CELEX: 62018CJ0341
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Reglamentas (ES) 2016/399
Šengeno sienų kodeksas
Išorės sienų kontrolė
Trečiųjų šalių piliečiai
11 straipsnio 1 dalis
Kelionės dokumentų antspaudavimas
Išvykimo spaudas
Išvykimo iš Šengeno erdvės momento nustatymas
Jūrininkų darbo jūrų uoste ilgam laikotarpiui prisišvartavusiuose laivuose pradžia

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/399 dėl taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Sąjungos kodekso (Šengeno sienų kodeksas) (
OL L 77, 2016, p. 1
; toliau – Šengeno sienų kodeksas) 11 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
(valstybės sekretorius teisingumo ir saugumo reikalams, Nyderlandai) (toliau – valstybės sekretorius) ginčą su jūrininkų statusą turinčiais trečiųjų šalių piliečiais J. ir kt. dėl atsisakymo pažymėti išvykimo iš Šengeno erdvės spaudu jų pasus tuo momentu, kai jie pradėjo dirbti Roterdamo (Nyderlandai) uoste ilgam laikotarpiui prisišvartavusiuose laivuose.
Teisinis pagrindas
Šengeno sienų kodeksas
Šengeno sienų kodekso 6 ir 15 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(6)
sienų kontrole yra suinteresuota ne tik valstybė narė, prie kurios išorės sienų ji vykdoma, bet ir visos valstybės narės, kurios panaikino vidaus sienų kontrolę. Sienų kontrolė turėtų padėti kovojant su nelegalia imigracija bei prekyba žmonėmis ir neleisti kilti grėsmei valstybių narių vidaus saugumui, viešajai tvarkai, visuomenės sveikatai ir tarptautiniams santykiams.
<…>
(15)
siekiant išvengti užsitęsusio laukimo sienos perėjimo punktuose, išskirtinių ir nenumatytų aplinkybių atveju turėtų būti sušvelninti patikrinimus [patikrinimai] prie išorės sienų. Sušvelninus patikrinimus kertant sieną, išlieka prievolė sistemingai antspauduoti trečiųjų šalių piliečių dokumentus. Antspaudavimu galima patikimai nustatyti sienos kirtimo datą ir vietą, bet ne visuomet patvirtinama, kad buvo panaudotos visos privalomos kelionės dokumentų kontrolės priemonės.“
Šio kodekso 1 straipsnyje „Reguliavimo dalykas ir principai“ nustatyta:
„Šiame reglamente numatoma, kad nebus asmenų kontrolės jiems kertant Sąjungos valstybių narių vidaus sienas.
Jame nustatomos taisyklės, reglamentuojančios asmenų kontrolę jiems kertant Sąjungos valstybių narių išorės sienas.“
Šio reglamento 2 straipsnis „Apibrėžimai“ išdėstytas taip:
„Šiame reglamente naudojami tokie apibrėžimai:
1)
vidaus sienos:
a)
valstybių narių bendros sausumos sienos, įskaitant upių ir ežerų sienas;
b)
valstybių narių oro uostai vidaus skrydžiams;
c)
valstybių narių jūrų, upių ir ežerų uostai reguliariam vidaus susisiekimui keltais;
2)
išorės sienos – valstybių narių sausumos sienos, įskaitant upių, ežerų bei jūrų sienas ir jų oro uostus, upių uostus, jūrų uostus bei ežerų uostus, jei tai nėra vidaus sienos;
<…>
8)
sienos perėjimo punktas – vieta, kurioje kompetentingų institucijų leidžiama kirsti išorės sienas;
<…>
10)
sienų kontrolė – pagal šį reglamentą ir siekiant šio reglamento tikslų su sienomis susijusi veikla išimtinai esant ketinimui kirsti sieną arba įvykus tokiam kirtimui, neatsižvelgiant į jokias kitas aplinkybes, kuri apima patikrinimus kertant sieną ir sienos stebėjimą;
11)
patikrinimai kertant sieną – sienos perėjimo punktuose atliekami patikrinimai, skirti užtikrinti, kad asmenims, įskaitant jų transporto priemones ir jų turimus daiktus, būtų leidžiama atvykti į valstybių narių teritoriją arba iš jos išvykti;
<…>“
Šengeno sienų kodekso 5 straipsnyje „Išorės sienų kirtimas“ nustatyta:
„1.   Išorės sienas galima kirsti tik sienos perėjimo punktuose ir nustatytomis jų darbo valandomis. Sienos perėjimo punktuose, kurie neveikia visą parą [kurie veikia ne visą parą], turi būti aiškiai nurodytos darbo valandos.
Pagal 39 straipsnį valstybės narės pateikia Komisijai jų sienos perėjimo punktų sąrašą.
2.   Nukrypstant nuo 1 dalies, prievolės kirsti išorės sienas tik sienos perėjimo punktuose nustatytomis jų darbo valandomis išimtys gali būti leidžiamos:
<…>
c)
pagal konkrečias taisykles, išdėstytas 19 ir 20 straipsniuose kartu su VI ir VII priedais.
<…>“
Šio kodekso 6 straipsnyje „Trečiųjų šalių piliečių atvykimo sąlygos“ nustatyta:
„1.   Numatomam buvimui valstybių narių teritorijoje, kurio bendra trukmė neviršija 90 dienų per bet kurį 180 dienų laikotarpį, kai laikoma, kad kiekviena tokio buvimo diena įeina į 180 dienų laikotarpį, trečiųjų šalių piliečių atvykimo sąlygos yra tokios:
a)
jie turi turėti galiojantį kelionės dokumentą, su kuriuo jo turėtojui leidžiama kirsti sieną <…>
<…>
b)
jie turi galiojančią vizą, jei to reikalaujama pagal [2001 m. kovo 15 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 539/2001, nustatantį trečiųjų šalių, kurių piliečiai, kirsdami išorės sienas, privalo turėti vizas, ir trečiųjų šalių, kurių piliečiams toks reikalavimas netaikomas, sąrašus], išskyrus atvejus, kai jie turi galiojantį leidimą gyventi arba galiojančią ilgalaikę vizą;
<…>
2.   Siekiant įgyvendinti 1 dalį, atvykimo data laikoma pirma buvimo valstybių narių teritorijoje diena, o išvykimo data laikoma paskutinė buvimo valstybių narių teritorijoje diena. Skaičiuojant buvimo valstybės narės teritorijoje trukmę, neįskaičiuojami buvimo laikotarpiai, leisti pagal leidimą gyventi arba ilgalaikę vizą.
<…>
5.   Nukrypstant nuo 1 dalies:
<…>
b)
trečiųjų šalių piliečiams, kurie atitinka 1 dalyje, išskyrus b punktą, nustatytas sąlygas ir kurie atvyksta prie sienos, gali būti leidžiama atvykti į valstybių narių teritoriją, jeigu prie sienos jiems išduodama viza pagal [2009 m. liepos 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 810/2009, nustatančio Bendrijos vizų kodeksą (Vizų kodeksas)], 35 ir 36 straipsnius.
<…>“
Šengeno sienų kodekso 8 straipsnio „Asmenų patikrinimas kertant sienas“ 3 dalyje numatyta:
„Atvykstant ir išvykstant trečiųjų šalių piliečiai nuodugniai patikrinami šia tvarka:
a)
nuodugnius patikrinimus atvykstant sudaro atitikimo 6 straipsnio 1 dalyje nustatytoms atvykimą reglamentuojančioms sąlygoms patikrinimas, ir tam tikrais atvejais – dokumentų, leidžiančių gyventi ir verstis profesine veikla, patikrinimas. Tai apima išsamų šių aspektų nagrinėjimą:
<…>
iii)
atvykimo ir išvykimo spaudų atitinkamo trečiosios šalies piliečio kelionės dokumentuose apžiūrėjimą, siekiant patikrinti, lyginant atvykimo ir išvykimo datas, ar asmuo dar neviršijo maksimalios leidžiamo buvimo valstybių narių teritorijose trukmės;
<…>
h)
be g punkte nurodomų patikrinimų nuodugnius patikrinimus išvykstant taip pat gali sudaryti:
<…>
ii)
patikrinimas, ar asmuo neviršijo maksimalios leidžiamo buvimo valstybės narės teritorijoje trukmės;
<…>“
Šio kodekso 11 straipsnis „Kelionės dokumentų antspaudavimas“ suformuluotas taip:
„1.   Trečiųjų šalių piliečių kelionės dokumentai sistemingai antspauduojami jiems atvykstant ir išvykstant. Visų pirma atvykimo ar išvykimo spaudu žymimi:
a)
dokumentai, kuriuose yra galiojanti viza, leidžianti trečiųjų šalių piliečiams kirsti sieną;
b)
dokumentai, leidžiantys trečiųjų šalių piliečiams, kuriems vizą valstybė narė išdavė pasienyje, kirsti sieną;
c)
dokumentai, leidžiantys trečiųjų šalių piliečiams, kuriems netaikomas vizų režimas, kirsti sieną.
<…>
3.   Atvykimo ar išvykimo spaudu nežymimi:
<…>
c)
jūrininkų, kurie valstybės narės teritorijoje būna tik jų laivui įplaukus į uostą ir tik įplaukimo uosto teritorijoje, kelionės dokumentai;
<…>“
Minėto kodekso 13 straipsnio „Sienų stebėjimas“ 1 dalyje nurodyta:
„Svarbiausias pasienio kontrolės tikslas – užkirsti kelią nelegaliam sienos kirtimui, kovoti su tarpvalstybiniu nusikalstamumu ir imtis priemonių prieš asmenis, kurie nelegaliai kirto sieną. <…>“
To paties kodekso 19 straipsnyje „Specialios taisyklės, skirtos įvairioms sienos rūšims ir įvairioms transporto priemonėms, naudojamoms kertant išorės sienas“ nustatyta:
„VI priede nustatytos specialios taisyklės taikomos atliekant patikrinimus kertant įvairių rūšių sienas ir įvairioms transporto priemonėms, naudojamoms kertant sienos perėjimo punktus.
Tose konkrečiose taisyklėse gali būti nuostatų, leidžiančių nukrypti nuo 5 ir 6 straipsnių bei 8–14 straipsnių.“
Šengeno sienų kodekso 20 straipsnio „Specialios tam tikrų kategorijų asmenų patikrinimo taisyklės“ 1 dalyje nustatyta:
„VII priede išdėstytos specialios taisyklės taikomos tikrinant šių kategorijų asmenis:
<…>
c)
jūrininkus;
<…>
Tose konkrečiose taisyklėse gali būti nuostatų, leidžiančių nukrypti nuo 5 ir 6 straipsnių bei 8–14 straipsnių.“
Šio kodekso VI priedas, atsižvelgiant į jo pavadinimą, apima konkrečias taisykles, skirtas įvairioms sienų rūšims ir įvairioms transporto priemonėms, naudojamoms kertant valstybių narių išorės sienas.
Šio priedo 3 punkte „Jūrų siena“ yra 3.1 papunktis „Bendra jūrų eismo kontrolės tvarka“, jis suformuluotas taip:
„3.1.1. Laivai tikrinami atvykimo arba išvykimo uoste, arba tam tikslui skirtoje vietoje, esančioje prie pat laivo, arba teritoriniuose vandenyse esančiame laive, kaip nustatyta [Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijoje, pasirašytoje Montego Bėjuje (Jamaika) 1982 m. gruodžio 10 d., įsigaliojusioje 1994 m. lapkričio 16 d., Nyderlandų Karalystės ratifikuota 1996 m. birželio 28 d. ir Europos bendrijos vardu patvirtinta 1998 m. kovo 23 d. Tarybos sprendimu 98/392/EB (
OL L 179, 1998, p. 1
). Valstybės narės gali sudaryti susitarimus, pagal kuriuos patikrinimus taip pat galima atlikti trečiosios šalies teritorijoje laivui plaukiant arba laivui atvykus arba išvykus pagal principus, išdėstytus 1.1.4 punkte.
<…>
3.1.5. Kapitonas tinkamu laiku ir pagal atitinkamame uoste galiojančias taisykles kompetentingai valdžios institucijai praneša apie laivo išvykimą.“
Šio kodekso VII priede „Specialios nuostatos dėl tam tikrų kategorijų asmenų“ yra 3 punktas „Jūrininkai“, jame nustatyta:
„Nukrypstant nuo 5 ir 8 straipsnių, valstybės narės gali leisti jūrininkams, turintiems jūrininkų asmens pažymėjimus, išduotus pagal Tarptautinės darbo organizacijos (TDO) konvenciją dėl jūreivių nacionalinių asmens pažymėjimų Nr. 108 (1958) arba Nr. 185 (2003), Konvenciją dėl tarptautinės jūrų laivybos sąlygų lengvinimo (toliau – FAL konvencija) ir atitinkamą nacionalinę teisę, atvykti į valstybių narių teritoriją išlipant į krantą, kad būtų uosto, į kurį atplaukia jų laivai, arba gretimų savivaldybių teritorijoje, arba išvykti iš valstybių narių teritorijos grįžtant į savo laivus, neprisistatant sienos perėjimo punkte, jeigu jie įtraukti į laivo, kuriam priklauso, įgulos sąrašą, kuris buvo iš anksto pateiktas patikrinti kompetentingoms valdžios institucijoms.
<…>“
Vizų kodeksas
Reglamento Nr. 810/2009, iš dalies pakeisto 2013 m. birželio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 610/2013 (
OL L 182, 2013, p. 1
) (toliau – Vizų kodeksas), 35 straipsnio „Vizos, dėl kurių išdavimo prašymai pateikti prie išorės sienos“ 1 dalyje nustatyta:
„1.   Išimtiniais atvejais vizos gali būti išduotos sienos perėjimo punktuose, jeigu yra įvykdytos šios sąlygos:
<…>
c)
įvertinama, kad prašymą išduoti vizą pateikęs asmuo tikrai sugrįš į savo kilmės ar gyvenamosios vietos šalį arba vyks tranzitu per valstybes, kurios nėra visapusiškai Šengeno
acquis
įgyvendinančios valstybės narės.“
Šio kodekso 36 straipsnyje „Vizų išdavimas prie išorės sienų, tranzitu vykstantiems jūrininkams“ numatyta:
„1.   Jūrininkui, kuris kirsdamas valstybių narių išorės sienas turi turėti vizą, tranzitinė viza gali būti išduodama pasienyje, jei:
a)
jis atitinka 35 straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas; ir
b)
jis kerta atitinkamą sieną, kad įsilaipintų ar grįžtų į laivą, kuriame jis dirbs ar dirbo jūrininku, arba iš jo išsilaipintų.
2.   Nacionalinės kompetentingos institucijos, prieš pasienyje išduodamos vizą tranzitu vykstančiam jūrininkui, laikosi IX priedo 1 dalyje nustatytų taisyklių ir įsitikina, kad buvo pasikeista būtina informacija apie atitinkamą jūrininką tinkamai užpildant formą, skirtą tranzitu vykstantiems jūrininkams, kaip nustatyta IX priedo 2 dalyje.
<…>“
Minėto kodekso IX priede yra 1 dalis, joje, atsižvelgiant į jos pavadinimą, išdėstytos vizų išdavimo pasienyje tranzitu vykstantiems jūrininkams, kuriems taikomas vizų režimas, taisyklės. Šio priedo 2 dalyje pateiktas formos dėl tranzitu vykstančių jūrininkų, kuriems taikomas vizų režimas, pavyzdys.
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
J. ir kt. yra trečiųjų šalių piliečiai, kurie į Šengeno erdvę atvyko per
Schiphol
tarptautinį oro uostą Amsterdame (Nyderlandai), paskui sausumos keliu nuvyko į Roterdamo jūrų uostą tam, kad pradėtų dirbti savaeigiuose specializuotuose laivuose, kurie, be kita ko, šiame jūsų uoste būdavo prišvartuojami ilgam laikotarpiui siekiant laivų neišplukdant iš minėto uosto atlikti juose įvairius darbus, skirtus pasirengti montuoti jūroje, konkrečiai kalbant, naftos ir naftotiekių platformoms. Pasibaigus darbo laive laikotarpiui, kuris, atsižvelgiant į konkretų atvejį, gali trukti 5 ar 10 savaičių, šie jūrininkai sausumos keliais nuvyko į
Schiphol
tarptautinį oro uostą Amsterdame arba išplaukė atitinkamu laivu.
Kai 2016 m. skirtingomis dienomis nuo sausio iki kovo mėn. šie jūrininkai
Zehavenpolise Rotterdam
(Roterdamo uosto policija, Nyderlandai) nacionalinei institucijai, atsakingai už sienų kontrolę Roterdamo uoste, išreiškė savo ketinimą pradėti darbą tame jūrų uoste prišvartuotame laive, ši institucija, nukrypdama nuo ankstesnės praktikos, atsisakė pažymėti išvykimo spaudu jų kelionės dokumentus, motyvuodama tuo, kad nebuvo nurodyta data, kada atitinkamas laivas iš tikrųjų išplauks iš minėto uosto, t. y. Šengeno erdvės.
J. ir kt., taip pat kai kurie laivų valdytojai, t. y. C., H. ir kt., kreipėsi su skundais dėl šių sprendimų į Administracinių skundų valstybės sekretorių. Pabrėždami, kad, remiantis nusistovėjusia Nyderlandų valdžios institucijų praktika, tokiu spaudu būdavo pažymima, kai jūrininkai pradėdavo darbą kaip įgulos nariai, neatsižvelgiant į tai, ar jie netrukus išvyks iš jūrų uosto išplaukdami laivu; jie nurodė, kad dėl naujos Roterdamo jūrų uosto policijos praktikos atitinkamų jūrininkų leidimo būti Šengeno erdvėje laikotarpis pasibaigs greičiau, nes iš esmės jiems, kaip trečiųjų šalių piliečiams, Šengeno erdvėje per 180 dienų laikotarpį leidžiama pasilikti daugiausiai 90 dienų laikotarpiu. Be to, kadangi jūrininkai privalės laukti, kol pasibaigs 180 dienų terminas prieš vėl atvykstant į Šengeno erdvę, jie neteks pajamų.
2016 m. birželio ir liepos mėn. priimtais sprendimais valstybės sekretorius atmetė šiuos administracinius skundus kaip, pirma, nepriimtinus tiek, kiek juos pareiškė laivų valdytojai, ir, antra, nepagrįstus tiek, kiek juos pareiškė jūrininkai, motyvuodamas tuo, kad vien tai, jog jūrininkas pradeda darbą kaip laivo įgulos narys, nereiškia, kad jis išvyksta iš Šengeno erdvės, kaip tai suprantama pagal Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalį. Toks išvykimas galimas tik tada, kai atitinkamas jūrininkas atvyksta į laivą arba jame yra, šio laivo kapitonas informuoja Roterdamo jūrų uostą apie laivo išvykimą ir paskui šis laivas su jūrininkais iš tikrųjų išplaukia iš uosto.
Keturiais 2017 m. gegužės 17 d. sprendimais
rechtbank Den Haag
(Hagos apylinkės teismas, Nyderlandai) patenkino J. ir kt. ieškinius dėl šių sprendimų, motyvuodamas tuo, kad pradėję darbą laivuose atitinkami jūrininkai kirto valstybių narių išorės sieną ir išvyko iš Šengeno erdvės, kaip tai suprantama pagal Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalį. Iš tiesų iš šio kodekso 11 straipsnio 3 dalies c punkte ir VII priede numatytos leidžiančios nukrypti nuostatos, susijusios su jūrininkams, kurie jūrų uoste išsilaipina į pakrantę, kol laivas stovi prisišvartavęs, skirta tvarka, matyti, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas jūrininkų išsilaipinimą iš laivų jūrų uostuose arba įsilaipinimą į tokius laivus pripažįsta išorės sienos kirtimu. Tokį vertinimą patvirtina Vizų kodekso 36 straipsnio ir IX priedo nuostatos, pagal kurias kompetentingos nacionalinės institucijos gali išduoti jūrininkams tranzito vizą vykimo iš oro uosto, į kurį jie atvyko, iki jūrų uosto, kuriame jie pradeda darbą laive, laikotarpiui.
Valstybės sekretorius šiuos teismo sprendimus apeliacine tvarka apskundė
Raad van State
(Valstybės Taryba, Nyderlandai).
Šis teismas pažymi, kad įprastai laivai jūrų uostuose, kaip antai Roterdamo uostas, lieka prisišvartavę kelis mėnesius. Be to, valstybės sekretoriaus pateikta informacija neleidžia paneigti šiam teismui nurodyto teiginio, kad kelių valstybių narių kompetentingos institucijos žymi išvykimo spaudu, kai jūrininkai pradeda darbą laivuose, neatsižvelgdamos į tai, ar laivas, kuriame jie pradėjo darbą, netrukus išplauks iš uosto.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad iš Šengeno sienų kodekso nėra aiškiai matyti, kuriuo momentu jūrininkas, atvykęs į Šengeno erdvę per oro uostą ir sausumos keliu nuvykęs į laivą, prišvartuotą jūrų uoste, kaip antai Roterdamo, norėdamas jame pradėti darbą, turi būti laikomas išvykusiu iš Šengeno erdvės. Konkrečiai kalbant, neįmanoma aiškiai nustatyti, ar toks išvykimas reiškia faktišką išvykimą iš Šengeno erdvės. Iš tiesų Šengeno sienų kodekse neapibrėžta šio kodekso 11 straipsnio 1 dalyje vartojama sąvoka „išvykimas“ taip pat nei valstybių narių išorės sienų vieta, nei jų kirtimo momentas. Taigi neaišku, ar turi būti žymima išvykimo spaudu, ir, jei taip, kokiu momentu tai turi būti padaryta.
Tokiomis aplinkybėmis
Raad van State
(Valstybės Taryba) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Šengeno sienų kodekso] 11 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad trečiosios šalies pilietis, atvykęs į Šengeno erdvę, pavyzdžiui, per tarptautinį oro uostą, išvyksta, kaip tai suprantama pagal Šengeno sienų kodeksą, tada, kai pradeda dirbti laive, stovinčiame išorės sienos jūrų uoste, neatsižvelgiant į tai, ar jis šiuo laivu išvyks iš šio uosto, ir, jei taip, kada išvyks? O gal jūrininkas išvyksta tik tada, kai yra aišku, kad jis atitinkamu jūrų laivu išplauks iš jūrų uosto, ir, jei taip, ar taikomas maksimalus terminas, per kurį laivas privalo išplaukti, ir kada tokiu atveju dokumentai privalo būti pažymėti išvykimo spaudu? Ar „išvykimu iš Šengeno erdvės“ laikytinas kitas laiko momentas (galbūt kitomis sąlygomis)?“
Dėl prejudicinio klausimo
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad prieš jūrininkui, trečiosios šalies piliečiui, įsidarbinusiam Šengeno erdvei priklausančios valstybės jūrų uoste ilgam prišvartuotame laive, kad jame atliktų tam tikrus darbus, išplaukiant šiuo laivu iš uosto, išvykimo spaudu šio jūrininko kelionės dokumentuose turi būti žymima (kai toks žymėjimas numatytas pagal šį kodeksą) jo darbo pradžios momentu, net jei šis laivas netrukus neišplaukia iš šio uosto, ar vėlesniu nei darbo pradžios momentu; jei taip, kuriuo konkrečiai momentu.
Iš prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateiktos informacijos matyti, kad ilgalaikis prisišvartavimas yra jūrinio sektoriaus praktika, kai laivai lieka pritvirtinti prie prieplaukos arba inkaru jūrų uoste laikotarpį, kuris gali trukti ir kelis mėnesius, o šiuose laivuose dirbti pradėję jūrininkai gyvena šiame uoste visą ar dalį laikotarpio, kuriam jie įdarbinti laive.
Siekiant atsakyti į pateiktą klausimą pirmiausia reikia priminti, kad, kaip matyti iš Šengeno sienų kodekso 1 straipsnio, jo reguliavimo dalykas ir principai yra Sąjungos, kaip laisvo judėjimo be vidaus sienų, bendros erdvės sukūrimas ir taisyklių, reglamentuojančių asmenų kontrolę jiems kertant Sąjungos valstybių narių išorės sienas, nustatymas tuo tikslu (šiuo klausimu žr. 2012 m. birželio 14 d. Sprendimo Association nationale d’assistance aux frontières pour les étrangers,
C‑606/10
,
EU:C:2012:348
,
punktą).
Pagal šio kodekso 2 straipsnio 2 punktą sąvoka „išorės sienos“, kaip ji suprantama pagal šį kodeksą, be kita ko, apima valstybių narių sausumos ir jūrų sienas, taip pat „jų oro uostus [ir] jūrų uostus“, jeigu jie nėra „vidaus sien[os]“, kaip tai suprantama pagal tą patį kodeksą, nes pagal šio straipsnio 1 punkto b ir c papunkčius ši sąvoka, be kita ko, apima valstybių narių oro uostus vidaus skrydžiams ir šių valstybių jūrų uostus reguliariam vidaus susisiekimui keltais.
Pagal Šengeno sienų kodekso 5 straipsnio 1 dalį „išorės sienos“, kaip tai suprantama pagal šį kodeksą, iš esmės gali būti kertamos tik sienos perėjimo punktuose, apie kuriuos valstybės narės turi pranešti Komisijai. Pagal minėto kodekso 2 straipsnio 8 punktą sąvoka „sienos perėjimo punktas“ reiškia vietą, kurioje kompetentingų institucijų leidžiama kirsti išorės sienas.
Pagal Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalį trečiųjų šalių piliečių kelionės dokumentai sistemingai antspauduojami jiems atvykstant į Šengeno erdvę ir išvykstant iš jos. Kaip Teisingumo Teismas jau turėjo progą patikslinti, toks antspaudas reiškia leidimą atvykti arba išvykti (2017 m. liepos 26 d. Sprendimo Jafari,
C‑646/16
,
EU:C:2017:586
,
punktas).
Šiuo atveju neginčijama, kad, pirma, tiek tarptautinis
Schiphol
oro uostas Amsterdame, tiek Roterdamo jūrų uostas, abu esantys Nyderlandų teritorijoje, yra atitinkamai „oro uostas“ ir „jūrų uostas“, patenkantys į Šengeno erdvės „išorės sienų“ sąvoką, kaip ji apibrėžta Šengeno sienų kodekso 2 straipsnio 2 punkte, ir, antra, Nyderlandų Karalystė pranešė Komisijai apie šį jūrų uostą kaip „sienos perėjimo punktą“, kaip tai suprantama pagal šio kodekso 2 straipsnio 8 punktą.
Taip pat neginčijama, kad pagrindinėje byloje dalyvaujantys jūrininkai į Šengeno erdvę atvyko per Amsterdamo tarptautinį
Schiphol
oro uostą, kai kompetentingos Nyderlandų valdžios institucijos jų kelionės dokumentus pažymėjo atvykimo spaudu, kaip numatyta Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalyje, ir kad paskui tie jūrininkai sausumos keliais nuvyko į Roterdamo jūrų uostą tam, kad pradėtų dirbti šiame uoste prisišvartavusiame laive, o šis neišplaukė iš šio uosto. Nustatyta, kad pasibaigus šiam darbo laive laikotarpiui tie jūrininkai, atsižvelgiant į konkrečius atvejus, nuvyko į tarptautinį
Schiphol
oro uostą Amsterdame arba išplaukė iš jūrų uosto atitinkamu laivu.
Šiomis aplinkybėmis kyla klausimas, kokiu momentu turi būti atliekamas Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalyje numatytas žymėjimas išvykimo spaudu šių jūrininkų kelionės dokumentuose, esant antrai iš šių situacijų.
J. ir kt., taip pat Graikijos vyriausybė, tvirtina, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami jūrininkai išvyksta iš Šengeno erdvės tuo momentu, kai pradeda darbą Roterdamo jūrų uoste prisišvartavusiuose laivuose, nes būtent kirsdami sienos perėjimo punktą jie kerta ir išorinę sieną šiame jūrų uoste. Todėl šioje nuostatoje numatytas išvykimo spaudas šių jūrininkų kelionės dokumentuose turi būti dedamas tuo metu, kai jie pradeda darbą laive, neatsižvelgiant, be kita ko, į tai, kada atitinkamas laivas išplaukia.
Vis dėlto Nyderlandų ir Vokietijos vyriausybės bei Komisija iš esmės tvirtina, kad pagrindinėje byloje dalyvaujantys jūrininkai Šengeno erdvę palieka tuo momentu, kai laivas, kuriame jie dirba, faktiškai išplaukia iš atitinkamo jūrų uosto kartu su šiais jūrininkais. Šiuo klausimu tos vyriausybės pabrėžia, jog dėl išvykimo iš šios erdvės iš tikrųjų reikalaujama, kad atitinkami jūrininkai kirstų geografinę Šengeno erdvės išorės sieną, kuri yra nustatyta ne Šengeno sienų kodekse, o Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijoje – joje nurodyta, kad ši siena iš principo nutolusi dvylika jūrmylių atitinkamų valstybių narių teritoriniuose vandenyse. Taigi, šio kodekso 11 straipsnio 1 dalyje numatytu išvykimo spaudu šių jūrininkų kelionės dokumentai turi būti žymimi, Nyderlandų vyriausybės ir Komisijos teigimu, per pagrįstą arba netolimą laikotarpį iki atitinkamo laivo išplaukimo. Vokietijos vyriausybė mano, kad šiuo spaudu turi būti žymima išvykimo iš Šengeno erdvės dieną, kai šio laivo išplaukimo data buvo nustatyta.
Siekiant nustatyti momentą, kada pagal Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalį išvykimo spaudu turi būti žymimi šio sprendimo 28 punkte aprašytoje situacijoje esančio jūrininko kelionės dokumentai, reikia išnagrinėti, pirma, kada šis jūrininkas turi būti laikomas išvykusiu iš Šengeno erdvės tam, kad, antra, atsižvelgiant į šį išvykimą, būtų galima nustatyti momentą, kada kompetentingos nacionalinės institucijos turi pažymėti šioje nuostatoje numatytu išvykimo spaudu.
Pirma, dėl išvykimo iš Šengeno erdvės momento nustatymo reikia priminti, kad pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją, dėl poreikio vienodai aiškinti Sąjungos teisę ir pagal lygybės principą reikalaujama, kad, kai Sąjungos teisės nuostatoje aiškiai nedaroma nuorodos į valstybių narių teisę, ji paprastai visoje Sąjungoje turi būti aiškinama savarankiškai ir vienodai, nepaisant valstybėse narėse jai teikiamos reikšmės ir atsižvelgiant į nagrinėjamos nuostatos formuluotę, kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus (šiuo klausimu, be kita ko, žr. 2017 m. lapkričio 9 d. Sprendimo Maio Marques da Rosa,
C‑306/16
,
EU:C:2017:844
,
punktą ir 2019 m. spalio 3 d., Sprendimo X(Ilgalaikiai gyventojai – Pastovūs, reguliarūs ir pakankami ištekliai),
C‑302/18
,
EU:C:2019:830
,
punktą).
Darytina išvada, kad, Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalyje nesant nuorodos į nacionalinę teisę, šioje nuostatoje esanti sąvoka „išvykimas“ turi būti laikoma savarankiška Sąjungos teisės sąvoka, kurios prasmė ir apimtis visose valstybėse narėse turi būti vienodos. Todėl Teisingumo Teismas turi pateikti vienodą šios sąvokos aiškinimą Sąjungos teisės sistemoje.
Pirmiausia dėl Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalies sąvokų reikia pažymėti, kad sąvoka „išvykimas“ iš Šengeno erdvės nėra apibrėžta nei šioje, nei jokioje kitoje šio kodekso nuostatoje (konkrečiai kalbant, jo 2 straipsnyje), todėl jos reikšmė ir apimtis turi būti nustatyta remiantis įprasta jos reikšme bendrinėje kalboje (šiuo klausimu, be kita ko, žr. 2017 m. liepos 26 d. Sprendimo Jafari,
C‑646/16
,
EU:C:2017:586
,
punktą; 2019 m. liepos 29 d. Sprendimo Spiegel Online,
C‑516/17
,
EU:C:2019:625
,
punktą ir 2019 m. rugsėjo 12 d. Sprendimo Koton Mağazacilik Tekstil Sanayi ve Ticaret / EUIPO,
C‑104/18 P
,
EU:C:2019:724
,
punktą).
Pagal įprastą reikšmę sąvoka „išvykimas“ iš Šengeno erdvės yra aiški ir turi būti suprantama kaip asmens fizinis judėjimas iš vietos, kuri yra Sąjungos teritorijos dalis, į vietą, kuri nėra šios teritorijos dalis (pagal analogiją žr. 2017 m. gegužės 4 d. Sprendimo El Dakkak ir Intercontinental,
C‑17/16
,
EU:C:2017:341
,
–
punktus ir 2018 m. gegužės 31 d. Sprendimo Zheng,
C‑190/17
,
EU:C:2018:357
,
punktą).
Be to, dėl Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalies konteksto pirmiausia reikia pažymėti, kad vien remiantis šio kodekso 2 straipsnio 11 punktu ir 6 straipsnio 2 dalimi galima daryti išvadą, jog asmuo neišvyksta iš Šengeno erdvės tol, kol būna valstybės narės, kuri yra šioje erdvėje, teritorijoje, nes pagal šias nuostatas Šengeno erdvė prilyginama „valstybių narių teritorijai“.
Taigi vien tai, kad asmuo kirto „sienos kirtimo punktą“, kaip tai suprantama pagal minėto kodekso 2 straipsnio 8 punktą, arba kad jis, kaip matyti iš šio sprendimo 32 punkto, buvo patikrintas vykdant šiame kodekse nustatytą išorės sienų kontrolę, nereiškia, kad šis asmuo išvyko iš Šengeno erdvės, jeigu vis dar yra tos valstybės, kuri yra šios erdvės dalis, teritorijoje.
Darytina išvada, kad jūrininkas, atvykęs į Šengeno erdvės teritoriją per šiai erdvei priklausančioje valstybėje esantį tarptautinį oro uostą, ir dirbantis laive, prišvartuotame viename iš šios valstybės jūrų uostų, tuo laikotarpiu kuriuo jis dirba laive, negali būti laikomas išvykusiu iš Šengeno erdvės.
Žinoma, kaip buvo nurodyta šio sprendimo 31 punkte, Šengeno sienų kodekso 2 straipsnio 2 punkte Šengeno erdvės „išorės sienos“ sąvoka apibrėžiama kaip apimanti, pirma, valstybių narių sausumos ir jūros sienas ir, antra, jų oro ir jūrų uostus, jei tai nėra vidaus sienos.
Vis dėlto ši nuostata, kaip matyti iš jos formuluotės, susijusi tik su tam tikrais valstybių, kurios yra Šengeno erdvės dalis, oro ir jūrų uostais, kurie pripažįstami jos išorės siena tik siekiant pagal SESV 77 straipsnio 2 dalies b punktą palengvinti konkretų asmenų, kertančių Šengeno erdvės išorės sienas, kontrolės taikymą.
Iš tiesų, kaip iš esmės teigia Nyderlandų ir Vokietijos vyriausybės, valstybių narių sienų, kurios sudaro Šengeno erdvės išorės sienas, kirtimo kontrolė turi būti atliekama vietoje, kurioje ją įmanoma suorganizuoti praktiškai ir veiksmingai, ir ši vieta nebūtinai turi sutapti su jų kirtimo vieta.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, atsižvelgiant į Šengeno sienų kodekso VI priedą, pagal šio kodekso 5 straipsnio 2 dalies c punktą ir 19 straipsnį valstybių narių jūrų sienų kontrolė išimties tvarka gali būti vykdoma net ne minėto kodekso 2 straipsnio 8 punkte numatytuose sienos perėjimo punktuose, o šio priedo 3.1.1 punkte šiuo klausimu patikslinama, kad laivai gali būti tikrinami atvykimo arba išvykimo uoste arba atskirais atvejais tam tikslui skirtoje vietoje, esančioje prie pat laivo, arba teritoriniuose vandenyse, kaip nustatyta Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijoje, taip pat laivui plaukiant ir net pagal šiuo klausimu sudarytą susitarimą trečiosios šalies teritorijoje laivui atvykus arba išvykus.
Be to, atsižvelgiant į Šengeno sienų kodekso 2 straipsnio 8 ir 10 punktus, pagal jo 5 straipsnio 1 dalį Šengeno erdvės išorės sienų kontrolė iš principo vykdoma pasienio punktuose, „kur[iuose]“ valstybės narės leidžia kirsti šias sienas, „išimtinai esant ketinimui kirsti [šią] sieną arba įvykus tokiam kirtimui“.
Taigi Šengeno sienų kodeksas grindžiamas prielaida, kad trečiųjų šalių piliečių kontrolė sienos perėjimo punkte bus atlikta netrukus po faktinio Šengeno erdvės išorės sienos kirtimo, net jei atitinkamas asmuo tam tikru metu jau yra atitinkamos valstybės narės teritorijoje.
Atsižvelgiant į tai, pats asmens atvykimas į sienos perėjimo punktą, esantį Šengeno erdvei priklausančios valstybės jūrų uoste, savaime negali būti prilyginamas šio asmens išvykimui iš Šengeno erdvės, bet labiausiai atspindi jo ketinimą daugeliu atvejų netrukus išvykti iš šios erdvės.
Vis dėlto šiuo atveju neginčijama, kad kai jūrininkas, įdarbintas tokiame jūrų uoste ilgam prišvartuotame laive, norėdamas pradėti darbą atvyksta į atitinkamo jūrų uosto sienos perėjimo punktą, jis neturi ketinimų netrukus išvykti iš atitinkamos valstybės narės teritorijos, taigi, ir iš Šengeno erdvės.
Galiausiai, kiek tai susiję su Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalimi siekiamu tikslu, reikia priminti, kad šis kodeksas yra bendresnės laisvės, saugumo ir teisingumo erdvės be vidaus sienų sistemos, kurioje pagal ESS 3 straipsnio 2 dalį ir SESV 67 straipsnio 2 dalį užtikrinamas laisvas asmenų judėjimas, kartu taikant atitinkamas išorės sienų kontrolės priemones, dalis (šiuo klausimu žr. 2012 m. birželio 14 d. Sprendimo Association nationale d’assistance aux frontières pour les étrangers,
C‑606/10
,
EU:C:2012:348
,
punktą).
Remiantis to paties kodekso 6 konstatuojamąja dalimi, valstybių narių išorės sienų kontrole yra suinteresuota ne tik valstybė narė, prie kurios išorės sienų ji vykdoma, bet ir visos valstybės narės, kurios panaikino vidaus sienų kontrolę (šiuo klausimu žr. 2012 m. birželio 14 d. Sprendimo Association nationale d’assistance aux frontières pour les étrangers,
C‑606/10
,
EU:C:2012:348
,
punktą).
Šiomis aplinkybėmis sienų perėjimo punktuose jų kirtimo kontrolės tikslais atliekamais patikrinimais siekiama, kaip nurodyta Šengeno sienų kodekso 2 straipsnio 11 punkte, užtikrinti, kad asmenims būtų leidžiama atvykti į valstybių narių teritoriją arba iš jos išvykti.
Vis dėlto, kaip matyti iš šio kodekso 6 straipsnio 1 dalies, trečiųjų šalių piliečiai gali Šengeno erdvės teritorijoje būti tik ne ilgiau kaip 90 dienų per 180 dienų laikotarpį, o tai reiškia, kad reikia išnagrinėti 180 dienų laikotarpį iki bet kurios buvimo šioje erdvėje dienos.
Šiuo klausimu Šengeno sienų kodekso 6 straipsnio 2 dalyje patikslinama, kad apskaičiuojant, ar buvo laikytasi leistinos maksimalios buvimo šalyje trukmės, „atvykimo data“ ir „išvykimo data“ atitinkamai yra „pirma buvimo valstybių narių teritorijoje diena“ ir „paskutinė buvimo valstybių narių teritorijoje diena“.
Būtent siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi šių nuostatų, Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalyje numatytas principas, pagal kurį atvykimo ir išvykimo spaudais turi būti žymimi trečiųjų šalių piliečių kelionės dokumentai, kad, kaip matyti iš šio kodekso 15 konstatuojamosios dalies, būtų galima aiškiai nustatyti išorinės sienos kirtimo datą ir vietą.
Pagal minėto kodekso 8 straipsnio 3 dalies a punkto iii papunktį ir h punkto ii papunktį, atitinkamo trečiosios šalies piliečio kelionės dokumentuose apžiūrint atvykimo ir išvykimo spaudus, kai lyginamos atvykimo ir išvykimo datos, siekiama patikrinti, ar asmuo dar neviršijo maksimalios leidžiamo buvimo Šengeno erdvės teritorijoje trukmės.
Iš to matyti, kad žymėjimas atvykimo ir išvykimo spaudais yra glaudžiai susijęs su kompetentingų nacionalinių institucijų vykdoma kontrolės, be kita ko, trumpos trukmės buvimo Šengeno erdvėje kontrolės, funkcija, visų pirma siekiant kovoti su nelegaliu sienų kirtimu, kaip numatyta Šengeno sienų kodekso 13 straipsnio 1 dalyje (šiuo klausimu žr. 2014 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo Air Baltic Corporation,
C‑575/12
,
EU:C:2014:2155
,
–
punktus).
Taigi, negalima teigti, kad trečiosios šalies pilietis išvyksta iš Šengeno erdvės, kai jis vis dar yra valstybės, esančios šios erdvės dalimi, teritorijoje, antraip pažeidžiant Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalimi siekiamą tikslą trečiosios šalies piliečiui būtų leidžiama likti Šengeno erdvėje laikotarpį, viršijantį leistiną maksimalų buvimo laiką.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad negalima laikyti, jog jūrininkas, kuris pradėjo dirbti ilgam Šengeno erdvei priklausančios valstybės jūrų uoste prisišvartavusiame laive, siekdamas būti šiame uoste visą ar dalį laiko, per kurį jis dirbo, išvyko iš šios erdvės tuo momentu, kai pradėjo dirbti laive.
Šios išvados negali paneigti nukrypti leidžiančios nuostatos, susijusios su jūrininkų, dirbančių jūrų uoste sustojusiame laive, išsilaipinimu į krantą, numatytos Šengeno sienų kodekso 5 straipsnio 2 dalies c punkte, 11 straipsnio 3 dalies c punkte ir 20 straipsnio 1 dalies c punkte, atsižvelgiant į šio kodekso VII priedo 3 punktą.
Iš tiesų neginčijama, kad šios nuostatos, kuriomis iš esmės siekiant palengvinti atitinkamos valstybės narės teritorijoje esančių jūrininkų patikrinimus tik laivo sustojimo metu ir tik sustojimo uosto zonoje atleidžiama, be kita ko, nuo pareigos gauti atvykimo ar išvykimo spaudus jų kelionės dokumentuose, netaikomos jūrininkams, kurie dirba ilgam jūrų uoste prišvartuotuose laivuose.
Dėl tų pačių motyvų Vizų kodekso 35 ir 36 straipsniuose bei IX priede numatytos nuostatos dėl vizų, išduotų prie išorės sienų, ir tranzitinių vizų taip pat negali turėti poveikio šio sprendimo 64 punkte padarytai išvadai, nes bet kuriuo atveju neginčijama, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami jūrininkai neturėjo tokių vizų.
Antra, kalbant apie momentą, kada išvykimo spaudas turi būti dedamas kelionės dokumentuose, pažymėtina, kad esant tokiai situacijai, kaip aprašyta šio sprendimo 28 punkte, pagal Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalį antspauduojama turi būti „išvykstant“ iš Šengeno erdvės.
Darytina išvada, kad šiuo spaudu turi būti žymima tokio išvykimo momentu, kuris, kaip matyti iš šio sprendimo 44–64 punktų, atitinka Šengeno erdvės išorės sienos kirtimą.
Remiantis šio sprendimo 52 punkte nurodyta prielaida, kai nustatoma, kad atitinkamų asmenų kontrolė pasienio perėjimo punkte nebus atlikta per trumpą laiką po Šengeno erdvės išorės sienos kirtimo, svarbu, kad kompetentingos nacionalinės institucijos išvykimo spaudu kelionės dokumentus pažymėtų kuo arčiau sienos kirtimo momento, kad atsižvelgdamos į šio sprendimo 60–63 punktuose primintą Šengeno sienų kodekso tikslą galėtų užtikrinti, kad bus paisoma trumpalaikio buvimo Šengeno erdvėje ribų, atsižvelgiant į realią šių asmenų buvimo šios erdvės teritorijoje trukmę.
Šiuo atveju akivaizdu, kad jūrininkas, įsidarbinęs laive, kuris yra ilgam prišvartuotas valstybės, priklausančios Šengeno erdvei, jūrų uoste, darbo pradžios laive momentu neketina netrukus iš šios erdvės išvykti. Todėl toks jūrininkas neturi teisės, kad jo kelionės dokumentai būtų pažymėti išvykimo spaudu tuo metu, kai pradeda dirbti laive.
Tik kai aišku, kad toks laivas netrukus išvyks iš jūrų uosto į vietą, esančią už Šengeno erdvės ribų, šiuo išvykimo spaudu turi būti žymima jo kelionės dokumentuose.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad iš Šengeno sienų kodekso VI priedo 3.1.5 punkto matyti, jog laivo kapitonas privalo „tinkamu laiku“ pagal atitinkamame uoste galiojančias taisykles pranešti kompetentingai valdžios institucijai apie laivo išvykimą.
Remiantis tuo darytina išvada, kad šio kodekso 11 straipsnio 1 dalyje numatytu išvykimo spaudu jūrininko, įsidarbinusio ilgam prišvartuotame Šengeno erdvei priklausančios valstybės jūrų uoste esančiame laive, kelionės dokumentuose turi būti žymima tuo momentu, kai atitinkamo laivo kapitonas prieš pat laivui išvykstant apie tai praneša kompetentingai nacionalinės valdžios institucijai.
Bet koks kitoks šios nuostatos aiškinimas paskatintų piktnaudžiavimus ir leistų apeiti Sąjungos teisėje nustatytas trumpalaikio buvimo Šengeno erdvėje taisykles, leisdamas visiems jūrininkams, trečiųjų šalių piliečiams, neribotai būti Šengeno erdvei priklausančios valstybės teritorijoje esančiame jūrų uoste.
Taigi į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad Šengeno sienų kodekso 11 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad prieš jūrininkui, trečiosios šalies piliečiui, įsidarbinusiam Šengeno erdvei priklausančios valstybės jūrų uoste ilgam prišvartuotame laive, kad jame atliktų tam tikrus darbus, išplaukiant laivu iš šio uosto, išvykimo spaudu šio jūrininko kelionės dokumentuose (kai toks žymėjimas numatytas pagal šį kodeksą) turi būti žymima ne darbo laive pradžios momentu, o kai atitinkamo laivo kapitonas prieš pat laivui išvykstant apie tai praneša kompetentingai nacionalinės valdžios institucijai.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

2016 m. kovo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/399 dėl taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Sąjungos kodekso (Šengeno sienų kodeksas) 11 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad prieš jūrininkui, trečiosios šalies piliečiui, įsidarbinusiam Šengeno erdvei priklausančios valstybės jūrų uoste ilgam prišvartuotame laive, kad jame atliktų tam tikrus darbus, išplaukiant laivu iš šio uosto, išvykimo spaudu šio jūrininko kelionės dokumentuose turi būti žymima (kai toks žymėjimas numatytas pagal šį kodeksą) ne darbo laive pradžios momentu, o kai atitinkamo laivo kapitonas prieš pat laivui išvykstant apie tai praneša kompetentingai nacionalinės valdžios institucijai.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.