CELEX: 62021CJ0815
Överklagande
Konkurrens
Artikel 102 FEUF
Missbruk av dominerande ställning
Online-försäljning
Förordning (EG) nr 773/2004
Artikel 2.1
Kommissionens beslut att inleda en undersökning
Undersökningens territoriella tillämpningsområde
Undantag för Italien
Behörighetsfördelning mellan kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter
Förordning (EG) nr 1/2003
Artikel 11.6
Medlemsstaternas konkurrensmyndigheter har berövats sin behörighet
Skydd mot att medlemsstaternas konkurrensmyndigheter och kommissionen inleder parallella förfaranden
Talan om ogiltigförklaring
Rättsakt mot vilken talan inte kan väckas
Rättsakt som inte har någon rättsverkan i förhållande till tredje man
Förberedande rättsakt
Avvisning

Amazon.com Inc., Amazon Services Europe Sàrl, Amazon EU Sàrl och Amazon Europe Core Sàrl (nedan tillsammans kallade Amazon) har yrkat att domstolen ska upphäva det beslut som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 14 oktober 2021, Amazon.com m.fl./kommissionen (T‑19/21, EU:T:2021:730) (nedan kallat det överklagade beslutet). Genom detta beslut avvisade tribunalen klagandenas talan om delvis ogiltigförklaring av kommissionens beslut C(2020) 7692 final av den 10 november 2020 om att inleda ett förfarande enligt artikel 102 FEUF i ärende AT.40703 – Amazon – Buy Box (nedan kallat det omtvistade beslutet).

Tillämpliga bestämmelser

Förordning (EG)
nr
1/2003
Skälen 17 och 32 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna [101 och 102 FEUF] (EGT L 1, 2003, s. 1) har följande lydelse:
”(17)      Både för att kunna garantera en enhetlig tillämpning av konkurrensreglerna och för att samtidigt säkerställa att nätverket fungerar på bästa sätt, måste regeln om att medlemsstaternas konkurrensmyndigheter automatiskt fråntas sin behörighet när [Europeiska] kommissionen inleder ett förfarande bibehållas. Om en konkurrensmyndighet i en medlemsstat redan har vidtagit åtgärder i ett ärende och kommissionen avser att inleda ett förfarande, bör den försöka göra det så snabbt som möjligt. Kommissionen bör innan den inleder ett förfarande samråda med den berörda nationella myndigheten.
…
(32)      De berörda företagen bör ges rätt att yttra sig inför kommissionen, tredje män vars intressen kan beröras av ett beslut bör ges tillfälle att i förväg framföra sina synpunkter och de beslut som fattas bör ges stor spridning. Samtidigt som de berörda företagens rätt till försvar och särskilt rätten till tillgång till handlingar i ärendet säkerställs, är det viktigt att affärshemligheter skyddas. Vidare bör det säkerställas att information som utbyts inom nätverket förblir konfidentiell.”
I artikel 11.6 i förordningen föreskrivs följande:
”Om kommissionen inleder ett förfarande i syfte att fatta ett beslut enligt kapitel III, fråntas medlemsstaternas konkurrensmyndigheter sin behörighet att tillämpa artiklarna [101 och 102 FEUF]. Om konkurrensmyndigheten i en medlemsstat redan handlägger ett ärende, skall kommissionen inleda ett förfarande endast efter att ha samrått med den nationella konkurrensmyndigheten.”

Förordning
nr
773/2004
I skäl 10 i kommissionens förordning (EG) nr 773/2004 av den 7 april 2004 om kommissionens förfaranden enligt artiklarna [101 och 102 FEUF] (EUT L 123, 2004, s. 18), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 622/2008 av den 30 juni 2008 (EUT L 171, 2008, s. 3) (nedan kallad förordning nr 773/2004), anges följande:
”För att respektera företagens rätt till försvar bör kommissionen ge de berörda parterna rätt att höras innan den fattar ett beslut.”
I artikel 2.1 i förordning nr 773/2004 föreskrivs följande:
”Kommissionen får besluta att inleda ett förfarande i syfte att fatta ett beslut enligt kapitel III i [förordning nr 1/2003] vid vilken tidpunkt som helst, dock senast den dag då den utfärdar en sådan preliminär bedömning som avses i artikel 9.1 i samma förordning, ett meddelande om invändningar eller en begäran om att parterna ska uttrycka sitt intresse för att inleda förlikningsdiskussioner eller den dag då ett tillkännagivande enligt artikel 27.4 i den förordningen offentliggörs, beroende på vilken dag som infaller tidigast.”

Bakgrund till tvisten
I punkterna 1–5 i det överklagade beslutet redogörs för bakgrunden till tvisten enligt följande:
”1      Klagandena … ingår i företaget Amazon. Amazon är särskilt verksamt på internet och bedriver bland annat detaljhandelsförsäljning online och tillhandahåller olika online‑tjänster.
2      Den 10 november 2020 antog Europeiska kommissionen [det omtvistade beslutet].
3      Enligt kommissionen kan vissa av Amazons affärsmetoder på ett konstlat sätt gynna dess eget detaljhandelsutbud och det utbud som erbjuds av försäljare på Amazons marknadsplats som använder företagets logistik- och leveranstjänster.
4      Kommissionen ansåg att om påståendet om den aktuella praxisen visade sig vara riktigt, så skulle denna praxis kunna strida mot artikel 102 FEUF.
5      I det [omtvistade] beslutet angav kommissionen att undersökningen skulle omfatta hela Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), med undantag för Italien, vilket den, i det pressmeddelande som åtföljde antagandet av nämnda beslut, motiverade med att den italienska konkurrensmyndigheten, i april 2019, hade inlett en undersökning som rörde delvis likartade problem, varvid denna myndighet koncentrerade sig på den italienska marknaden.”

Förfarandet vid tribunalen och det överklagade beslutet
Genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 19 januari 2021 väckte Amazon talan om delvis ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet, i den del Italien undantogs från undersökningens tillämpningsområde och från de rättsliga följderna av artikel 11.6 i förordning nr 1/2003.
Genom särskild handling som inkom till tribunalens kansli den 29 mars 2021 framställde kommissionen en invändning om rättegångshinder och gjorde bland annat gällande att det omtvistade beslutet inte utgjorde en rättsakt mot vilken talan kan väckas, i den mening som avses i artikel 263 FEUF, eftersom det inte hade några bindande rättsverkningar som kunde påverka Amazons intressen genom att väsentligt förändra Amazons rättsliga ställning. Amazon yttrade sig över invändningen om rättegångshinder den 14 maj 2021.
Genom det överklagade beslutet avvisade tribunalen Amazons talan med motiveringen att det omtvistade beslutet endast gav upphov till verkningar som är kännetecknande för en processrättslig åtgärd och att det således inte påverkade Amazons rättsliga ställning utanför dess processuella situation.
I enlighet med artikel 144.3 i tribunalens rättegångsregler beslutade tribunalen dessutom att det saknades anledning att pröva interventionsansökningarna, däribland den ansökan som hade ingetts av Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Konkurrensmyndigheten, Italien) (nedan kallad AGCM).

Förfarandet vid domstolen och parternas yrkanden
Genom handling som inkom till domstolens kansli den 21 december 2021 ingav Amazon förevarande överklagande.
Genom handling som inkom den 13 april 2022 ansökte AGCM, med stöd av artikel 40 andra stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol och artiklarna 129 och 130 i domstolens rättegångsregler, om att få intervenera till stöd för kommissionens yrkanden.
Domstolens ordförande biföll denna ansökan genom beslut av den 14 juli 2022, Amazon.com m.fl./kommissionen (C‑815/21 P, ej publicerat, EU:C:2022:596). Eftersom ansökan hade ingetts efter utgången av den frist som avses i artikel 130 i rättegångsreglerna, men före beslutet att inleda den muntliga delen av förfarandet, tilläts AGCM, i enlighet med artikel 129.4 i rättegångsreglerna, att intervenera till stöd för kommissionens yrkanden och yttra sig vid den muntliga förhandlingen, om en sådan skulle äga rum.
Amazon har yrkat att domstolen ska
–        upphäva det överklagade beslutet,
–        ogilla den invändning om rättegångshinder som kommissionen framställde vid tribunalen, och
–        återförvisa målet till tribunalen för prövning i sak.
Kommissionen har yrkat att domstolen ska
–        ogilla överklagandet, och
–        förplikta Amazon att ersätta samtliga rättegångskostnader i förevarande mål.

Prövning av överklagandet
Amazon har till stöd för sitt överklagande åberopat en enda grund som är uppdelad i tre delar, varav den första avser att tribunalen har åsidosatt artikel 263 FEUF, den andra avser en felaktig tolkning av artikel 11.6 i förordning nr 1/2003 och den tredje avser att tribunalens resonemang grundar sig på felaktiga och icke ändamålsenliga underordnade slutsatser.

Den andra delgrunden

Parternas argument
Genom den enda grundens andra del, som ska prövas först, har Amazon gjort gällande att tribunalen i det överklagade beslutet gjorde en felaktig tolkning av artikel 11.6 i förordning nr 1/2003.
I punkterna 28–50 i det överklagade beslutet gjorde tribunalen således, enligt Amazon, en paradoxal tolkning av denna bestämmelse genom att, i punkt 41 i detta beslut, ange att nämnda bestämmelse syftar till att skydda företagen från att medlemsstaternas konkurrensmyndigheter och kommissionen inleder parallella förfaranden, samtidigt som den medgav att kommissionen skönsmässigt kan vägra sådant skydd.
Denna felaktiga tolkning följer av en sammanblandning av begreppen ”geografisk marknad”, ”geografiskt område” och ”det geografiska området för detta förfarande”, i punkterna 26–28 i det överklagade beslutet. Amazon har i detta avseende gjort gällande att det omtvistade beslutet inte avgränsade någon ”geografisk marknad” utan begränsade sig till att utesluta Italien från det territoriella tillämpningsområdet för kommissionens utredning, och detta enbart i syfte att kringgå de skyldigheter som följer av artikel 11.6 i förordning nr 1/2003.
Amazon har slutligen gjort gällande, i punkt 28 i det överklagade beslutet, att tribunalen tillåter att kommissionen skönsmässigt villkorar det skydd som ges enligt artikel 11.6 i förordning nr 1/2003. Administrationen kan emellertid i princip inte på något unionsrättsligt område, genom ett skönsmässigt val, upphäva ett lagstadgat skydd.
Kommissionen har ifrågasatt det välgrundade i dessa argument.

Domstolens bedömning
Vad gäller tolkningen av artikel 11.6 i förordning nr 1/2003 ska det understrykas att tribunalen, i punkt 23 i det överklagade beslutet, angav att en rättsakt varigenom kommissionen har inlett ett förfarande enligt artikel 102 FEUF i princip endast ger upphov till verkningar som är kännetecknande för en processrättslig åtgärd som, utanför den aktuella processen, inte påverkar klagandenas rättsliga ställning. Tribunalen fann således, i punkt 38 i det överklagade beslutet, att i förevarande fall har beslutet att utesluta Italien från det förfarande som kommissionen inledde efter antagandet av det omtvistade beslutet endast de verkningar som är utmärkande för en processrättslig åtgärd och att detta beslut inte påverkar Amazons rättsliga ställning, utöver dess processuella situation.
Tribunalen tillade, i punkt 39 i det överklagade beslutet, att Amazons påstående att det omtvistade beslutet, trots att det rör sig om ett processuellt beslut, har rättsverkningar och tvingande rättsverkningar, eftersom uteslutandet av det italienska territoriet från dess tillämpningsområde fråntagit Amazon det skydd mot parallella förfaranden som föreskrivs i artikel 11.6 i förordning nr 1/2003, inte påverkade denna slutsats.
Efter att i punkt 41 i det överklagade beslutet ha understrukit att den omständigheten att medlemsstaternas konkurrensmyndigheter fråntas sin behörighet till följd av sistnämnda bestämmelse gjorde det möjligt att skydda företagen mot parallella förfaranden från dessa myndigheters och kommissionens sida, fann tribunalen, i punkterna 45–48 i det överklagade beslutet, att detta skydd inte innebar någon rätt för ett företag att få ett ärende prövat i sin helhet av kommissionen. Tribunalen fann följaktligen, i punkt 49 i det överklagade beslutet, att Amazon saknade grund för sitt påstående att man, genom den ifrågasatta delen av det omtvistade beslutet, hade berövats det skydd som föreskrivs i artikel 11.6 i förordning nr 1/2003, eftersom denna skyddande verkan inte innebär att kommissionen är skyldig att inleda ett förfarande för att frånta medlemsstaternas konkurrensmyndigheter deras behörighet att tillämpa artiklarna 101 och 102 FEUF.
I motsats till vad Amazon har gjort gällande är en sådan tolkning av artikel 11.6 i förordning nr 1/2003 inte felaktig.
Enligt artikel 11.6 första meningen i förordning nr 1/2003 fråntas medlemsstaternas konkurrensmyndigheter nämligen sin behörighet att tillämpa artiklarna 101 och 102 FEUF om kommissionen inleder ett förfarande för att fatta ett av de beslut som avses i bestämmelserna i kapitel III i denna förordning och som syftar till att konstatera en överträdelse av artiklarna 101 och 102 FEUF, ålägga de aktuella företagen att upphöra med överträdelsen, förordna om interimistiska åtgärder till följd av att en överträdelse vid första påseendet kan konstateras, göra åtaganden som gjorts av företag bindande eller konstatera att artiklarna 101 och 102 FEUF inte är tillämpliga.
Det framgår härvidlag av rättspraxis att när kommissionen, med tillämpning av artikel 11.6 första meningen i förordning nr 1/2003, inleder ett förfarande mot ett eller flera företag på grund av en påstådd överträdelse av artiklarna 101 eller 102 FEUF, fråntas medlemsstaternas konkurrensmyndigheter sin behörighet att vidta åtgärder mot samma företag för samma påstådda konkurrensbegränsande beteende som skett på samma geografiska marknad eller marknader och samma produktmarknad eller produktmarknader under samma period eller perioder (dom av den 25 februari 2021, Slovak Telekom, C‑857/19, EU:C:2021:139, punkt 30).
Att medlemsstaternas konkurrensmyndigheter fråntas sin behörighet motiveras av att dessa  ges behörighet att parallellt tillämpa unionsrätten tillsammans med kommissionen, vilket, såsom framgår av bland annat skäl 17 i förordning nr 1/2003, innebär att förordningen har till syfte att garantera en enhetlig tillämpning av unionens konkurrensregler och säkerställa att nätverket för de offentliga myndigheter som ansvarar för genomförandet av dessa regler fungerar på bästa sätt. Domstolen vill dessutom påpeka att eftersom en parallell tillämpning av dessa regler inte får ske på företagens bekostnad, gör det förhållandet att medlemsstaternas konkurrensmyndigheter fråntas sin behörighet även det möjligt att skydda dessa företag från att dessa myndigheter och kommissionen inleder parallella förfaranden (se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 februari 2021, Slovak Telekom, C‑857/19, EU:C:2021:139, punkt 32 och där angiven rättspraxis).
Domstolen erinrar härvidlag om att ett beslut att inleda ett förfarande, i den mening som avses i artikel 2.1 i förordning nr 773/2004, inte medför att de som beslutet riktar sig till fråntas sina processuella rättigheter. Tvärtom har detta förfarande utformats just för att göra det möjligt för de berörda företagen att framföra sina synpunkter och ge kommissionen så fullständiga upplysningar som möjligt innan den fattar ett beslut som påverkar deras intressen. Syftet med detta är således att skapa processuella garantier för företagen och, såsom framgår av skäl 32 i förordning nr 1/2003 och skäl 10 i förordning nr 773/2004, att stadfästa företagens rätt att yttra sig inför kommissionen (beslut av den 29 januari 2020, Silgan Closures och Silgan Holdings/kommissionen, C‑418/19 P, ej publicerat, EU:C:2020:43, punkt 48).
Amazons argument till stöd för denna del av den enda grunden, nämligen att artikel 11.6 i förordning nr 1/2003 skyddar företagen från att medlemsstaternas konkurrensmyndigheter och kommissionen inleder parallella förfaranden, vilket Amazon menar är ett skydd som kommissionen har berövat Amazon genom att rättsstridigt utesluta Italien från det territoriella tillämpningsområdet för den undersökning som inleddes genom det omtvistade beslutet, grundar sig således på en uppenbart felaktig tolkning av denna bestämmelse.
Det skydd som följer av artikel 11.6 i förordning nr 1/2003 är nämligen endast tillämpligt när medlemsstaternas konkurrensmyndigheter och kommissionen inleder parallella förfaranden avseende samma företag för samma påstådda konkurrensbegränsande beteenden på samma produktmarknader och geografiska marknader under samma tidsperioder.
Såsom kommissionen med rätta har gjort gällande i sin svarsskrivelse är detta skydd beroende av tillämpningsområdet för beslutet att inleda ett förfarande enligt artikel 101 FEUF eller artikel 102 FEUF.
Ett företag kan följaktligen inte åberopa detta skydd om kommissionen inte har inlett ett förfarande eller inte inlett ett förfarande avseende ett visst område.
Eftersom det territoriella tillämpningsområdet för det förfarande som inletts i enlighet med det omtvistade beslutet i förevarande fall inte omfattade Italien, var skyddet mot parallella förfaranden enligt artikel 11.6 i förordning nr 1/2003 inte tillämpligt.
Såsom tribunalen angav, utan att begå något fel, i punkt 45 i det överklagade beslutet, innebär detta skydd mot parallella förfaranden inte någon rätt för ett företag att få ett ärende prövat i sin helhet av kommissionen.
Att, i likhet med Amazon, hävda att ett beslut av kommissionen att inleda ett förfarande i syfte att anta ett beslut enligt bestämmelserna i kapitel III i förordning nr 1/2003 nödvändigtvis måste omfatta hela EES, skulle nämligen kunna frånta denna institution det stora utrymme för skönsmässig bedömning som den förfogar över när den antar ett sådant beslut, i enlighet med artikel 2.1 i förordning nr 773/2004.
Av det ovan anförda följer att tribunalen inte har gjort någon felaktig tolkning av artikel 11.6 i förordning nr 1/2003. Följaktligen är Amazons argument att tribunalen förväxlade begreppen ”geografisk marknad”, ”geografiskt område” och ”det geografiska området för detta förfarande” verkningslöst.
Överklagandet kan följaktligen inte vinna bifall såvitt avser den enda grundens andra del.

Den enda grundens första del

Parternas argument
Amazon har gjort gällande att tribunalen åsidosatte artikel 263 första och fjärde styckena FEUF genom att felaktigt slå fast att talan om ogiltigförklaring inte kunde tas upp till prövning på grund av att det omtvistade beslutet inte hade någon rättsverkan i förhållande till Amazon.
Det omtvistade beslutets verkningar och rättsliga karaktär borde ha bedömts mot bakgrund av dess funktion. Amazon hävdar att tribunalen begränsat sig till att slå fast att en rättsakt om att inleda ett förfarande enligt artikel 102 FEUF, enligt rättspraxis, i allmänhet endast ger upphov till verkningar som är kännetecknande för en processrättslig åtgärd som, utanför den aktuella processen, inte påverkar den rättsliga ställningen för de företag som rättsakten riktar sig till, utan att göra en konkret bedömning av detta beslut.
Enligt Amazon skulle tribunalen, om den hade gjort en bedömning i sak av nämnda beslut, ha konstaterat att beslutet inte endast innebar att ett förfarande inleddes, utan hade en självständig rättsverkan genom att rättsstridigt beröva Amazon det skydd mot möjligheten att parallella förfaranden inleds av två konkurrensmyndigheter mot samma företag, vilket är det skydd som föreskrivs i artikel 11.6 i förordning nr 1/2003.
Kommissionen har bestritt Amazons argument och anser, i första hand, att den enda grundens första del inte kan tas upp till prövning, eftersom de delar i det överklagade beslutet som kritiseras inte har preciserats, och, i andra hand, att överklagandet inte kan vinna bifall såvitt avser denna delgrund.

Domstolens bedömning
När det gäller frågan huruvida förevarande delgrund kan tas upp till prövning räcker det att konstatera att Amazon, i motsats till vad kommissionen har hävdat, på ett tillräckligt precist sätt har angett vilka delar i det överklagade beslutet som dess argument avser. Det framgår nämligen tydligt av överklagandet att Amazon har kritiserat tribunalen för att ha slagit fast att det omtvistade beslutet är en rättsakt om inledande av ett förfarande enligt artikel 102 FEUF som endast har verkningar av en rättegångshandling och som inte påverkade den rättsliga ställningen för de företag som beslutet riktar sig till utanför deras processuella situation, utan att göra en konkret bedömning av detta beslut.
Härav följer att denna del av den enda grunden kan tas upp till prövning.
När det gäller sakfrågan anges det uttryckligen i punkterna 27 och 28 i Amazons överklagande att Amazon har gjort gällande att tribunalen i förevarande fall åsidosatt artikel 263 FEUF genom att begränsa sig till att formellt redogöra för det omtvistade beslutet utan att göra någon bedömning i sak som skulle ha gjort det möjligt att konstatera att detta beslut inte var begränsat till att inleda ett förfarande i syfte att anta ett beslut enligt bestämmelserna i kapitel III i förordning nr 1/2003, i enlighet med artikel 2.1 i förordning nr 773/2004, utan hade en annan avskild rättsverkan, i det avseendet att det skydd som föreskrivs i artikel 11.6 i förordning nr 1/2003 upphörde.
Detta argument grundar sig på antagandet att Amazon har fog för att göra gällande det skydd som föreskrivs i denna bestämmelse. Det framgår emellertid av prövningen av den enda grundens andra del att ett sådant antagande är felaktigt.
Överklagandet kan således inte vinna bifall såvitt avser den enda grundens första del, som helt grundar sig på detta felaktiga antagande.

Den enda grundens tredje del

Parternas argument
Genom den enda grundens tredje del, som riktar sig mot punkterna 32–50 i det överklagade beslutet, har Amazon gjort gällande att detta beslut grundar sig på ”felaktiga och verkningslösa underordnade slutsatser”. För det första gjorde tribunalen fel när den i sin motivering hänvisade till Amazons argument att företaget riskerade att behöva försvara sig vid två olika konkurrensmyndigheter, eftersom tribunalen inte beaktade åsidosättandet av Amazons rättigheter. Vidare saknar det omtvistade beslutets provisoriska karaktär betydelse för förevarande tvist. Slutligen är det felaktigt att likställa talan i tribunalen med en begäran från kommissionen om att inleda ett förfarande på den italienska marknaden.
Kommissionen har tillbakavisat dessa argument.

Domstolens bedömning
De två första delarna av den enda grunden har underkänts, varför tribunalens slutsats att Amazons talan inte kunde tas upp till prövning inte påverkas av den tredje delen av denna grund, genom vilken Amazon endast har bestritt tribunalens ”underordnade slutsatser”, med motiveringen att de är felaktiga och verkningslösa. Den tredje delen av denna grund saknar således verkan.
Mot bakgrund av det ovan anförda kan överklagandet inte vinna bifall såvitt avser någon del av den enda grunden. Överklagandet ska således ogillas i sin helhet.

Rättegångskostnader
Enligt artikel 184.2 i domstolens rättegångsregler ska domstolen besluta om rättegångskostnaderna när överklagandet ogillas. Enligt artikel 138.1. i rättegångsreglerna, som enligt artikel 184.1 ska tillämpas i mål om överklagande, ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna om detta har yrkats.
Kommissionen har yrkat att Amazon ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Amazons överklagande ogillas, ska Amazon förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
Enligt artikel 140.3 i rättegångsreglerna, som enligt artikel 184.1 i dessa regler ska tillämpas i mål om överklagande, får domstolen besluta att även andra intervenienter än dem som nämns i artikel 140.1 och 140.2 i rättegångsreglerna ska bära sina rättegångskostnader. I förevarande fall ska AGCM förpliktas att bära sina rättegångskostnader i målet om överklagande.
Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjunde avdelningen) följande:
1)
Överklagandet ogillas.
2)
Amazon.com, Inc., Amazon Services Europe Sàrl, Amazon EU Sàrl och Amazon Europe Core Sàrl ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.
3)
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Konkurrensmyndigheten, Italien) ska bära sina rättegångskostnader i målet om överklagande.
Underskrifter
*
Rättegångsspråk: engelska.