CELEX: 62017CJ0670
Žalba
Europski fond za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP)
Komponenta za smjernice
Smanjenje financijske potpore
Uredba (EZ) br. 1260/1999
Operativni program
Financijski ispravci
Članak 39.
Pravna osnova
Prijelazne odredbe

Svojom žalbom Helenska Republika zahtijeva ukidanje presude Općeg suda Europske unije od 19. rujna 2017., Grčka/Komisija (T‑327/15, neobjavljena; u daljnjem tekstu: pobijana presuda,
EU:T:2017:631
), kojom je taj sud odbio njezinu tužbu za poništenje Provedbene odluke Komisije C(2015) 1936
final
od25. ožujka 2015. o primjeni financijskih ispravaka na Komponentu za smjernice potpore EFSJP‑a za operativni program CCI 2000GR061PO021 (Grčka – Cilj 1 – Ruralna obnova) (u daljnjem tekstu: sporna odluka).
Pravni okvir
Uredba (EU) br. 1260/1999
Uredba Vijeća (EZ) br. 1260/1999 od 21. lipnja 1999. o utvrđivanju općih odredaba o strukturnim fondovima (
SL 1999., L 161, str. 1
.), u članku 39., naslovljenom „Financijski ispravci”, određuje:
„1.   Države članice u prvom stupnju snose odgovornost za istraživanje nepravilnosti, djelovanje na osnovi dokaza o bilo kakvoj velikoj promjeni koja utječe na prirodu ili uvjete provedbe ili kontrole pomoći i odgovornost za izvršavanje potrebnih financijskih ispravaka.
Država članica izvršava potrebne financijske ispravke u vezi s pojedinačnom ili sustavnom nepravilnošću. Ispravci koje izvršava država članica sastoje se u ukidanju cjelokupnog ili dijela doprinosa Zajednice. Države članice tako oslobođena sredstva Zajednice mogu ponovno koristiti za predmetnu pomoć, poštujući modalitete koji se određuju u skladu s člankom 53. stavkom 2.
2.   Ako Komisija nakon potrebnih provedenih provjera zaključi:
(a)
da država članica ne postupa sukladno obvezama koje je dužna izvršiti sukladno stavku 1.
ili
(b)
čitava operacija ili njezin dio ne opravdava ni dio doprinosa iz fondova ni cjelokupni taj doprinos
ili
(c)
da postoje ozbiljne manjkavosti u sustavima upravljanja ili kontrole koje bi mogle dovesti do sustavnih nepravilnosti,
Komisija suspendira predmetna međuplaćanja te, uz obrazloženje, zahtijeva da država članica dostavi svoje komentare i, ovisno o slučaju, u predviđenom roku izvrši eventualne ispravke.
Ako država članica ne prihvaća Komisijine primjedbe, državu se članicu poziva na saslušanje pred Komisijom, na kojem obje strane u suradnji utemeljenoj na partnerstvu nastoje postići dogovor u pogledu primjedbi i zaključaka koje iz njih treba izvući.
3.   Komisija po isteku roka koji je odredila može, ako dogovor nije postignut i država članica nije izvršila ispravke te uzimajući u obzir eventualne komentare države članice, u roku od tri mjeseca odlučiti:
(a)
smanjiti plaćanje na račun navedeno u članku 32. stavku 2.;
ili
(b)
izvršiti potrebne financijske ispravke potpunim ili djelomičnim ukidanjem doprinosa iz fondova predmetnoj pomoći.
Komisija pri odlučivanju o visini iznosa ispravka uzima u obzir, sukladno načelu proporcionalnosti, prirodu nepravilnosti ili promjene te opseg i financijske implikacije nedostataka pronađenih u sustavima upravljanja ili kontrole države članice.
U slučaju da se ne donese odluka o izvršenju mogućnosti iz točke (a) ili (b), odmah prestaje suspenzija međuplaćanja.
4.   Svaki iznos koji je neopravdano primljen te čiji povrat treba osigurati uplaćuje se natrag Komisiji, zajedno sa zateznim kamatama.
5.   Ovaj se članak primjenjuje ne dovodeći u pitanje članak 32.” [neslužbeni prijevod]
Uredba (EU) br. 1290/2005
Uredba Vijeća (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike (
SL 2005., L 209, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 44.) u svojem članku 40. naslovljenom „Izdaci iz Komponente za smjernice [Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP)]” propisuje:
„1.   Komisija najkasnije do 31. prosinca 2010. automatski opoziva izdvojena sredstva za financiranje mjera ruralnog razvoja iz Komponente za smjernice EFSJP‑a na temelju odluke Komisije donesene između 1. siječnja 2000. i 31. prosinca 2006., za koje Komisija nije primila dokumente potrebne za zaključenje pomoći do isteka roka za podnošenje konačnog izvješća, pri čemu države članice moraju vratiti neopravdano primljene iznose. Dokumenti potrebni za zaključenje pomoći su izjava o izdacima u vezi s plaćanjem preostalog iznosa, završno izvješće o provedbi i izjava predviđena člankom 38. stavkom 1. točkom (f) [Uredbe br. 1260/1999].
2.   Iznosi za operacije ili programe koji su predmet sudskog postupka ili upravne žalbe sa suspenzivnim učinkom predviđenim zakonodavstvom države članice isključeni su iz izračuna iznosa u vezi s automatskim prestankom preuzetih obveza kako je predviđeno u stavku 1.”
Uredba (EZ) br. 1083/2006
Članak 1., naslovljen „Predmet”, Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 od 11. srpnja 2006. o utvrđivanju općih odredaba o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu i Kohezijskom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1260/1999 (
SL 2006., L 210, str. 25
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 120.) u svojem prvom stavku određuje:
„Ovom se Uredbom utvrđuju opća pravila koja uređuju Europski fond za regionalni razvoj (EFRR), Europski socijalni fond (ESF) (dalje u tekstu: strukturni fondovi) i Kohezijski fond, ne dovodeći u pitanje posebne odredbe utvrđene [Uredbom (EZ) br. 1080/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o Europskom fondu za regionalni razvoj i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1783/1999 (
SL 2006., L 210, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 109.), Uredbom (EZ) br. 1081/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o Europskom socijalnom fondu i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1784/1999 (
SL 2006., L 210, str. 12
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 69.), i Uredbom Vijeća (EZ) br. 1084/2006 od 11. srpnja 2006. o osnivanju Kohezijskog fonda i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1164/94 (
SL 2006., L 210, str. 79
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 174.)].”
Članak 105. Uredbe br. 1083/2006, naslovljen „Prijelazne odredbe”, glasi:
„1.   Ova Uredba ne utječe na nastavak ili izmjenu, uključujući potpuno ili djelomično ukidanje, pomoći koju sufinanciraju strukturni fondovi ili projekta koji sufinancira Kohezijski fond i koji odobrava Komisija na osnovi [Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2052/88 od 24. lipnja 1988. o zadacima strukturnih fondova i njihovoj učinkovitosti te međusobnoj koordinaciji njihovih aktivnosti međusobno te projektima Europske investicijske banke i drugih postojećih financijskih instrumenata (
SL 1988., L 185, str. 9
.) [neslužbeni prijevod], Uredbe Vijeća (EEZ) br. 4253/88 od 19. prosinca 1988. o utvrđivanju odredbe za provedbu Uredbe (EEZ) br. 2052/88 u pogledu koordiniranja aktivnosti različitih strukturnih fondova među njima samima te s projektima Europske investicijske banke i drugih postojećih financijskih instrumenata (
SL 1988., L 374, str. 1
.) [neslužbeni prijevod], Uredbe Vijeća (EZ) br. 1164/94 od 16. svibnja 1994. o uspostavi Kohezijskoga fonda (
SL 1994., L 130, str. 1
.) [neslužbeni prijevod] i Uredbe br. 1260/1999] ili na osnovi drugog zakonodavstva koje se na dan 31. prosinca 2006. primjenjuje na predmetnu pomoć, te koje se posljedično i nakon tog primjenjuje na predmetnu pomoć ili predmetne projekte sve do njihova zaključenja.
2.   Pri donošenju odluke o operativnim programima, Komisija uzima u obzir pomoć koju sufinanciraju strukturni fondovi ili projekt[e] koj[e] sufinancira Kohezijski fond, a koje je Vijeće ili Komisija odobrila prije stupanja na snagu ove Uredbe i koji imaju financijske posljedice tijekom razdoblja obuhvaćenog navedenim operativnim programima.
3.   Odstupajući od članka 31. stavka 2., članka 32. stavka 4. i članka 37. stavka 1. [Uredbe br. 1260/1999], za djelomične iznose, izdvojene za pomoć koju sufinanciraju EFRR ili ESF, a koje Komisija odobri od 1. siječnja 2000. do 31. prosinca 2006. i za koje Komisiji nije dostavljena ovjerena izjava o stvarno plaćenim izdacima, završno izvješće o provedbi i izjava iz članka 38. stavka 1. točke (f) navedene Uredbe u roku 15 mjeseci od konačnog datuma prihvatljivosti izdataka koji je utvrđen odlukom o dodjeli doprinosa iz fondova, Komisija automatski opoziva izdvajanje najkasnije 6 mjeseci od navedenog roka, i traži povrat nepropisno plaćenih sredstava.
Iznosi koji se odnose na operacije ili programe koji su djelomično suspendirani zbog sudskih postupaka ili upravnih žalbi sa suspenzivnim učinkom ne uključuju se u izračun iznosa za koje se automatski opoziva izdvajanje.”
U članku 107. Uredbe br. 1083/2006 naslovljenom „Stavljanje izvan snage” određuje se:
„Ne dovodeći u pitanje odredbe utvrđene u članku 105. stavku 1. ove Uredbe, [Uredba br. 1260/1999] ovime se stavlja izvan snage od 1. siječnja 2007.
Upućivanje na Uredbu stavljenu izvan snage tumači se kao upućivanje na ovu Uredbu.”
Uredba (EU) br. 1303/2013
Uredba (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe br. 1083/2006 (
SL 2013., L 347, str. 320
. i ispravak
SL 2016., L 200, str. 140
.) u svojem članku 152. naslovljenom „Prijelazne odredbe” određuje:
„1.   Ova Uredba ne utječe na nastavak ni na izmjenu, kao ni na potpuno ili djelomično ukidanje pomoći koju je Komisija odobrila na temelju [Uredbe br. 1083/2006] ili bilo kojeg drugog zakona koji se primjenjuje na tu pomoć na dan 31. prosinca 2013. Ta Uredba i drugo mjerodavno zakonodavstvo se dosljedno primjenjuju nakon 31. prosinca 2013. na tu pomoć ili dotične operacije do njihova zaključenja. Za potrebe ovog stavka, pomoć obuhvaća operativne programe i velike projekte.
2.   Zahtjevi za primanje pomoći podneseni ili odobreni u skladu s [Uredbom br. 1083/2006] ostaju valjani.
3.   Ako se država članica koristi mogućno[šću] iz članka 123. stavka 3., može predati zahtjev Komisiji da upravljačko tijelo obavlja funkcije tijela za ovjeravanje odstupajući od članka 59. stavka 1. točke (b) [Uredbe br. 1083/2006] za odgovarajuće operativne programe koji se provode na temelju [Uredbe br. 1083/2006]. Uz zahtjev se prilaže procjena koju je izvršilo revizorsko tijelo. Komisija na temelju informacija koje je na raspolaganje stavilo revizorsko tijelo i iz vlastitih revizija sa sigurnošću utvrdi da sustavi upravljanja i kontrole tih operativnih programa učinkovito funkcioniraju i da upravljačko tijelo, koje obavlja funkcije tijela za ovjeravanje, neće dovesti u pitanje njihovo funkcioniranje, obavješćuje državu članicu o svojoj suglasnosti u roku od dva mjeseca od datuma primitka zahtjeva.”
Okolnosti spora i sporna odluka
Okolnosti spora koje su izložene u točkama 1. do 15. pobijane presude za potrebe ovog postupka mogu se sažeti na sljedeći način.
Dopisom od 31. ožujka 2011., grčka tijela su u skladu s člankom 38. stavkom 1. točkom (f) Uredbe br. 1260/1999 Komisiji dostavila izjavu u zaključenju operativnog programa CCI 2000GR061PO021 (Grčka – Cilj 1 – Ruralna obnova) (u daljnjem tekstu: predmetni operativni program) za razdoblje od 2000. do 2006. Toj je izjavi koja je imala za svrhu osigurati da Helenska Republika od Europske unije ishodi financijsku potporu, među ostalim, bilo priloženo završno izvješće o provedbi, iz članka 37. te uredbe, u vezi s predmetnim operativnim programom.
Dopisom od 2. kolovoza 2011., Komisija je pozvala grčka tijela da joj u roku od deset dana dostave dodatne informacije u vezi s izjavom o zaključenju predmetnog operativnog programa te ih je izvijestila da bi nakon što ocijeni sadržaj te izjave, mogla pokrenuti postupak predviđen člankom 39. Uredbe br. 1260/1999. Ta su joj tijela tražene informacije dostavila u dopisu od 5. kolovoza 2011.
Dopisom od 24. svibnja 2012., Komisija je izvijestila grčka tijela da je prihvaćeno završno izvješće o provedbi u vezi s predmetnim operativnim programom.
Dana 3. siječnja 2013., Komisija je pozvala grčka tijela da se u roku od dva mjeseca izjasne prihvaćaju li primjenu financijskog ispravka u ukupnom iznosu od 94465089,65 eura, koji odgovara razlici između iznosa uplata u sklopu EFSJP‑a i iznosa doprinosa koji se odobrava u sklopu tog fonda za predmetni operativni program. Ta je institucija dodala da će ako se u tom roku ne postigne dogovor nastaviti s procjenom izdataka nastalih grčkim tijelima te da bi mogla odrediti financijske ispravke čiji bi iznos, izračunan na temelju svih podataka koje su ta tijela dostavila, mogao dostići 211582686,65 eura, ne uzimajući pritom u obzir ispravke o kojima su grčka tijela već odlučila.
Dopisom od 5. ožujka 2013., grčka su tijela izvijestila Komisiju da se ne slažu s iznosima navedenima u prethodnoj točki zato što su već donijela kontrolne mjere i odgovarajuće korektivne mjere, tako da bi bilo kakav dodatni financijski ispravak doveo do određivanja dvostrukog ispravka. Ta su tijela navela i da je ukupni iznos financijskih ispravaka koji su primijenjeni na cjelokupni predmetni operativni program dosezao 143206588,48 eura, što je odgovaralo financiranju sredstvima Unije u iznosu od 108308798,38 eura.
Dopisom od 8. ožujka 2013., grčka su tijela ponovno potvrdila da su donijela odgovarajuće korektivne mjere u svim područjima u kojima su utvrđene nepravilnosti.
Dana 17. srpnja 2013., nakon ponovne ocjene iznosa doprinosa koji se odobrava u sklopu EFSJP‑a za predmetni operativni program, Komisija je pozvala grčka tijela da se u roku od dva mjeseca izjasne prihvaćaju li primjenu financijskog ispravka u ukupnom iznosu od 30472624,09 eura, koji odgovara razlici između iznosa uplata u sklopu EFSJP‑a i iznosa navedenog doprinosa. Komisija je dodala da će ako se u tom roku ne postigne dogovor s grčkim tijelima nastaviti s procjenom prihvatljivosti izdataka nastalih tim tijelima te da bi mogla primijeniti financijske ispravke čiji bi iznos, izračunan na temelju svih podataka koje su ta tijela dostavila, mogao dostići 116487848,75 eura, ne uzimajući pritom u obzir ispravke o kojima su ta tijela već odlučila.
Dopisom od 19. rujna 2013., grčka su tijela ponovno osporila te iznose. Ona su, osim toga, 13. i 14. siječnja 2014. Komisiji dostavila dodatne informacije koje je Komisija od njih zahtijevala 13. rujna 2013.
Dana 27. svibnja 2014. u Komisijinim prostorijama održano je saslušanje, a grčka su tijela dodatne informacije dostavila 20. lipnja 2014.
Dopisom od 11. srpnja 2014., Komisija je grčkim tijelima dostavila zapisnik sa saslušanja od 27. svibnja 2014. te je od njih zahtijevala da joj u roku od dva mjeseca dostave nove dodatne informacije. Dana 5. rujna 2014. Komisija je produžila taj rok. Grčka su tijela zatražene informacije dostavila 26. rujna 2014.
Dopisom od 13. veljače 2015., Komisija je grčka tijela upoznala sa svojim konačnim stajalištem o financijskim posljedicama koje proizlaze iz pregleda dokumenata koje su dostavila ta tijela, to jest o isključivanju iz financiranja Unije u sklopu EFSJP‑a iznosa u visini od 72105592,41 eura.
Spornom odlukom Komisija je iz financiranja Unije isključila neke izdatke koji su za Helensku Republiku nastali u sklopu EFSJP‑a, Komponente za smjernice, za razdoblje od 2000. do 2006. u iznosu od 72105592,41 eura.
Postupak pred Općim sudom i pobijana presuda
Zahtjevom podnesenom tajništvu Općeg suda 2. lipnja 2015. Helenska Republika je podnijela tužbu protiv sporne odluke u prilog kojoj je istaknula četiri tužbena razloga od kojih se, prvi, temelji na nepostojanju pravne osnove za spornu odluku, drugi, na Komisijinoj nenadležnosti
ratione temporis
za donošenje navedene odluke i na bitnoj povredi postupka, povredi prava na saslušanje i povredi prava obrane, treći, na povredi načelâ pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja i, četvrti, na povredi načela
ne bis in idem
i načela proporcionalnosti.
Opći sud je u pobijanoj presudi odbio te tužbene razloge i, slijedom toga, u potpunosti odbio tužbu Helenske Republike.
Kad je riječ o, konkretno, prvom dijelu prvog tužbenog razloga, koji se temelji na nepostojanju pravne osnove za spornu odluku zato što je članak 39. Uredbe br. 1260/1999 stavljen izvan snage prije donošenja te odluke, Opći sud je osobito u točkama 23. do 34. pobijane presude naveo sljedeće:
„23   Uredbom br. 1083/2006 je u skladu s njezinim člankom 107. stavkom 1. od 1. siječnja 2007. stavljena izvan snage Uredba br. 1260/1999. U skladu s njezinim člankom 1. stavkom 1., Uredba br. 1083/2006 primjenjuje se na [EFRR], na [ESF] i na Kohezijski fond. Međutim, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 6. potonje uredbe, instrumente koji pružaju potporu za ruralni razvoj, to jest [Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR)], koji je zamijenio EFSJP, Komponentu za smjernice, i za područje ribarstva, to jest Europski fond za ribarstvo (EFR), trebalo bi uključiti u instrumente u okviru zajedničke poljoprivredne politike i zajedničke ribarstvene politike te ih uskladiti s onima u okviru kohezijske politike. S tim u vezi su Uredbom br. 1290/2005, kao što to proizlazi iz njezine uvodne izjave 1. i članka 1., ustanovljena dva europska poljoprivredna fonda: Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP), za financiranje tržišnih i drugih mjera, i EPFRR, za financiranje programa ruralnog razvoja.
24   Međutim, članak 105. stavak 1. Uredbe br. 1083/2006 naslovljen ,Prijelazne odredbe’ određuje da ,[ta] Uredba ne utječe na nastavak ili izmjenu, uključujući potpuno ili djelomično ukidanje, pomoći koja se sufinancira iz strukturnih fondova ili projekta koji se sufinancira iz Kohezijskog fonda i koji odobrava Komisija na osnovi […] [među ostalim Uredbe] br. 1260/1999 ili na osnovi ostalog zakonodavstva koje se na dan 31. prosinca 2006. primjenjuje na tu pomoć te koje se posljedično i nakon tog primjenjuje na tu pomoć ili predmetne projekte sve do njihova zaključenja’.
25   Osim toga, člankom 105. stavkom 2. Uredbe br. 1083/2006 propisano je da,[p]ri donošenju odluke o operativnim programima, Komisija uzima u obzir pomoć koju sufinanciraju strukturni fondovi ili projekt[e] koj[e] sufinancira Kohezijski fond, a koje je Vijeće ili Komisija odobrila prije stupanja na snagu ove Uredbe i koji imaju financijske posljedice tijekom razdoblja obuhvaćenog navedenim operativnim programima’.
26   Iz toga proizlazi da članak 105. stavak 2. Uredbe br. 1083/2006 ima za cilj uspostaviti prijelazni režim za strukturne fondove koji su bili odobreni na temelju propisa Unije koji je bio na snazi do 31. prosinca 2006., koji su nastavljeni nakon tog datuma i koji će biti zaključeni naknadno (presuda od 21. rujna 2016., Komisija/Španjolska,
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
, t.
94.
).
27   Drugim riječima, Uredba br. 1260/1999 stavljena je izvan snage Uredbom br. 1083/2006, ali se, u skladu s člankom 105. stavkom 1. i člankom 107. stavkom 1. potonje, Uredba br. 1260/1999 i dalje primjenjuje na prijašnje operativne programe (presuda od 22. rujna 2011., Španjolska/Komisija,
T‑67/10
, neobjavljena,
EU:T:2011:518
, t.
6.
).
28   Prijelazni režim [predviđen] člankom 105. stavkom 2. Uredbe br. 1083/2006 tiče se materijalnopravnih pravila koja se primjenjuju na prijašnje operativne programe, kao što uostalom i proizlazi iz korištenja izraza ,pomoć’ i ,projekt’ u navedenom članku, kao i iz sadržaja njegovih stavaka 2. i 3. S druge strane, taj se prijelazni režim ne odnosi na pravila procesne naravi, u skladu s načelom prema kojem se pravila postupka neposredno primjenjuju (presuda od 21. rujna 2016., Komisija/Španjolska,
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
, t.
92.
i
95.
).
[…]
34   Iz toga proizlazi da su Uredbom br. 1083/2006, na temelju njezina članka 105. stavka 1., ostale na snazi materijalnopravne odredbe članka 39. Uredbe br. 1260/1999, to jest one kojima se definira uloga i utvrđuju međusobna prava i obveze države članice i Komisije u okviru postupka koji se primjenjuje u slučaju nepravilnosti utvrđene prilikom financijske kontrole pomoći iz EFSJP‑a.”
Zahtjevi stranaka pred Sudom
Helenska Republika od Suda zahtijeva da:
–
ukine pobijanu presudu;
–
poništi spornu odluku u skladu s tužbenim zahtjevima iz prvostupanjskog postupka, i
–
naloži Komisiji snošenje troškova prvostupanjskog i žalbenog postupka.
Komisija od Suda zahtijeva da:
–
odbije žalbu i
–
naloži žalitelju snošenje troškova.
O žalbi
U prilog svojoj žalbi Helenska Republika ističe pet žalbenih razloga od kojih se, prvi, temelji na pogrešnom tumačenju i primjeni prijelaznih odredbi uredaba br. 1083/2006 i 1303/2013, u vezi s odredbama Uredbe br. 1290/2005, pogrešci koja se tiče prava kao i nepotpunom i pogrešnom obrazloženju pobijane presude, drugi, na pogrešnom tumačenju i primjeni članka 39. Uredbe br. 1260/1999 kao i na proturječnom i nepotpunom obrazloženju pobijane presude, treći, na pogrešnom tumačenju i nepravilnoj primjeni članaka 144. i 145. Uredbe br. 1303/2013 kao i na proturječnom i nepotpunom obrazloženju pobijane presude, četvrti, na pogrešnom tumačenju i primjeni načela pravne sigurnosti i zaštite legitimnih očekivanja i, peti, na nedostatnom obrazloženju od strane Općeg suda prigovora koji se odnose na neproporcionalnost primijenjenog financijskog ispravka.
Prvi žalbeni razlog
Argumentacija stranaka
Helenska Republika prigovara Općem sudu zbog toga što je presudio da je u spornoj odluci ispravno kao njezina pravna osnova naveden članak 39. Uredbe br. 1260/1999. U tom pogledu u biti tvrdi da je Opći sud u točkama 25. do 28. i 34. pobijane presude počinio pogrešku koja se tiče prava time što je smatrao da je izuzeće iz članka 105. stavka 1. Uredbe br. 1083/2006 uključivalo operativne programe iz Komponente za smjernice EFSJP‑a. Suprotno onome što se tvrdi u pobijanoj presudi, prijelazni režim za strukturne fondove, kako su definirani u članku 1. prvom stavku Uredbe br. 1083/2006, uspostavljen je isključivo člankom 105. stavkom 1., a ne člankom 105. stavkom 2. te uredbe. Opći sud se u točkama 25. i 28. pobijane presude pogrešno poziva na članak 105. stavak 2. te ga u točkama 26. i 27. te presude primjenjuje kako bi iz toga izveo konkretan zaključak za operativne programe iz Komponente za smjernice EFSJP‑a. Taj fond, na koji se primjenjuje Uredba br. 1290/2005, bio je isključen iz područja primjene članka 105. stavka 1. Uredbe br. 1083/2006. Izuzeće predviđeno člankom 107. te uredbe treba usko tumačiti i odnosi se isključivo na odredbe članka 105. stavka 1. te uredbe, a ne na odredbe članka 105. stavka 2. te uredbe. S tim u vezi točka 26. pobijane presude, u kojoj se navodi članak 105. stavak 2. Uredbe br. 1083/2006, unosi izmjenu u točku 94. presude od 21. rujna 2016., Komisija/Španjolska (
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
), u kojoj se navodi članak 105. stavak 1. te uredbe.
Budući da je mjera predviđena člankom 105. stavkom 3. Uredbe br. 1083/2006, kad je riječ o izdacima u sklopu Komponente za smjernice EFSJP‑a, izričito ugrađena u članak 40. Uredbe br. 1290/2005, Opći sud je u točki 28. pobijane presude pogrešno izveo zaključak na temelju članka 105. stavka 3. Uredbe br. 1083/2006.
Nakon što se Uredbom br. 1290/2005 pozabavio konkretnim pitanjima koja se tiču fondova u poljoprivrednom sektoru, zakonodavac Unije je, kao što to proizlazi iz naslova Uredbe br. 1083/2006, u cijelosti stavio izvan snage Uredbu br.1260/1999. Stoga Opći sud pogrešno izvodi suprotan zaključak u točkama 23. i 34. pobijane presude.
Prema mišljenju Komisije, prvi žalbeni razlog nije osnovan.
Navodi da je Opći sud pravilno ustanovio da je EFSJP u programskom razdoblju između 2000. i 2006. bio dio strukturnih fondova. Stoga je Komponenta za smjernice EFSJP‑a iste prirode i spada u istu kategoriju kao i strukturni fondovi. Međutim, Uredba br. 1083/2006 primjenjuje se isključivo na EFRR, ESF i na Kohezijski fond, dok je EPFRR, koji je zamijenio Komponentu za smjernice EFSJP‑a, uključen u mehanizme financiranja zajedničke poljoprivredne politike.
Stoga je Opći sud iz izričitog teksta članka 105. stavka 1. Uredbe br. 1083/2006 pravilno zaključio da se Uredba br. 1260/1999, iako je bila stavljena izvan snage Uredbom br. 1083/2006, i dalje primjenjuje na prijašnje operativne programe na temelju članka 105. stavka 1. Uredbe br. 1083/2006.
Ocjena Suda
U okviru prvog žalbenog razloga Helenska Republika u biti tvrdi da je Opći sud pogrešno potvrdio pozivanje na članak 39. Uredbe br. 1260/1999 kao pravne osnove za spornu odluku.
U skladu s člankom 107. stavkom 1. Uredbe br. 1083/2006, Uredba br. 1260/1999 stavljena je izvan snage od 1. siječnja 2007. Stoga se na dan donošenja sporne odluke ta odluka mogla temeljiti na članku 39. Uredbe br. 1260/1999 samo ako je na temelju posebnih odredaba produljena primjena tog članka.
S tim u vezi je Opći sud u točki 38. pobijane presude naveo da je članak 39. Uredbe br. 1260/1999 na temelju Uredbe br. 1083/2006 ostao na snazi do 31. prosinca 2013., u pogledu operativnih programa za razdoblje od 2000. do 2006., i da je ponovno zadržan na snazi počevši od 1. siječnja 2014. na temelju Uredbe br.1303/2013, u pogledu tih istih programa.
Naime, budući da je Uredba br. 1083/2006, čijim je člankom 105. stavkom 1. bilo predviđeno produljenje primjene Uredbe br. 1260/1999, i sama stavljena izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2014., mogućnost zasnivanja sporne odluke na članku 39. Uredbe br. 1260/1999 temeljila se na članku 152. stavku 1. Uredbe br. 1303/2013, kojim je produljenje primjene Uredbe br. 1083/2006 uvjetovano postojanjem „pomoći koju je Komisija odobrila na temelju [Uredbe br. 1083/2006] ili bilo kojeg drugog zakona koji se primjenjuje na tu pomoć na dan 31. prosinca 2013.”.
Ipak treba navesti da je člankom 105. stavkom 1. Uredbe br. 1083/2006 produljena primjena Uredbe br. 1260/1999 predviđena samo za „pomoć[…] koju sufinanciraju strukturni fondovi ili projekt[…] koji sufinancira Kohezijski fond”.
U tom pogledu treba zaključiti da Komponenta za smjernice EFSJP‑a ne spada ni u strukturne fondove, koji su definirani u članku 1. Uredbe br. 1083/2006 kao EFRR i ESF, ni u Kohezijski fond.
Opći sud ipak je smatrao da se članak 105. stavak 1. te uredbe može primijeniti na operativne programe financirane iz Komponente za smjernice EFSJP‑a za razdoblje od 2000. do 2006.
Međutim, primjena članka 105. stavka 1. Uredbe br. 1083/2006 na operativne programe sufinancirane iz Komponente za smjernice EFSJP‑a za razdoblje od 2000. do 2006. ne proizlazi ni iz teksta te odredbe ni iz teksta članka 105. stavka 2. te uredbe, a ni iz presude od 21. rujna 2016., Komisija/Španjolska (
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
).
Kao prvo, kao što je to nezavisni odvjetnik istaknuo u točki 36. svojeg mišljenja, obrazloženje Općeg suda u točkama 25. i 26. pobijane presude u pogledu članka 105. stavka 2. Uredbe br. 1083/2006 ne može dovesti u pitanje definiciju strukturnih fondova iz članka 1. Uredbe br. 1083/2006, a posljedično ni razgraničenje područja primjene članka 105. stavka 1. te uredbe.
Kao drugo, članak 105. stavak 2. Uredbe br. 1083/2006 primjenjuje se na „strukturne fondove” i „Kohezijski fond” ne mijenjajući pritom njihovu definiciju u odnosu na onu iz članka 1. Uredbe br. 1083/2006.
Kao treće, kad je riječ o presudi od 21. rujna 2016., Komisija/Španjolska (
C‑140/15 P
,
EU:C:2016:708
), nesporno je da se ona odnosila isključivo na Kohezijski fond koji je, za razliku od Komponente za smjernice EFSJP‑a, jasno ulazio u područje primjene članka 105. stavka 1. Uredbe br. 1083/2006.
Stoga je Opći sud širokom primjenom članka 105. stavka 1. Uredbe br. 1083/2006 na operativne programe sufinancirane iz Komponente za smjernice EFSJP‑a, i, prema tome, time što je smatrao da je Komisija spornu odluku pravilno temeljila na članku 39. Uredbe br. 1260/1999 za razdoblje od 2000. do 2006., počinio pogrešku koja se tiče prava.
Iz toga slijedi da prvi žalbeni razlog treba prihvatiti i da pobijanu presudu treba ukinuti a da pritom nije potrebno ispitati druge žalbene razloge.
Tužba pred Općim sudom
U skladu s prvim podstavkom članka 61. Statuta Suda Europske unije, Sud može, u slučaju ukidanja presude Općeg suda, konačno odlučiti o sporu ako to stanje postupka dopušta.
O tome je riječ u ovom predmetu. Stoga valja ispitati tužbu za poništenje sporne odluke koju je podnijela Helenska Republika.
Argumentacija stranaka
U prvom dijelu prvog tužbenog razloga istaknutog pred Općim sudom Helenska Republika u biti tvrdi da članak 105. stavak 1. Uredbe br. 1083/2006 nije primjenjiv na financiranje iz Komponente za smjernice EFSJP‑a za razdoblje od 2000. do 2006. Budući da se sporna odluka ne može temeljiti na članku 39. Uredbe br. 1260/1999, ona je pravno neosnovana te je stoga treba poništiti.
Komisija u biti odgovara da članak 105. stavak 1. Uredbe br. 1083/2006 izričito predviđa da na financiranje odobreno na temelju Uredbe br. 1260/1999 – „uključujući [njegovo ukidanje]” – ne utječe Uredba br. 1083/2006, „do [njegova] zaključenja”. Stoga se ta odredba odnosi na sve financiranje odobreno na temelju Uredbe br. 1260/1999.
Osim toga, budući da se navedena odredba odnosi na režim koji se primjenjuje na temelju Uredbe br. 1260/1999, ona se nužno mora primjenjivati na sve programe koji su odobreni za vrijeme važenja tog režima, nemijenjanjem njihove pravne osnove i pravnog okvira do njihova zaključenja. Tako je prema Komisijinu mišljenju Komponentu za smjernice EFSJP‑a trebalo uključiti u skupinu čiji su dio strukturni fondovi i Kohezijski fond „i sa sistemskog i sa teleološkog gledišta” kako bi zadržala svoj prvotni pravni okvir.
Ocjena Suda
Uvodno treba podsjetiti da, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, iako se na pravnu situaciju koja je nastala i u cijelosti okončana u skladu sa starim propisom u načelu i dalje primjenjuje taj propis, zakonodavcu je dopušteno da, među ostalim uz pomoć prijelaznih odredbi, odredi drukčije (vidjeti u tom smislu presudu od 7. studenoga 2013., Gemeinde Altrip i dr.,
C‑72/12
,
EU:C:2013:712
, t.
22.
i navedenu sudsku praksu).
Međutim, prijelazna pravila moraju se usko tumačiti (presuda od 2. rujna 2010., Kirin Amgen,
C‑66/09
,
EU:C:2010:484
, t.
33.
).
U ovom slučaju tekst članka 105. stavka 1. Uredbe br. 1083/2006 odnosi se, među ostalim, na ukidanje pomoći koju sufinanciraju strukturni fondovi ili projekta koji sufinancira Kohezijski fond. Kao što to proizlazi iz točke 38. ove presude, ti fondovi ne uključuju Komponentu za smjernice EFSJP‑a.
Prema sudskoj praksi Suda, pojedincu se mora prema načelu pravne sigurnosti u sklopu odredbe omogućiti upućenost u opseg obveza koje su propisane tom odredbom, osobito kada su moguće financijske posljedice (presuda od 6. rujna 2018., Češka Republika/Komisija,
C‑4/17 P
,
EU:C:2018:678
, t.
58.
).
Na temelju Komisijine argumentacije, u skladu s kojom pojam „strukturni fondovi” iz članka 105. stavka 1. Uredbe br. 1083/2006 ne bi trebalo definirati s obzirom na članak 1. te uredbe, nego na osnovi odredaba Uredbe br. 1260/1999, što bi za posljedicu imalo to da se taj pojam odnosi i na Komponentu za smjernice EFSJP‑a, predmetnoj bi se državi članici odredio financijski ispravak s financijskim posljedicama koje se iz teksta Uredbe br. 1083/2006 ne mogu nazrijeti.
Naime, s obzirom na to da autonomne pojmove prava Unije treba tumačiti imajući na umu kontekst propisa u kojem se koriste i ciljeve koji se nastoje postići tim propisom (presuda od 15. studenoga 2018., BTA Baltic Insurance Company,
C‑648/17
,
EU:C:2018:917
, t.
31.
), treba zaključiti da, u nedostatku izričitog upućivanja u članku 105. Uredbe br. 1083/2006 na širu definiciju „strukturnih fondova” u okviru Uredbe br. 1260/1999 nego što je ona u okviru Uredbe br. 1083/2006, puka činjenica da se tom odredbom utvrđuju „prijelazne odredbe”, kao što to proizlazi iz njezina naslova, ne dovodi do toga da se, suprotno onomu što tvrdi Komisija, pojmovi koji se u njoj koriste isključuju iz njihove definicije u Uredbi br. 1083/2006 čiji su dio.
S obzirom na prethodna razmatranja, treba zaključiti da članak 105. stavak 1. Uredbe br. 1083/2006 nije primjenjiv na financiranje iz Komponente za smjernice EFSJP‑a za razdoblje od 2000. do 2006. Budući da se sporna odluka ne može temeljiti na članku 39. Uredbe br. 1260/1999, ona je pravno neosnovana te je stoga treba poništiti a da pritom nije potrebno ispitati drugi dio prvog tužbenog razloga kao i ostale tužbene razloge koje je Helenska Republika istaknula pred Općim sudom.
Troškovi
Na temelju članka 184. stavka 2. Poslovnika Suda, kad je žalba osnovana i Sud sâm konačno odluči u sporu, Sud odlučuje o troškovima.
U skladu s člankom 138. stavkom 1. istog poslovnika, koji se na temelju članka 184. stavka 1. tog poslovnika primjenjuje na žalbeni postupak, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Budući da je Helenska Republika uspjela u žalbenom postupku i da je tužba pred Općim sudom prihvaćena, sukladno zahtjevu Helenske Republike Komisiji valja naložiti snošenje, osim vlastitih troškova, i onih koji su Helenskoj Republici nastali i u prvostupanjskom i u žalbenom postupku.

Slijedom navedenog, Sud (prvo vijeće) proglašava i presuđuje:

1.
Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 19. rujna 2017., Grčka/Komisija (
T‑327/15
, neobjavljena,
EU:T:2017:631
).

2.
Poništava se Provedbena odluka Komisije C(2015) 1936
final
od 25. ožujka 2015. o primjeni financijskih ispravaka na Komponentu za smjernice potpore EFSJP‑a za operativni program CCI 2000GR061PO021 (Grčka – Cilj 1 – Ruralna obnova).

3.
Europskoj komisiji nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i onih koji su Helenskoj Republici nastali i u prvostupanjskom i u žalbenom postupku.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: grčki