CELEX: 62021CJ0806
Predhodno odločanje
Predhodne sestavine za prepovedane droge
Okvirni sklep 2004/757/PNZ
Člen 2(1)(d)
Oseba, vpletena v prevoz in distribucijo predhodnih sestavin, ki se uporabljajo za nezakonito pridelavo ali proizvodnjo prepovedanih drog
Uredba (ES) št. 273/2004
Snovi s seznama
Člen 2
Pojem ,izvajalec‘
Člen 8(1)
Okoliščine, ki kažejo na to, da bi bile lahko snovi s seznama preusmerjene za nezakonito proizvodnjo prepovedanih drog ali psihotropnih snovi
Dolžnost uradnega obveščanja o teh okoliščinah
Pojem ,okoliščina‘
Obseg

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago Uredbe (ES) št. 273/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o predhodnih sestavinah pri prepovedanih drogah (
UL 2004, L 47, str. 1
), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 1258/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2013 (
UL 2013, L 330, str. 21
) (v nadaljevanju: Uredba št. 273/2004).
Ta predlog je bil vložen v okviru kazenskega postopka, uvedenega na Nizozemskem proti TF, ki je obtožen prevažanja snovi s seznama, ki se uporabljajo za nezakonito proizvodnjo prepovedanih drog ali psihotropnih snovi.
Pravni okvir
Mednarodno pravo
Člen 3 Konvencije Združenih narodov zoper nezakonit promet prepovedanih drog in psihotropnih snovi, sklenjene 20. decembra 1988 na Dunaju (
Recueil des traités des Nations unies
, zvezek 1582, str. 95), ki jo je Evropska gospodarska skupnost potrdila s Sklepom Sveta 90/611/EGS z dne 22. oktobra 1990 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 17, str. 173; v nadaljevanju: Dunajska konvencija zoper nezakonit promet), naslovljen „Kazniva ravnanja in kazenske sankcije“, v odstavku 1 določa:
„Vsaka podpisnica sprejme potrebne ukrepe, da bi se v skladu z njenim notranjim pravom kot kazniva ravnanja obravnavala naslednja dejanja, kadar so bila storjena namerno:
(a)
[…]
(iv)
proizvodnja, prevoz ali distribucija opreme, materialov ali snovi iz preglednice I in preglednice II, ob zavedanju, da bodo uporabljene pri ali za nezakonito gojenje, pridelavo ali proizvodnjo prepovedanih drog ali psihotropnih snovi;
[…]
(c)
Ob upoštevanju njenih ustavnih načel in temeljnih pojmov njenega pravnega sistema,
[…]
(ii)
Posedovanje opreme, materialov ali snovi iz preglednice I ali preglednice II, ob zavedanju, da so ali bodo uporabljene pri ali za nezakonito gojenje, pridelavo ali proizvodnjo prepovedanih drog ali psihotropnih snovi;
[…]“
Člen 12 te konvencije, naslovljen „Snovi, ki se pogosto uporabljajo pri nezakoniti proizvodnji prepovedanih drog ali psihotropnih snovi“, določa:
„1.   Pogodbenice sprejmejo ukrepe, za katere menijo, da so primerni za preprečevanje preusmerjanja snovi iz preglednice I in preglednice II v nezakonito proizvodnjo prepovedanih drog in psihotropnih snovi, ter v ta namen med seboj sodelujejo.
[…]
8
(a)
Brez poseganja v splošnost določb odstavka 1 tega člena ter določb Konvencije iz leta 1961, Konvencije iz leta 1961, kakor je bila spremenjena, in Konvencije iz leta 1971 pogodbenice sprejmejo ukrepe, za katere menijo, da so primerni za nadzor proizvodnje in distribucije snovi iz preglednice I in preglednice II na njihovem ozemlju;
(b)
V ta namen lahko pogodbenice:
(i)
izvajajo nadzor nad vsemi osebami in podjetji, ki se ukvarjajo s proizvodnjo in distribucijo navedenih snovi;
[…]
(iii)
zahtevajo, da imetniki licence pridobijo dovoljenje za ukvarjanje z zgoraj navedenimi posli;
[…]
9.   V zvezi s snovmi iz preglednic I in II vsaka pogodbenica sprejme naslednje ukrepe:
(a)
Vzpostavi in vzdržuje sistem nadzora mednarodne trgovine s snovmi iz preglednice I in preglednice II, da bi olajšala odkrivanje sumljivih transakcij. Te sisteme nadzora je treba izvajati v tesnem sodelovanju s proizvajalci, uvozniki, izvozniki ter prodajalci na debelo in na drobno, ki pristojne organe obvestijo o naročilih in sumljivih transakcijah;
(b)
Določi zaseg vsake snovi iz preglednice I in preglednice II, če obstajajo zadostni dokazi, da je namenjena za nezakonito proizvodnjo prepovedane droge ali psihotropne snovi;
(c)
Pristojne organe in službe zadevnih pogodbenic čim prej obvesti, če obstajajo razlogi za sum, da se snov iz preglednice I ali preglednice II uvaža, izvaža ali prevaža v tranzitu z namenom nezakonite proizvodnje prepovedanih drog ali psihotropnih snovi, zlasti tako, da jim posreduje informacije o uporabljenih plačilnih metodah in vseh drugih bistvenih elementih, na katerih temelji njeno prepričanje;
(d)
Zahteva, da so pošiljke, ki so predmet uvoza in izvoza, pravilno označene in opremljene s potrebnimi dokumenti. Trgovinski dokumenti, kot so računi, manifesti, carinski dokumenti, prevozni dokumenti in druge odpremne listine, morajo vsebovati imena snovi, ki se uvažajo ali izvažajo, kot so navedena v preglednici I ali preglednici II, uvoženo in izvoženo količino ter ime in naslov izvoznika, uvoznika in naslovnika, kadar je ta znan;
[…]
[…]“
Pravo Unije
Okvirni sklep 2004/757/PNZ
V uvodnih izjavah od 1 do 3 Okvirnega sklepa Sveta 2004/757/PNZ z dne 25. oktobra 2004 o opredelitvi minimalnih določb glede elementov kaznivih dejanj in kazni na področju nedovoljenega prometa s prepovedanimi drogami (
UL 2004, L 335, str. 8
) je navedeno:
„(1)
Nedovoljen promet s prepovedanimi drogami predstavlja grožnjo za zdravje, varnost in kakovost življenja državljanov Evropske unije ter zakonito gospodarstvo, stabilnost in varnost držav članic.
(2)
Potrebo po zakonodaji za boj proti nedovoljenemu prometu s prepovedanimi drogami so še posebej poudarili Akcijski načrt Sveta [Evropske unije] in [Evropske] [k]omisije o čim boljšem izvajanju določb Amsterdamske pogodbe na področju svobode, varnosti in pravice [(
UL 1999, C 19, str. 1
)], ki ga je Svet za pravosodje in notranje zadeve sprejel na Dunaju 3. decembra 1998, sklepi Evropskega sveta v Tampereju 15. in 16. oktobra 1999, zlasti točka 48, Strategija o prepovedanih drogah Evropske unije (2000–2004), ki jo je potrdil Evropski svet v Helsinkih 10. in 12. decembra 1999, in Akcijski načrt Evropske unije o prepovedanih drogah [(2000‐2004)], ki ga je potrdil Evropski svet v Santa Marii da Feira 19. in 20. junija 2000.
(3)
Potrebno je sprejeti minimalna pravila glede elementov kaznivih dejanj v zvezi z nedovoljenim prometom s prepovedanimi drogami in predhodnimi sestavinami, ki bodo omogočila skupni pristop k boju proti tovrstnemu prometu na ravni Unije.“
Člen 1 tega okvirnega sklepa, naslovljen „Opredelitve“, določa:
„V tem okvirnem sklepu:
[…]
2.
so ,predhodne sestavine‘ vse snovi, razvrščene v zakonodaji Skupnosti za izvajanje obveznosti, ki izhajajo iz člena 12 [Dunajske konvencije zoper nezakonit promet];
[…]“
Člen 2 navedenega okvirnega sklepa, naslovljen „Kazniva dejanja, povezana z nedovoljenim prometom s prepovedanimi drogami in predhodnimi sestavinami“, v odstavku 1 določa:
„Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe, s katerimi zagotovi, da so kazniva naslednja naklepna dejanja, kadar so storjena neupravičeno:
[…]
(d)
proizvodnja, prevoz ali distribucija predhodnih sestavin ob zavedanju, da bodo uporabljene za nedovoljeno pridelavo ali proizvodnjo prepovedanih drog.“
Uredba št. 273/2004
V uvodnih izjavah od 2 do 6, 8, od 11 do 13 in 17 Uredbe št. 273/2004 je navedeno:
„(2)
Zahteve člena 12 [Dunajske konvencije zoper nezakonit promet] glede prometa s predhodnimi sestavinami pri prepovedanih drogah (tj. snovmi, ki se pogosto uporabljajo pri nezakoniti proizvodnji prepovedanih drog in psihotropnih snovi), kar zadeva trgovino med Skupnostjo in tretjimi državami, se izvajajo z Uredbo Sveta (EGS) št. 3677/90 z dne 13. decembra 1990 o določitvi ukrepov za preprečevanje zlorabe nekaterih snovi za nezakonito proizvodnjo mamil in drugih psihotropnih snovi [(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 414)].
(3)
Člen 12 [Dunajske konvencije zoper nezakonit promet] predvideva sprejetje ustreznih ukrepov za spremljanje proizvodnje in distribucije predhodnih snovi. Sprejeti je treba ustrezne ukrepe v zvezi s prometom s predhodnimi sestavinami med državami članicami. Taki ukrepi so bili uvedeni z Direktivo Sveta 92/109/EGS z dne 14. decembra 1992 o izdelavi in dajanju na trg nekaterih snovi, ki se uporabljajo za nezakonito proizvodnjo mamil in psihotropnih snovi [(UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 150)]. Da bi se zagotovil boljši nadzor in da se usklajena pravila hkrati uporabljajo v vseh državah članicah, se šteje, da je uredba primernejša od zdajšnje direktive.
(4)
V smislu širitve Evropske unije je pomembno, da se Direktiva 92/109/EGS nadomesti z uredbo, ker bi vsako spreminjanje direktive in njenih prilog imelo za posledico nacionalne izvedbene ukrepe v 25 državah članicah.
(5)
Komisija Združenih narodov za droge je s sklepi, sprejetimi na svoji 35. seji, v preglednice Priloge [k Dunajski konvenciji zoper nezakonit promet] vključila dodatne snovi. V tej uredbi je treba določiti ustrezne določbe za odkrivanje možnih primerov nezakonitega preusmerjanja predhodnih snovi v Skupnosti in zagotoviti, da se na trgu Skupnosti uporabljajo skupna pravila spremljanja.
(6)
Določbe člena 12 [Dunajske konvencije zoper nezakonit promet] temeljijo na sistemu spremljanja prometa s temi snovmi. Večina prometa s temi snovmi je v celoti zakonitega. Dokumentacija pošiljk in označevanje navedenih snovi mora biti dovolj jasna. Pomembno pa je, da se, medtem ko se pristojne organe oskrbi s potrebnimi sredstvi za ukrepanje v duhu [Dunajske konvencije zoper nezakonit promet], razvijejo mehanizmi na osnovi tesnega sodelovanja z zadevnimi izvajalci in razvoja zbiranja informacij.
[…]
(8)
Snovi, ki se običajno uporabljajo pri nezakoniti proizvodnji drog in psihotropnih snovi, je treba uvrstiti na seznam v prilogi.
[…]
(11)
Sprejeti je treba ukrepe za zagotavljanje boljšega nadzora prometa s snovmi s seznama v Prilogi I znotraj Skupnosti.
(12)
Vsi sklenjeni posli, ki vodijo k dajanju v promet snovi s seznama skupin 1 in 2 Priloge I morajo biti ustrezno dokumentirani. Izvajalci morajo pristojne organe uradno obveščati o vseh sumljivih sklepanjih poslov, ki vključujejo snovi s seznama v Prilogi I. Izjema so sklenjeni posli, ki vključujejo snovi iz skupine 2 Priloge I, če količine ne presegajo količin, navedenih v Prilogi II.
(13)
Znatno število drugih snovi, od katerih s številnimi poteka zakonit promet v velikih količinah, je opredeljenih kot predhodne sestavine za nezakonito proizvodnjo sintetičnih drog in psihotropnih snovi. Podreditev teh snovi enako strogemu nadzoru, kot velja za snovi s seznama v Prilogi I bi predstavljalo nepotrebno oviro v prometu, kjer so za opravljanje dejavnosti potrebne licence in dokumentacija za sklenjene posle. Zato je na ravni Skupnosti treba določiti bolj prilagodljiv mehanizem, s pomočjo katerega se pristojne organe v državah članicah uradno obvešča o vseh takih sklenjenih poslih.
[…]
(17)
Ker države članice ciljev te uredbe, namreč usklajeno spremljanje prometa s predhodnimi sestavinami in preprečevanje preusmerjanja le teh v nezakonito proizvodnjo sintetičnih drog in psihotropnih snovi, ne morejo zadovoljivo dosegati in jih je zaradi mednarodne in spremenljive narave te trgovine mogoče bolje dosegati na ravni Skupnosti, ta lahko sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena, ta uredba ne posega dlje kakor je potrebno za doseganje teh ciljev.“
Člen 1 Uredbe št. 273/2004 določa:
„Ta uredba določa usklajene ukrepe znotraj Unije za nadzor in spremljanje nekaterih snovi, pogosto uporabljenih za nezakonito proizvodnjo prepovedanih drog ali psihotropnih snovi, zaradi preprečevanja preusmerjanja teh snovi.“
Člen 2 te uredbe določa:
„Za namene te uredbe se uporabljajo naslednje opredelitve:
(a)
,snov s seznama‘ je katera koli snov, našteta v Prilogi I, ki se lahko uporabi za nezakonito proizvodnjo prepovedanih drog ali psihotropnih snovi, vključno z zmesmi in naravnimi proizvodi, ki take snovi vsebujejo; izvzeti so zmesi in naravni proizvodi, ki vsebujejo snovi s seznama in so sestavljeni tako, da snovi s seznama na enostaven način ni mogoče uporabiti ali ekstrahirati z razpoložljivimi ali ekonomsko smiselnimi načini, zdravila, kakor so opredeljena v členu 1(2) Direktive 2001/83/ES Evropskega parlamenta in Sveta [z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 69),] in zdravila za uporabo v veterinarski medicini, kakor so opredeljena v členu 1(2) Direktive 2001/82/ES Evropskega parlamenta in Sveta [z dne 6. novembra 2001 o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v veterinarski medicini (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 27, str. 3)];
(b)
‚snov, ki ni na seznamu‘ je katera koli snov, ki je, čeprav ni na seznamu v Prilogi I, opredeljena kot snov, ki je že bila uporabljena za nezakonito proizvodnjo drog ali psihotropnih snovi;
(c)
,dajanje v promet‘ je kakršna koli dobava, za plačilo ali brezplačno, snovi s seznama v Unijo; ali skladiščenje, izdelava, proizvodnja, predelava, trgovina, distribucija ali posredovanje teh snovi za namen dobave v Unijo;
(d)
,izvajalec‘ je katera koli fizična ali pravna oseba, ki je vključena v promet s snovmi s seznama;
[…]
(f)
‚posebna licenca‘ je licenca, podeljena posebni vrsti izvajalca;
(g)
,posebna registracija‘ je registracija, opravljena za posebno vrsto izvajalca;
[…]“
Člen 8 navedene uredbe, naslovljen „Uradno obveščanje pristojnih organov“, v odstavku 1 določa:
„Izvajalci pristojne organe takoj obvestijo o vseh okoliščinah, kot so nenavadna naročila snovi s seznama, ki bodo dane v promet, ali posli, ki vključujejo takšne snovi, ki kažejo na to, da bi bile lahko te snovi preusmerjene za namene nezakonite proizvodnje prepovedanih drog ali psihotropnih snovi. V ta namen izvajalci predložijo vse razpoložljive informacije, ki pristojnim organom omogočijo preverjanje zakonitosti zadevnega naročila ali posla.“
Člen 10(1) iste uredbe določa:
„Da se zagotovi pravilna uporaba členov 3 do 8, vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe, ki njihovim pristojnim organom omogočajo izvajanje nadzora in obveznost spremljanja, zlasti:
(a)
pri pridobivanju informacij o vseh naročilih snovi s seznama ali poslih, ki vključujejo snovi s seznama;
(b)
vstop v poslovne prostore izvajalcev in uporabnikov z namenom pridobivanja dokazov o nepravilnostih;
(c)
zadržanje in zaseg pošiljk, ki niso v skladu s to uredbo, če je to potrebno.“
V Prilogi I k Uredbi št. 273/2004 je naveden seznam „snovi s seznama“ v smislu člena 2(a) navedene uredbe. Klorovodikova kislina in žveplova kislina sta v tej prilogi navedeni kot snovi s seznama, ki sta razvrščeni v skupino 3.
Uredba št. 111/2005
Člen 1 Uredbe Sveta (ES) št. 111/2005 z dne 22. decembra 2004 o določitvi pravil za nadzor trgovine s predhodnimi sestavinami za prepovedane droge med Skupnostjo in tretjimi državami (
UL 2005, L 22, str. 1
), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 1259/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2013 (
UL 2013, L 330, str. 30
) (v nadaljevanju: Uredba št. 111/2005), določa:
„Ta uredba določa pravila za nadzor trgovine med Unijo in tretjimi državami z določenimi snovmi, ki se pogosto uporabljajo za nezakonito proizvodnjo prepovedanih drog in psihotropnih snovi (v nadaljevanju: ,predhodne sestavine za prepovedane droge‘), z namenom, da bi se preprečilo preusmerjanje takšnih snovi. Ta uredba se porablja za uvoz, izvoz in posredniške dejavnosti.“
Nizozemsko pravo
Zakon o preprečevanju zlorabe kemikalij
Člen 2(a) Wet voorkoming misbruik chemicaliën (zakon o preprečevanju zlorabe kemikalij) v različici, ki se uporablja za dejansko stanje iz postopka v glavni stvari (Stb. 2008, št. 112), določa:
„Prepovedano je ravnati v nasprotju s predpisi, določenimi s ali na podlagi:
a.
člena 3(2) in (3) ter člena 8 Uredbe št. 273/2004.
[…]“
Zakon o kaznivih dejanjih zoper gospodarstvo
Člen 1, točka 1, Wet op de economische delicten (zakon o kaznivih dejanjih zoper gospodarstvo), kakor je bil spremenjen 14. oktobra 2015 (Stb. 2015, št. 399), določa:
„Kazniva dejanja zoper gospodarstvo so:
1.
kršitve predpisov, določenih z ali na podlagi:
zakona o preprečevanju zlorabe kemikalij, člena 2(a) in člena 4, drugi odstavek“.
Člen 2(1) zakona o kaznivih dejanjih zoper gospodarstvo, kakor je bil spremenjen 14. oktobra 2015, določa:
„Gospodarski prestopki iz člena 1, točki 1 in 2, ter člena 1a, točki 1 in 2, so huda kazniva dejanja, če so storjena namerno; če ti gospodarski prestopki niso huda kazniva dejanja, so manj huda kazniva dejanja.“
Člen 6(1), točka 1, navedenega zakona določa:
„1.   Kdor stori kaznivo dejanje zoper gospodarstvo, se kaznuje:
1.
v primeru hudega kaznivega dejanja, če gre za gospodarski prestopek iz člena 1, točka 1, ali člena 1a, točka 1, z zaporno kaznijo, ki ne presega šestih let, z obveznim opravljanjem družbeno koristnega dela ali z denarno kaznijo pete kategorije.“
Zakon o opiju
Člen 2 Opiumwet (zakon o določbah v zvezi z opijem in drugimi prepovedanimi drogami) z dne 12. maja 1928 v različici, ki se uporablja za dejansko stanje iz postopka v glavni stvari (Stb. 2015, št. 429) (v nadaljevanju: zakon o opiju), določa:
„Kar zadeva snov ali pripravek, ki je na seznamu I, priloženemu k temu zakonu, ali ki je določen na podlagi člena 3a(5), je prepovedan:
A.
njegov vnos na ozemlje Nizozemske ali iznos z njega;
B.
njegovo gojenje, priprava, obdelava, predelava, prodaja, dostava, dobava ali prevoz;
C.
njegovo posedovanje;
D.
njegovo proizvajanje.“
Člen 10 tega zakona določa:
„1.   Kdor ravna v nasprotju s:
a.
prepovedjo iz člena 2, […]
[…]
se kaznuje z zaporno kaznijo, ki ne presega šestih mesecev, ali denarno kaznijo četrte kategorije.
[…]
3.   Kdor namerno krši prepoved iz člena 2(C), se kaznuje z zaporno kaznijo šestih let ali več ali z denarno kaznijo pete kategorije.
4.   Kdor namerno krši prepoved iz člena 2(B) ali (D), se kaznuje z zaporno kaznijo, ki ne presega osmih let, ali z denarno kaznijo pete kategorije.
5.   Kdor namerno krši prepoved iz člena 2(A), se kaznuje z zaporno kaznijo, ki ne presega dvanajstih let, ali z denarno kaznijo pete kategorije.
[…]“
Člen 10a(1) navedenega zakona določa:
„Kdor zaradi priprave kaznivega ravnanja, na katero se nanaša člen 10(4) ali (5), ali spodbujanja k njemu:
1.
poskuša napeljati drugo osebo k storitvi ali povzročitvi tega kaznivega ravnanja, k sodelovanju pri tem kaznivem ravnanju, ali k temu, da je njegov pobudnik, ali ji pri tem pomaga oziroma ustvari priložnost ali zagotovi sredstva ali informacije v ta namen,
2.
poskuša sebi ali tretji osebi zagotoviti priložnost, sredstva ali informacije, ki so potrebne za storitev tega kaznivega ravnanja,
3.
poseduje predmete, prevozna sredstva, snovi, denarna sredstva ali druge plačilne instrumente, za katere ve, da so namenjeni storitvi tega kaznivega ravnanja, ali ima o tem resne pomisleke,
se kaznuje z zaporno kaznijo, ki ne presega šestih let, ali z denarno kaznijo pete kategorije.“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
TF je bil obtožen najema vozila, ki ga je nato uporabil, da se je 12. januarja 2016 ali okoli tega datuma pripeljal v podjetje iz sektorja kemikalij v Liègeu (Belgija), kjer je večkrat prevzel dobavo velikih količin kemikalij, med katerimi so bile žveplova kislina, klorovodikova kislina, mravljinčna kislina in kavstična soda. Nato je te proizvode prepeljal v garažo in na parkirišče na Nizozemskem, da bi jih dobavil. Ko je bil TF na poti v Waalre (Nizozemska), da bi tam opravil dodatni prevzem dobave, je njega in osebo, ki ga je spremljala z drugim vozilom, ustavila policija.
Zadevne kemikalije večinoma niso bile označene, TF pa ni imel zahtevanih prevoznih dokumentov.
Klorovodikova in žveplova kislina, ki ju je prevažal in dobavljal TF (v nadaljevanju: zadevna proizvoda), sta navedeni v Prilogi I, kategorija 3, k Uredbi št. 273/2004 in sta zato „snovi s seznama“ v smislu člena 2(a) te uredbe. Zato je Openbaar Ministerie (državno tožilstvo, Nizozemska) začelo kazenski pregon zoper TF, ker je ta, prvič, pripravil ali olajšal pripravo, obdelavo, predelavo, prodajo, dobavo, dostavo, prevoz, proizvodnjo, uvoz in izvoz MDMA in/ali amfetamina, kar je na podlagi člena 10a(1), točki 1 in 3, zakona o opiju kaznivo, in ker je, drugič, kršil dolžnost uradnega obveščanja iz člena 8(1) Uredbe št. 273/2004.
Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (pritožbeno sodišče v ’s-Hertogenboschu, Nizozemska) je s sodbo z dne 11. junija 2020 TF obsodilo na podlagi prve od teh točk obtožnice. TF je trdil, da ni vedel, kakšna je narava zadevnih proizvodov, ampak da ju je prevažal brez lastnega interesa. Vendar je navedeno sodišče štelo, da je splošno znano, da se taka proizvoda lahko uporabljata v obsežni proizvodnji sintetičnih drog, zlasti amfetaminov ali MDMA, in da ju je TF prevažal s ciljem dobave na neobičajnih krajih, zato ni mogoče, da ne bi vedel, da sta ta proizvoda namenjena nečemu nezakonitemu ali kriminalnemu. Navedeno sodišče je ocenilo, da je TF s svojim znatnim prispevkom k prevozu in dobavi zadevnih proizvodov sprejel tveganje, da se bosta ta uporabila pri proizvodnji sintetičnih drog. Isto sodišče pa je TF oprostilo druge od teh točk obtožnice, pri čemer je razsodilo, da je zadnjenavedenega sicer mogoče opredeliti kot „izvajalca“ v smislu člena 2(d) Uredbe št. 273/2004, vendar dejanja, ki se mu očitajo, in sicer prevoz, sprejem, skladiščenje oziroma posedovanje snovi s seznama, niso „okoliščine“, glede katerih bi v skladu s členom 8(1) te uredbe obstajala dolžnost uradnega obveščanja.
Državno tožilstvo je zoper to sodbo vložilo kasacijsko pritožbo pri Hoge Raad der Nederlanden (vrhovno sodišče Nizozemske).
Navedeno sodišče se sprašuje o razlagi navedenih določb. Zlasti navaja, da se s členom 10a(1), točka 3, zakona o opiju izvaja člen 2(1)(d) Okvirnega sklepa 2004/757, ki vsaki državi članici nalaga, da zagotovi, da so proizvodnja, prevoz ali distribucija predhodnih sestavin ob zavedanju, da bodo te sestavine uporabljene za nedovoljeno pridelavo ali proizvodnjo prepovedanih drog, kaznivi. Zato se sprašuje, ali je lahko oseba, kadar proizvaja, prevaža ali distribuira predhodne sestavine, pri čemer se zaveda, da bodo uporabljene v ali za pridelavo ali proizvodnjo prepovedanih drog, hkrati spoznana za krivo kršitve nacionalne zakonodaje, s katero se izvaja Okvirni sklep 2004/757, in kršitve dolžnosti uradnega obveščanja iz člena 8(1) Uredbe št. 273/2004.
Predložitveno sodišče se zlasti sprašuje o skladnosti take kumulacije z načelom
nemo tenetur se ipsum accusare
, ki je določeno v členih 47 in 48 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter v členu 6 Konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu. Zadevna oseba se v takem primeru namreč ne bi mogla izogniti temu, da bi prijava – v skladu s členom 8(1) Uredbe št. 273/2004 – lastnega kaznivega dejanja privedla do kazenskega pregona in morebitnih sankcij zaradi kršitve nacionalne zakonodaje, s katero se izvaja člen 2(1) Okvirnega sklepa 2004/757.
Predložitveno sodišče ocenjuje, da je treba za ugotovitev, ali je taka kumulacija mogoča, prvič, ugotoviti, ali je treba pojem „izvajalec“, kot je opredeljen v členu 2(d) Uredbe št. 273/2004, razlagati široko, in sicer tako, da je vsaka oseba, ki daje v promet snovi s seznama, „izvajalec“, ali ozko, in sicer kot da se nanaša samo na osebe, ki se ukvarjajo z zakonito trgovino s takimi snovmi. Drugič, prav tako naj bi bilo treba ugotoviti, ali je treba pojem „okoliščine“ iz člena 8(1) te uredbe razlagati široko, in sicer tako, da se nanaša na vsa ravnanja, tudi na ravnanja samega izvajalca, ali ozko, in sicer tako, da se nanaša le na ravnanja tretjih oseb, pri čemer so ravnanja izvajalca urejena z Okvirnim sklepom 2004/757.
V teh okoliščinah je Hoge Raad der Nederlanden (vrhovno sodišče Nizozemske) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali je treba fizične in pravne osebe, ki so pri dajanju v promet snovi s seznama udeležene tako, da ta udeležba pomeni ravnanje, ki ga je treba na podlagi člena 2(1), uvodni del stavka in točka (d), Okvirnega sklepa 2004/757 opredeliti kot kaznivo dejanje, šteti za ,izvajalca‘ v smislu člena 2(d) Uredbe št. 273/2004?
2.
Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen:
(a)
Ali ta ravnanja izvajalca iz prvega vprašanja pomenijo ,okoliščine‘ v smislu člena 8(1) Uredbe št. 273/2004?
(b)
Ali so ravnanja, kot so sprejemanje, prevoz in skladiščenje snovi s seznama, ,okoliščine‘ v smislu člena 8(1) Uredbe št. 273/2004, če do teh ravnanj ne pride z namenom, da bi se te snovi dobavile tretji osebi?“
Predsednik Sodišča je s sklepom z dne 2. decembra 2022 na podlagi člena 53(3) Poslovnika Sodišča odločil, da se ta zadeva obravnava prednostno.
Vprašanji za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2(d) Uredbe št. 273/2004 razlagati tako, da je oseba, ki v okviru nezakonite dejavnosti sodeluje pri dajanju v promet snovi s seznama v Uniji, „izvajalec“ v smislu te določbe.
V zvezi s tem je treba zlasti ugotoviti, ali „dajanje v promet“ v smislu navedene določbe napotuje na vsako dajanje na razpolago snovi s seznama v Uniji, ne glede na to, ali je bilo izvedeno v okviru zakonite ali nezakonite dejavnosti, ali pa se nanaša le na dajanje na razpolago takih snovi, ki se izvede v okviru zakonite dejavnosti.
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča je treba pri razlagi neke določbe prava Unije upoštevati ne le njeno besedilo, ampak tudi kontekst in cilje, ki jim sledi ureditev, katere del je (sodba z dne 18. oktobra 2022, IG Metall in ver.di,
C‑677/20
,
EU:C:2022:800
, točka
in navedena sodna praksa).
V členu 2(d) Uredbe št. 273/2004 je „izvajalec“ opredeljen kot „katera koli fizična ali pravna oseba, ki je vključena v promet s snovmi s seznama“. V tej določbi, kot je zapisana, ni pojasnjeno, ali dajanje v promet takih snovi vključuje tudi njihovo trženje v okviru nezakonite dejavnosti.
Člen 8(1) te uredbe določa, da „[i]zvajalci pristojne organe takoj obvestijo o vseh okoliščinah, kot so nenavadna naročila ali sklenjeni posli, ki vključujejo snovi s seznama, ki kažejo na to, da bi se take snovi, ki se dajejo v promet[,] lahko preusmerjale za nezakonito proizvodnjo prepovedanih drog ali psihotropnih snovi“, in da „[v] ta namen izvajalci predložijo vse razpoložljive informacije, ki pristojnim organom omogočijo preverjanje zakonitosti zadevnega naročila ali posla“.
Iz te določbe izhaja, da se dolžnost uradnega obveščanja, ki jo je določil zakonodajalec Unije, nanaša na naročila in transakcije, ki se zdijo neobičajne, in sicer tiste, ki bi bile lahko izvedene s ciljem, da se te snovi s seznama nezakonito izvzamejo iz njihove običajne uporabe.
Iz tega izhaja, da člen 8(1) Uredbe št. 273/2004 „izvajalcem“ v smislu člena 2(d) te uredbe nalaga, da prijavijo vse okoliščine, ki kažejo na to, da bi snovi s seznama, ki se dajejo v promet, lahko bile nezakonito izvzete iz zakonitega trgovanja, in sicer z namenom nezakonite proizvodnje prepovedanih drog ali psihotropnih snovi.
Zato je mogoče za „izvajalce“ v smislu zadnjenavedene določbe šteti samo osebe, ki sodelujejo pri dajanju v promet snovi s seznama v zakonitem okviru.
Ta jezikovna razlaga je na prvem mestu potrjena s kontekstom, v katerega je zadevna določba umeščena.
Najprej, z Uredbo št. 273/2004 sta bili med drugim razveljavljeni in nadomeščeni Direktiva 92/109 in Uredba Komisije (ES) št. 1485/96 z dne 26. julija 1996 o podrobnih pravilih za uporabo Direktive Sveta 92/109 v zvezi z izjavo kupca o uporabi določenih snovi, ki se uporabljajo za nedovoljeno proizvodnjo drog in psihotropnih snovi (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 3, str. 62). Ta akta pa sta se nanašala na zakonito trgovanje s predhodnimi sestavinami za prepovedane droge. Prva uvodna izjava Direktive 92/109 se je namreč izrecno sklicevala na to, da je nujno oblikovati „skupna pravila na ravni Skupnosti pred dokončnim oblikovanjem notranjega trga, da se prepreči izkrivljanje konkurence pri zakonitem trgovanju in zagotovi enotna uporaba sprejetih pravil“. V drugi uvodni izjavi Uredbe št. 1485/96 pa je bilo navedeno, da „bo oblikovanje določb o izjavah kupca prispeval[o] k zagotovilu, da kupec pri vsakem sklenjenem poslu jasno opredeli uporabo snovi s seznama; […] takšna opredelitev [bo] prispevala k preprečevanju odtoka snovi s seznama v nedovoljeno proizvodnjo drog“.
Dalje, uvodne izjave 3, 6 in 17 Uredbe št. 273/2004 se nanašajo na sistem nadzora nad „prometom“ s predhodnimi sestavinami za prepovedane droge, v uvodnih izjavah 5 in 11 te uredbe pa je navedeno, da je potrebno „odkrivanje možnih primerov nezakonitega preusmerjanja predhodnih snovi v Skupnosti“ oziroma da je treba „sprejeti […] ukrepe za zagotavljanje boljšega nadzora prometa s snovmi s seznama […] znotraj Skupnosti“. V uvodnih izjavah 6, 8 in 13 navedene uredbe pa je navedeno razlikovanje med dopustnim in zakonitim prometom s temi snovmi ter njihovo nezakonito proizvodnjo.
Nazadnje, člen 3 Uredbe št. 273/2004, ki se nanaša na zahteve za promet s snovmi s seznama, v odstavku 1 določa, da morajo „[i]zvajalci, ki želijo opravljati promet s snovmi s seznama skupin 1 in 2 Priloge I, […] imenovati uslužbenca, odgovornega za promet s snovmi s seznama“, „ki zagotavlja, da izvajalec opravlja promet s snovmi s seznama v skladu s to uredbo“. Odstavka 2 in 3 tega člena določata tudi, da morajo „[i]zvajalci […] od ustreznih organov države članice, v kateri imajo sedež, pridobiti licenco, preden lahko posedujejo ali dajo v promet snovi s seznama skupine 1 iz Priloge I“, oziroma da „[k]ateri koli izvajalec, ki je imetnik licence, snovi s seznama skupine 1 iz Priloge I dobavlja samo izvajalcem […], ki tudi imajo tako licenco in so podpisali izjavo kupca, kakor je predvideno v členu 4(1)“. Poleg tega odstavek 6 navedenega člena izvajalcem nalaga, da se registrirajo pri pristojnih organih države članice, v kateri imajo sedež. Iz zahtev v zvezi z dajanjem v promet snovi s seznama, določenih v členu 3 te uredbe, izhaja, da je njihov cilj, da se za trgovino s snovmi s seznama določi pravni okvir.
Enaka razlaga velja za člene od 4 do 7 Uredbe št. 273/2004, ki določajo formalna pravila, ki veljajo za trgovino s snovmi s seznama, kot so to, da mora kupec navesti, kako se te snovi uporabljajo, obveznost izvajalca, da pri sklepanju poslov priloži dokumentacijo za nekatere snovi, ali to, da se nekatere snovi označijo z ustreznimi etiketami.
Enako velja za člen 10 navedene uredbe, ki določa, da za to, „[d]a se zagotovi pravilna uporaba členov 3 do 8, vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe, ki njihovim pristojnim organom omogočajo izvajanje nadzora in obveznost spremljanja, zlasti […] vstop v poslovne prostore izvajalcev in uporabnikov z namenom pridobivanja dokazov o nepravilnostih“.
Iz vseh teh določb izhaja, da je njihov cilj, da se za trgovino s snovmi s seznama določi pravni okvir.
Jezikovna razlaga pojma „izvajalec“ v smislu člena 2(d) Uredbe št. 273/2004, ki je bila podana v točki 39 te sodbe, je na drugem mestu potrjena s cilji, ki jim sledi ureditev, katere del je ta določba.
Uredba št. 273/2004 namreč določa – kot izhaja iz njenega člena 1 – usklajene ukrepe za nadzor in spremljanje znotraj Unije nekaterih snovi, pogosto uporabljenih za nezakonito proizvodnjo prepovedanih drog ali psihotropnih snovi, zaradi preprečevanja preusmerjanja teh snovi. Kot je Sodišče že navedlo, je bila ta uredba sprejeta za boj proti preusmerjanju snovi, ki se običajno uporabljajo pri nezakoniti proizvodnji mamil in psihotropnih snovi, tako da se je z njo vzpostavil sistem nadzora trgovine s temi snovmi, skupaj z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi sankcijami (sodbi z dne 5. februarja 2015, M. in drugi,
C‑627/13 in C‑2/14
,
EU:C:2015:59
, točka
, ter z dne 12. februarja 2015, Gielen in drugi,
C‑369/13
,
EU:C:2015:85
, točka
).
Iz uvodnih izjav od 1 do 6 Uredbe št. 273/2004 izhaja, da ta uredba v pravnem redu Unije pomeni izvajanje člena 12 Dunajske konvencije zoper nezakonit promet (sodba z dne 5. februarja 2015, M. in drugi,
C‑627/13 in C‑2/14
,
EU:C:2015:59
, točka
), ki določa, da države članice pogodbenice sprejmejo ukrepe, za katere menijo, da so primerni za preprečevanje preusmerjanja navedenih snovi v nezakonito proizvodnjo prepovedanih drog in psihotropnih snovi, in v ta namen med seboj sodelujejo. Navedene države morajo med drugim sprejeti potrebne ukrepe za vzpostavitev in vzdrževanje sistema nadzora nad mednarodno trgovino s snovmi, da bi olajšale odkrivanje sumljivih transakcij.
Poleg tega je treba dodati, da je zakonodajalec Unije – kot izhaja iz sodne prakse Sodišča – z uredbama št. 273/2004 in št. 111/2005, ki sledita istemu cilju, podrobno opredelil ureditev, ki se uporablja za predhodne sestavine za prepovedane droge (sodba z dne 5. februarja 2015, M. in drugi,
C‑627/13 in C‑2/14
,
EU:C:2015:59
, točka
). Tako na eni strani Uredba št. 273/2004 določa usklajene ukrepe za nadzor in spremljanje predhodnih sestavin za prepovedane droge znotraj Unije, da bi se preprečilo njihovo preusmerjanje, na drugi strani pa Uredba št. 111/2005 v skladu s svojim členom 1 določa pravila za nadzor trgovine s predhodnimi sestavinami za prepovedane droge med Unijo in tretjimi državami.
Uredba št. 273/2004 torej spada v okvir širše ureditve, katere del je tudi Okvirni sklep 2004/757.
Poudariti pa je treba, da Okvirni sklep 2004/757 opredeljuje minimalne določbe glede elementov kaznivih dejanj in kazni na področju nedovoljenega prometa s prepovedanimi drogami, na podlagi katerih je mogoče določiti skupni pristop na ravni Unije v boju proti nedovoljenemu prometu s prepovedanimi drogami. V ta namen člen 2 tega okvirnega sklepa določa, da vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe, s katerimi zagotovi, da so naklepna dejanja, ki so v tem členu našteta, kadar so storjena neupravičeno, med drugim so to proizvodnja, prevoz ali distribucija predhodnih sestavin ob zavedanju, da bodo te uporabljene za nedovoljeno pridelavo ali proizvodnjo prepovedanih drog, kazniva. Poleg tega je v členu 1, točka 2, tega okvirnega sklepa pojem „predhodne sestavine“ opredeljen kot vse snovi, razvrščene v zakonodaji Skupnosti za izvajanje obveznosti, ki izhajajo iz člena 12 Dunajske konvencije zoper nezakonit promet.
Iz tega izhaja, da so Okvirni sklep 2004/757, Uredba št. 273/2004 in Uredba št. 111/2005 sicer namenjeni istemu cilju, vendar imajo ta besedila, čeprav se dopolnjujejo, drugačen obseg. Okvirni sklep 2004/757 določa elemente kaznivih dejanj na področju nedovoljenega prometa s prepovedanimi drogami, ki se zato nanaša na predhodne sestavine za prepovedane droge in torej na snovi s seznama, medtem ko je področje uporabe uredb št. 273/2004 in št. 111/2005 omejeno na zakonito trgovino s takimi snovmi.
To razlikovanje poleg tega izhaja iz pravnih podlag teh različnih aktov. Okvirni sklep 2004/757 namreč temelji na členu 31(e) in členu 34(2)(b) PEU, ki sta bila nadomeščena s členi 82, 83 in 85 PDEU, ki spadajo pod naslov V navedene pogodbe, „Območje svobode, varnosti in pravice“, natančneje v njegovo poglavje 4, ki se nanaša na pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah. Pravna podlaga Uredbe št. 273/2004 pa je člen 95 ES, ki je bil nadomeščen s členom 114 PDEU, ki spada pod naslov VII navedene pogodbe, „Skupna pravila o konkurenci, obdavčitvi in približevanju zakonodaje“. Uredba št. 111/2005 prav tako temelji na členu 133 ES, ki je bil nadomeščen s členom 207 PDEU. Zadnjenavedeni člen pa spada v peti del Pogodbe DEU, naslovljen „Zunanje delovanje Unije“, natančneje pod naslov II, „Skupna trgovinska politika“.
Glede na navedeno je treba ugotoviti, da položaj, v katerem oseba v okviru nezakonite dejavnosti sodeluje pri dajanju v promet snovi s seznama v Uniji, ne spada na področje uporabe Uredbe št. 273/2004.
Zato je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 2(d) Uredbe št. 273/2004 razlagati tako, da oseba, ki v okviru nezakonite dejavnosti sodeluje pri dajanju v promet snovi s seznama v Uniji, ni „izvajalec“ v smislu te določbe.
Drugo vprašanje
Glede na odgovor na prvo vprašanje na drugo vprašanje ni treba odgovoriti.
Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (sedmi senat) razsodilo:

Člen 2(d) Uredbe (ES) št. 273/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. februarja 2004 o predhodnih sestavinah pri prepovedanih drogah, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 1258/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2013,

je treba razlagati tako, da

oseba, ki v okviru nezakonite dejavnosti sodeluje pri dajanju v promet snovi s seznama v Evropski uniji, ni „izvajalec“ v smislu te določbe.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nizozemščina.