CELEX: 62020CJ0338
Ennakkoratkaisupyyntö
Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue
Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa
Vastavuoroinen tunnustaminen
Taloudelliset seuraamukset
Puitepäätös 2005/214/YOS
Perusteet tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle
20 artiklan 3 kohta
Päätös taloudellisen seuraamuksen määräämisestä
Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen
Asiakirjojen tiedoksi antaminen kielellä, jota seuraamuksen saanut ei ymmärrä
Päätöksen olennaisten osien kääntäminen

Ennakkoratkaisupyyntö koskee vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin 24.2.2005 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2005/214/YOS (
EUVL 2005, L 76, s. 16
), sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS (
EUVL 2009, L 81, s. 24
) (jäljempänä puitepäätös 2005/214), 20 artiklan 3 kohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jonka Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB) (keskusperintätoimisto, turvallisuus- ja oikeusministeriö (CJIB), Alankomaat) on pannut vireille D.P:lle Alankomaissa tieliikennerikkomuksesta määrätyn taloudellisen seuraamuksen tunnustamiseksi ja täytäntöönpanemiseksi Puolassa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Puitepäätöksen 2005/214 johdanto-osan ensimmäisessä ja toisessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(1)
Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen, josta olisi tultava [Euroopan] unionin oikeudellisen yhteistyön peruskivi sekä riita- että rikosasioissa.
(2)
Vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta olisi sovellettava myös oikeus- tai hallintoviranomaisten määräämiin taloudellisiin seuraamuksiin niiden täytäntöönpanon helpottamiseksi muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa seuraamukset on määrätty.”
Tämän puitepäätöksen 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:
”Tässä puitepäätöksessä tarkoitetaan:
a)
’päätöksellä’ lopullista päätöstä, jossa luonnollinen tai oikeushenkilö velvoitetaan taloudellisen seuraamuksen suorittamiseen ja jonka on antanut:
– –
ii)
päätöksen antaneen valtion muu viranomainen kuin tuomioistuin teon johdosta, joka mainitun valtion lainsäädännön nojalla on rikos, edellyttäen, että kyseisellä henkilöllä on ollut tilaisuus saattaa asia sellaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jolla on toimivalta erityisesti rikosasioissa;
iii)
päätöksen antaneen valtion muu viranomainen kuin tuomioistuin mainitun valtion kansallisen lainsäädännön nojalla lainrikkomuksina rangaistavien tekojen johdosta edellyttäen, että kyseisellä henkilöllä on ollut tilaisuus saattaa asia sellaisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jolla on toimivalta erityisesti rikosasioissa;
– –
b)
’taloudellisella seuraamuksella’ velvollisuutta maksaa:
i)
rahasumma, joka on päätöksessä määrätty maksettavaksi jonkin rangaistavan teon johdosta;
– –”
Kyseisen puitepäätöksen 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Perusoikeudet”, säädetään seuraavaa:
”Tämä puitepäätös ei aiheuta muutoksia velvoitteeseen kunnioittaa [EU-sopimuksen] 6 artiklassa vahvistettuja perusoikeuksia ja oikeudellisia perusperiaatteita.”
Saman puitepäätöksen 4 artiklan, jonka otsikko on ”Päätösten lähettäminen ja keskusviranomaiseen turvautuminen”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä puitepäätöksessä tarkoitettu päätös voidaan yhdessä tässä artiklassa tarkoitetun todistuksen kanssa lähettää sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa sillä luonnollisella tai oikeushenkilöllä, jota vastaan päätös on annettu, on omaisuutta tai tuloja taikka asuinpaikkansa tai, jos on kyse oikeushenkilöstä, rekisteröity kotipaikkansa.”
Puitepäätöksen 2005/214 5 artiklan, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Seuraavat rangaistavat teot, mikäli ne ovat päätöksen antaneessa valtiossa rangaistavia ja sellaisina kuin ne on määritelty päätöksen antaneen valtion lainsäädännössä, edellyttävät päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa tämän puitepäätöksen mukaisesti ja ilman kaksoisrangaistavuuden tutkimista:
– –
–
tieliikennerikkomukset, mukaan lukien ajo- ja lepoaikoja sekä vaarallisia aineita koskevien säännösten rikkominen,
– –”
Tämän puitepäätöksen 6 artiklan sanamuoto on seuraava:
”Täytäntöönpanovaltion toimivaltaisten viranomaisten on tunnustettava ja pantava täytäntöön 4 artiklan mukaisesti lähetetty päätös ilman muita muodollisuuksia ja toteutettava viipymättä kaikki sen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, jollei toimivaltainen viranomainen päätä vedota johonkin 7 artiklan mukaisista perusteista tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta kieltäytymiselle.”
Saman puitepäätöksen 7 artiklassa, jonka otsikko on ”Perusteet tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymiselle”, säädetään seuraavaa:
”– –
2.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta tai täytäntöönpanemasta päätöstä myös, jos todetaan, että:
– –
g)
4 artiklassa edellytetyn todistuksen mukaan asianomainen henkilö ei ole kirjallisen menettelyn ollessa kyseessä päätöksen antaneen valtion lainsäädännön mukaisesti saanut henkilökohtaisesti tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti toimivaltaisen edustajan kautta ilmoitusta oikeudestaan riitauttaa asia ja tällaista oikeuskeinoa koskevista määrärajoista;
– –
3.   Täytäntöönpanovaltion toimivaltaisen viranomaisen on 1 kohdassa ja 2 kohdan c, g, i ja j alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, ennen kuin se tekee päätöksen olla tunnustamatta päätöstä ja panematta sitä täytäntöön joko kokonaan tai osittain, kuultava päätöksen tehneen valtion toimivaltaista viranomaista asianmukaisin keinoin ja tarvittaessa pyydettävä sitä toimittamaan tarvittavat tiedot viipymättä.”
Kyseisen puitepäätöksen 20 artiklan 3 kohdan sanamuoto on seuraava:
”Kukin jäsenvaltio voi, mikäli 4 artiklassa tarkoitetun todistuksen perusteella on aihetta olettaa, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa vahvistettuja perusoikeuksia tai oikeudellisia perusperiaatteita on rikottu, päättää olla tunnustamatta ja panematta täytäntöön päätöksiä. Sovelletaan 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä.”
Puolan oikeus
Rikosprosessilain (Kodeks postępowania karnego), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa, 611ff §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Jos unionin jäsenvaltio, jota tässä luvussa kutsutaan ratkaisun antaneeksi valtioksi, pyytää taloudellista seuraamusta koskevan lainvoimaisen ratkaisun täytäntöönpanoa, ratkaisun täytäntöönpano kuuluu sille piirituomioistuimelle, jonka alueella tekijällä on omaisuutta tai tuloja taikka pysyvä tai tilapäinen asuinpaikka. – –”
Rikosprosessilain, sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa, 611fg §:n 1 momentin 9 kohdassa säädetään, että puolalaisella tuomioistuimella on oikeus kieltäytyä taloudellista seuraamusta koskevan lainvoimaisen ratkaisun täytäntöönpanosta, jos todistuksen sisällöstä käy ilmi, että henkilölle, jota ratkaisu koskee, ei ole asianmukaisesti ilmoitettu mahdollisuudesta ja oikeudesta valittaa kyseisestä ratkaisusta.
Alankomaiden oikeus
Ennakkoratkaisupyyntöön sisältyvien tietojen mukaan CJIB on keskushallintovirasto, jonka vastuulla on Alankomaiden kuningaskunnan alueella tehdyistä teoista määrättyjen sakkojen kerääminen ja periminen.
CJIB:n määräämän sakon voi riitauttaa L:n syyttäjäviranomaisessa kuuden viikon määräajassa.
Pääasian menettely ja ennakkoratkaisukysymys
CJIB esitti 21.1.2020 ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzissa (Łódźin kaupungin keskustan piirioikeus, Łódź, Puola) tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevan pyynnön, joka koski sen 22.7.2019 tekemää ja 2.9.2019 lopulliseksi tullutta päätöstä, jossa Puolassa asuvalle D.P:lle määrättiin 210 euron suuruinen sakko tieliikennerikkomuksesta eli siitä, että hän oli kuljettanut 11.7.2019 tiellä ajoneuvoa, jonka kahden renkaan profiilit eivät olleet määräysten mukaisia.
CJIB ilmoitti vastauksena kyseisen tuomioistuimen sille esittämään tietopyyntöön, ettei 22.7.2019 tehtyä päätöstä ollut annettu tiedoksi sen adressaatille puolaksi käännettynä. Se lisäsi, että kyseinen päätös oli laadittu hollanniksi ja että siihen oli liitetty lisäselvitykset englanniksi, ranskaksi ja saksaksi sekä viittaus internetsivustolle www.cjib.nl, jolla oli myös puolaksi tietoja, jotka koskivat muun muassa tapaa, jolla asianomainen voi maksaa sakon, riitauttaa päätöksen ja ottaa yhteyttä CJIB:hen esittääkseen kysymyksiä tai saadakseen lisäselvityksiä.
Ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa D.P. selitti, että hän sai vuoden 2019 joulukuun alkupuolella Alankomaista kirjeen, johon ei ollut liitetty käännöstä puolaksi, ja että hän ei kyennyt vastaamaan kirjeeseen, koska hän ei ymmärtänyt sen sisältöä.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin myöntää, että puitepäätöksessä 2005/214 ei ole säännöstä, josta ilmenisi nimenomaisesti, että taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöksen adressaatille olisi annettava tiedoksi käännös päätöksestä, mutta se katsoo kuitenkin, että samoin kuin tiedoksiannot, jotka koskevat liikenneturvallisuuteen liittyviä liikennerikkomuksia koskevan rajat ylittävän tietojenvaihdon helpottamisesta 11.3.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) N:o 2015/413 (
EUVL 2015, L 68, s. 9
) ja oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä 20.10.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin N:o 2010/64/EU (
EUVL 2010, L 280, s. 1
) soveltamisalaan kuuluvia rikkomisia, kaikki päätökset, joissa määrätään puitepäätöksessä 2005/214 tarkoitettu taloudellinen seuraamus, on annettava seuraamuksen saaneelle tiedoksi kielellä, jota hän ymmärtää, jotta hän voi käyttää puolustautumisoikeuksiaan ja jotta hänen oikeutensa oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin taataan.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa tässä yhteydessä Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä Euroopan ihmisoikeussopimus) 6 artiklaa koskevaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntöön ja muun muassa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 28.8.2018 antamaan tuomioon Vizgirda v. Slovenia (CE:ECHR:2018:0828JUD005986808) ja 21.2.1984 antamaan tuomioon Öztürk v. Saksa (CE:ECHR:1984:1023JUD000854479), joista sen mukaan ilmenee yhtäältä, että oikeus saada käännös seuraamuspäätöksestä ja tietoja muutoksenhakumahdollisuudesta ovat olennainen osa oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, ja toisaalta, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa taattuja oikeuksia sovelletaan myös vähäpätöisemmissä asioissa, vähäisiä rikkomisia koskevat asiat mukaan lukien. Unionin tuomioistuin on itsekin katsonut 12.10.2017 antamassaan tuomiossa Sleutjes (
C‑278/16
,
EU:C:2017:757
), että kääntämisvelvollisuutta sovelletaan myös asioissa, joissa on kyse vähämerkityksellisistä rikkomisista.
Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi päätti näin ollen lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Voiko täytäntöönpanovaltion viranomainen kieltäytyä säännösten, joilla puitepäätöksen [2005/214] 20 artiklan 3 kohta saatetaan osaksi kansallista oikeutta, nojalla panemasta täytäntöön taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöstä sillä perusteella, että oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu, jos kyseinen päätös on toimitettu seuraamuksen saaneelle ilman, että päätöstä on käännetty kielelle, jota vastaanottaja ymmärtää?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään pääasiallisesti, onko puitepäätöksen 2005/214 20 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että täytäntöönpanojäsenvaltion viranomainen voi sen perusteella kieltäytyä panemasta täytäntöön kyseisen puitepäätöksen 1 artiklan a alakohdassa tarkoitettua taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöstä, jos tämä päätös on annettu tiedoksi sen adressaatille ilman, että siihen olisi liitetty käännöstä kielellä, jota adressaatti ymmärtää.
Aluksi on muistutettava, kuten erityisesti puitepäätöksen 1 ja 6 artiklasta sekä sen johdanto-osan ensimmäisestä ja toisesta perustelukappaleesta ilmenee, että puitepäätöksen tavoitteena on ottaa käyttöön rajat ylittävää tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva tehokas mekanismi sellaisten päätösten osalta, joilla määrätään lainvoimaisesti luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle taloudellinen seuraamus jostakin sen 5 artiklassa luetellusta rangaistavasta teosta (tuomio 4.3.2020, Bank BGŻ BNP Paribas,
C‑183/18
,
EU:C:2020:153
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Puitepäätöksellä 2005/214 pyritään näet jäsenvaltioiden rikoslainsäädäntöä yhdenmukaistamatta takamaan se, että taloudelliset seuraamukset pannaan täytäntöön jäsenvaltioiden alueella vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen perusteella (tuomio 4.3.2020, Bank BGŻ BNP Paribas,
C‑183/18
,
EU:C:2020:153
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Puitepäätöksen rakenteen taustalla oleva vastavuoroisen tunnustamisen periaate tarkoittaa puitepäätöksen 6 artiklan mukaan, että jäsenvaltioiden on lähtökohtaisesti tunnustettava taloudellisen seuraamuksen määräämispäätös, joka on lähetetty puitepäätöksen 4 artiklan mukaisesti, ilman muita muodollisuuksia ja toteutettava viipymättä sen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, ja tällaisen päätöksen tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta kieltäytymisen perusteita on tulkittava suppeasti (tuomio 4.3.2020, Bank BGŻ BNP Paribas,
C‑183/18
,
EU:C:2020:153
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tällaisten kieltäytymisperusteiden osalta on todettava, että puitepäätöksen 2005/214 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa luetellaan nimenomaisesti perusteet sen soveltamisalaan kuuluvien päätösten tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta kieltäytymiselle.
Lisäksi puitepäätöksen 2005/214 3 artiklan mukaan tämä puitepäätös ei aiheuta muutoksia velvoitteeseen kunnioittaa SEU 6 artiklassa vahvistettuja perusoikeuksia ja oikeudellisia perusperiaatteita, minkä vuoksi puitepäätöksen 20 artiklan 3 kohdassa säädetään myös, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta, mikäli SEU 6 artiklassa vahvistettuja perusoikeuksia tai oikeudellisia perusperiaatteita on loukattu (tuomio 5.12.2019, Centraal Justitieel Incassobureau (Taloudellisten seuraamusten tunnustaminen ja täytäntöönpano),
C‑671/18
,
EU:C:2019:1054
,
kohta).
Näin ollen, jos taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöksen mukana olevan, puitepäätöksen 2005/214 4 artiklassa tarkoitetun todistuksen perusteella on aihetta olettaa, että SEU 6 artiklassa vahvistettuja perusoikeuksia tai oikeudellisia perusperiaatteita on voitu loukata, täytäntöönpanovaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat päättää kieltäytyä tämän päätöksen tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta, kun kyseessä on jokin puitepäätöksen 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa luetelluista tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta kieltäytymisen perusteista, sekä myös puitepäätöksen 20 artiklan 3 kohdan nojalla (tuomio 5.12.2019, Centraal Justitieel Incassobureau (Taloudellisten seuraamusten tunnustaminen ja täytäntöönpano),
C‑671/18
,
EU:C:2019:1054
,
kohta).
Näihin perusoikeuksiin kuuluvat yhtäältä oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, joka on erottamaton osa oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan, ja toisaalta Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toisessa kohdassa ja 48 artiklan 2 kohdassa vahvistetut puolustautumisoikeudet, jotka vastaavat perusoikeuskirjan selitysten (
EUVL 2007, C 303, s. 17
) mukaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 ja 3 kappaletta.
Kuten julkisasiamies ratkaisuehdotuksensa 75 kohdassa näet totesi, unionin tuomioistuin on katsonut, että tieliikennerikkomus on ”rikos” (ks. vastaavasti tuomio 22.6.2021, Latvijas Republikas Saeima (Liikennerikkomuspisteet),
C‑439/19
,
EU:C:2021:504
,
–
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Näin ollen ja kuten ilmenee Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa koskevasta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä, joka perusoikeuskirjan 52 artiklan 3 kohdan nojalla on otettava huomioon tulkittaessa perusoikeuskirjan 47 artiklan toista kohtaa ja 48 artiklan 2 kohtaa, menettely, jossa tällaisesta rikoksesta määrätään taloudellinen seuraamus, kuuluu oikeudenkäyntiä edeltävä vaihe mukaan lukien Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 ja 3 kappaleen soveltamisalaan (ks. vastaavasti Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 19.10.2004, Falk v. Alankomaat, CE:ECHR:2004:1019DEC006627301 ja tuomio 20.10.2015, Dvorski v. Kroatia, CE:ECHR:2015:1020JUD0025, 76 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Puitepäätöksen 2005/214 soveltamisalaan kuuluvan päätöksen adressaatit voivat siis perustellusti vedota perusoikeuskirjan 47 artiklan toisessa kohdassa ja 48 artiklan 2 kohdassa vahvistettuihin perusoikeuksiin, ja jäsenvaltioiden viranomaisten on näin ollen varmistettava se, että näitä oikeuksia kunnioitetaan.
On siten ratkaistava, millaisia kääntämisvelvollisuuksia päätöksen antaneen jäsenvaltion viranomaisilla näiden määräysten nojalla mahdollisesti on silloin, kun tällainen päätös annetaan tiedoksi.
Tältä osin on todettava, ettei puitepäätöksessä 2005/214 säädetä konkreettisesta tavasta, jolla seuraamuksesta on ilmoitettava kyseisen puitepäätöksen 1 artiklan a alakohdassa tarkoitetun tieliikennerikkomuksesta johtuvan taloudellisen seuraamuksen määräämispäätöksen adressaatille. Kyseisen puitepäätöksen 7 artiklan 2 kohdan g alakohdassa näet vain todetaan, että täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön tällaista päätöstä, jos osoitetaan, että saman puitepäätöksen 4 artiklassa edellytetyn todistuksen mukaan kyseinen henkilö ei ole kirjallisen menettelyn ollessa kyseessä päätöksen antaneen valtion lainsäädännön mukaisesti saanut henkilökohtaisesti tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti toimivaltaisen edustajan kautta ilmoitusta oikeudestaan riitauttaa asia ja tällaista oikeuskeinoa koskevista aikarajoista.
Viitatessaan näin jäsenvaltioiden lainsäädäntöön unionin lainsäätäjä on jättänyt niiden tehtäväksi päättää tavasta, jolla asianomaiselle henkilölle ilmoitetaan hänellä olevasta muutoksenhakuoikeudesta, muutoksenhaun määräajasta ja ajankohdasta, josta tämä määräaika alkaa kulua, kunhan tiedoksianto on tehokas ja oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolustautumisoikeuksien käyttö taataan (ks. vastaavasti tuomio 5.12.2019, Centraal Justitieel Incassobureau (Taloudellisten seuraamusten tunnustaminen ja täytäntöönpano),
C‑671/18
,
EU:C:2019:1054
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tässä yhteydessä on muistutettava, että se, että oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan kunnioitetaan, edellyttää paitsi taetta päätösten tosiasiallisesta ja tehokkaasta vastaanotosta eli niiden tiedoksiantoa niiden adressaatille (ks. vastaavasti tuomio 5.12.2019Centraal Justitieel Incassobureau (Taloudellisten seuraamusten tunnustaminen ja täytäntöönpano),
C‑671/18
,
EU:C:2019:1054
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen) myös sitä, että adressaatit voivat tällaisen tiedoksiannon perusteella saada täsmällisen tiedon syistä, joihin heitä koskeva päätös perustuu, ja tällaista päätöstä koskevista muutoksenhakukeinoista ja niiden käyttämistä koskevasta määräajasta, jotta he voivat puolustaa oikeuksiaan tehokkaasti ja päättää kaikista asiaan vaikuttavista seikoista tietoisena, onko kyseisen päätöksen riitauttaminen toimivaltaisessa tuomioistuimessa tarkoituksenmukaista (ks. analogisesti tuomio 18.7.2013, komissio ym. v. Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Lisäksi Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 3 kappaleen mukaan puolustautumisoikeuksien kunnioittamiseen sisältyy asianomaisen oikeus saada viipymättä yksityiskohtainen tieto häneen kohdistettujen syytteiden sisällöstä ja perusteista ”hänen ymmärtämällään kielellä”.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on tässä yhteydessä katsonut, että kyseisessä määräyksessä tunnustetaan syytetylle oikeus saada tieto paitsi syytteen perusteista eli hänen syykseen luetuista teoista, joihin syyte perustuu, mutta myös siitä, miten näitä tekoja on oikeudellisesti luonnehdittu, ja näiden tietojen on oltava yksityiskohtaisia, sillä oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin olennaisina edellytyksinä ovat täsmälliset ja täydelliset tiedot syytettyä koskevista syytteistä ja siten oikeudellinen luonnehdinta, jonka tuomioistuin voi antaa teoille, joista häntä moititaan (ks. vastaavasti Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 25.3.1999, Pélissier ja Sassi v. Ranska, CE:ECHR:1999:0325JUD002544494, 51 ja 52 kohta).
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on lisäksi katsonut, että vaikka Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 3 kappaleessa ei määrätä velvollisuudesta toimittaa ulkomaiselle syytetylle kirjallinen käännös kaikista asiakirjatodisteista tai asiaa koskevista virallisista asiakirjoista, kyseisessä määräyksessä edellytetään kuitenkin, että ”syytteen” tiedoksiantoon kyseiselle henkilölle on kiinnitettävä erityistä huomiota. Kyseisen tuomioistuimen mukaan syytekirjelmällä on näet ratkaiseva merkitys rikosoikeudellisessa menettelyssä, koska syytetylle on sen tiedoksiannon yhteydessä ilmoitettu virallisesti ja kirjallisesti niiden tekojen, joista häntä moititaan, oikeudellinen ja tosiasiallinen perusta. Tästä seuraa, että syytetty, joka ei osaa tuomioistuimen käyttämää kieltä, voi käytännössä olla heikommassa asemassa, jos hänelle ei toimiteta myös syytekirjelmästä käännöstä, joka on laadittu kielellä, jota hän ymmärtää (ks. vastaavasti Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 28.8.2018, Vizgirda v. Slovenia, CE:ECHR:2018:0828JUD005986808, 75–78 kohta).
Kun kansalliset viranomaiset tarkistavat sellaisen syytetyn kielitaitoa, joka ei osaa menettelyn kieltä riittävästi, todetakseen, tarvitseeko syytetty kielellistä apua, tarkistus on suoritettava ottamalla huomioon eri seikkoja, kuten rikkomisen luonne ja kansallisten viranomaisten syytetylle osoittamat tiedot, ja tällöin näiden tarpeiden toteamiseksi voi riittää, että esitetään joitakin avoimia kysymyksiä (ks. vastaavasti Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 28.8.2018, Vizgirda v. Slovenia, CE:ECHR:2018:0828JUD005986808, 84 kohta).
Tämän tuomion 34–38 kohdasta ilmenee siten, että oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden ja puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen edellyttää, että jäsenvaltioiden viranomaiset, jotka määräävät puitepäätöksen 2005/214 1 artiklan a alakohdassa tarkoitetun taloudellisen seuraamuksen, varmistavat, että asianomaiselle ilmoitetaan seuraamuksen määräämispäätöksen tiedoksi antamisen yhteydessä kielellä, jota hän ymmärtää, ne kyseisen päätöksen osat, jotka ovat olennaisia, jotta hän voi ymmärtää, mistä häntä moititaan, ja kykenee käyttämään täysimääräisesti puolustautumisoikeuksiaan, tai mahdollisuudesta saada tarvittaessa käännös näistä osista. Mainittuihin seikkoihin kuuluvat muun muassa tiedoksi annetun päätöksen perustana olevat tosiseikat, todettu rikkominen, määrätty seuraamus, kyseistä päätöstä koskevat muutoksenhakukeinot, muutoksenhakua varten säädetty määräaika sekä tiedot siitä elimestä, jossa muutosta on haettava. Jos asianomainen vetoaa tarpeeseen saada käännös, päätöksen antaneen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että käännös laaditaan mahdollisimman pian.
Näin ollen täytäntöönpanojäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi puitepäätöksen 2005/214 20 artiklan 3 kohdan perusteella kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön tämän puitepäätöksen 1 artiklan a alakohdassa tarkoitettua päätöstä, jolla sen adressaatille määrätään taloudellinen seuraamus, jos tämä päätös on annettu adressaatille tiedoksi ilman, että siihen on liitetty käännöstä edellisessä kohdassa mainituista seikoista kielellä, jota hän ymmärtää, ja ilman, että hänelle on annettu tarvittaessa mahdollisuus saada tällainen käännös.
Tässä yhteydessä on korostettava yhtäältä, että kyseisen viranomaisen tehtävänä on tarkistaa konkreettisesti ja täsmällisesti ottamalla huomioon muun muassa rikkomisen luonne, kansallisten viranomaisten kyseiselle adressaatille toimittamat tiedot ja tiedoksi annetun päätöksen perustana olevat tosiseikat, ymmärtääkö kyseinen adressaatti kieltä, jolla päätös on annettu hänelle tiedoksi.
Unionin tuomioistuin on näet jo katsonut, että sitä, onko puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin loukattu, on arvioitava kunkin yksittäistapauksen erityisten olosuhteiden perusteella, muun muassa tarkastelemalla kyseessä olevan toimen luonnetta, sen toteuttamisen asiayhteyttä ja kyseistä alaa koskevia oikeussääntöjä (tuomio 26.7.2017, Sacko,
C‑348/16
,
EU:C:2017:591
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kuten Euroopan komissio kirjallisissa huomautuksissaan toisaalta perustellusti toteaa, täytäntöönpanojäsenvaltion viranomaisen on pyydettävä ennen puitepäätöksen 2005/214 1 artiklan a alakohdassa tarkoitetun päätöksen tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytymistä päätöksen antanutta viranomaista toimittamaan kyseisen puitepäätöksen 7 artiklan 3 kohdan nojalla tarvittavat tiedot, ja päätöksen antaneen viranomaisen on toimitettava ne sille (ks. vastaavasti tuomio 5.12.2019, Centraal Justitieel Incassobureau (Taloudellisten seuraamusten tunnustaminen ja täytäntöönpano),
C‑671/18
,
EU:C:2019:1054
,
ja
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että puitepäätöksen 2005/214 20 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että täytäntöönpanojäsenvaltion viranomainen voi sen perusteella kieltäytyä panemasta täytäntöön kyseisen puitepäätöksen 1 artiklan a alakohdassa tarkoitettua taloudellisen seuraamuksen määräämistä tieliikennerikkomuksesta koskevaa päätöstä, jos tämä päätös on annettu tiedoksi sen adressaatille ilman, että siihen on liitetty käännöstä kielellä, jota adressaatti ymmärtää, niistä päätöksen osista, jotka ovat olennaisia, jotta hän voi ymmärtää, mistä häntä moititaan, ja jotta hän kykenee käyttämään täysimääräisesti puolustautumisoikeuksiaan, ja ilman, että hänelle on annettu mahdollisuutta saada pyynnöstään tällainen käännös.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin 24.2.2005 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2005/214/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 20 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että täytäntöönpanojäsenvaltion viranomainen voi sen perusteella kieltäytyä panemasta täytäntöön kyseisen puitepäätöksen 1 artiklan a alakohdassa tarkoitettua taloudellisen seuraamuksen määräämistä tieliikennerikkomuksesta koskevaa päätöstä, jos tämä päätös on annettu tiedoksi sen adressaatille ilman, että siihen on liitetty käännöstä kielellä, jota adressaatti ymmärtää, niistä päätöksen osista, jotka ovat olennaisia, jotta hän voi ymmärtää, mistä häntä moititaan, ja jotta hän kykenee käyttämään täysimääräisesti puolustautumisoikeuksiaan, ja ilman, että hänelle on annettu mahdollisuutta saada pyynnöstään tällainen käännös.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: puola.