CELEX: 62017CJ0572
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Autorské právo a s ním súvisiace práva
Smernica 2001/29/ES
Článok 4 ods. 1
Právo šírenia
Porušenie
Tovar určený na predaj s vyobrazením chráneným autorským právom
Skladovanie na obchodné účely
Sklad oddelený od miesta predaja

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 4 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti (
Ú. v. ES L 167, 2001, s. 10
; Mim. vyd. 17/001, s. 230).
Tento návrh bol podaný v rámci trestného konania začatého na návrh Riksåklagaren (Generálny prokurátor, Švédsko) proti Imranovi Syedovi pre porušovanie práv z ochranných známok a porušovanie autorských práv k literárnym a umeleckým dielam.
Právny rámec
Medzinárodné právo
Svetová organizácia duševného vlastníctva (WIPO) prijala 20. decembra 1996 v Ženeve Zmluvu WIPO o autorskom práve (ďalej len „WCT“), ktorá bola schválená v mene Európskeho spoločenstva rozhodnutím Rady 2000/278/ES zo 16. marca 2000 (
Ú. v. ES L 89, 2000, s. 6
; Mim. vyd. 11/033, s. 208) a nadobudla platnosť, pokiaľ ide o Európsku úniu, 14. marca 2010 (
Ú. v. EÚ L 32, 2010, s. 1
).
Článok 6 WCT s názvom „Právo šírenia“ vo svojom odseku 1 stanovuje:
„Autori literárnych a umeleckých diel majú výhradné právo udeľovať súhlas na sprístupnenie originálu a rozmnoženín svojich diel verejnosti predajom alebo iným prevodom vlastníctva.“
Právo Únie
Článok 4 smernice 2001/29, nazvaný „Právo šírenia“, stanovuje vo svojom odseku 1:
„Členské štáty poskytnú autorom vo vzťahu k originálu ich diela alebo k jeho rozmnoženinám výlučné právo udeliť súhlas alebo zakázať akúkoľvek formu verejného šírenia predajom alebo iným spôsobom.“
Švédske právo
Zákonom lag (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk [zákon (1960:729) o autorskom práve v oblasti literárnych a umeleckých diel, ďalej len „zákon (1960:729)“], sa preberá smernica 2001/29 do švédskeho práva.
Ustanovenie § 53 tohto zákona stanovuje:
„Každému, kto sa úmyselne alebo v dôsledku hrubej nedbanlivosti dopustí konania týkajúceho sa literárneho alebo umeleckého diela, ktorým dochádza k porušeniu autorského práva k tomuto dielu, ktoré má jeho nositeľ podľa kapitoly 1 alebo 2 uvedeného zákona, alebo k porušeniu ustanovenia § 41 druhého odseku alebo § 50, sa uloží pokuta alebo trest odňatia slobody v trvaní do dvoch rokov.“
Podľa § 2 tohto zákona takýmto konaním môže byť okrem iného využívanie diela jeho sprístupnením verejnosti bez súhlasu nositeľa autorského práva. Tretí odsek bod 4 tohto paragrafu spresňuje, že sprístupnením diela verejnosti je napríklad ponúkanie jeho napodobenín na predaj, prenájom, jeho požičiavanie alebo iné sprístupnenie verejnosti.
Tento zákon výslovne nezakazuje skladovanie chráneného tovaru na účely jeho predaja.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Imran Syed prevádzkoval v Štokholme (Švédsko) obchod, v ktorom predával oblečenie a doplnky s vyobrazeniami motívov rockovej hudby. Okrem predaja tovaru v tomto obchode pán Syed skladoval rovnaký tovar v sklade spojenom s obchodom a v ďalšom sklade v štvrti Bandhagene (Švédsko), na predmestí Štokholmu. Je nesporné, že obchod pána Syeda bol pravidelne zásobovaný tovarom pochádzajúcim z týchto skladov.
Zistilo sa, že predaj viacerých týchto tovarov porušuje práva z ochrannej známky a autorské práva. Proti pánovi Syedovi bolo začaté trestné stíhanie za porušovanie práv z ochranných známok a porušenie zákona (1960:729) na tingsrätt (súd prvého stupňa, Švédsko). Podľa Åklagaren (prokurátor, Švédsko) pán Syed porušil autorské práva poškodených, pretože protiprávne sprístupnil verejnosti oblečenie a vlajky, na ktorých boli umiestnené vyobrazenia chránené týmito autorskými právami. Domnieval sa teda, že všetok tovar s týmito vyobrazeniami, ktorý sa nachádzal v obchode alebo v skladoch, bol ponúkaný na predaj alebo distribuovaný verejnosti, a v dôsledku toho bolo takéto konanie v rozpore so zákonom (1960:729).
Tingsrätt (súd prvého stupňa) odsúdil pána Syeda za porušovanie práv z ochrannej známky v súvislosti so všetkým nájdeným tovarom. Uvedený súd ho tiež odsúdil za porušenie zákona (1960:729) v súvislosti s tovarom s vyobrazením chráneným autorským právom, ktorý sa nachádzal v obchode, ktorý prevádzkoval, ako aj v súvislosti s tovarom, ktorý sa nachádzal v dvoch dotknutých skladoch, vzhľadom na to, že tento tovar bol rovnaký ako tovar na predaj nachádzajúci sa v obchode. Tingsrätt (súd prvého stupňa) usúdil, že – na účely odsúdenia pána Syeda aj v súvislosti s posledným uvedeným tovarom – pojem „sprístupnenie na predaj“ tovaru, ktorý porušuje autorské právo poškodených, sa netýka len tovaru, ktorý sa v danom čase nachádzal v obchode pána Syeda, ale aj rovnakého tovaru nachádzajúceho sa v skladoch. Naproti tomu uvedený súd rozhodol, že iný tovar skladovaný v týchto iných skladoch nemožno považovať za tovar ponúkaný na predaj. V súvislosti so všetkými týmito trestnými činmi tingsrätt (súd prvého stupňa) odsúdil pána Syeda na podmienečný trest odňatia slobody a na zaplatenie 80‑dňovej pokuty.
V odvolacom konaní Svea hovrätt, Patent‑ och marknadsöverdomstolen (Odvolací súd pre patenty a ochranné známky so sídlom v Štokholme, Švédsko) rozhodol, že pán Syed sa dopustil porušenia zákona (1960:729), len pokiaľ ide o tovary, ktoré sa nachádzali v obchode, a vylúčil tovar nachádzajúci sa v skladoch. Uvedený súd usúdil, že pán Syed skutočne skladoval tento tovar s cieľom ďalej ho predať. Nebolo však možné predpokladať, že tento tovar bol sprístupnený na predaj alebo distribuovaný verejnosti. Rovnako ani manipulácia s tovarom v skladoch nenapĺňala podľa odvolacieho súdu znaky konania, ktorým by sa porušil zákon (1960:729), v štádiu pokusu alebo prípravy. Uložený trest preto pánovi Syedovi znížil a odsúdil ho na podmienečný trest odňatia slobody a na zaplatenie 60‑dňovej pokuty.
V konaní pred Högsta domstolen (Najvyšší súd, Švédsko), teda súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania v tejto veci, žiadal Riksåklagaren (kráľovský prokurátor), aby bol pán Syed odsúdený v súvislosti s tým istým tovarom, ktorý zohľadnil aj tingsrätt (súd prvého stupňa), keď stanovil porušenie zákona (1960:729). Pred Högsta Domstolen (Najvyšší súd) sa tiež domáhal, aby sa podal návrh na začatie prejudiciálneho konania na Súdny dvor, ktorý by poskytol výklad článku 4 ods. 1 smernice 2001/29.
V konaní pred uvedeným súdom pán Syed tvrdil, že podľa judikatúry Súdneho dvora na to, aby sa sprístupnením na predaj porušilo právo šírenia nositeľa autorského práva, sa vyžaduje aktívne konanie voči verejnosti s cieľom konkrétne predať každý kus tovaru. Nákup a skladovanie tovaru nemožno považovať za také aktívne konanie. Opačný výklad by viedol k rozšíreniu trestnej zodpovednosti, čo by bolo v rozpore so zásadou zákonnosti.
Vnútroštátny súd konštatuje, že ani zákon (1960:729), ani smernica 2001/29 výslovne nezakazujú skladovanie tovaru, na ktorom je umiestnené vyobrazenie chránené autorským právom, na účely jeho predaja. Dodáva, že z rozsudku z 13. mája 2015, Dimensione Direct Sales a Labianca (
C‑516/13
,
EU:C:2015:315
), vyplýva, že k porušeniu práva šírenia zakotveného v článku 4 ods. 1 smernice 2001/29 môže dôjsť vtedy, ak sa uskutočnia operácie alebo úkony predchádzajúce uzavretiu kúpnej zmluvy. Vzniká však otázka, či tovar, na ktorom je umiestnené chránené vyobrazenie a ktorý osoba skladuje v skladoch, možno považovať za tovar sprístupnený na predaj, ak táto osoba ponúka na predaj rovnaký tovar v obchode, ktorý prevádzkuje.
Za týchto okolností Högsta domstolen (Najvyšší súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Pokiaľ je tovar, na ktorom je chránené vyobrazenie, protiprávne ponúkaný na predaj v obchode, môže dochádzať k porušeniu výlučného práva autora na šírenie podľa článku 4 ods. 1 smernice 2001/29 aj vo vzťahu k tovaru s rovnakým vyobrazením, ktorý umiestnila v sklade osoba, ktorá tento tovar ponúka na predaj?
2.
Je v tomto zmysle relevantné, či sa tovar nachádza v sklade spojenom s obchodom alebo na inom mieste?“
O prejudiciálnych otázkach
Svojimi otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 4 ods. 1 smernice 2001/29 vykladať v tom zmysle, že obchodníkom vykonávané skladovanie tovaru, na ktorom sa nachádza vyobrazenie chránené autorským právom, na území členského štátu skladovania môže porušovať výlučné právo šírenia nositeľa tohto práva v zmysle tohto ustanovenia, keď tento obchodník ponúka na predaj vo svojom obchode bez povolenia nositeľa tohto autorského práva rovnaký tovar ako ten, ktorý skladuje, bez povolenia tohto nositeľa práva. Vnútroštátny súd tiež žiada, aby Súdny dvor spresnil, či v tejto súvislosti treba zohľadniť aj vzdialenosť medzi miestom skladovania a miestom predaja.
Podľa článku 4 ods. 1 smernice 2001/29 členské štáty poskytnú autorom vo vzťahu k originálu ich diela alebo k jeho rozmnoženinám výlučné právo udeliť súhlas alebo zakázať akúkoľvek formu verejného šírenia predajom alebo iným spôsobom.
Treba pripomenúť, že keďže smernica 2001/29 slúži na vykonanie záväzkov v Únii, ktoré Únii vyplývajú najmä z WCT, a keďže právne predpisy Únie sa podľa ustálenej judikatúry majú, pokiaľ je to možné, vykladať vo svetle medzinárodného práva, najmä ak sú takéto predpisy určené práve na vykonanie medzinárodnej zmluvy uzatvorenej Úniou, pojem „šírenie“ uvedený v článku 4 ods. 1 tejto smernice treba vykladať v súlade s článkom 6 ods. 1 WCT (rozsudok z 13. mája 2015, Dimensione Direct Sales a Labianca,
C‑516/13
,
EU:C:2015:315
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Pojem „verejné šírenie predajom“ uvedený v článku 4 ods. 1 uvedenej smernice má teda rovnaký význam ako výraz „sprístupnenie… verejnosti predajom“ stanovený v článku 6 ods. 1 WCT (rozsudok z 13. mája 2015, Dimensione Direct Sales a Labianca,
C‑516/13
,
EU:C:2015:315
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
S prihliadnutím na tento kontext Súdny dvor konkrétne konštatoval, že verejné šírenie je charakterizované sériou operácií, ktoré postupujú prinajmenšom od uzatvorenia kúpnej zmluvy až k jej splneniu prostredníctvom dodania verejnosti. Obchodník je teda zodpovedný za akúkoľvek operáciu, ktorú uskutoční sám alebo na svoj účet, na základe ktorej dôjde k „verejnému šíreniu“ v členskom štáte, kde je šírený tovar chránený autorským právom (rozsudok z 13. mája 2015, Dimensione Direct Sales a Labianca,
C‑516/13
,
EU:C:2015:315
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Z tejto judikatúry a najmä z výrazu „prinajmenšom“, ktorý použil Súdny dvor, vyplýva, že nie je vylúčené, že operácie alebo úkony predchádzajúce uzavretiu kúpnej zmluvy môžu tiež patriť pod pojem „šírenie“ a môžu byť výlučne vyhradené držiteľom autorského práva (rozsudok z 13. mája 2015, Dimensione Direct Sales a Labianca,
C‑516/13
,
EU:C:2015:315
, bod
).
V tejto súvislosti, hoci existenciu verejného šírenia treba považovať za preukázanú v prípade uzavretia zmluvy o predaji a preprave, je to tak tiež v prípade ponuky na uzavretie kúpnej zmluvy, ktorá zaväzuje jej autora, pretože takáto ponuka totiž samotnou svojou povahou predstavuje úkon predchádzajúci uskutočneniu predaja (rozsudok z 13. mája 2015, Dimensione Direct Sales a Labianca,
C‑516/13
,
EU:C:2015:315
, bod
).
Súdny dvor takisto rozhodol, že v podstate taká operácia môže predstavovať porušenie výlučného práva šírenia, stanoveného v článku 4 ods. 1 smernice 2001/29, aj keď táto operácia neviedla k prevodu vlastníctva k chránenému dielu alebo jeho rozmnoženiny na nadobúdateľa (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. mája 2015, Dimensione Direct Sales a Labianca,
C‑516/13
,
EU:C:2015:315
, bod
).
Rovnako môže ísť o porušenie práva šírenia, ako je definované v článku 4 ods. 1 smernice 2001/29, ak ide o konanie pred uskutočnením predaja diela chráneného autorským právom alebo jeho rozmnoženiny uskutočnené bez súhlasu nositeľa tohto práva a s cieľom uskutočniť tento predaj (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. mája 2015, Dimensione Direct Sales a Labianca,
C‑516/13
,
EU:C:2015:315
, bod
).
Aj keď uskutočnenie predaja nie je prvkom nevyhnutným pre charakteristiku porušenia práva šírenia, musí sa napriek tomu v tejto súvislosti dokázať, že predmetné tovary sú naozaj určené na distribúciu verejnosti bez súhlasu nositeľa tohto práva, najmä prostredníctvom predaja v členskom štáte, v ktorom je dotknuté dielo chránené (pozri analogicky rozsudok z 13. mája 2015, Dimensione Direct Sales a Labianca,
C‑516/13
,
EU:C:2015:315
, body
a
, ako aj citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci pán Syed skladoval tovar, na ktorom boli vyobrazenia chránené autorským právom, a bez súhlasu nositeľov týchto práv predával rovnaký tovar v obchode.
Treba určiť, či toto skladovanie možno považovať za konanie predchádzajúce uskutočneniu predaja, ktoré by mohlo predstavovať zásah do výlučného práva šírenia, ako je definované v článku 4 ods. 1 smernice 2001/29.
V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že skladovanie tovaru, na ktorom je umiestnené vyobrazenie chránené autorským právom, možno považovať za také konanie vtedy, ak sa preukáže, že tovar je skutočne určený na predaj širokej verejnosti bez súhlasu nositeľa autorského práva.
V tejto súvislosti skutočnosť, že osoba, ktorá predáva tovar v obchode, na ktorom sú umiestnené vyobrazenia chránené autorským právom, bez súhlasu nositeľa tohto práva, skladuje rovnaký tovar, môže predstavovať nepriamy dôkaz toho, že skladovaný tovar je tiež určený na predaj v tomto obchode, a teda že toto skladovanie môže predstavovať konanie predchádzajúce uskutočneniu predaja, ktoré môže zasahovať do práva šírenia tohto majiteľa.
Napriek tomu len zo samotného konštatovania, že tovar predávaný v obchode a tovar skladovaný v sklade dotknutej osoby sú totožné, však nie je možné vyvodiť, že skladovanie predstavuje konanie vykonané s cieľom uskutočniť predaj na území členského štátu, v ktorom je tento tovar chránený autorským právom.
Nie je možné vylúčiť, že všetok skladovaný tovar – alebo jeho časť – za okolností, o aké ide vo veci samej, nie je určený na predaj na území členského štátu, v ktorom je vyobrazenie umiestnené na tomto tovare chránené, aj keby boli tieto tovary rovnaké ako tie, ktoré sa ponúkajú na predaj v obchode obchodníka.
V takom prípade by však prístup uvedený v bode 32 tohto rozsudku viedol k tomu, že by sa nebral ohľad na skutočný účel dotknutého tovaru, a so všetkým skladovaným tovarom bez rozdielu by sa zaobchádzalo rovnako, hoci v zásade môžu mať rozdielny účel.
Takýmto prístupom by sa preto rozšíril rozsah ochrany, ktorú udeľuje výlučné právo šírenia nad rámec zavedený normotvorcom Únie.
Vnútroštátnemu súdu preto prislúcha, aby na základe dôkazov, ktoré má k dispozícii, posúdil, či skladovaný tovar, rovnaký ako ten, ktorý sa predával v dotknutom obchode, bol všetok určený na predaj v tomto obchode, alebo len jeho časť.
V tejto súvislosti Súdny dvor považuje za užitočné poskytnúť tieto usmernenia.
Pokiaľ ide o určenie účelu dotknutého tovaru, treba zohľadniť všetky skutočnosti, ktoré by umožňovali preukázať, že dotknutý tovar sa skladuje s cieľom predávať ho v členskom štáte, na území ktorého je vyobrazenie umiestnené na tovare chránené autorským právom, bez súhlasu nositeľa tohto práva.
Pokiaľ ide o tieto skutočnosti, vzdialenosť medzi miestom skladovania a miestom predaja síce môže byť nepriamym dôkazom toho, že dotknutý tovar je určený na predaj v tomto mieste predaja, ale tento dôkaz sám osebe nemôže byť rozhodujúci. Môže sa ale zohľadniť v konkrétnej analýze všetkých skutočností, ktoré môžu byť relevantné, akými je okrem iného napríklad pravidelné zásobovanie obchodu tovarom pochádzajúcim z týchto skladov, účtovné údaje, objem predaja a objednávok vo vzťahu k objemu skladovaného tovaru alebo aj aktuálne kúpne zmluvy.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že článok 4 ods. 1 smernice 2001/29 sa má vykladať v tom zmysle, že obchodníkom vykonávané skladovanie tovaru, na ktorom sa nachádza vyobrazenie chránené autorským právom na území členského štátu skladovania, môže porušovať výlučné právo šírenia v zmysle tohto ustanovenia, keď tento obchodník ponúka bez povolenia nositeľa tohto autorského práva vo svojom obchode na predaj rovnaký tovar ako ten, ktorý skladuje, pod podmienkou, že skladovaný tovar je skutočne určený na predaj na území členského štátu, v ktorom je toto vyobrazenie chránené. Vzdialenosť medzi miestom skladovania a miestom predaja nemôže byť sama osebe rozhodujúcou skutočnosťou na určenie toho, či je skladovaný tovar určený na predaj na území tohto členského štátu.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

Článok 4 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2001/29/ES z 22. mája 2001 o zosúladení niektorých aspektov autorských práv a s nimi súvisiacich práv v informačnej spoločnosti sa má vykladať v tom zmysle, že obchodníkom vykonávané skladovanie tovaru, na ktorom sa nachádza vyobrazenie chránené autorským právom na území členského štátu skladovania, môže porušovať výlučné právo šírenia v zmysle tohto ustanovenia, keď tento obchodník ponúka bez povolenia nositeľa tohto autorského práva vo svojom obchode na predaj rovnaký tovar ako ten, ktorý skladuje, pod podmienkou, že skladovaný tovar je skutočne určený na predaj na území členského štátu, v ktorom je toto vyobrazenie chránené. Vzdialenosť medzi miestom skladovania a miestom predaja nemôže byť sama osebe rozhodujúcou skutočnosťou na určenie toho, či je skladovaný tovar určený na predaj na území tohto členského štátu.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: švédčina.