CELEX: 62021CJ0815
Odvolanie
Hospodárska súťaž
Článok 102 ZFEÚ
Zneužitie dominantného postavenia
On‑line predaj
Nariadenie (ES) č. 773/2004
Článok 2 ods. 1
Rozhodnutie Európskej komisie o začatí vyšetrovania
Územná pôsobnosť vyšetrovania
Vylúčenie Talianska
Rozdelenie právomocí medzi Komisiu a orgány hospodárskej súťaže členských štátov
Nariadenie (ES) č. 1/2003
Článok 11 ods. 6
Zbavenie vnútroštátnych orgánov hospodárskej súťaže ich právomoci
Ochrana pred súbežnými konaniami vedenými orgánmi hospodárskej súťaže členských štátov a Komisiou
Žaloba o neplatnosť
Akt, ktorý nie je možné napadnúť žalobou
Akt, ktorý nevyvoláva právne účinky vo vzťahu k tretím stranám
Prípravný akt
Neprípustnosť

Amazon.com  Inc.,  Amazon  Services  Europe  Sàrl,  Amazon  EU  Sàrl a Amazon  Europe  Core  Sàrl  (ďalej  spoločne  len  „Amazon“)  svojím  odvolaním  navrhujú  zrušenie  uznesenia  Všeobecného  súdu  Európskej  únie  zo  14. októbra  2021,  Amazon.com a i./Komisia  (T‑19/21,  ďalej  len  „napadnuté  uznesenie“,  EU:T:2021:730),  ktorým  tento  súd  zamietol  ich  žalobu o čiastočné  zrušenie  rozhodnutia  Komisie  C(2020) 7692  final z 10. novembra  2020 o začatí  konania  podľa  článku 102 ZFEÚ  vo  veci  AT.40703  Amazon – Buy  Box  (ďalej  len  „sporné  rozhodnutie“)  ako  neprípustnú.

Právny rámec

Nariadenie

(ES)

č.
1/2003
Odôvodnenia  17 a 32  nariadenia  Rady  (ES)  č. 1/2003  zo  16. decembra  2002 o vykonávaní  pravidiel  hospodárskej  súťaže  stanovených v článkoch  [101] a [102 ZFEÚ]  (Ú. v. EÚ L 1,  2003,  s. 1;  Mim.  vyd.  08/002,  s. 205)  stanovujú:
„(17)      Ak  sa  majú  súťažné  pravidlá  uplatňovať  jednotne a súčasne  sa  má  sieť  spravovať  čo  možno  najlepším  spôsobom,  je  dôležité,  aby  sa  dodržalo  pravidlo,  že  orgány  hospodárskej  súťaže  členských  štátov  automaticky  stratia  svoju  právomoc,  ak  [Európska  k]omisia  začne  konanie.  Ak  orgán  hospodárskej  súťaže  členského  štátu  už  koná v prípade a Komisia  zamýšľa  začať  konanie,  musí  sa  snažiť  urobiť  to  čo  najskôr.  Pred  začatím  konania  by  Komisia  mala  konzultovať s príslušným  vnútroštátnym  orgánom.
…
(32)      Malo  by  sa  potvrdiť  právo  príslušných  podnikov  na  vypočutie  pred  Komisiou.  Tretie  strany,  ktorých  záujmy  môžu  byť  rozhodnutím  dotknuté,  by  mali  mať  možnosť  predložiť  vopred  svoje  vyjadrenia a prijaté  rozhodnutia  by  mali  byť  širšie  publikované.  Pri  zabezpečení  práva  obhajoby  príslušných  podnikov,  najmä  práva  na  prístup k dokumentácii  je  dôležité,  aby  bolo  chránené  obchodné  tajomstvo.  Podobne  by  mala  byť  zaručená  dôvernosť  vymieňaných  informácií.“
Článok 11  ods. 6  tohto  nariadenia  stanovuje:
„Ak  Komisia  začne  konanie  týkajúce  sa  prijatia  rozhodnutia  podľa  kapitoly III,  zbavuje  tým  orgány  hospodárskej  súťaže  členských  štátov  ich  práva  na  uplatňovanie  článkov  [101 a 102 ZFEÚ].  Ak  orgány  hospodárskej  súťaže  členských  štátov  už  konajú v prípade,  Komisia  začne  konanie  len  po  konzultácii s týmito  vnútroštátnymi  orgánmi  hospodárskej  súťaže.“

Nariadenie

č.
773/2004
Podľa  odôvodnenia  10  nariadenia  Komisie  (ES)  č. 773/2004  zo  7. apríla  2004,  ktoré  sa  týka  vedenia  konania  Komisiou  podľa  článkov  [101 a 102 ZFEÚ]  (Ú. v. EÚ L 123,  2004,  s. 18;  Mim.  vyd.  08/003,  s. 81),  zmeneného  nariadením  Komisie  (ES)  č. 622/2008 z 30. júna  2008  (Ú. v. EÚ L 171,  2008,  s. 3)  (ďalej  len  „nariadenie  č. 773/2004“):
„S cieľom  dodržiavať  práva  na  obranu  podnikov,  musí  Komisia  pred  prijatím  rozhodnutia  priznať  dotknutým  stranám  právo  vypočuť  ich“.
Článok 2  ods. 1  nariadenia č. 773/2004  stanovuje:
„Komisia  môže  rozhodnúť  začať  konanie s cieľom  prijať  rozhodnutie  podľa  kapitoly III  nariadenia  [č. 1/2003]  kedykoľvek,  avšak  najneskôr k dátumu,  keď  vydá  predbežné  posúdenie  uvedené v článku 9  ods. 1  daného  nariadenia,  vyhlásenie o námietkach  alebo  žiadosť,  aby  strany  vyjadrili  svoj  záujem  zapojiť  sa  do  rozhovorov o urovnaní,  alebo k dátumu  uverejnenia  oznámenia  podľa  článku 27  ods. 4  daného  nariadenia,  podľa  toho,  ktorý z týchto  úkonov  nastane  skôr.“

Okolnosti predchádzajúce sporu
Okolnosti  predchádzajúce  sporu  sú  uvedené v bodoch 1  až  5  napadnutého  uznesenia  takto:
„1      Žalobkyne…  sú  súčasťou  podniku  Amazon.  Amazon  pôsobí  predovšetkým  na  internete a vykonáva  najmä  činnosti  maloobchodného  on‑line  predaja a poskytovania  rôznych  on‑line  služieb.
2      Dňa  10. novembra  2020  Európska  komisia  prijala  [sporné  rozhodnutie].
3      Podľa  názoru  Komisie  by  niektoré  obchodné  praktiky  podniku  Amazon  mohli  umelo  zvýhodňovať  jej  vlastné  ponuky  maloobchodného  predaja a ponuky  predajcov v rámci  jej  internetového  obchodu,  ktorí  využívajú  logistické a dodacie  služby  podniku  Amazon.
4      Komisia  sa  domnievala,  že  ak  by  sa  predmetná  prax  preukázala,  mohla  by  byť v rozpore s článkom 102 ZFEÚ.
5      V [spornom]  rozhodnutí  Komisia  tvrdila,  že  vyšetrovanie  sa  bude  vzťahovať  na  celý  Európsky  hospodársky  priestor  (EHP), s výnimkou  Talianska,  čo v tlačovej  správe,  ktorá  sprevádzala  prijatie  uvedeného  rozhodnutia,  odôvodnila  skutočnosťou,  že  taliansky  orgán  hospodárskej  súťaže  začal v apríli  2019  vyšetrovať  čiastočne  podobné  problémy,  pričom  sa  sústredil  na  taliansky  trh.“

Konanie na Všeobecnom súde a napadnuté uznesenie
Návrhom  podaným  do  kancelárie  Všeobecného  súdu  19. januára  2021  podal  Amazon  žalobu o čiastočné  zrušenie  sporného  rozhodnutia v rozsahu, v akom  vylučuje  Taliansko z pôsobnosti  vyšetrovania a z právnych  dôsledkov  článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003.
Samostatným  podaním  doručeným  do  kancelárie  Všeobecného  súdu  29. marca 2021  Komisia  vzniesla  voči  tejto  žalobe  námietku  neprípustnosti,  pričom  tvrdila  najmä,  že  sporné  rozhodnutie  nepredstavuje  napadnuteľný  akt v zmysle  článku 263 ZFEÚ,  keďže  nevyvoláva  záväzné  právne  účinky  spôsobilé  ovplyvniť  záujmy  podniku  Amazon  tým,  že  podstatným  spôsobom  mení  jeho  právne  postavenie.  Amazon  predložil  svoje  pripomienky k tejto  námietke  neprípustnosti  14. mája  2021.
Napadnutým  uznesením  Všeobecný  súd  zamietol  žalobu  podniku  Amazon  ako  neprípustnú z toho  dôvodu,  že  sporné  rozhodnutie  vyvoláva  iba  účinky  vlastné  procesnému  aktu, a teda  neovplyvňuje  právne  postavenie  podniku  Amazon s výnimkou  jeho  procesného  postavenia.
Okrem  toho  Všeobecný  súd  podľa  článku 144  ods. 3  svojho  rokovacieho  poriadku  rozhodol,  že  nie  je  potrebné  rozhodnúť o návrhoch  na  vstup  vedľajšieho  účastníka  do  konania,  vrátane  návrhu,  ktorý  podal  Autorità  Garante  della  Concorrenza e del  Mercato  (Úrad  na  ochranu  hospodárskej  súťaže a dodržiavanie  pravidiel  trhu,  Taliansko)  (ďalej  len  „AGCM“).

Konanie na Súdnom dvore a návrhy účastníkov konania
Podaním  doručeným  do  kancelárie  Súdneho  dvora  21. decembra  2021  podal  Amazon  toto  odvolanie.
Podaním  doručeným  13. apríla  2022  AGCM  podal  na  základe  článku 40  druhého  odseku  Štatútu  Súdneho  dvora  Európskej  únie,  ako  aj  článkov 129 a 130  Rokovacieho  poriadku  Súdneho  dvora  návrh  na  vstup  do  odvolacieho  konania  ako  vedľajší  účastník  na  podporu  návrhov  Komisie.
Uznesením  predsedu  Súdneho  dvora  zo 14. júla  2022,  Amazon.com/Komisia  (C‑815/21 P,  neuverejnené,  EU:C:2022:596),  predseda  Súdneho  dvora  tomuto  návrhu  vyhovel.  Keďže  bol  tento  návrh  podaný  po  uplynutí  lehoty  stanovenej v článku 130  tohto  Rokovacieho  poriadku,  ale  pred  vydaním  rozhodnutia,  ktorým  sa  začína  ústna  časť  konania,  AGCM  bolo  podľa  článku 129  ods. 4  tohto  rokovacieho  poriadku  povolené  vstúpiť  do  konania  na  podporu  návrhu  Komisie a predložiť  svoje  pripomienky  na  ústnom  pojednávaní,  ak  by  sa  takéto  pojednávanie  uskutočnilo.
Amazon  svojím  odvolaním  navrhuje,  aby  Súdny  dvor:
–        zrušil  napadnuté  uznesenie,
–        zamietol  námietku  neprípustnosti,  ktorú  Komisia  vzniesla  pred  Všeobecným  súdom,  a
–        vrátil  vec  Všeobecnému  súdu  na  rozhodnutie  vo  veci  samej.
Komisia  navrhuje,  aby  Súdny  dvor:
–        zamietol  odvolanie  a
–        uložil  odvolateľkám  povinnosť  nahradiť  všetky  trovy  vynaložené v tomto  konaní.

O odvolaní
Amazon  na  podporu  svojho  odvolania  uvádza  jediný  odvolací  dôvod  rozdelený  na  tri  časti, z ktorých  prvá  je  založená  na  tom,  že  Všeobecný  súd  porušil  článok 263 ZFEÚ,  druhá  na  nesprávnom  výklade  článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003 a tretia  na  tom,  že  odôvodnenie  Všeobecného  súdu  spočíva  na  nesprávnych a neúčinných  subsidiárnych  záveroch.

O
druhej

časti

jediného

odvolacieho

dôvodu

Argumentácia účastníkov konania
V druhej  časti  jediného  odvolacieho  dôvodu,  ktorú  treba  preskúmať  ako  prvú,  Amazon  tvrdí,  že  Všeobecný  súd v napadnutom  uznesení  podal  nesprávny  výklad  článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003.
V bodoch 28  až  50  napadnutého  uznesenia  tak  Všeobecný  súd  podľa  podniku  Amazon  vykonal  paradoxný  výklad  tohto  ustanovenia,  keď  na  jednej  strane v bode 41  tohto  uznesenia  uviedol,  že  cieľom  uvedeného  ustanovenia  je  chrániť  podniky  pred  súbežným  stíhaním  zo  strany  orgánov  hospodárskej  súťaže  členských  štátov a Komisie, a súčasne  na  druhej  strane  uznal,  že  Komisia  môže  túto  ochranu v rámci  svojej  voľnej  úvahy  zamietnuť.
Tento  nesprávny  výklad  vyplýva  zo  zámeny  pojmov  „geografický  trh“,  „geografický  rozsah“ a „geografický  rozsah  konania“ v bodoch 26  až  28  napadnutého  uznesenia. V tejto  súvislosti  Amazon  tvrdí,  že  sporné  rozhodnutie  nevymedzilo  žiadny  „geografický  trh“,  ale  obmedzilo  sa  na  vylúčenie  Talianska z územnej  pôsobnosti  vyšetrovania  Komisie s jediným  cieľom  obísť  povinnosti  vyplývajúce z článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003.
Amazon  napokon  tvrdí,  že  Všeobecný  súd v bode 28  napadnutého  uznesenia  podmienil  ochranu  priznanú  článkom 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003  voľnou  úvahou  Komisie. V zásade  však v žiadnej  oblasti  práva  Únie  správny  orgán  nemôže  na  základe  voľnej  úvahy  zrušiť  ochranu  priznanú  právnou  úpravou.
Komisia  spochybňuje  dôvodnosť  týchto  argumentov.

Posúdenie Súdnym dvorom
Pokiaľ  ide o výklad  článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003,  treba  zdôrazniť,  že  Všeobecný  súd v bode 23  napadnutého  uznesenia  uviedol,  že  akt,  na  základe  ktorého  Komisia  začne  konanie  podľa  článku 102 ZFEÚ,  vyvoláva v zásade  iba  účinky  vlastné  procesnému  aktu a s výnimkou  procesného  postavenia  odvolateliek  neovplyvňuje  ich  právne  postavenie.  Všeobecný  súd  tak v bode 38  tohto  uznesenia  dospel k záveru,  že  rozhodnutie  vylúčiť  Taliansko z rozsahu  konania  začatého  Komisiou  po  prijatí  sporného  rozhodnutia  má  len  účinky,  ktoré  sú  vlastné  procesnému  aktu, a okrem  procesného  postavenia  nezasahuje  do  právneho  postavenia  podniku  Amazon.
V bode 39  uvedeného  uznesenia  dodal,  že  tento  záver  nespochybňujú  tvrdenia  podniku  Amazon,  podľa  ktorých  sporné  rozhodnutie,  aj  keď  má  procesnú  povahu,  vyvoláva  právne a záväzné  účinky,  keďže  vylúčenie  talianskeho  územia z jeho  pôsobnosti  by  Amazon  zbavilo  ochrany  pred  súbežnými  konaniami  podľa  článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003.
Všeobecný  súd  teda  po  tom,  čo v bode 41  napadnutého  uznesenia  zdôraznil,  že  zbavenie  právomoci  orgánov  hospodárskej  súťaže  členských  štátov  vyplývajúce z tohto  posledného  uvedeného  ustanovenia  umožňuje  chrániť  podniky  pred  súbežným  stíhaním  zo  strany  týchto  orgánov a Komisie, v bodoch 45  až  48  tohto  uznesenia  rozhodol,  že z tejto  ochrany  nevyplýva  nijaké  právo v prospech  podniku  na  to,  aby  sa  vecou v plnom  rozsahu  zaoberala  Komisia. V dôsledku  toho  Všeobecný  súd v bode 49  uvedeného  uznesenia  dospel k záveru,  že  Amazon  nie  je  oprávnený  tvrdiť,  že  bol  spochybnenou  časťou  sporného  rozhodnutia  zbavený  ochrany  stanovenej v článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003,  keďže  tento  ochranný  účinok  neznamená,  že  by  Komisia  bola  povinná  začať  konanie s cieľom  zbaviť  vnútroštátne  orgány  hospodárskej  súťaže  ich  právomoci  uplatňovať  články 101 a 102 ZFEÚ.
Na  rozdiel  od  toho,  čo  tvrdí  Amazon,  takýto  výklad  článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003  nie  je  nesprávny.
Podľa  článku 11  ods. 6  prvej  vety  nariadenia  č. 1/2003  totiž  orgány  hospodárskej  súťaže  členských  štátov  strácajú  svoju  právomoc  uplatňovať  články 101 a 102 ZFEÚ,  pokiaľ  Komisia  začne  konanie s cieľom  prijať  jedno z rozhodnutí  uvedených v ustanoveniach  kapitoly III  tohto  nariadenia,  ktorých  cieľom  je  konštatovať  porušenie  článkov 101 a 102 ZFEÚ,  uložiť  dotknutým  podnikom  povinnosť  ukončiť  uvedené  porušenia,  nariadiť  predbežné  opatrenia v nadväznosti  na  konštatovanie
prima  facie
takýchto  porušení,  vyhlásiť  záväzky  prijaté  podnikmi  za  záväzné  alebo  konštatovať  neuplatnenie  článkov 101 a 102 ZFEÚ.
Z toho  vyplýva,  že  pokiaľ  Komisia  podľa  článku 11  ods. 6  prvej  vety  nariadenia  č. 1/2003  začne  konanie  proti  jednému  alebo  viacerým  podnikom z dôvodu  údajného  porušenia  článkov 101  alebo  102 ZFEÚ,  orgány  hospodárskej  súťaže  členských  štátov  strácajú  svoju  právomoc  stíhať  tie  isté  podniky  za  tie  isté  údajne  protisúťažné  správania,  ku  ktorým  došlo  na  tom  istom  alebo  tých  istých  tovarových a geografických  trhoch  počas  toho  istého  alebo  tých  istých  období  (rozsudok z 25. februára  2021,  Slovak  Telekom, C‑857/19,  EU:C:2021:139,  bod 30).
Takéto  zbavenie  právomoci  je  odôvodnené  skutočnosťou,  že  orgány  hospodárskej  súťaže  členských  štátov  sú  oprávnené  uplatňovať  pravidlá  hospodárskej  súťaže  Únie  súbežne s Komisiou,  takže  ako  vyplýva z odôvodnenia  17  nariadenia  č. 1/2003,  cieľom  tohto  nariadenia  je  najmä  zabezpečiť  jednotné  uplatňovanie  pravidiel  Únie v oblasti  hospodárskej  súťaže a zabezpečiť  optimálne  riadenie  siete  verejných  orgánov  poverených  vykonávaním  týchto  pravidiel.  Keďže  sa  okrem  toho  súbežné  uplatňovanie  uvedených  pravidiel  nemôže  uskutočniť  na  úkor  podnikov,  zbavenie  právomoci  vnútroštátnych  orgánov  hospodárskej  súťaže  tiež  umožňuje  chrániť  podniky  pred  súbežným  stíhaním  zo  strany  týchto  orgánov a Komisie  (pozri v tomto  zmysle  rozsudok z 25. februára  2021,  Slovak  Telekom, C‑857/19,  EU:C:2021:139,  bod 32 a citovanú  judikatúru).
V tejto  súvislosti  treba  pripomenúť,  že  rozhodnutie o začatí  konania  podľa  článku 2  ods. 1  nariadenia  č. 773/2004  nemá  za  následok  zbavenie  tých,  ktorým  sú  určené,  ich  procesných  práv.  Naopak,  toto  konanie  bolo  upravené  práve  tak,  aby  umožnilo  dotknutým  podnikom  vyjadriť  sa a poskytnúť  Komisii  čo  najúplnejšie  informácie  predtým,  než  prijme  rozhodnutie  zasahujúce  do  ich  záujmov.  Jeho  cieľom  je  teda  vytvoriť v ich  prospech  procesné  záruky,  a  ako  vyplýva z odôvodnenia  32  nariadenia  č. 1/2003 a z článku 10  nariadenia  č. 773/2004,  zakotviť  právo  podnikov  byť  vypočuté  Komisiou  (uznesenie z 29. januára  2020,  Silgan  Closures a Silgan  Holdings/Komisia, C‑418/19 P,  neuverejnené,  EU:C:2020:43,  bod 48).
Argumentácia,  ktorú  Amazon  uviedol  na  podporu  tejto  časti  jediného  odvolacieho  dôvodu,  podľa  ktorej  článok 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003  priznáva  podnikom  ochranu  pred  súbežnými  konaniami  zo  strany  orgánov  hospodárskej  súťaže  členských  štátov a Komisie,  ktorej  ju  táto  inštitúcia  zbavila  tým,  že  protiprávne  vylúčila  Taliansko z územnej  pôsobnosti  vyšetrovania  začatého  sporným  rozhodnutím,  teda  vychádza  zo  zjavne  nesprávneho  výkladu  tohto  ustanovenia.
Ochrana,  ktorá  vyplýva z článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003,  sa  totiž  uplatňuje  len v prípade  súbežných  stíhaní  zo  strany  orgánov  hospodárskej  súťaže  členských  štátov a Komisie  týkajúcich  sa  tých  istých  podnikov  za  tie  isté  údajne  protisúťažné  správania,  ku  ktorým  došlo  na  tom  istom  alebo  tých  istých  tovarových a geografických  trhoch  počas  toho  istého  alebo  tých  istých  období.
Ako  Komisia  správne  uvádza  vo  svojom  vyjadrení k odvolaniu,  táto  ochrana  závisí  od  pôsobnosti  rozhodnutia o začatí  konania  podľa  článku 101 ZFEÚ  alebo  článku 102 ZFEÚ.
V dôsledku  toho  sa  podniky  nemôžu  dovolávať  uvedenej  ochrany,  ak  Komisia  nezačala  konanie  alebo  nezačala  konanie  pre  dané  územie.
Keďže v prejednávanej  veci  územná  pôsobnosť  konania  začatého  podľa  sporného  rozhodnutia  nezahŕňala  Taliansko,  ochrana  pred  súbežnými  konaniami  podľa  článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003  sa  nemôže  uplatniť.
Okrem  toho,  ako  uviedol  Všeobecný  súd v bode 45  napadnutého  uznesenia  bez  toho,  aby  sa  dopustil  nesprávneho  posúdenia,  táto  ochrana  pred  súbežným  stíhaním  nezakladá  nijaké  právo v prospech  podniku  na  to,  aby  sa  vecou v plnom  rozsahu  zaoberala  Komisia.
Tvrdiť,  že  rozhodnutie  Komisie o začatí  konania s cieľom  prijať  rozhodnutie  na  základe  ustanovení  kapitoly III  nariadenia  č. 1/2003  sa  musí  nevyhnutne  vzťahovať  na  celý  EHP,  ako  to  urobil  Amazon,  by  totiž  zbavovalo  túto  inštitúciu  širokej  miery  voľnej  úvahy,  ktorou  disponuje  pri  prijímaní  takéhoto  rozhodnutia  podľa  článku 2  ods. 1  nariadenia  č. 773/2004.
Z vyššie  uvedených  dôvodov  vyplýva,  že  Všeobecný  súd  sa  nedopustil  žiadneho  nesprávneho  výkladu  článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003.  Argumentácia  podniku  Amazon,  podľa  ktorej  došlo z jeho  stany k zámene  pojmov  „geografický  trh“,  „geografický  rozsah“ a „geografický  rozsah  konania“,  je v dôsledku  toho  neúčinná.
Druhú  časť  jediného  odvolacieho  dôvodu  treba  preto  zamietnuť  ako  nedôvodnú.

O
prvej

časti

jediného

odvolacieho

dôvodu

Argumentácia účastníkov konania
Amazon  tvrdí,  že  Všeobecný  súd  porušil  článok 263  prvý a štvrtý  odsek  ZFEÚ,  keď  dospel k nesprávnemu  záveru,  že  žaloba o neplatnosť  bola  neprípustná z dôvodu,  že  sporné  rozhodnutie  nevyvolávalo  voči  podniku  Amazon  právne  účinky.
Účinky a právna  povaha  sporného  rozhodnutia  mali  byť  posúdené s prihliadnutím  na  jeho  účel.  Amazon  vytýka  Všeobecnému  súdu,  že  sa  obmedzil  na  konštatovanie,  že v súlade s judikatúrou  má  akt,  ktorým  sa  začína  konanie  podľa  článku 102 ZFEÚ,  vo  všeobecnosti  len  účinky,  ktoré  sú  vlastné  procesnému  aktu, a okrem  procesného  postavenia  nezasahuje  do  právneho  postavenia  tých,  ktorým  je  určený, a nevykonal  konkrétnu  analýzu  tohto  rozhodnutia.
Podľa  podniku  Amazon  by  Všeobecný  súd,  ak  by  vykonal  vecnú  analýzu  uvedeného  rozhodnutia,  konštatoval,  že  toto  rozhodnutie  sa  neobmedzilo  na  začatie  konania,  ale  malo  samostatný  právny  účinok  tým,  že  ho  protiprávne  zbavilo  ochrany  proti  akémukoľvek  súbežnému  konaniu  vedenému  dvoma  orgánmi  hospodárskej  súťaže  proti  tomu  istému  podniku  podľa  článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003.
Komisia  spochybňuje  argumentáciu  podniku  Amazon,  pričom  sa v prvom  rade  domnieva,  že  prvá  časť  jediného  odvolacieho  dôvodu  je  neprípustná,  keďže  napádané  časti  napadnutého  uznesenia  nie  sú  spresnené, a subsidiárne,  že  táto  časť  je  nedôvodná.

Posúdenie Súdnym dvorom
Pokiaľ  ide o prípustnosť  tejto  časti,  stačí  konštatovať,  že  na  rozdiel  od  toho,  čo  tvrdí  Komisia,  Amazon  dostatočne  presne  identifikoval  napádané  časti  napadnutého  uznesenia,  ktorých  sa  jeho  argumenty  týkajú. Z odvolania  totiž  jasne  vyplýva,  že  Amazon  vytýka  Všeobecnému  súdu,  že  rozhodol,  že  sporné  rozhodnutie  je  aktom,  ktorým  sa  začalo  konanie  podľa  článku 102 ZFEÚ,  ktorý  vyvoláva  iba  účinky  vlastné  procesnému  aktu a okrem  procesného  postavenia  nezasahuje  do  právneho  postavenia  podnikov,  ktorým  je  určený,  bez  toho,  aby  vykonal  konkrétnu  analýzu  tohto  rozhodnutia.
Z toho  vyplýva,  že  prvá  časť  jediného  odvolacieho  dôvodu  je  prípustná.
Pokiaľ  ide o vec  samu, v bodoch 27 a 28  odvolania  podniku  Amazon  sa  výslovne  uvádza,  že  tento  podnik  tvrdí,  že v prejednávanej  veci  Všeobecný  súd  porušil  článok 263 ZFEÚ  tým,  že  sa  obmedzil  na  to,  že  formálne  uviedol  sporné  rozhodnutie  bez  toho,  že  by  vykonal  vecnú  analýzu,  ktorá  by  umožnila  konštatovať,  že  týmto  rozhodnutím  sa  nielen  začína  konanie s cieľom  prijať  rozhodnutie  podľa  ustanovení  kapitoly III  nariadenia  č. 1/2003  podľa  článku 2  ods. 1  nariadenia  č. 773/2004,  ale  že  má  aj  separátny  právny  účinok,  keďže  ruší  ochranu  stanovenú v článku 11  ods. 6  nariadenia  č. 1/2003.
Táto  argumentácia  vychádza z predpokladu,  že  Amazon  sa  mohol  dôvodne  dovolávať  ochrany  stanovenej v tomto  ustanovení. Z preskúmania  druhej  časti  jediného  odvolacieho  dôvodu  však  vyplýva,  že  takýto  predpoklad  je  nesprávny.
Prvú  časť  jediného  odvolacieho  dôvodu,  ktorá  je v plnom  rozsahu  založená  na  tomto  nesprávnom  predpoklade,  treba  preto  zamietnuť  ako  nedôvodnú.

O
tretej

časti

jediného

odvolacieho

dôvodu

Argumentácia účastníkov konania
V tretej  časti  svojho  jediného  odvolacieho  dôvodu,  ktorá  smeruje  proti  bodom 32  až  50  napadnutého  uznesenia,  Amazon  tvrdí,  že  toto  uznesenie  je  založené  na  „subsidiárnych  záveroch,  ktoré  sú  nesprávne a neúčinné“. V prvom  rade  Všeobecný  súd  vo  svojom  odôvodnení  nesprávne  odkázal  na  tvrdenia  podniku  Amazon  založené  na  tom,  že  mu  hrozilo,  že  bude  nútený  brániť  sa  pred  dvoma  odlišnými  orgánmi  hospodárskej  súťaže,  keďže  Všeobecný  súd  nezohľadnil  porušenie  práv  podniku  Amazon.  Okrem  toho  je  predbežná  povaha  sporného  rozhodnutia  na  účely  danej  žaloby  irelevantná.  Napokon  je  nesprávne  považovať  žalobu  za  návrh  na  to,  aby  Komisia  začala  konanie  na  talianskom  trhu.
Komisia  spochybňuje  túto  argumentáciu.

Posúdenie Súdnym dvorom
V tejto  súvislosti  treba  uviesť,  že  vzhľadom  na  to,  že  prvé  dve  časti  jediného  odvolacieho  dôvodu  boli  zamietnuté,  záver  Všeobecného  súdu,  podľa  ktorého  bola  žaloba  podniku  Amazon  neprípustná,  nemožno  spochybniť  treťou  časťou  tohto  odvolacieho  dôvodu,  ktorou  sa  Amazon  obmedzuje  na  spochybnenie  „subsidiárnych  záverov“  Všeobecného  súdu v rozsahu, v akom  sú  nesprávne a neúčinné,  takže  tretiu  časť  uvedeného  odvolacieho  dôvodu  treba  zamietnuť  ako  neúčinnú.
Vzhľadom  na  predchádzajúce  úvahy  treba  zamietnuť  jediný  odvolací  dôvod v každej z jeho  častí, a teda  aj  odvolanie v celom  rozsahu.

O trovách
V súlade s článkom 184  ods. 2  rokovacieho  poriadku  Súdneho  dvora,  ak  odvolanie  nie  je  dôvodné,  Súdny  dvor  rozhodne o trovách  konania.  Článok 138  ods. 1  tohto  rokovacieho  poriadku  uplatniteľný  na  konanie o odvolaní  na  základe  jeho  článku 184  ods. 1  stanovuje,  že  účastník  konania,  ktorý  vo  veci  nemal  úspech,  je  povinný  nahradiť  trovy  konania,  ak  to  bolo v tomto  zmysle  navrhnuté.
Keďže  Komisia  navrhla  uložiť  podniku  Amazon  povinnosť  nahradiť  trovy  konania a odvolanie  tohto  podniku  sa  musí  zamietnuť,  je  opodstatnené  uložiť  podniku  Amazon  povinnosť  nahradiť  trovy  konania.
V súlade s článkom 140  ods. 3  rokovacieho  poriadku,  uplatniteľného  na  základe  článku 184  ods. 1  tohto  poriadku  na  konanie o odvolaní,  Súdny  dvor  môže  rozhodnúť,  že  vlastné  trovy  konania  znášajú  aj  iní  vedľajší  účastníci  konania  než  vedľajší  účastníci  uvedení v článku 140  ods. 1 a 2  uvedeného  poriadku. V prejednávanej  veci  je  potrebné  rozhodnúť,  že  AGCM  znáša  svoje  vlastné  trovy,  ktoré  mu  vznikli v odvolacom  konaní.
Z týchto  dôvodov  Súdny  dvor  (siedma  komora)  rozhodol  takto:
1.
Odvolanie sa zamieta.
2.
Amazon.com, Inc., Amazon Services Europe Sàrl, Amazon EU Sàrl a Amazon Europe Core Sàrl znášajú svoje vlastné trovy konania a sú povinné nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Európskej komisii.
3.
Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Úrad na ochranu hospodárskej súťaže a dodržiavanie pravidiel trhu, Taliansko) znáša svoje vlastné trovy, ktoré mu vznikli v odvolacom konaní.
Podpisy
*
Jazyk konania: angličtina.