoikeuksien jakamista koskevia yhteisön laajuisia ja täysin yhdenmukaistettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä, mukaan lukien 19 kohdan yhdenmukaistettua soveltamista varten tarpeelliset säännökset.
Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 23 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuilla toimenpiteillä on siinä määrin kuin se on toteutettavissa määriteltävä yhteisön laajuiset ennakolta asetetut vertailuarvot sen varmistamiseksi, että oikeudet jaetaan tavalla, joka tarjoaa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen ja energiatehokkaisiin tekniikkoihin liittyviä kannustimia, ja siten, että otetaan huomioon tehokkaimmat tekniikat, korvaavat ratkaisut, vaihtoehtoiset tuotantomenetelmät, tehokas yhteistuotanto, prosessikaasujen energian tehokas talteenotto, biomassan käyttö sekä hiilidioksidin talteenotto ja varastointi, jos tällaisia laitoksia on käytettävissä, ja ettei jaolla kannusteta päästöjen lisäämiseen. – –
Kullakin toimialalla ja toimialan osalla vertailuarvot lasketaan periaatteessa tuotteille eikä tuotantopanoksille, jotta kasvihuonekaasupäästöjen vähennykset ja energiatehokkuudesta saatavat säästöt kunkin tuotantoprosessin aikana kyseisellä toimialalla tai toimialan osalla ovat mahdollisimman suuret.
– –”
Mainitun direktiivin 11 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Kunkin jäsenvaltion on 30 päivään syyskuuta 2011 mennessä julkaistava ja toimitettava komissiolle luettelo sen alueella sijaitsevista, tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvista laitoksista ja kullekin sen alueella sijaitsevalle laitokselle maksutta jaettavista määristä, jotka on laskettu 10 a artiklan 1 kohdassa ja 10 c artiklassa tarkoitettujen sääntöjen mukaisesti.
2.   Toimivaltaisten viranomaisten on vuosittain helmikuun 28 päivään mennessä jaettava kyseisenä vuonna jaettavat päästöoikeudet, jotka on laskettu 10, 10 a ja 10 c artiklan mukaisesti.
3.   Jäsenvaltiot eivät saa myöntää maksutta jaettavia päästöoikeuksia 2 kohdan mukaisesti laitoksille, joiden merkitsemisen 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon komissio on hylännyt.”
Päätös 2011/278
Päätöksen 2011/278 3 artiklan b alakohdan mukaan ”tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluvalla laitoksen osalla” tarkoitetaan ”panoksia, tuotoksia ja niihin liittyviä päästöjä, jotka liittyvät sellaisen tuotteen tuotantoon, jolle on asetettu vertailuarvo liitteessä I”.
Kyseisen päätöksen 10 artiklan, jonka otsikko on ”Laitoskohtaisten päästöoikeuksien jakaminen”, 1, 2 ja 8 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on laskettava 7 artiklan mukaisesti kerättyjen tietojen pohjalta joka vuosi kullekin alueellaan toimivalle vakiintuneelle laitokselle maksutta vuodesta 2013 alkaen 2–8 kohdan mukaisesti jaettavien päästöoikeuksien määrä.
2.   Tämän laskelman tekemistä varten jäsenvaltioiden on ensin määritettävä erikseen kullekin laitoksen osalle maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustava vuotuinen määrä seuraavasti:
a)
kunkin tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluvan laitoksen osan osalta tiettynä vuotena maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavan vuotuisen määrän on vastattava liitteessä I vahvistettua tämän tuotteen vertailuarvoa kerrottuna asiaankuuluvalla tuotteeseen liittyvällä historiallisella tuotantotasolla;
– –
8.   Määrittäessään kullekin laitokselle maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavaa vuotuista kokonaismäärää jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei päästöjä lasketa kahteen kertaan ja että jako ei ole negatiivinen. Varsinkin kun laitos tuo välituotetta, joka kuuluu tuotteen vertailuarvon piiriin liitteessä I vahvistetun kyseisen järjestelmän rajojen määritelmän mukaisesti, päästöjä ei saa laskea kahteen kertaan kummallekin asiaankuuluvalle laitokselle maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavaa vuotuista kokonaismäärää määritettäessä.”
Mainitun päätöksen liitteessä I, jonka otsikko on ”Tuotteiden vertailuarvot”, asetetaan vertailuarvo tietyille tyhjentävästi luetelluille tuotteille, joihin kuuluu ”kuuma metalli”, jolla on määritelmä ”hiilikyllästetty nestemäinen rauta jatkojalostusta varten”. Kyseisessä liitteessä täsmennetään lisäksi vertailutuotteen piiriin kuuluvia prosesseja ja päästöjä, jotka vertailutuotteen kuuma metalli osalta käsittävät ”kaikki prosessit, jotka liittyvät suoraan tai välillisesti – – prosessiyksiköihin”, joista voidaan mainita ”emäs-happiuunit”.
Päätös 2013/448
Päätöksen 2013/448 johdanto-osan 14 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Mitä tulee kuuman metallin vertailuarvon soveltamiseen siten kuin Tšekki sitä ehdottaa – – kansallisissa täytäntöönpanotoimenpiteissä – –, komissio toteaa, että päästöoikeuksien jaossa kohdassa C mainitulle laitokselle, jonka tunnus on CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05, otetaan huomioon prosessit, jotka kuuluvat kuuman metallin vertailuarvon järjestelmän rajojen piiriin. Laitos ei kuitenkaan tuota vaan tuo kuumaa metallia. Koska laitoksessa, jonka tunnus on CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05, ei tuoteta kuumaa metallia, ja sen vuoksi siltä puuttuu vastaava tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluva laitoksen osa, jonka perusteella päästöoikeuksien jako voitaisiin määrittää päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan mukaisesti, ehdotetun jaon ei katsota vastaavan jakosääntöjä ja se voi aiheuttaa kaksinkertaista laskentaa. Komissio vastustaa näin ollen päästöoikeuksien jakoa tämän päätöksen liitteen I kohdassa C luetelluille laitoksille.”
Kyseisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan kolmannessa alakohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Hylätään tämän päätöksen liitteessä I lueteltujen laitosten sisällyttäminen niiden direktiivin 2003/87/EY soveltamisalaan kuuluvien laitosten luetteloihin, jotka on toimitettu komissiolle direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sekä vastaavat näille laitoksille maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavat vuosittaiset kokonaismäärät.
2.   – –
Vastalauseita ei esitetä, mikäli jäsenvaltio muuttaa maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavia vuosittaisia kokonaismääriä niiden alueellaan sijaitsevien laitosten osalta, jotka sisältyvät 1 kohdassa tarkoitettuihin luetteloihin ja jotka luetellaan tämän päätöksen liitteessä I olevassa C kohdassa, ennen kuin määritetään kunakin vuonna kaudella 2013–2020 jaettavien päästöoikeuksien lopulliset vuosittaiset määrät päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 9 kohdan mukaisesti siltä osin kuin muutoksella saatetaan päästöoikeuksien jako päätöksen 2011/278/EU 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaiseksi ja sen seurauksena ei jaeta päästöoikeuksia sellaisia prosesseja varten, jotka kuuluvat kuumametallin vertailuarvon järjestelmän rajojen, sellaisena kuin ne on määritelty päätöksen 2011/278/EU liitteessä I, piiriin, laitokselle, joka ei tuota vaan tuo kuumaa metallia, kun tällainen muutoin johtaisi kaksinkertaiseen laskentaan.”
Tšekin oikeus
Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan ehdoista 24.10.2012 annetun lain nro 383/2012 (Zákon č. 383/2012 Sb., o podmínkách obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů) 2 §:n a momentissa säädetään seuraavaa:
”Tässä laissa ’laitoksella’ tarkoitetaan kiinteää teknistä kokonaisuutta, jossa suoritetaan yhtä tai useampaa tämän lain liitteessä nro 1 mainittua toimintaa tai muuta niihin suoranaisesti liittyvää toimintaa, joka on teknisesti yhteydessä laitoksella suoritettuun toimintaan ja joka mahdollisesti vaikuttaa päästöihin; laitoksina ei pidetä kiinteitä teknisiä kokonaisuuksia, joita käytetään uusien tuotteiden ja menetelmien tutkimiseen, kehittämiseen tai testaamiseen.”
Kyseisen lain 10 §:n 1 momentin ensimmäisen virkkeen mukaan ministeriö päättää päästökauppakaudella 1.1.2013–31.12.2020 vuosikohtaisesti päästöoikeuksien jakamisesta maksutta laitoksen toiminnanharjoittajille tai ilma-aluksen käyttäjille noudattaen menettelyä ja vertailuarvojen perusteella laskettua määrää, joista säädetään unionin oikeudessa.
Kyseisen lain liitteessä nro 1 olevassa sarakkeessa ”toiminnat” mainitaan raakaraudan tai teräksen tuotanto (primääri- tai sekundäärisulatus), mukaan lukien jatkuva valu, joiden kapasiteetti ylittää 2,5 tonnia tunnissa. Sarakkeessa ”kasvihuonekaasut” mainitaan vastaavasti hiilidioksidi (CO
).
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Vítkovice Steel harjoitti 30.11.2015 asti toimintaa pääasiassa kyseessä olevassa laitoksessa, jossa käytettiin happipuhalluskonvertteria. Kuuma metalli (hiilikyllästetty nestemäinen rauta jatkojalostusta varten), jota käytettiin tuotantopanoksena kyseisessä teräksen tuotannon osaprosessissa, oli peräisin lähistöllä sijaitsevasta laitoksesta, jossa toimintaa harjoitti tuolloin ArcelorMittal Ostrava a.s.
Vuonna 2013 Vítkovice Steel haki Tšekin viranomaisilta maksutta jaettavia päästöoikeuksia pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle kaudelle 2013–2020, ja se vetosi happipuhalluskonvertterin käyttöön, koska siihen liittyvä prosessi mainitaan päätöksen 2011/278 liitteessä I.
Ministeriö sisällytti kyseisen laitoksen ehdotukseen luettelosta, joka koskee maksutta jaettaviin päästöoikeuksiin oikeutettuja laitoksia ja joka esitettiin komissiolle direktiivin 2003/87 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Ministeriö tulkitsi päätöstä 2011/278 siten, että pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle voitiin jakaa päästöoikeuksia maksutta sillä edellytyksellä, että kaksinkertaisen laskennan riski liittyen ArcelorMittal Ostravan laitoksen päästöihin suljetaan pois.
Ministeriö etsi siten kaavaa, jonka mukaan Vítkovice Steelille ja ArcelorMittal Ostravalle olisi voitu jakaa maksutta päästöoikeuksia siten, että kyseiset oikeudet vastaavat kummankin yhtiön laitoksen päästöjä mutta välttäen samalla päästöjen kaksinkertaista laskentaa tai tuotetta kuuma metalli koskevien päästöoikeuksien jakamista kahteen kertaan. Kun kyseiset yhtiöt olivat hyväksyneet tällaisen päästöoikeuksien jakoa koskevan kaavan, ministeriö ilmoitti siitä komissiolle.
Komissio toisti 16.7.2013 päivätyssä kirjeessään, ettei päästöoikeuksia voitu jakaa Vítkovice Steelin ja ArcelorMittal Ostravan kesken. Se täsmensi, että päätöksen 2011/278 10 artiklan 8 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltio estää päästöoikeuksien jakamisen kahteen kertaan, mutta kyseisessä säännöksessä ei kuitenkaan sallita päästöoikeuksien jakamista kahden eri laitoksen toiminnanharjoittajan kesken.
Komissio antoi 5.9.2013 päätöksen 2013/448. Kyseisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa, luettuna yhdessä sen liitteessä I olevan C kohdan kanssa, komissio hylkäsi pääasiassa kyseessä olevan laitoksen sisällyttämisen niiden laitosten luetteloon, joille jaetaan maksutta päästöoikeuksia. Mainitun päätöksen johdanto-osan 14 perustelukappaleessa komissio toteaa, että kyseinen ”laitos ei – – tuota vaan tuo kuumaa metallia” ja ”koska laitoksessa – – ei tuoteta kuumaa metallia, ja sen vuoksi siltä puuttuu vastaava tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluva laitoksen osa, jonka perusteella päästöoikeuksien jako voitaisiin määrittää [päätöksen 2011/278] 10 artiklan mukaisesti, ehdotetun jaon ei katsota vastaavan jakosääntöjä ja se voi aiheuttaa kaksinkertaista laskentaa”.
Ministeriö ilmoitti 16.10.2013 päivätyllä kirjeellään, että vaikkei se hyväksynytkään komission tulkintaa, se antaa ilmoituksen kaikkien päästöoikeuksien alustavasta jaosta pelkästään ArcelorMittal Ostravan laitokselle.
Ministeriön 23.7.2014 tekemässä päätöksessä pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle ei jaettu päästöoikeuksia maksutta kaudelle 2013–2020. Vítkovice Steel teki tästä päätöksestä oikaisuvaatimuksen, jonka ministr životního prostředí (ympäristöministeri, Tšekki) (jäljempänä ministeri) hylkäsi 12.11.2014.
Vítkovice Steelin tästä hylkäävästä päätöksestä nostama kanne hylättiin ensimmäisessä oikeusasteessa Městský soud v Prazen (Prahan kaupunkioikeus, Tšekki) 9.2.2017 antamalla tuomiolla. Nejvyšší správní soud (ylin hallintotuomioistuin, Tšekki) kumosi kyseisen tuomion 23.2.2018 antamallaan tuomiolla perustelujen puutteellisuuden vuoksi ja palautti asian ensimmäisen asteen tuomioistuimeen katsottuaan, että ei voida yksiselitteisesti todeta, että päätöksessä 2013/448 on kiistatta todettu, että pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle ei tullut jakaa päästöoikeuksia sillä perusteella, että laitos ei tuota kuumaa metallia. Městský soud v Praze kumosi 4.4.2018 antamallaan tuomiolla ministerin riidanalaisen päätöksen ja palautti asian tälle.
Tämän seurauksena ministeri peruutti 28.6.2018 ministeriön 23.7.2014 antaman päätöksen. Ministeriö myönsi tämän jälkeen 13.8.2018 antamallaan päätöksellä Vítkovice Steelille vuosille 2013–2020 täsmälleen saman määrän maksutta jaettavia päästöoikeuksia kuin sille oli myönnetty alkuperäisessä 23.7.2014 päivätyssä päätöksessä. Vítkovice Steelin tästä päätöksestä tekemä oikaisuvaatimus hylättiin ministerin 31.12.2018 tekemällä päätöksellä. Ministeri katsoi viimeksi mainitussa päätöksessä, että se ei voinut päättää jakaa maksutta päästöoikeuksia pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle, koska komissio vastusti sitä päätöksessä 2013/448 direktiivin 2003/87 11 artiklan 3 kohdan perusteella. Ministeri korosti myös, että Vítkovice Steel ei ole vuodesta 2015 lähtien harjoittanut toimintaa laitoksessa, joten se ei ole enää sen jälkeen voinut saada päästöoikeuksia kyseiselle laitokselle.
Vítkovice Steel nosti ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa kanteen ministerin 31.12.2018 tekemästä päätöksestä. Vítkovice Steel väittää pääasiallisesti, että ministeriö on jättänyt huomiotta hallintotuomioistuinten aiemmat ratkaisut, joista kyseisen yhtiön mukaan ilmenee, että ministeriö on tulkinnut päätöstä 2013/448 virheellisesti ja että päästöoikeuksia on mahdollista myöntää taannehtivasti pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle, vaikkei siinä enää harjoitetakaan toimintaa.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään, edellytetäänkö päätöksen 2011/278 10 artiklan 8 kohdassa, luettuna yhdessä kyseisen päätöksen liitteen I kanssa, että pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle jaetaan maksutta päästöoikeuksia kaudelle 2013–2020, edellyttäen, että varmistetaan, että päästöjä ei lasketa kahteen kertaan ja että tuotteelle kuuma metalli tarkoitettuja päästöoikeuksia ei jaeta kahteen kertaan.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo tältä osin, että päätöksen 2011/278 asian kannalta merkityksellisiä säännöksiä on tulkittava siten, että Vítkovice Steelin laitokselle olisi direktiivin 2003/87 10 a artiklan 1 ja 5 kohdan mukaisesti tullut jakaa maksutta päästöoikeuksia.
Aluksi kyseinen tuomioistuin korostaa, että pääasiassa kyseessä oleva laitos täytti direktiivin 2003/87 2 artiklan 1 kohdan edellytykset ja kuului näin ollen päästökauppajärjestelmään. Kyseisen tuomioistuimen mukaan on ensinnäkin kiistatonta, että tässä laitoksessa, jossa hyödynnettiin happikonvertteriprosessia, harjoitettiin yleisesti kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa toimintaa, ja toiseksi, että tällaisesta prosessista aiheutuu hiilidioksidipäästöjä. Päätöksestä 2013/448 ilmenee lisäksi, että vaikka komissio on vahvistanut, että happikonvertteriprosessi tuottaa vähemmän päästöjä kuin prosessi, jossa tuotetaan kuumaa metallia, kyseinen toimielin ei ole kiistänyt sitä, että tietyt päästöt ovat joka tapauksessa peräisin ensin mainitusta prosessista. Mikäli päästökauppajärjestelmään kuuluvalle laitokselle ei jaettaisi maksutta päästöoikeuksia, mikä olisi direktiivin 2003/87 vastaista, kiistettäisiin se taloudellinen logiikka, johon kyseinen järjestelmä perustuu.
Toiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin muistuttaa, että päätöksen 2013/448 johdanto-osan 14 perustelukappaleen sanamuodosta ilmenee, että komissio on vastustanut sitä, että pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle jaetaan maksutta päästöoikeuksia, koska tämä ”ei – – tuota vaan tuo kuumaa metallia”.
Tällainen toteamus johtaisi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan kuitenkin siihen, että päätöksen 2011/278 liitteessä I oleva osa, johon komissio on päästöoikeuksien maksutta jakamista varten sisällyttänyt tuotteen kuuma metalli kohtaan myös happikonvertteriprosessin, jossa kuuma metalli on tuotantopanos, menettäisi kokonaan merkityksensä. Päätöksen 2011/278 sanamuoto on siten synnyttänyt perustellun luottamuksen asianomaisille toiminnanharjoittajille, jotka saattoivat odottaa, että päästöoikeuksia jaetaan maksutta happipuhalluskonvertteria käyttäville laitoksille. Lisäksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että komission kyseisessä päätöksessä omaksuma ratkaisu on direktiivin 2003/87 tavoitteen mukainen.
Kolmanneksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa ottaen huomioon päätöksen 2011/278 10 artiklan 8 kohdan sanamuodon, ettei se ymmärrä syitä, joiden vuoksi komissio kieltäytyi jakamasta kuumaa metallia koskevia päästöoikeuksia sen laitoksen, jossa se on tuotettu, ja sen laitoksen, jossa sitä käytetään, kesken suhteutettuna kunkin laitoksen toiminnasta aiheutuviin hiilidioksidipäästöihin.
Tältä osin komission ehdottama ratkaisu, jonka mukaan kaikki maksutta jaettavat päästöoikeudet myönnetään ArcelorMittal Ostravalle, ei ole ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan tyydyttävä, koska tämä voisi sen jälkeen siirtää ne maksutta Vítkovice Steelille yksityisoikeudellisen sopimuksen nojalla. Tällaisessa lähestymistavassa ei oteta huomioon sitä, että Vítkovice Steelillä on subjektiivinen oikeus saada päästöoikeuksia maksutta.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan komission kanta on siten ristiriidassa päästökauppajärjestelmän taloudellisen logiikan kanssa, sillä se vie perusteettomasti sellaisen laitoksen, jossa päästökauppajärjestelmään kuuluva prosessi suoritetaan, toiminnanharjoittajalta mahdollisuuden yhtäältä saada sellaisia päästöoikeuksia, joihin se on oikeutettu maksutta, ja toisaalta käydä niillä tarvittaessa kauppaa.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan komission ehdottama ratkaisu saattaisi myös, siltä osin kuin se perustuu asianomaisten yhtiöiden väliseen yksityisoikeudelliseen sopimukseen, vakavalla tavalla vääristää kilpailua, ja se olisi siten päätöksen 2011/278 tavoitteen vastainen.
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään, onko päätöksen 2011/278 10 artiklan 8 kohta, luettuna yhdessä kyseisen päätöksen liitteen I kanssa, pätemätön tuotteen kuuma metalli osalta. Se katsoo, että kyseinen päätös on todettava pätemättömäksi, koska se on direktiivin 2003/87 vastainen ja sisäisesti ristiriitainen.
Jos vastaus toiseen kysymykseen on myöntävä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että vastauksena kolmanteen kysymykseen on katsottava, että päätös 2013/448 on niin ikään pätemätön siltä osin kuin komissio hylkäsi Tšekin ehdotuksen jakaa Vítkovice Steelille maksutta päästöoikeuksia pääasiassa kyseessä olevaa laitosta varten.
Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, on tarkasteltava neljättä kysymystä sen ratkaisemiseksi, voidaanko päätöstä 2013/448 tulkita siten, että Tšekki voisi sen perusteella pyytää uudestaan Vítkovice Steelille pääasiassa kyseessä olevaa laitosta varten maksutta myönnettävien päästöoikeuksien jaon hyväksymistä, mikäli voidaan varmistaa, että tämä ei johda siihen, että päästöt lasketaan kahteen kertaan tai että päästöoikeudet jaetaan kahteen kertaan.
Jos vastaus neljänteen kysymykseen on kieltävä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että viidennessä kysymyksessä on pohdittava päätöksen 2013/448 pätevyyttä pääasiassa kyseessä olevan laitoksen kannalta.
Jos vastaus kolmanteen, neljänteen tai viidenteen kysymykseen on myöntävä, mikä merkitsisi sitä, että unionin oikeus edellyttää, että pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle jaetaan päästöoikeuksia, olisi siten vastattava kuudenteen kysymykseen sen ratkaisemiseksi, miten kansallisen viranomaisen on unionin oikeuden mukaan meneteltävä, kun kyseessä olevassa laitoksessa ei enää harjoiteta toimintaa ja kausi, jolle päästöoikeudet olisi tullut jakaa, on päättynyt.
Tässä tilanteessa Městský soud v Praze päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Edellyttääkö [päätöksen 2011/278] 10 artiklan 8 kohta, luettuna yhdessä saman päätöksen liitteen I kanssa, vuosina 2013–2020 jaettavien maksuttomien päästöoikeuksien jakamista laitokselle, jossa hyödynnetään happikonvertteriprosessia, jossa panoksena on hiilikyllästettyä nestemäistä rautaa, joka on tuotu toisen toiminnanharjoittajan laitoksesta, jos voidaan varmistaa, ettei tuotteelle kuuma metalli jaettavien päästöoikeuksien päällekkäisyyksiä eikä kaksinkertaista laskentaa esiinny?
2)
Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kieltävä, onko [päätöksen 2011/278] 10 artiklan 8 kohta, luettuna yhdessä saman päätöksen liitteen I kanssa, pätemätön tuotteen kuuma metalli osalta siksi, että se on ristiriidassa [direktiivin 2003/87] 2 artiklan 1 kohdan kanssa, luettuna yhdessä saman direktiivin liitteen I kanssa, tai mahdollisesti asiaan liittyvien epäselvyyksien vuoksi?
3)
Jos vastaus toiseen kysymykseen on myöntävä, onko [päätöksen 2013/448] 1 artiklan 1 kohta niin ikään pätemätön [pääasiassa kyseessä olevan laitoksen] osalta oikeudellisten perusteiden lakkaamisen johdosta?
4)
Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, voidaanko [päätöksen 2013/448] 1 artiklan 1 kohtaa ja 2 kohdan kolmatta alakohtaa tulkita [pääasiassa kyseessä olevan laitoksen] osalta siten, että se mahdollistaa tuotetta kuuma metalli koskevien päästöoikeuksien jakamisen laitokselle Tšekin tekemän uuden hakemuksen perusteella, jos jaettavien päästöoikeuksien päällekkäisyys ja kaksinkertainen laskenta voidaan estää?
5)
Jos vastaus neljänteen kysymykseen on kieltävä, onko [päätöksen 2013/448] 1 artiklan 1 kohta [pääasiassa kyseessä olevan laitoksen] osalta pätemätön siksi, että se on ristiriidassa [päätöksen 2011/278] 10 artiklan 8 kohdan kanssa, luettuna yhdessä kyseisen päätöksen liitteen I kanssa?
6)
Jos vastaus kolmanteen, neljänteen tai viidenteen kysymykseen on myöntävä, miten jäsenvaltion elimen on unionin oikeuden mukaan meneteltävä, jos se on unionin oikeuden vastaisesti jättänyt jakamatta toiminnanharjoittajalle maksuttomia päästöoikeuksia sellaisen happikonvertteriprosessiin käytettävän laitoksen osalta, joka ei ole enää käytössä, ja ajanjakso, jolle päästöoikeuksia jaettiin, on jo päättynyt?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Neljäs kysymys
Neljännellä kysymyksellään, jota on tarkasteltava ensiksi, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko päätöksen 2013/448 1 artiklan 1 kohtaa ja 2 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava siten, että niiden mukaan pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle voidaan Tšekin uudesta hakemuksesta jakaa maksutta päästöoikeuksia kuuman metallin vertailuarvon perusteella, jos päästöjen kaksinkertainen laskenta ja päästöoikeuksien jakaminen kahteen kertaan on suljettu pois.
Tässä yhteydessä on ensin muistutettava, että direktiivin 2003/87 11 artiklan 1 kohdan mukaan kunkin jäsenvaltion on 30.9.2011 mennessä julkaistava ja toimitettava komissiolle luettelo sen alueella sijaitsevista, kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvista laitoksista ja kullekin sen alueella sijaitsevalle laitokselle maksutta jaettavista määristä, jotka on laskettu mainitun direktiivin 10 a artiklan 1 kohdassa ja 10 c artiklassa tarkoitettujen sääntöjen mukaisesti. Kyseisen direktiivin 11 artiklan 2 kohdan mukaan toimivaltaisten viranomaisten on vuosittain 28.2. mennessä jaettava kyseisenä vuonna jaettavat päästöoikeudet, jotka on laskettu saman direktiivin 10, 10 a ja 10 c artiklan mukaisesti.
Direktiivin 2003/87 11 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot eivät saa myöntää maksutta jaettavia päästöoikeuksia kyseisen artiklan 2 kohdan mukaisesti laitoksille, joiden merkitsemisen mainitun 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon komissio on hylännyt.
Komissio antoi 5.9.2013 päätöksen 2013/448 direktiivin 2003/87 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Kuten kyseisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdasta ja sen liitteessä I olevasta C kohdasta ilmenee, komissio hylkäsi pääasiassa kyseessä olevan laitoksen sisällyttämisen direktiivin 2003/87 soveltamisalaan kuuluvien laitosten luetteloon sekä vastaavat kyseiselle laitokselle maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavat vuosittaiset kokonaismäärät.
Mainitun päätöksen johdanto-osan 14 perustelukappaleen mukaan komissio totesi, että pääasiassa kyseessä oleva laitos ei tuota vaan tuo kuumaa metallia. Komissio täsmentää samassa perustelukappaleessa, että koska kyseisessä laitoksessa ei tuoteta kuumaa metallia, ja sen vuoksi siltä puuttuu vastaava tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluva laitoksen osa, jonka perusteella päästöoikeuksien jako voitaisiin määrittää päätöksen 2011/278 10 artiklan mukaisesti, kyseiselle laitokselle ehdotetun jaon ei katsota vastaavan jakosääntöjä ja se voi aiheuttaa kaksinkertaista laskentaa.
Päätöksen 2013/448 1 artiklan 1 kohdasta ja sen liitteessä I olevasta C kohdasta, luettuina direktiivin 2003/87 11 artiklan 3 kohdan valossa, seuraa siten, että Tšekki ei saa jakaa pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle maksutta päästöoikeuksia kuuman metallin vertailuarvon perusteella.
On totta, että komissio on täsmentänyt päätöksen 2013/448 1 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa, että se ei esitä vastalauseita, ”mikäli jäsenvaltio muuttaa maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavia vuosittaisia kokonaismääriä niiden alueellaan sijaitsevien laitosten osalta, jotka sisältyvät [1 artiklan] 1 kohdassa tarkoitettuihin luetteloihin ja jotka luetellaan [kyseisen] päätöksen liitteessä I olevassa C kohdassa, ennen kuin määritetään kunakin vuonna kaudella 2013–2020 jaettavien päästöoikeuksien lopulliset vuosittaiset määrät – – siltä osin kuin muutoksella saatetaan päästöoikeuksien jako [päätöksen 2011/278] 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaiseksi ja sen seurauksena ei jaeta päästöoikeuksia sellaisia prosesseja varten, jotka kuuluvat kuumametallin vertailuarvon järjestelmän rajojen, sellaisena kuin ne on määritelty [kyseisen päätöksen] liitteessä I, piiriin, laitokselle, joka ei tuota vaan tuo kuumaa metallia, kun tällainen muutoin johtaisi kaksinkertaiseen laskentaan”.
Vítkovice Steel katsoo pääasiallisesti, että päätöksen 2013/448 1 artiklan 2 kohdan kolmannesta alakohdasta ja erityisesti lauseesta ”kun tällainen muutoin johtaisi kaksinkertaiseen laskentaan” seuraa, että sille voidaan jakaa maksutta päästöoikeuksia sen perusteella, että se käyttää kuumaa metallia pääasiassa kyseessä olevassa laitoksessa, kunhan päästöjen kaksinkertainen laskenta vältetään. Hiilidioksidipäästöt, jotka aiheutuvat kyseisestä tuotteesta ja sen käytöstä happikonvertteriprosessissa, olisi Vítkovice Steelin mukaan tätä varten jaettava kyseisen yhtiön laitoksen ja ArcelorMittal Ostravan laitoksen kesken; viimeksi mainittu yhtiö valmistaa myös terästä ja tuottaa siten ensin itse kuumaa metallia käyttäen masuuneja ja käyttää sitten tätä kuumaa metallia happipuhalluskonvertterissa.
Tätä tulkintaa päätöksestä 2013/448 ei kuitenkaan voida hyväksyä.
Päätöksen 2011/278 10 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetään nimittäin säännöistä, jotka koskevat tiettynä vuotena maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavan vuotuisen määrän laskemista kunkin ”tuotteen vertailuarvon piiriin kuuluvan laitoksen osan” osalta, ja tämä käsite määritellään mainitun päätöksen 3 artiklan b alakohdassa siten, että sillä tarkoitetaan ”panoksia, tuotoksia ja niihin liittyviä päästöjä, jotka liittyvät sellaisen tuotteen tuotantoon, jolle on asetettu vertailuarvo [mainitun päätöksen] liitteessä I”. Näin ollen päätöksen 2011/278 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan, luettuna päätöksen 3 artiklan b alakohdan valossa, mukaan päästöoikeuksia ei voida jakaa maksutta laitoksen osalle tuotteen vertailuarvon perusteella, jos kyseinen laitoksen osa ei valmista kyseessä olevaa tuotetta.
Koska pääasiassa kyseessä oleva laitos ei tuota kuumaa metallia, se ei voi saada maksutta jaettavia päästöoikeuksia kuuman metallin vertailuarvon perusteella.
Tällä tavalla on ymmärrettävä päätöksen 2013/448 1 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa oleva maininta, jonka mukaan komissio hyväksyy sen, että asianomainen jäsenvaltio muuttaa maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavia vuosittaisia kokonaismääriä pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten laitosten osalta, jotka luetellaan kyseisen päätöksen liitteessä I olevassa C kohdassa, siltä osin kuin muutoksella saatetaan ehdotettu päästöoikeuksien jako mainitun päätöksen 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaiseksi.
Tätä tulkintaa vahvistaa lisäksi päätöksen 2013/448 1 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa oleva nimenomainen maininta, jonka mukaan asianomaisen jäsenvaltion tekemä muutos maksutta jaettavien päästöoikeuksien määriin on tehtävä siten, että ”sen seurauksena ei jaeta päästöoikeuksia sellaisia prosesseja varten, jotka kuuluvat kuumametallin vertailuarvon järjestelmän rajojen, sellaisena kuin ne on määritelty [päätöksen 2011/278] liitteessä I, piiriin, laitokselle, joka ei tuota vaan tuo kuumaa metallia, kun tällainen muutoin johtaisi kaksinkertaiseen laskentaan”.
Tästä virkkeen loppuosasta, joka koskee kaksinkertaista laskentaa, on riittävää todeta, että se on lisäperustelu, jolla voidaan perustella siinä virkkeessä, johon kyseinen loppuosa kuuluu, tarkoitettu päästöoikeuksien maksutta jakamisen poissulkeminen. Tätä virkkeen osaa ei missään tapauksessa voida tulkita siten, että siinä sallittaisiin tällainen jakaminen jo pelkästään sillä edellytyksellä, että varmistetaan se, ettei jakaminen johda siihen, että päästöt lasketaan kahteen kertaan tai että päästöoikeudet jaetaan kahteen kertaan. Päätöksen 2013/448 1 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan tällainen tulkinta olisi nimittäin selvästi ristiriidassa kyseisen säännöksen yksiselitteisen sanamuodon kanssa, minkä lisäksi se olisi päätöksen 2011/278 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan vastainen, kuten tämän tuomion 51 kohdasta ilmenee.
Neljänteen kysymykseen on edellä esitetyn perusteella vastattava, että päätöksen 2013/448 1 artiklan 1 kohtaa ja 2 kohdan kolmatta alakohtaa on tulkittava siten, että niiden mukaan pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle ei voida Tšekin uudesta hakemuksesta jakaa maksutta päästöoikeuksia kuuman metallin vertailuarvon perusteella, vaikka päästöjen kaksinkertainen laskenta ja päästöoikeuksien jakaminen kahteen kertaan on suljettu pois.
Kolmas ja viides kysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kolmannella ja viidennellä kysymyksellään pääasiallisesti, onko päätös 2013/448 pätevä.
Tšekin hallitus tukeutuu 9.3.1994 annettuun tuomioon TWD Textilwerke Deggendorf (
C‑188/92
,
EU:C:1994:90
) ja 25.7.2018 annettuun tuomioon Georgsmarienhütte ym. (
C‑135/16
,
EU:C:2018:582
) perustuvaan oikeuskäytäntöön ja väittää, että kolmas ja viides kysymys on jätettävä tutkimatta, koska Vítkovice Steelillä oli mahdollisuus nostaa kumoamiskanne päätöksestä 2013/448 SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla. Koska kyseinen yhtiö ei käyttänyt tätä mahdollisuutta, päätöksen 2013/448 lainvoimaa ei Tšekin hallituksen mukaan voida asettaa kyseenalaiseksi pääasian yhteydessä.
Tässä yhteydessä on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ainoastaan sellaisen yksityisen on mahdollista vedota kansallisessa tuomioistuimessa nostetun kanteen yhteydessä sen osalta tehdyn kansallisen päätöksen perustana olevaan unionin toimeen sisältyvien säännösten pätemättömyyteen, joka on myös nostanut asetetuissa määräajoissa kumoamiskanteen tästä päätöksestä SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla tai ei ole tehnyt niin siksi, ettei sillä ilman pienintäkään epäilyä ollut oikeutta nostaa tällaista kannetta (tuomio 25.7.2018, Georgsmarienhütte ym.,
C‑135/16
,
EU:C:2018:582
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Nyt käsiteltävässä asiassa on niin, että vaikka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa ennakkoratkaisupyynnössään, että kolmas ja viides kysymys esitetään sen oman päättelyn perusteella eikä niissä pelkästään toisteta Vítkovice Steelin argumentteja, kyseinen tuomioistuin täsmentää, että pääasia koskee erityisesti päätöksen 2013/448 pätevyyttä. Unionin tuomioistuimen käytettävissä olevasta asiakirja-aineistosta ilmenee lisäksi, että Vítkovice Steel on pääasian yhteydessä pyytänyt ennakkoratkaisua pyytänyttä tuomioistuinta esittämään unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä päätöksen 2013/448 pätevyydestä. On siis tarkasteltava, oliko kyseisellä yhtiöllä ilman pienintäkään epäilystä asiavaltuus vaatia kyseisen päätöksen kumoamista unionin yleisessä tuomioistuimessa SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla.
Viimeksi mainitusta määräyksestä seuraa, että luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi nostaa kanteen ainoastaan sellaisesta unionin oikeuden toimesta, joka on osoitettu hänelle tai joka koskee häntä suoraan ja erikseen.
Nyt käsiteltävässä asiassa päätöksen 2013/448 5 artiklasta ilmenee, että kyseinen päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Näin ollen on tarkasteltava, koskeeko tämä päätös Vítkovice Steeliä suoraan ja erikseen.
Ensinnäkin siitä, koskeeko päätös Vítkovice Steeliä suoraan, on todettava, että kun otetaan huomioon direktiivin 2003/87 11 artiklan 3 kohdassa säädetty kielto ja kuten neljännen kysymyksen tarkastelukin osoittaa, Tšekin viranomaisten oli – ilman, että niillä olisi ollut minkäänlaista harkintavaltaa – kieltäydyttävä jakamasta Vítkovice Steelille maksutta päästöoikeuksia kuuman metallin vertailuarvon perusteella pääasiassa kyseessä olevaa laitosta varten, kun komissio oli päätöksellä 2013/448 hylännyt tällaisen päästöoikeuksien jaon. Näin ollen on katsottava, että päätös koskee Vítkovice Steeliä suoraan (ks. analogisesti tuomio 25.7.2018, Georgsmarienhütte ym.,
C‑135/16
,
EU:C:2018:582
,
ja
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Toiseksi siitä, koskeeko päätös kyseistä yhtiötä erikseen, on todettava, että päätöksen 2013/448 1 artiklan 1 kohdasta ilmenee, että komissio hylkäsi pääasiassa kyseessä olevan laitoksen, joka nimetään erikseen kyseisen päätöksen liitteessä I olevassa C kohdassa sille annetulla tunnuksella ”CZ-existing-CZ-52-CZ-0102-05”, sisällyttämisen direktiivin 2003/87 soveltamisalaan kuuluvien laitosten luetteloon sekä vastaavat kyseiselle laitoksille maksutta jaettavien päästöoikeuksien alustavat vuosittaiset kokonaismäärät.
Kyseinen päätös on siten vaikuttanut Vítkovice Steeliin sille tunnusomaisten erityispiirteiden tai sellaisen tosiasiallisen tilanteen takia, jonka perusteella se erottuu kaikista muista ja se voidaan näin ollen yksilöidä samalla tavalla kuin se, jolle päätös on osoitettu (ks. analogisesti tuomio 25.7.2018, Georgsmarienhütte ym.,
C‑135/16
,
EU:C:2018:582
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Näin ollen on pääteltävä, että Vítkovice Steelillä oli ilman pienintäkään epäilystä asiavaltuus vaatia päätöksen 2013/448 kumoamista unionin yleisessä tuomioistuimessa SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla. Koska Vítkovice Steel ei nostanut tällaista kumoamiskannetta, kyseinen päätös on saanut sen osalta lainvoiman. Oikeusvarmuutta koskevat vaatimukset johtavat siten siihen päätelmään, että päätöksen lainvoimaisuutta ei voida enää asettaa kyseenalaiseksi ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä (ks. vastaavasti tuomio 9.3.1994, TWD Textilwerke Deggendorf,
C‑188/92
,
EU:C:1994:90
,
ja
kohta ja tuomio 25.7.2018, Georgsmarienhütte ym.,
C‑135/16
,
EU:C:2018:582
,
kohta).
Näin ollen kolmas ja viides kysymys on jätettävä tutkimatta.
Ensimmäinen, toinen ja kuudes kysymys
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että ensimmäiseen, toiseen ja kuudenteen kysymykseen ei ole tarpeen vastata, koska niihin annettavista vastauksista riippumatta niillä ei voi olla vaikutusta pääasian ratkaisuun, koska päätöksen 2013/448, jonka pätevyyttä Vítkovice Steel ei voi enää riitauttaa, mukaan päästöoikeuksia ei voida jakaa maksutta pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 3 kohdan mukaisista kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä päästöoikeuksien jakamiseksi maksutta siirtymäaikana 5.9.2013 annetun komission päätöksen 2013/448/EU 1 artiklan 1 kohtaa ja 2 kohdan kolmatta alakohtaa on tulkittava siten, että niiden mukaan pääasiassa kyseessä olevalle laitokselle ei voida Tšekin uudesta hakemuksesta jakaa maksutta päästöoikeuksia kuuman metallin vertailuarvon perusteella, vaikka päästöjen kaksinkertainen laskenta ja päästöoikeuksien jakaminen kahteen kertaan on suljettu pois.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: tšekki.