CELEX: 62017CJ0670
Odvolanie
Európsky poľnohospodársky usmerňovací a záručný fond (EPUZF)
Usmerňovacia sekcia
Zníženie finančnej pomoci
Nariadenie (ES) č. 1260/1999
Operačný program
Finančné opravy
Článok 39
Právny základ
Prechodné ustanovenia

Helénska republika svojím odvolaním navrhuje zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 19. septembra 2017, Grécko/Komisia (T‑327/15, neuverejnený, ďalej len „napadnutý rozsudok“,
EU:T:2017:631
), ktorým Všeobecný súd zamietol jej žalobu na zrušenie vykonávacieho rozhodnutia Komisie C(2015) 1936 final z 25. marca 2015 o uplatnení finančných opráv na podporu z usmerňovacej sekcie EPUZF poskytnutú na operačný program CCI č. 2000GR061PO021 (Grécko – Cieľ 1 – Obnova vidieka) (ďalej len „sporné rozhodnutie“).
Právny rámec
Nariadenie (ES) č. 1260/1999
Nariadenie Rady (ES) č. 1260/1999 z 21. júna 1999 o všeobecných ustanoveniach o štrukturálnych fondoch (
Ú. v. ES L 161, 1999, s. 1
; Mim. vyd. 14/001, s. 31) vo svojom článku 39, nazvanom „Úpravy financovania“, stanovuje:
„1.   Členské štáty ponesú v prvom stupni zodpovednosť za vyšetrovanie nezrovnalostí, pričom konajú na základe dôkazu o každej väčšej zmene ovplyvňujúcej povahu podmienok pre vykonávanie pomoci alebo jej kontroly a vykonajú žiaduce úpravy financovania.
Členský štát vykoná úpravy financovania, ktoré sú žiaduce v spojitosti s jednotlivými alebo systematickými nezrovnalosťami. Tieto úpravy vykonané členským štátom spočívajú v zrušení celého príspevku spoločenstva alebo jeho časti. Fondy spoločenstva, ktoré sa týmto spôsobom uvoľnia, môžu byť členským štátom znovu použité na dotknutú pomoc v súlade s ustanoveniami prijatými podľa článku 53 ods. 2.
2.   Ak po dokončení nevyhnutného overovania dôjde Komisia k záveru, že:
a)
členský štát neplní svoje povinnosti podľa odseku 1;
alebo
b)
celá činnosť alebo jej časť nie je oprávnená na príspevok z fondov ani ako celok, ani ako časť;
alebo
c)
existujú závažné nedostatky v systémoch riadenia alebo kontroly, ktoré by mohli viesť k systémovým nezrovnalostiam;
Komisia pozastaví priebežné platby, ktorých sa to týka a s uvedením dôvodov požiada aby členský štát poskytol svoje vyjadrenie, a ak je to vhodné, v stanovenej lehote vykonal akékoľvek opravy.
Ak členský štát vznesie námietky proti pripomienkam Komisie, Komisia ho pozve na vypočutie, pri ktorom obe strany v spolupráci založenej na partnerstve vyvinú úsilie dosiahnuť dohodu o pripomienkach a záveroch, ktoré z nich vyplynú.
3.   Pokiaľ sa nedosiahne dohoda a členský štát nevykoná spomenuté opravy do uplynutia Komisiou stanovenej lehoty, Komisia môže, pri zohľadnení každého vyjadrenia členského štátu, rozhodnúť do troch mesiacov o tom, že:
a)
zníži platbu na účet uvedenú v článku 32 ods. 2;
alebo
b)
vykoná požadované úpravy financovania tak, že zruší celý príspevok fondov na dotknutú pomoc alebo jeho časť.
V súlade so zásadou proporcionality Komisia pri rozhodovaní o objeme úpravy zoberie do úvahy druh nezrovnalostí alebo zmeny a rozsah a finančné dôsledky nedostatkov zistených v systémoch riadenia alebo kontroly členských štátov.
Ak nevydá Komisia rozhodnutie o postupe podľa písmena a) alebo b), pozastavenie priebežných platieb je okamžite ukončené.
4.   Každá čiastka, ktorá bola neoprávnene prijatá a má byť získaná späť, musí byť nahradená Komisii vrátane úrokov z omeškania.
5.   Tento článok sa použije, bez toho, aby bol dotknutý článok 32.“
Nariadenie (ES) č. 1290/2005
Nariadenie Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (
Ú. v. EÚ L 2005, 209, s. 1
) stanovuje vo svojom článku 40, nazvanom „Výdavky Usmerňovacej sekcie [Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF)]“:
„1.   Čiastky viazané na financovanie činností na rozvoj vidieka Usmerňovacou sekciou EPUZF, usmerňovacia sekcia podľa rozhodnutia Komisie prijatého medzi 1. januárom 2000 a 31. decembrom 2006, pre ktoré sa dokumenty potrebné na uzatvorenie pomoci neodovzdali Komisii na konci lehoty na predloženie záverečnej správy, Komisia automaticky zruší najneskôr 31. decembra 2010 a dôsledkom toho členské štáty uhradia neprávom prijaté čiastky. Dokumentmi potrebnými na uzatvorenie intervencií sú: vyhlásenie o výdavkoch týkajúce sa vyplatenia zostatku, záverečná správa o vykonávaní a vyhlásenie stanovené v článku 38 ods. 1 písm. f) [nariadenia č. 1260/1999].
2.   Z výpočtu vyhradenej čiastky, ktorá sa má automaticky zrušiť podľa odseku 1, sú vylúčené čiastky zodpovedajúce operáciám alebo programom, ktoré sú predmetom súdneho konania alebo správneho opravného prostriedku, ktoré majú podľa vnútroštátnych právnych predpisov odkladný účinok.“
Nariadenie (ES) č. 1083/2006
Článok 1 nazvaný „Predmet úpravy“ nariadenia Rady (ES) č. 1083/2006 z 11. júla 2006, ktorým sa ustanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde a Kohéznom fonde a ktorým sa zrušuje nariadenie č. 1260/1999 (
Ú. v. EÚ L 210, 2006, s. 25
), vo svojom prvom odseku stanovuje:
„Toto nariadenie ustanovuje všeobecné pravidlá, ktorými sa spravuje Európsky fond regionálneho rozvoja (EFRR), Európsky sociálny fond (ESF) (ďalej len ‚štrukturálne fondy‘) a Kohézny fond bez toho, aby boli dotknuté osobitné ustanovenia v [nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 z 5. júla 2006 o Európskom fonde regionálneho rozvoja, a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1783/1999 (
Ú. v. EÚ L 210, 2006, s. 1
), nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1081/2006 z 5. júla 2006 o Európskom sociálnom fonde, ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1784/1999 (
Ú. v. EÚ L 210, 2006, s. 12
), a v nariadení Rady (ES) č. 1084/2006, z 11. júla 2006, ktorým sa zriaďuje Kohézny fond a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1164/94 (
Ú. v. EÚ L 210, 2006, s. 79
)].“
Článok 105 nariadenia č. 1083/2006, nazvaný „Prechodné ustanovenia“, stanovuje:
„1.   Toto nariadenie nemá vplyv na pokračovanie ani na úpravu, vrátane úplného alebo čiastočného zrušenia, pomoci spolufinancovanej zo štrukturálnych fondov alebo projektu spolufinancovaného Kohéznym fondom, schválených Komisiou na základe [nariadenia Rady (EHS) č. 2052/88 z 24. júna 1988 o úlohách štrukturálnych fondov a ich účinnosti a o koordinácii ich činností navzájom, ako aj s činnosťami Európskej investičnej banky a inými existujúcimi finančnými nástrojmi [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 185, 1988, s. 9
), nariadenia Rady (EHS) č. 4253/88 z 19. decembra 1988, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 2052/88, pokiaľ ide o koordináciu činností jednotlivých štrukturálnych fondov navzájom, ako aj s operáciami Európskej investičnej banky a inými existujúcimi finančnými nástrojmi [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 374, 1988, s. 1
), nariadenia Rady (ES) č. 1164/94 zo 16. mája 1994, ktorým sa zriaďuje Kohézny fond (
Ú. v. ES L 130, 1994, s. 1
; Mim. vyd. 14/001, s. 9), a nariadenia č. 1260/1999], alebo akýchkoľvek iných právnych predpisov, ktoré sa uplatňujú na túto pomoc 31. decembra 2006, ktoré sa následne potom uplatňujú na uvedenú pomoc alebo príslušné projekty až do ich ukončenia.
2.   Pri prijímaní rozhodnutia o operačných programoch Komisia zohľadní akúkoľvek pomoc spolufinancovanú zo štrukturálnych fondov alebo akýkoľvek projekt spolufinancovaný z Kohézneho fondu, ktorý schválila Rada alebo Komisia pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia a ktorý má finančné dôsledky počas obdobia trvania týchto operačných programov.
3.   Odchylne od článku 31 ods. 2, článku 32 ods. 4 a článku 37 ods. 1 nariadenia [č. 1260/1999] Komisia automaticky zruší čiastkové sumy pridelené na pomoc spolufinancovanú z EFRR alebo ESF, schválené Komisiou medzi 1. januárom 2000 a 31. decembrom 2006, za ktoré nebolo Komisii do 15 mesiacov od konečného termínu oprávnenosti výdavkov, ustanoveného v rozhodnutí o príspevku z fondov, zaslané certifikované vyhlásenie o skutočne vyplatených výdavkoch, záverečná správa o vykonávaní a vyhlásenie uvedené v článku 38 ods. 1 písm. f) uvedeného nariadenia, najneskôr šesť mesiacov po tomto termíne, čím vzniká povinnosť vrátenia neoprávnene vyplatených platieb.
Sumy týkajúce sa operácií alebo programov, ktoré boli pozastavené v súvislosti so súdnymi konaniami alebo správnymi odvolaniami s odkladným účinkom, sa neberú do úvahy pri výpočte sumy, ktorá má byť automaticky zrušená.“
Článok 107 nariadenia č. 1083/2006, nazvaný „Zrušenie“, stanovuje:
„Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 105 ods. 1 tohto nariadenia, [nariadenie č. 1260/1999] sa týmto zrušuje k 1. januáru 2007.
Odkazy na zrušené nariadenie sa považujú za odkazy na toto nariadenie.“
Nariadenie (EÚ) č. 1303/2013
Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1303/2013 zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde, a ktorým sa zrušuje nariadenie č. 1083/2006 (
Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 320
), vo svojom článku 152, nazvanom „Prechodné ustanovenia“, stanovuje:
„1.   Toto nariadenie nemá vplyv na pokračovanie ani na úpravu vrátane úplného alebo čiastočného zrušenia pomoci schválenej Komisiou na základe nariadenia (ES) č. 1083/2006 alebo akýchkoľvek iných právnych predpisov, ktoré sa uplatňujú na túto pomoc k 31. decembru 2013. Uvedené nariadenie alebo takéto iné uplatniteľné právne predpisy sa po 31. decembri 2013 naďalej uplatňujú na túto pomoc alebo na príslušné operácie až do ich skončenia. Na účely tohto odseku sa pomoc týka operačných programov a veľkých projektov.
2.   Žiadosti o pomoc, predložené alebo schválené na základe nariadenia [č. 1083/2006], zostávajú v platnosti.
3.   Ak členský štát využije možnosť uvedenú v článku 123 ods. 3, môže Komisii predložiť žiadosť o to, aby odchylne od článku 59 ods. 1 písm. b) [nariadenia č. 1083/2006] funkcie certifikačného orgánu v súvislosti so zodpovedajúcimi operačnými programami, ktoré sa vykonávajú na základe [nariadenia č. 1083/2006], vykonával riadiaci orgán. K žiadosti sa priloží posúdenie vypracované orgánom auditu. Ak je Komisia na základe informácií poskytnutých orgánom auditu a na základe vlastného auditu presvedčená o tom, že systémy riadenia a kontroly týchto operačných programov fungujú účinne a že ich fungovanie nebude dotknuté riadiacim orgánom vykonávajúcim funkcie certifikačného orgánu, informuje o svojom súhlase členský štát do dvoch mesiacov od dátumu prijatia žiadosti.“
Okolnosti predchádzajúce sporu a sporné rozhodnutie
Okolnosti predchádzajúce sporu, ktoré sú uvedené v bodoch 1 až 15 napadnutého rozsudku, možno na účely prejednávanej veci zhrnúť nasledujúcim spôsobom.
Listom z 31. marca 2011 grécke orgány v súlade s článkom 38 ods. 1 písm. f) nariadenia č. 1260/1999 podali Komisii vyhlásenie o ukončení operačného programu CCI 2000GR061PO021 (Grécko – Cieľ 1 – Obnova vidieka) (ďalej len „sporný operačný program“) na obdobie rokov 2000 až 2006. K tomuto vyhláseniu, ktoré malo za cieľ, aby Helénska republika využila finančné prostriedky Európskej únie, bola priložená najmä záverečná správa o vykonávaní pomoci uvedená v článku 37 tohto nariadenia, týkajúca sa sporného operačného programu.
Listom z 2. augusta 2011 Komisia požiadala grécke orgány, aby jej v desaťdňovej lehote poskytli doplňujúce informácie k vyhláseniu o skončení sporného operačného programu, a informovala ich, že sa môže na základe posúdenia obsahu tohto vyhlásenia začať konanie podľa článku 39 nariadenia č. 1260/1999. Tieto orgány poskytli požadované informácie listom z 5. augusta 2011.
Listom z 24. mája 2012 Komisia informovala grécke orgány, že záverečná správa o vykonávaní sporného operačného programu bola schválená.
Dňa 3. januára 2013 Komisia požiadala grécke orgány, aby v lehote dvoch mesiacov uviedli, či súhlasia s uplatnením finančnej úpravy v celkovej výške 94465089,65 eura zodpovedajúcej rozdielu medzi sumou platieb zaplatených v rámci EPUZF a výškou príspevku, ktorý mal byť poskytnutý z tohto Fondu na sporný operačný program. Táto inštitúcia dodala, že v prípade neexistencie dohody v stanovenej lehote bude pokračovať vo svojom posúdení oprávnenosti výdavkov vynaložených gréckymi orgánmi a môže uložiť finančné opravy, ktorých výška sa vypočíta na základe všetkých údajov poskytnutých týmito orgánmi, a môže – bez ohľadu na opravy, o ktorých už rozhodli grécke orgány, – dosiahnuť výšku 211582686,65 eura.
Listom z 5. marca 2013 grécke orgány oznámili Komisii, že nesúhlasia so sumami uvedenými v predchádzajúcom bode z toho dôvodu, že už prijali kontrolné opatrenia a náležité nápravné opatrenia, takže akákoľvek dodatočná finančná oprava by viedla k uloženiu dvojitej opravy. Takisto spresnili, že celková suma finančných opráv, ktoré uplatnili na celý sporný operačný program, dosiahla 143206588,48 eura, čo predstavuje financovanie z prostriedkov Únie vo výške 108308798,38 eura.
Listom z 8. marca 2013 grécke orgány potvrdili, že prijali vhodné nápravné opatrenia vo všetkých oblastiach, v ktorých boli zistené nezrovnalosti.
Dňa 17. júla 2013 v nadväznosti na prehodnotenie dlžnej sumy príspevku z EPUZF, pokiaľ ide o sporný operačný program, Komisia požiadala grécke orgány, aby v lehote dvoch mesiacov uviedli, či súhlasia s uplatnením finančnej úpravy v celkovej výške 30472624,09 eura zodpovedajúcej rozdielu medzi sumou platieb zaplatených v rámci EPUZF a výškou uvedeného príspevku. Táto inštitúcia navyše uviedla, že v prípade neexistencie súhlasu v stanovenej lehote zo strany gréckych orgánov bude pokračovať vo svojom posúdení oprávnenosti výdavkov vynaložených týmito orgánmi a môže uložiť finančné opravy, ktorých výška sa vypočíta na základe všetkých údajov poskytnutých týmito orgánmi, a môže – bez ohľadu na opravy, o ktorých už rozhodli orgány tohto štátu, – dosiahnuť výšku 116487848,75 eura.
Listom z 19. septembra 2013 grécke orgány opätovne predložili námietky proti tejto sume. Okrem toho 13. a 14. januára 2014 poskytli Komisii dodatočné informácie, o ktoré ich požiadala 13. septembra 2013.
Vypočutie sa konalo v priestoroch Komisie 27. mája 2014 a grécke orgány poskytli dodatočné informácie 20. júna 2014.
Listom z 11. júla 2014 Komisia oznámila gréckym orgánom zápisnice z vypočutia z 27. mája 2014 a požiadala ich, aby poskytli dodatočné informácie v lehote dvoch mesiacov. Dňa 5. septembra 2014 Komisia túto lehotu predĺžila. Grécke orgány poskytli požadované informácie 26. septembra 2014.
Listom z 13. februára 2015 Komisia oznámila gréckym orgánom svoje konečné stanovisko, pokiaľ ide o finančné dôsledky, ktoré vyvodí z preskúmania dokumentov predložených týmito orgánmi, a to vylúčenie z financovania Úniou v rámci EPUZF sumy vo výške 72105592,41 eura.
Komisia sporným rozhodnutím vylúčila z financovania Úniou určité výdavky vynaložené Helénskou republikou z usmerňovacej sekcie EPUZF v období rokov 2000 až 2006 vo výške 72105592,41 eura.
Konanie pred Všeobecným súdom a napadnutý rozsudok
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 2. júna 2015 Helénska republika podala žalobu o neplatnosť sporného rozhodnutia, na ktorej podporu uviedla štyri žalobné dôvody založené, po prvé, na neexistencii právneho základu sporného rozhodnutia, po druhé, na nedostatku právomoci Komisie z hľadiska
ratione temporis
na prijatie uvedeného rozhodnutia a porušení podstatných formálnych náležitostí, práva byť vypočutý a práva na obhajobu, po tretie, na porušení zásad právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery, a po štvrté, na porušení zásady
ne bis in idem
a zásady proporcionality.
Napadnutým rozsudkom Všeobecný súd zamietol tieto žalobné dôvody a v dôsledku toho zamietol žalobu ako celok, ktorú podala Helénska republika.
Pokiaľ ide konkrétne o prvú časť prvého žalobného dôvodu založenú na nedostatku právneho základu sporného rozhodnutia z dôvodu, že článok 39 nariadenia č. 1260/1999 bol zrušený pred prijatím tohto rozhodnutia, Všeobecný súd uviedol najmä v bodoch 23 až 34 napadnutého rozsudku:
„23   Od 1. januára 2007 nariadenie č. 1083/2006 zrušilo v súlade so svojím článkom 107 ods. 1 nariadenie č. 1260/1999. Nariadenie č. 1083/2006 sa podľa svojho článku 1 prvého odseku uplatňuje na [EFRR], [ESF] a Kohézny fond. Ako však vyplýva z odôvodnenia 6 toho nariadenia, nástroje pomoci na rozvoj vidieka, t. j. [Európsky poľnohospodársky fond pre rozvoj vidieka (EPFRV)], ktorý nahradil Usmerňovaciu sekciu EPUZF, a v odvetví rybného hospodárstva, t. j. Európskeho fondu pre rybné hospodárstvo (EFRH), by sa mali začleniť do nástrojov spoločnej poľnohospodárskej politiky a spoločnej politiky rybného hospodárstva a mali by sa skoordinovať s nástrojmi politiky súdržnosti. V tejto súvislosti nariadenie č. 1290/2005 vytvorilo, ako vyplýva z jeho odôvodnenia 1 a článku 1, dva európske poľnohospodárske fondy, t. j. prvý, Európsky poľnohospodársky záručný fond (ďalej len „EPZF“), financujúci trhové a iné opatrenia, a druhý, EPFRV, určený na financovanie programov na rozvoj vidieka.
24   Článok 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006, nazvaný ‚Prechodné ustanovenia‘, pritom stanovuje, že ‚toto nariadenie nemá vplyv na pokračovanie ani na úpravu, vrátane úplného alebo čiastočného zrušenia, pomoci spolufinancovanej zo štrukturálnych fondov alebo projektu spolufinancovaného Kohéznym fondom, schválených Komisiou na základe [nariadenia]… č. 1260/1999, alebo akýchkoľvek iných právnych predpisov, ktoré sa uplatňujú na túto pomoc 31. decembra 2006, ktoré sa následne potom uplatňujú na uvedenú pomoc alebo príslušné projekty až do ich ukončenia‘.
25   Okrem toho článok 105 ods. 2 nariadenia č. 1083/2006 stanovuje, že ‚pri prijímaní rozhodnutia o operačných programoch Komisia zohľadní akúkoľvek pomoc spolufinancovanú zo štrukturálnych fondov alebo akýkoľvek projekt spolufinancovaný z Kohézneho fondu, ktorý schválila Rada alebo Komisia pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia a ktorý má finančné dôsledky počas obdobia trvania týchto operačných programov‘.
26   Z toho vyplýva, že článok 105 ods. 2 nariadenia č. 1083/2006 má za cieľ stanoviť prechodný režim pre štrukturálne fondy, ktoré boli schválené na základe právnej úpravy Únie účinnej do 31. decembra 2006, ktoré ale pokračujú po tomto dátume a ktorých ukončenie pripadá na neskorší dátum (rozsudok z 21. septembra 2016, Komisia/Španielsko,
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
, bod
).
27   Inak povedané, nariadenie č. 1260/1999 bolo zrušené nariadením č. 1083/2006, ale v súlade s článkom 105 ods. 1 a článkom 107 ods. 1 tohto nariadenia sa nariadenie č. 1260/1999 sa naďalej uplatňuje na predchádzajúce operačné programy (rozsudok z 22. septembra 2011, Španielsko/Komisia,
T‑67/10
, neuverejnený,
EU:T:2011:518
, bod
).
28   Prechodný režim stanovený v článku 105 ods. 2 nariadenia č. 1083/2006 sa vzťahuje na hmotnoprávne predpisy uplatniteľné na predchádzajúce operačné programy, ako vyplýva okrem iného z použitia pojmov ‚pomoc‘ a ‚projekt‘ v uvedenom článku, ako aj z obsahu odsekov 2 a 3 tohto článku. Naopak, tento prechodný režim sa netýka predpisov procesnej povahy v súlade so zásadou, podľa ktorej sa procesné normy uplatňujú bezprostredne po ich nadobudnutí účinnosti (pozri rozsudok z 21. septembra 2016, Komisia/Španielsko,
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
, body
a
).
…
34   Z toho vyplýva, že v súlade s článkom 105 ods. 1 nariadenie č. 1083/2006 ostali v platnosti hmotnoprávne ustanovenia článku 39 nariadenia č. 1260/1999, t. j. tie, ktoré vymedzujú jednotlivé úlohy a v ktorých sa vymedzujú vzájomné práva a povinnosti členských štátov a Komisie v rámci uplatniteľného postupu v prípade nezrovnalostí zistených v rámci finančnej kontroly pomoci z EPUZF.“
Návrhy účastníkov konania pred Súdnym dvorom
Helénska republika navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnutý rozsudok,
–
zrušil sporné rozhodnutie v súlade so žalobnými návrhmi predloženými v prvostupňovom konaní a
–
uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy prvostupňového a odvolacieho konania.
Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zamietol odvolanie a
–
zaviazal odvolateľku na náhradu trov konania.
O odvolaní
Helénska republika na podporu svojho odvolania uvádza päť odvolacích dôvodov, z ktorých prvý je založený na nesprávnom výklade a uplatnení prechodných ustanovení nariadení č. 1083/2006 a 1303/2013 spolu s ustanoveniami nariadenia č. 1290/2005, na nesprávnom právnom posúdení, ako aj na nedostatočnom odôvodnení a nesprávnom pochopení napadnutého rozsudku, druhý na nesprávnom výklade a uplatnení článku 39 nariadenia č. 1260/1999, ako aj rozporuplnom a nedostatočnom odôvodnení napadnutého rozsudku, tretí na nesprávnom výklade a chybnom uplatnení článkov 144 a 145 nariadenia č. 1303/2013, ako aj rozporuplnom a nedostatočnom odôvodnení napadnutého rozsudku, štvrtý na nesprávnom výklade a uplatnení zásad právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery a piaty na nedostatočnom odôvodnení zamietnutia Všeobecným súdom žalobných dôvodov týkajúcich sa neprimeranosti použitej finančnej opravy.
O prvom odvolacom dôvode
Argumentácia účastníkov konania
Helénska republika Všeobecnému súdu vytýka, že rozhodol, že sporné rozhodnutie sa správne zakladalo na článku 39 nariadenia č. 1260/1999. V tejto súvislosti v podstate tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v bodoch 25 až 28 a 34 napadnutého rozsudku, keď rozhodol, že výnimka uvedená v článku 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 zahŕňala operačné programy usmerňovacej sekcie EPUZF. Na rozdiel od tvrdenia uvedeného v napadnutom rozsudku bol prechodný režim pre štrukturálne fondy, ako sú vymedzené v článku 1 prvom odseku nariadenia č. 1083/2006, založený výlučne na článku 105 ods. 1, a nie na článku 105 ods. 2 tohto nariadenia. Podľa nej však Všeobecný súd nesprávne v bodoch 25 a 28 napadnutého rozsudku uviedol, že vychádzal z článku 105 ods. 2 uvedeného nariadenia, a v bodoch 26 a 27 tohto rozsudku toto posledné uvedené ustanovenie uplatnil s cieľom vyvodiť konkrétny záver pre operačné programy usmerňovacej sekcie EPUZF. Tento fond, ktorý bol predmetom nariadenia č. 1290/2005, bol vylúčený z pôsobnosti článku 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006. Výnimka stanovená v článku 107 tohto nariadenia sa mala ako taká vykladať reštriktívne a týkala sa výlučne ustanovení článku 105 ods. 1 uvedeného nariadenia, a nie článku 105 ods. 2 toho istého nariadenia. V tejto súvislosti bod 26 napadnutého rozsudku, v ktorom sa odkazovalo na článok 105 ods. 2 nariadenia č. 1083/2006, obsahoval zmenu bodu 94 rozsudku z 21. septembra 2016, Komisia/Španielsko (
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
), ktorý odkazoval na článok 105 ods. 1 tohto nariadenia.
Keďže opatrenie stanovené v článku 105 ods. 3 nariadenia č. 1083/2006, bolo – pokiaľ ide o výdavky z usmerňovacej sekcie EPUZF – doplnené osobitne článkom 40 nariadenia č. 1290/2005, Všeobecný súd údajne nesprávne dospel v bode 28 napadnutého rozsudku k záveru na základe článku 105 ods. 3 nariadenia č. 1083/2006.
Potom, ako normotvorca Únie upravil osobitné otázky, ktoré spadali do poľnohospodárskeho sektora, v nariadení č. 1290/2005, zrušil nariadenie č. 1260/1999, čo napokon vyplýva z názvu nariadenia č. 1083/2006. Všeobecný súd teda podľa nej rozhodol nesprávne, keď dospel k opačnému záveru v bodoch 23 a 34 napadnutého rozsudku.
Podľa Komisie nie je prvý odvolací dôvod dôvodný.
Všeobecný súd podľa nej správne uznal, že EPUZF patril v programovacom období rokov 2000 až 2006 medzi štrukturálne fondy. V dôsledku toho usmerňovacia sekcia EPUZF mala rovnakú povahu a spadala do rovnakej kategórie fondov ako štrukturálne fondy. Nariadenie č. 1083/2006 sa však uplatňovalo len na EFRR, ESF a Kohézny fond, pričom EPFRV, ktorý nahradil usmerňovaciu sekciu EPUZF, bol zahrnutý do nástrojov financovania spoločnej poľnohospodárskej politiky.
Všeobecný súd z výslovného znenia článku 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 teda správne vyvodil, že hoci nariadenie č. 1260/1999 bolo zrušené nariadením č. 1083/2006, prvé uvedené nariadenie sa naďalej uplatňuje v súlade s článkom 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 na predchádzajúce operačné programy.
Posúdenie Súdnym dvorom
V rámci prvého odvolacieho dôvodu Helénska republika v podstate tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne potvrdil použitie článku 39 nariadenia č. 1260/1999 ako právneho základu sporného rozhodnutia.
Podľa článku 107 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 bolo nariadenie č. 1260/1999 zrušené s účinnosťou od 1. januára 2007. V čase prijatia sporného rozhodnutia by sa toto rozhodnutie teda mohlo zakladať na článku 39 nariadenia č. 1260/1999 len vtedy, keby osobitné ustanovenia predĺžili uplatňovanie tohto článku.
V tejto súvislosti Všeobecný súd v bode 38 napadnutého rozsudku uviedol, že článok 39 nariadenia č. 1260/1999 bol ponechaný v platnosti až do 31. decembra 2013 v súlade s nariadením č. 1083/2006 pre operačné programy zahŕňajúce obdobie rokov 2000 až 2006 a že pre tieto programy bol v súlade s nariadením č. 1303/2013 opätovne ponechaný v platnosti aj od 1. januára 2014.
Keďže nariadenie č. 1083/2006, ktorého článok 105 ods. 1 stanovoval predĺženie platnosti nariadenia č. 1260/1999, bolo zrušené s účinnosťou od 1. januára 2014, možnosť založiť napadnuté rozhodnutie na článku 39 nariadenia č. 1260/1999 sa zakladala na článku 152 ods. 1 nariadenia č. 1303/2013, ktoré podmieňovalo predĺženie uplatňovania nariadenia č. 1083/2006 existenciou „pomoci schválenej Komisiou na základe [nariadenia č. 1083/2006] alebo akýchkoľvek iných právnych predpisov, ktoré sa uplatňujú na túto pomoc k 31. decembru 2013“.
Treba však poznamenať, že článok 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 stanovuje predĺženie uplatňovania nariadenia č. 1260/1999 len na „pomo[c] spolufinancovan[ú] zo štrukturálnych fondov alebo projek[t] spolufinancovan[ý] Kohéznym fondom“.
V tejto súvislosti treba konštatovať, že usmerňovacia sekcia EPUZF nepatrí ani medzi štrukturálne fondy, ktoré sú definované v článku 1 nariadenia č. 1083/2006, akými sú EFRR a ESF, ani do Kohézneho fondu.
Všeobecný súd však dospel k záveru, že článok 105 ods. 1 tohto nariadenia sa mohol uplatňovať na operačné programy spolufinancované usmerňovacou sekciou EPUZF v období rokov 2000 až 2006.
Uplatňovanie článku 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 na operačné programy spolufinancované z usmerňovacej sekcie EPUZF v období rokov 2000 až 2006 ale nevyplýva ani zo znenia tohto ustanovenia, ani zo znenia článku 105 ods. 2 toho istého nariadenia, ako ani z rozsudku z 21. septembra 2016, Komisia/Španielsko (
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
).
Po prvé, ako uviedol generálny advokát v bode 36 svojich návrhov, odôvodnenie Všeobecného súdu v bodoch 25 a 26 napadnutého rozsudku, ktoré sa týkajú článku 105 ods. 2 nariadenia č. 1083/2006, nemôže spochybniť definíciu štrukturálnych fondov uvedenú v článku 1 nariadenia č. 1083/2006, a teda ani vymedzenie pôsobnosti článku 105 ods. 1 tohto nariadenia.
Po druhé, článok 105 ods. 2 nariadenia č. 1083/2006 sa vzťahuje na „štrukturálne fondy“ a „Kohézny fond“ bez toho, aby menil ich definíciu v porovnaní s vymedzením uvedeným v článku 1 nariadenia č. 1083/2006.
Po tretie, pokiaľ ide o rozsudok z 21. septembra 2016, Komisia/Španielsko (
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
), je nesporné, že išlo výlučne o Kohézny fond, ktorý na rozdiel od usmerňovacej sekcie EPUZF, jasne spadá do pôsobnosti článku 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006.
Z tohto dôvodu Všeobecný súd tým, že uplatnil rozširujúco článok 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 na operačné programy spolufinancované usmerňovacou sekciou EPUZF, a domnieval sa teda, že Komisia mohla založiť napadnuté rozhodnutie na článku 39 nariadenia č. 1260/1999 za obdobie rokov 2000 až 2006, vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia.
Z toho vyplýva, že prvému odvolaciemu dôvodu treba vyhovieť a napadnutý rozsudok treba zrušiť bez toho, aby bolo potrebné preskúmať ostatné odvolacie dôvody.
O žalobe pred Všeobecným súdom
Podľa článku 61 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej Únie môže Súdny dvor v prípade zrušenia rozhodnutia Všeobecného súdu sám vydať konečný rozsudok, ak to stav konania dovoľuje.
O takýto prípad ide aj v prejednávanej veci. Je preto potrebné preskúmať žalobu podanú Helénskou republikou, ktorou sa navrhuje zrušenie sporného rozhodnutia.
Argumentácia účastníkov konania
V rámci prvej časti prvého žalobného dôvodu predloženého pred Všeobecným súdom Helénska republika v podstate tvrdí, že článok 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 sa neuplatní na financovanie z usmerňovacej sekcie EPUZF na obdobie rokov 2000 až 2006. Keďže sa sporné rozhodnutie teda nemôže zakladať na článku 39 nariadenia č. 1260/1999, nemá právny základ, a treba ho preto zrušiť.
Komisia v podstate odpovedala, že článok 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 výslovne stanovuje, že financovanie schválené na základe nariadenia č. 1260/1999 – „vrátane [jeho] zrušenia“ – nie je ovplyvnené nariadením č. 1083/2006 „až do [jeho] ukončenia“. Toto ustanovenie sa teda týka každého financovania poskytnutého na základe nariadenia č. 1260/1999.
Okrem toho, keďže uvedené ustanovenie odkazuje na režim uplatniteľný podľa nariadenia č. 1260/1999, malo by sa nevyhnutne týkať všetkých programov, ktoré boli schválené počas platnosti tohto režimu, a malo by zachovať nezmenený ich právny základ a právny rámec, a to až do ich ukončenia. Podľa Komisie sa teda usmerňovacia sekcia EPUZF mala zahrnúť do skupiny, do ktorej patrili štrukturálne fondy a Kohézny fond „tak zo systematického, ako aj z teleologického hľadiska“, aby sa zachoval pôvodný právny rámec.
Posúdenie Súdnym dvorom
Na úvod treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora, hoci právna situácia, ktorá vznikla a definitívne prebehla za účinnosti predchádzajúceho zákona, má v zásade podliehať aj naďalej tomuto zákonu, normotvorca sa môže rozhodnúť o jej úprave inak, a to najmä prostredníctvom prechodných ustanovení (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. novembra 2013, Gemeinde Altrip a i.,
C‑72/12
,
EU:C:2013:712
, bod
, ako aj citovanú judikatúru).
Prechodné ustanovenia však treba vykladať reštriktívne (rozsudok z 2. septembra 2010, Kirin Amgen,
C‑66/09
,
EU:C:2010:484
, bod
).
V prejednávanej veci sa znenie článku 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 týka najmä zrušenia pomoci spolufinancovanej zo štrukturálnych fondov alebo projektu spolufinancovaného z Kohézneho fondu. Ako vyplýva z bodu 38 tohto rozsudku, tieto fondy nezahŕňajú usmerňovaciu sekciu EPUZF.
Podľa Súdneho dvora požiadavka právnej istoty vyžaduje, aby právna úprava umožnila dotknutým osobám poznať s istotou rozsah povinností, ktoré im táto úprava stanovuje, najmä keď hrozia finančné následky (rozsudok zo 6. septembra 2018, Česká republika/Komisia,
C‑4/17 P
,
EU:C:2018:678
, bod
).
Pritom tvrdenie Komisie, podľa ktorého by sa nemal pojem „štrukturálne fondy“ uvedený v článku 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 vymedziť z hľadiska článku 1 tohto nariadenia, ale na základe ustanovení nariadenia č. 1260/1999, čo by malo za dôsledok, že tento pojem zahŕňa aj usmerňovaciu sekciu EPUZF, by znamenalo, že by sa dotknutému členskému štátu stanovila finančná úprava s finančnými následkami, ktoré nebolo možné predpokladať zo znenie nariadenia č. 1083/2006.
Keďže sa autonómne pojmy práva Únie majú totiž vykladať vzhľadom na kontext právnej úpravy, ktorá ich používa, a s ohľadom na ciele sledované touto úpravou (rozsudok z 15. novembra 2018, BTA Baltic Insurance Company,
C‑648/17
,
EU:C:2018:917
, bod
), treba dospieť k záveru, že vzhľadom na neexistenciu výslovného odkazu v článku 105 nariadenia č. 1083/2006 na širšie vymedzenie „štrukturálnych fondov“ v rámci nariadenia č. 1260/1999 než v rámci nariadenia č. 1083/2006, samotná skutočnosť, že toto ustanovenie upravuje „prechodné ustanovenia“, ako vyplýva z jeho názvu, na rozdiel od tvrdenia Komisie neznamená, že pojmom používaným týmto nariadením nemôže byť daná definícia, akú im dáva nariadenie č. 1083/2006, do ktorého patria.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy je potrebné dospieť k záveru, že článok 105 ods. 1 nariadenia č. 1083/2006 sa neuplatní na financovanie z usmerňovacej sekcie EPUZF na obdobie rokov 2000 až 2006. Keďže sporné rozhodnutie nemôže byť založené na článku 39 nariadenia č. 1260/1999, nemá právny základ, a preto musí byť zrušené, pričom nie je potrebné skúmať druhú časť prvého žalobného dôvodu, ako ani ďalšie žalobné dôvody predložené Helénskou republikou pred Všeobecným súdom.
O trovách
Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak je odvolanie dôvodné a Súdny dvor sám rozhodne s konečnou platnosťou vo veci samej, potom rozhodne aj o trovách konania.
Článok 138 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku, uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe článku 184 ods. 1 uvedeného rokovacieho poriadku, stanovuje, že účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Helénska republika mala úspech v rámci odvolania a žalobe pred Všeobecným súdom sa vyhovelo, treba v súlade s návrhmi Helénskej republiky rozhodnúť tak, že Komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Helénskej republike v prvostupňovom, ako aj v odvolacom konaní.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:

1.
Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 19. septembra 2017, Grécko/Komisia (
T‑327/15
, neuverejnený,
EU:T:2017:631
), sa zrušuje.

2.
Vykonávacie rozhodnutie Komisie C(2015) 1936 final z 25. marca 2015 o uplatnení finančných opráv na podporu z usmerňovacej sekcie EPUZF poskytnutú na operačný program CCI č. 2000GR061PO021 (Grécko – Cieľ 1 – Obnova vidieka), sa zrušuje.

3.
Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Helénskej republike v prvostupňovom, ako aj v odvolacom konaní.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: gréčtina.