CELEX: 62020CJ0499
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Teisės aktų derinimas
Direktyva 97/23/EB
Slėginė įranga
CE ženklas
Pateikimas rinkai ir pradėjimas eksploatuoti
Apribojimai, kuriais siekiama užtikrinti žmonių saugą
SESV 34 ir 36 straipsniai
Nacionalinės teisės nuostatos, kuriose nustatyti apribojimai, susiję su dujų vamzdynų įrengimo būdu

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1997 m. gegužės 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/23/EB dėl valstybių narių įstatymų dėl slėginės įrangos suderinimo (
OL L 181, 1997, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 19 t., p. 86, klaidų ištaisymas
OL L 93, 2011, p. 38
), iš dalies pakeistos 2003 m. rugsėjo 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003 (
OL L 284, 2003, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 447) (toliau – Direktyva 97/23), 2 straipsnio, 4 straipsnio 1 dalies 1.1 punkto, 7 straipsnio 4 dalies, 8 straipsnio ir I priedo išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
DIMCO Dimovasili M.I.K.E
. (toliau –
Dimco
) ir
Ypourgos Perivallontos kai Energeias
(aplinkos ir energetikos ministras, Graikija) ginčą dėl 2012 m. kovo 20 d. ministro įsakymo, kuriuo patvirtintas Pastatų gamtinių dujų įrenginių, kurių didžiausiasis darbinis slėgis yra 500 mbar, techninis reglamentas, teisėtumo.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyvos 97/23 3 ir 6 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(3)
kadangi nacionalinės teisės aktų derinimas yra vienintelis būdas siekiant pašalinti kliūtis laisvai prekybai; kadangi kiekviena valstybė narė atskirai negali sėkmingai pasiekti šio tikslo; kadangi ši direktyva tik nustato privalomus reikalavimus laisvai įrangos, kuriai taikytina direktyva, apyvartai;
<…>
(6)
<…> ši direktyva derina nacionalines nuostatas dėl su slėgiu susijusių pavojų; <…> kitokio pobūdžio pavojus, kurį gali kelti ši įranga, gali būti atitinkamai nustatomas kitose direktyvose dėl tokių pavojų; tačiau <…> slėginė įranga gali būti priskiriama gaminiams, kuriems taikomos [EB] [s]utarties 100a straipsniu pagrįstos kitos direktyvos; <…> kai kurių tų direktyvų nuostatos yra susijusios su slėgio keliamu pavojumi [ir] laikomos pakankamomis, kad būtų užtikrinta atitinkama apsauga, jeigu tokiuose įrenginiuose naudojamo slėgio keliamas pavojus yra nedidelis; <…> todėl yra priežasčių minėtiems įrenginiams netaikyti šios direktyvos nuostatų.“
Šios direktyvos 1 straipsnyje „Taikymo sritis ir apibrėžimai“ nustatyta:
„1.   Ši direktyva taikoma projektuojant, gaminant slėginę įrangą ir agregatus, kurių maksimalus leistinas slėgis PS didesnis kaip 0,5 baro, bei įvertinant jų atitiktį.
2.   Šioje direktyvoje:
2.1.
„Slėginė įranga“ – tai slėginiai indai, vamzdynai, pagalbiniai saugos įtaisai ir pagalbiniai slėginiai įtaisai. Kai taikoma, slėginei įrangai priskiriamos prie slėginių dalių tvirtinamos sudedamosios dalys, t. y. jungės, atvamzdžiai, movos, atramos, montavimo ąsos ir t. t.
<…>
2.1.2.
„Vamzdynas“ – tai takiosioms medžiagoms gabenti skirtos vamzdyno sudedamosios dalys, kai jos sujungiamos viena su kita siekiant sudaryti slėginę sistemą. <…>
<…>“
Minėtos direktyvos 2 straipsnio „Rinkos priežiūra“ 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.   Valstybės narės imasi visų atitinkamų priemonių siekiant užtikrinti, kad slėginė įranga ir l straipsnyje nurodyti agregatai galėtų būti pateikti į rinką ir pradėti eksploatuoti tik su sąlyga, kad jie yra tinkamai sumontuoti ir prižiūrimi bei naudojami pagal savo paskirtį ir jei jie nekelia pavojaus asmenų sveikatai ir saugai ir, tam tikrais atvejais, naminiams gyvūnams ir turtui.
2.   Šios direktyvos nuostatos neriboja valstybių narių teisės, pagal reikalavimus atsižvelgiant į Sutarties nuostatas, nustatyti tokius reikalavimus, kuriuos valstybės narės laiko būtinais siekiant užtikrinti asmenų ir ypač darbuotojų saugą, kai jie naudoja slėginę įrangą arba atitinkamus agregatus, jeigu šie reikalavimai nenumato slėginės įrangos arba agregatų modifikavimo šioje direktyvoje nenumatytu būdu.“
Direktyvos 97/23 3 straipsnio „Techniniai reikalavimai“ 1 dalyje nustatyta:
„Slėginė įranga, nurodyta 1.1, 1.2, 1.3 ir 1.4 punktuose nurodyta slėginė įranga [Slėginė įranga, nurodyta 1.1, 1.2, 1.3 ir 1.4 punktuose,] turi atitikti I priede išdėstytus esminius reikalavimus. <…>“
Šios direktyvos 4 straipsnio „Laisvas judėjimas“ 1 dalies 1.1 punkte nustatyta:
„Valstybės narės dėl su slėgiu susijusio pavojaus nedraudžia, neriboja ir nekliudo pateikti į rinką ar gamintojo nurodytomis sąlygomis eksploatuoti 1 straipsnyje nurodytą slėginę įrangą ar agregatus, kurie atitinka šios direktyvos nuostatas ir yra pažymėti ženklu „CE“, nurodančiu, kad slėginei įrangai ir agregatams pagal 10 straipsnio nuostatas atliktas atitikties įvertinimas.“
Pagal minėtos direktyvos 7 straipsnį „Slėginės įrangos komitetas“, jeigu valstybė narė mano, kad dėl labai svarių su sauga susijusių priežasčių slėginei įrangai, jos agregatui arba agregatų grupei turėtų būti taikomos Direktyvos 97/23 3 straipsnio ar II priedo nuostatos, ji paprašo Europos Komisijos, padedamos nuolatinio komiteto, imtis būtinų priemonių. Pagal šio 7 straipsnio 4 dalį tas komitetas gali nagrinėti bet kokį kitą su šios direktyvos įgyvendinimu ir taikymu praktikoje susijusį klausimą, kurį savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu iškėlė minėto komiteto pirmininkas.
Tos pačios direktyvos 8 straipsnio „Apsaugos sąlyga“ 1 dalyje numatyta, kad jeigu valstybė narė nustato, kad 1 straipsnyje nurodyta slėginė įranga arba agregatai, kurie paženklinti CE ženklu ir naudojami pagal paskirtį, gali kelti pavojų žmonių saugai ir tam tikrais atvejais naminiams gyvūnams arba turtui, ji imasi visų tinkamų priemonių, kad pašalintų iš rinkos tokią slėginę įrangą arba agregatus, uždraustų juos pateikti į rinką, pradėti eksploatuoti arba apribotų jų laisvą judėjimą. Ji nedelsdama praneša Komisijai apie šias priemones ir nurodo savo sprendimo priežastis.
Direktyvos 97/23 I priedo „Esminiai saugos reikalavimai“ 1 dalyje „Bendrosios nuostatos“ nustatyta:
„1.1.
Slėginė įranga turi būti projektuojama, gaminama ir tikrinama, o prireikus sutvarkyta ir sumontuota siekiant užtikrinti, kad ji nekels pavojaus, kai bus pradėta naudoti pagal gamintojo nurodymus arba sąlygomis, kurias galima numatyti.
<…>“
Graikijos teisė
2012 m. kovo 20 d. Įsakymu Nr. D3/A’/oik.6598 aplinkos, energetikos ir klimato kaitos valstybės sekretorius patvirtino Pastatų gamtinių dujų įrenginių, kurių didžiausiasis darbinis slėgis yra 500 mbar, reglamentą, kuriame nustatytos gamtinių dujų vartotojų vidaus tinklų ir įrenginių projektavimo, medžiagų, įrengimo, patikrinimo, bandymų, saugumo ir naudojimo instrukcijos (FEK B’ 976/28.3.2012) (toliau – 2012 m. kovo 20 d. reglamentas).
Šio reglamento 1.2.4 punkte nustatyta:
„Dujų vamzdynų įrengimo būdai nepatenka į [Direktyvos 97/23 ar kitų] direktyvų taikymo sritį ir yra nustatyti šiame reglamente, atsižvelgiant į šalies ypatumus (pavyzdžiui, seisminius įvykius).“
Minėto reglamento 9 priedo „Vamzdynų tinklo specifikacijos“ P.9.5.6.9 punkte nustatyta:
„Pastato tuštumų kirtimas
Jeigu pastato tuštumose, pavyzdžiui, po kabamosiomis lubomis, įrengiami vamzdynai, tokia tuštuma turi būti vėdinama, pavyzdžiui, pro
–
sienos šonuose padarytas angas,
–
dvi įstrižai įrengtas vėdinimo angas, kiekviena jų turi būti 20 cm
ploto.
Rekomenduojama tinklą suvirinti ir, jei įmanoma, aptraukti apsauginiu apvalkalu.“
To paties reglamento 9 priedo P.9.5.8.2 punkte numatyta:
„Neleidžiama dujų vamzdynų kloti betono perdangose, po dangomis ar grindimis. Jie gali būti įrengiami šachtose, tuščiose ertmėse tarp perdangos ir kabamųjų lubų arba tarp garso izoliacijos (ar panašių) plokščių virš kabamųjų lubų, taikant tokias pat apsaugos nuo korozijos priemones kaip ir požeminių vamzdynų atveju.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Dimco
verčiasi aukštųjų technologijų, naudojamų gamtinių dujų įrenginiams pastatuose įrengti, prekyba, importu ir platinimu. Ji importuoja iš Jungtinės Karalystės lanksčius nerūdijančio plieno vamzdžius ir jais prekiauja Graikijoje.
2012 m. gegužės 16 d.
Dimco
pareiškė ieškinį
Symvoulio tis Epikrateias
(Valstybės Taryba, Graikija) dėl įvairių 2012 m. kovo 20 d. reglamento nuostatų panaikinimo, be kita ko, teigdama, kad šiomis nuostatomis siekiama skatinti naudoti įprastus plieno ir vario vamzdynus, o ne tuos, kuriais ji prekiauja, todėl tampa praktiškai neįmanoma naudoti jos importuojamų vamzdynų, taigi, ir jais prekiauti. Ji mano, kad šio reglamento 1.2.4 punktu, 9 priedo P.9.5.6.9 ir P.9.5.8.2 punktais pažeidžiamas Direktyvos 97/23 4 straipsnio 1 dalies 1.1 punktas.
Šiuo klausimu
Dimco
pabrėžia, kad jos parduodami vamzdynai ženklinami CE ženklu. Iš Direktyvos 97/23 I priedo ir 4 straipsnio 1 dalies 1.1 punkto matyti, kad papildomos sąlygos ir apribojimai, nustatyti dėl priežasčių, susijusių su seisminių įvykių saugos reikalavimais, negali būti taikomi dujų vamzdynams, kurie paženklinti CE ženklu ir kurių gamintojas savo instrukcijose patvirtino, kad jų įrengimas ir naudojimas yra saugus.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad 2012 m. kovo 20 d. reglamento nuostatos, kuriose, atsižvelgiant į šalies ypatumus, visų pirma seisminius įvykius, nustatomos sąlygos ir apribojimai, susiję su dujų vamzdynų įrengimo būdais, yra grindžiamos Direktyvos 97/23 2 straipsniu ir atitinka šio straipsnio nuostatas. Šio teismo teigimu, šios sąlygos ir apribojimai atitinka SESV 36 straipsnį, nes vienodai taikomi visų tipų vamzdynams, neatsižvelgiant į tai, iš kokios medžiagos ar kurioje šalyje jie pagaminti, tokios sąlygos ir apribojimai kompetentingai nacionalinei institucijai atrodė būtini žmonių sveikatai ir saugai užtikrinti, atitinka proporcingumo principą ir nelemia ieškovės pagrindinėje byloje parduodamos įrangos pakeitimų. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad ieškovės pagrindinėje byloje pateiktas pagrindas dėl šių nuostatų panaikinimo galėtų būti atmestas kaip nepagrįstas. Vis dėlto jam kyla abejonių dėl tam tikrų 2012 m. kovo 20 d. reglamento nuostatų atitikties Direktyvos 97/23 4 straipsnio 1 dalies 1.1 punktui, siejamam su 7 straipsnio 4 dalimi, 8 straipsniu ir I priedu.
Šiomis aplinkybėmis
Symvoulio tis Epikrateias
(Valstybės Taryba) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Direktyvos 97/23] 4 straipsnio [1 dalies 1.1 punkto], siejamo su 7 straipsnio 4 dalimi, 8 straipsniu ir I priedu, nuostatos turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kaip antai [2012 m. kovo 20 d.] Reglamento dėl pastatų gamtinių dujų įrenginių, kurių didžiausiasis darbinis slėgis yra 500 mbar, 1.2.4 punktas, 9 priedo P9.5.6.9 ir P9.5.8.2 punktai, kuriose, siekiant užtikrinti žmonių saugą visų pirma seisminių įvykių atveju, nustatomos sąlygos ir apribojimai (prievolė vėdinti, draudimas įrengti vamzdžius po grindimis), susiję su slėginės įrangos (dujų vamzdynų) įrengimo būdais, kai šios sąlygos ir apribojimai vienodai taikomi ir tiems vamzdynams, kurie, kaip šioje byloje, yra ženklinami CE ženklu ir gamintojo sertifikuojami kaip saugiai įrengiami bei naudojami nesilaikant tų sąlygų ir apribojimų?
2.
Ar, priešingai, minėtos Direktyvos 97/23 nuostatos, siejamos su jos 2 straipsniu, turi būti aiškinamos taip, kad pagal jas nedraudžiamos tokios slėginės įrangos (dujų vamzdynų) įrengimo būdams taikomos sąlygos ir apribojimai, kokie nagrinėjami šioje byloje?“
Dėl prejudicinių klausimų
Savo dviem klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 97/23 4 straipsnio 1 dalies 1.1 punktas ir I priedas, siejami su jos 2 straipsniu, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose dėl žmonių saugos visų pirma seisminių įvykių atvejais nustatyti tam tikri slėginės įrangos, įskaitant paženklintą CE ženklu, įrengimo būdai.
Pirma, primintina, kad, viena vertus, Direktyvos 97/23 1 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad ši direktyva taikoma projektuojant, gaminant slėginę įrangą ir įvertinant jos atitiktį, ir, kita vertus, jos 3 straipsnyje nustatyta, kad ši įranga turi atitikti tam tikrus šios direktyvos I priede išdėstytus esminius techninius reikalavimus.
Iš šių nuostatų, aiškinamų atsižvelgiant į Direktyvos 97/23 6 konstatuojamąją dalį, matyti, kad šia direktyva siekiama suderinti esminius slėginės įrangos projektavimo ir gamybos reikalavimus, susijusius su slėgio keliamu pavojumi, tam, kad ši įranga galėtų būti ženklinama CE ženklu (pagal analogiją žr. 2020 m. gruodžio 17 d. Sprendimo Vokietija / Komisija,
C‑475/19 P ir C‑688/19 P
,
EU:C:2020:1036
,
punktą), o ne tokios įrangos įrengimo sąlygas.
Tiesa, Direktyvos 97/23 I priedo (jame išvardyti esminiai techniniai reikalavimai, kuriuos slėginė įranga turi atitikti pagal šios direktyvos 3 straipsnį) dalies „Bendrosios nuostatos“ 1.1 punkte nustatyta, kad „[s]lėginė įranga turi būti projektuojama, gaminama ir tikrinama, o prireikus sutvarkyta ir sumontuota siekiant užtikrinti, kad ji nekels pavojaus“. Vis dėlto šioje nuostatoje tokios įrangos įrengimo sąlygos paminėtos tik tam, kad būtų galima remtis kitais šioje srityje taikytinais teisės aktais. Taigi šiame priede nenustatyta jokios konkrečios šios įrangos įrengimo sąlygos.
Tas pats pasakytina apie įprastas įrengimo ir naudojimo sąlygas, kurios nurodytos Direktyvos 97/23 2 straipsnio 1 dalyje, pagal kurią valstybės narės turi imtis visų tinkamų priemonių, kad slėginė įranga galėtų būti pateikta į rinką ir pradėta eksploatuoti tik su sąlyga, kad ji nekelia pavojaus žmonių sveikatai ir saugai, jeigu „j[i] yra tinkamai sumontuot[a] ir prižiūrim[a] bei naudojam[a] pagal savo paskirtį“. Šioje nuostatoje nenustatyta jokios šios įrangos įrengimo sąlygos.
Antra, dėl Direktyvos 97/23 4 straipsnio 1 dalies 1.1 punkto pažymėtina, kad iš šios nuostatos matyti, jog valstybės narės dėl su slėgiu susijusio pavojaus negali drausti, riboti ar kliudyti pateikti į rinką arba gamintojo nurodytomis sąlygomis pradėti eksploatuoti slėginę įrangą, kuri atitinka šios direktyvos nuostatas ir yra paženklinta CE ženklu, antraip, kiek tai susiję su tokiu pavojumi, šioje direktyvoje numatytas nacionalinių nuostatų suderinimo tikslas nebūtų pasiektas. Kita vertus, pagal tą nuostatą valstybėms narėms nedraudžiama imtis priemonių, kuriomis būtų užkirstas kelias kitokiam nei slėgio keliamas pavojui, tam, kad šią įrangą būtų galima pateikti į rinką ir pradėti eksploatuoti nepakenkiant žmonių sveikatai ir saugai.
Trečia, Direktyvos 97/23 2 straipsnio 2 dalyje aiškiai numatyta, kad šios direktyvos nuostatos neriboja valstybių narių galimybės, laikantis Sutarties nuostatų, nustatyti tokius reikalavimus, kuriuos jos laiko būtinais siekiant užtikrinti žmonių saugą visų pirma tais atvejais, kai ši įranga naudojama, jeigu pagal šiuos reikalavimus nereikia atlikti tokios įrangos ar agregatų, atitinkančių nurodytą direktyvą, pakeitimų.
Dėl konkrečių Sutarties nuostatų, kurių valstybės narės privalo laikytis įgyvendindamos joms Direktyvos 97/23 2 straipsnio 2 dalyje suteiktą galimybę, pažymėtina, kad, atsižvelgiant į šia direktyva siekiamą tikslą panaikinti laisvo slėginės įrangos judėjimo vidaus rinkoje kliūtis, reikia remtis, be kita ko, SESV 34 ir 36 straipsniais, kuriuose reglamentuojamas laisvas prekių judėjimas ir pagal kuriuos draudžiama valstybių narių tarpusavio prekyboje taikyti kiekybinius importo apribojimus ir bet kokias lygiaverčio poveikio priemones.
Šiuo klausimu iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad kiekybiniams importo apribojimams lygiaverčio poveikio priemonėmis, draudžiamomis pagal SESV 34 straipsnį, laikytinos valstybės narės priimtos priemonės, kurių tikslas ar poveikis yra nepalankiau vertinti kitų valstybių narių kilmės prekes, taip pat bet kuri kita priemonė, kliudanti kitų valstybių narių kilmės prekėms patekti į valstybės narės rinką, jeigu šios priemonės negali būti objektyviai pateisinamos vienu iš SESV 36 straipsnyje išvardytų bendrojo intereso pagrindų arba privalomaisiais bendrojo intereso reikalavimais. Abiem atvejais tokios nacionalinės priemonės turi būti tinkamos siekiamam tikslui įgyvendinti ir neviršyti to, kas būtina jam pasiekti (šiuo klausimu žr. 2009 m. vasario 10 d. Sprendimo Komisija / Italija,
C‑110/05
,
EU:C:2009:66
,
ir
punktus ir nurodytą jurisprudenciją).
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad 2012 m. kovo 20 d. reglamente nustatytos sąlygos, t. y. prievolė vėdinti ertmes, kuriose įrengti gamtinių dujų vamzdžiai, ir draudimas juos kloti betono perdangose ir po dangomis ar grindimis tam, kad prie jų būtų galima prieiti, nelemia jokio ieškovės pagrindinėje byloje parduodamos įrangos pakeitimo (to, beje, šalys pagrindinėje byloje neginčija) ir jomis siekiama užtikrinti žmonių saugą, atsižvelgiant į pavojus, kylančius slėginei įrangai dėl išorinio poveikio, kaip antai seisminių įvykių.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat mano, kad 2012 m. kovo 20 d. reglamento nuostatos atitinka SESV 36 straipsnį, nes jos taikomos visų tipų vamzdynams, neatsižvelgiant į tai, iš kokios medžiagos ar kurioje šalyje jie pagaminti, šias nuostatas kompetentingos nacionalinės institucijos pripažino būtinomis žmonių sveikatai ir saugai užtikrinti ir jos atitinka proporcingumo principą.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimus reikia atsakyti: Direktyvos 97/23 4 straipsnio 1 dalies 1.1 punktas ir I priedas, siejami su jos 2 straipsnio 2 dalimi, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose dėl žmonių saugos visų pirma seisminių įvykių atvejais nustatyti tam tikri slėginės įrangos, kaip antai dujoms tiekti skirtų vamzdynų, įskaitant paženklintus CE ženklu, įrengimo būdai, jeigu šios teisės nuostatos nelemia jokių šios įrangos pakeitimų ir nėra kliūtis, draudžiama pagal SESV 34 ir 36 straipsnius.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:

1997 m. gegužės 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/23/EB dėl valstybių narių įstatymų dėl slėginės įrangos suderinimo, iš dalies pakeistos 2003 m. rugsėjo 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1882/2003, 4 straipsnio 1 dalies 1.1 punktas ir I priedas, siejami su šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalimi, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, kuriose dėl žmonių saugos visų pirma seisminių įvykių atvejais nustatyti tam tikri slėginės įrangos, kaip antai dujoms tiekti skirtų vamzdynų, įskaitant paženklintus CE ženklu, įrengimo būdai, jeigu šios teisės nuostatos nelemia jokių šios įrangos pakeitimų ir nėra kliūtis, draudžiama pagal SESV 34 ir 36 straipsnius.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: graikų.