CELEX: 62020CJ0499
Преюдициално запитване
Сближаване на законодателствата
Директива 97/23/ЕИО
Съоръжения под налягане
Маркировка „CE“
Пускане на пазара и пускане в действие
Ограничения, целящи да се осигури защитата на лицата
Членове 34 и 36 ДФЕС
Национална правна уредба, налагаща ограничения относно реда и условията за монтиране на газови тръбопроводи

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 2, член 4, параграф 1, точка 1.1, член 7, параграф 4, член 8 и приложение I към Директива 97/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 май 1997 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки във връзка със съоръженията под налягане (
ОВ L 181, 1997 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 21, стр. 159), изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 г. (
ОВ L 284, 2003 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 213) (наричана по-нататък „Директива 97/23“).
Запитването е отправено в рамките на спор между дружеството DIMCO Dimovasili M.I.K.E. (наричано по-нататък „Dimco“) и Ypourgos Perivallontos kai Energeias (Министър на околната среда и енергетиката, Гърция) относно законосъобразността на Наредба от 20 март 2012 г. за одобряване на техническия регламент за вътрешните инсталации за природен газ с работно налягане до 500 mbar.
Правна уредба
Правото на Съюза
Съображения 3 и 6 от Директива 97/23 гласят:
„(3)
като имат предвид, че хармонизацията на националното законодателство е единственото средство за отстраняване на тези пречки към свободната търговия; като има предвид, че тази цел не може да се постигне със задоволителен резултат от отделните държави членки; като имат предвид, че тази директива определя задължителни разпоредби за свободното движение на съоръженията, за които е приложима;
(6)
[…] настоящата директива хармонизира националните разпоредби за рисковете, дължащи се на налягане, […] другите рискове, дължащи се на тези съоръжения, могат да попаднат в приложното поле на друга директива, която третира такива рискове; […] съоръженията под налягане могат да се включат сред продуктите в обхвата на друга директива, въз основа на член 100а от Договора [ЕО]; […] разпоредбите, изложени в някои от тези директиви, третират риска, дължащ се на високо налягане [и] тези разпоредби се считат за подходящи да осигуряват необходимата защита; […] когато рискът, свързан с тези съоръжения, остава малък; […] в тази връзка има основание да се изключат тези съоръжения от обхвата на настоящата директива“.
Член 1 от тази директива, озаглавен „Обхват и определения“, гласи:
„1.   Настоящата директива се прилага към проекта, производството и оценката за съответствие на съоръженията под налягане и функционални групи с максимално допустимо налягане PS по-голямо от 0,5 бара.
2.   По смисъла на настоящата директива:
2.1.
„Съоръжения под налягане“ са съдове, тръбопроводи, устройства за безопасност и устройства под налягане. Когато е приложимо, към съоръженията се отнасят и елементи, присъединени към частите на съоръжението, подложени на налягане като фланци, щуцери, свързващи елементи, опори, транспортни уши и др.
[…]
2.1.2.
„Тръбопровод“ е свързани помежду си тръбни елементи, които са предназначени за пренос на флуиди и които са неразделна част от система под налягане. […]
[…]“.
Член 2 от посочената директива, озаглавен „Надзор над пазара“, предвижда в параграфи 1 и 2:
„1.   Държавите членки вземат всички мерки, необходими да гарантират това, че съоръженията под налягане и функционалните групи, посочени в член 1, могат да бъдат пуснати на пазара и да влязат в действие само ако са правилно инсталирани и поддържани и са използвани по предназначение, и не застрашават здравето и безопасността на хората и, когато е целесъобразно, на домашните животни или собствеността.
2.   Разпоредбите на настоящата директива не засягат правото на държавите членки да постановят, като надлежно отчитат разпоредбите на Договора, такива изисквания, които се считат за необходими, и да осигурят така че хората, и в частност работниците, са защитени по време на използване на съоръженията под налягане или на посочените функционални групи, при условие че това не означава модифициране на тези съоръжения или функционални групи по начин, който не е определен от настоящата директива“.
Член 3 от Директива 97/23, озаглавен „Технически изисквания“, предвижда в параграф 1:
„Съоръженията под налягане, [изброени] в 1.1, 1.2, 1.3 и 1.4, трябва да отговарят на [съществените] изисквания, изложени в приложение I […]“.
Член 4 от тази директива, озаглавен „Свободно движение“, посочва в параграф 1, точка 1.1:
„Държавите членки не забраняват, ограничават или препятстват, на основание на рискове, дължащи се на налягане, пускането на пазара или в действие, при условия, определени от производителя на съоръжения под налягане или функционални групи, посочени в член 1, които спазват настоящата директива и носят СЕ маркировка, сочеща, че са преминали оценка за стандарт съгласно член 10“.
По силата на член 7 от посочената директива, озаглавен „Комитет за съоръженията под налягане“, когато по сериозни съображения за безопасност държава членка счита, че оборудване под налягане, част или серия от съоръжения следва да бъдат предмет на разпоредбите на член 3 или на приложение II към Директива 97/23, тя иска от Европейската комисия, подпомагана от постоянен комитет, да вземе необходимите мерки. В съответствие с член 7, параграф 4 този комитет може след това да проучи всякакъв друг въпрос, свързан с изпълнението и практическото приложение на настоящата директива и повдигнат от неговия председател или по собствена инициатива, или по молба на държава членка.
Член 8 от същата директива, озаглавен „Предпазна клауза“, предвижда в параграф 1, че ако държава членка установи, че съоръжения под налягане или функционални групи, посочени в член 1, носещи маркировката „СЕ“ и използвани в съответствие с предназначението им, могат да застрашат безопасността на хората и евентуално на домашните животни или собствеността, тя взима всички необходими мерки, тези съоръжения да бъдат изтеглени от пазара, да забрани пускането им на пазара, пускането им в действие или да ограничи свободното им движение. Тя информира незабавно Комисията за тези мерки и посочва причините за своето решение.
Приложение Ι към Директива 97/23, озаглавено „Съществени изисквания за безопасност“, предвижда в част 1, озаглавена „Общи положения“:
„1.1.
Съоръженията под налягане трябва да са проектирани, произведени, проверени и, при необходимост, снабдени и монтирани така че да се осигури тяхната безопасност, когато се пускат в действие в съответствие с инструкциите на производителя или при условия, които могат да се предвидят.
[…]“.
Гръцкото право
С Наредба D3/Α7oik.6598 от 20 март 2012 г. министърът на околната среда, енергетиката и измененията на климата одобрява технически регламент на вътрешните инсталации с работно налягане до 500 mbar и определя насоките относно проекта, материалите, инсталациите, инспекциите, изпитванията, безопасността и пускането в експлоатация на вътрешните мрежи и инсталациите за потребителите на природен газ (FEK B’ 976/28.3.2012) (наричан по-нататък „регламентът от 20 март 2012 г.“).
Параграф 1.2.4 от този регламент гласи:
„Условията и редът за инсталиране на газовите тръбопроводи не попадат в приложното поле [на Директива 97/23/ЕО или други] директиви и се определят от настоящия регламент, като се отчитат и специфичните особености на страната (например сеизмичните явления)“.
Приложение 9 към посочения регламент, озаглавено „Спецификации на тръбопроводната мрежа“, предвижда в точка P.9.5.6.9:
„Пресичане на кесони
Ако тръбопроводите се монтират в кесони, например в окачени тавани, в такъв случай кухината трябва да е вентилирана, например чрез два вентилационни отвора — периферни и по дължината на обикалящите стени:
–
разположени диагонално,
–
всяка от повърхностите от 20 cm
.
Препоръчва се мрежата да бъде заварена и ако това е възможно, да бъде защитена с канали“.
Точка P.9.5.8.2 от приложение 9 към същия регламент предвижда:
„Газовите тръбопроводи не могат да бъдат поставяни в бетонни подложки или под облицовки или подови настилки. Те могат да бъдат монтирани в канали, кухини в окачени тавани или между панели за звукова изолация (или подобни) над окачени тавани, при спазване на същите предпазни мерки срещу корозия, предвидените за заземените тръбопроводи“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
Dimco е дружество за търговия, внос и дистрибуция на високотехнологични продукти, използвани за изграждането на съоръжения за природен газ в сградите. То внася от Обединеното кралство и предлага на пазара в Гърция гъвкави тръби от неръждаема стомана.
На 16 май 2012 г. Dimco подава жалба пред Symvoulio tis Epikrateias (Държавен съвет, Гърция) за отмяна на различни разпоредби от регламента от 20 март 2012 г., като изтъква по-специално, че тези разпоредби целят да се насърчи използването на конвенционални твърди медни и стоманени тръби, в ущърб на тръбите, които то продава, и правят практически невъзможно използването и следователно предлагането на пазара на внасяните от него тръбопроводи. Така то счита, че параграф 1.2.4 от този регламент, както и точки P.9.5.6.9 и P.9.5.8.2 от приложение 9 към него нарушават член 4, параграф 1, точка 1.1 от Директива 97/23.
Dimco подчертава в това отношение, че продаваните от него тръбопроводи носят маркировка „CE“. От приложение I и член 4, параграф 1, точка 1.1 от Директива 97/23 следвало, че не може да се определят допълнителни условия и ограничения по съображения, свързани със защитата от сеизмични събития, що се отнася до газовите тръбопроводи, които носят маркировката „СЕ“ и за които е удостоверено от производителя в съответните инструкции, че тяхното инсталиране и използване е безопасно.
Запитващата юрисдикция счита, че разпоредбите от регламента от 20 март 2012 г., с които се определят условия и ограничения относно условията и реда за инсталиране на газови тръбопроводи, като се отчитат особеностите на страната, и по-специално сеизмичните явления, намират основание в член 2 от Директива 97/23 и са в съответствие с разпоредбите на този член. Според тази юрисдикция тези условия и ограничения са в съответствие с член 36 ДФЕС, доколкото те се прилагат без разлика по отношение на всички видове тръби, без оглед на материала, от който са направени, или страната на произход, са счетени от компетентния национален орган за необходими, за да се гарантират здравето и безопасността на хората, спазват принципа на пропорционалност и не налагат промени в търгувания от жалбоподателя в главното производство материал. Така запитващата юрисдикция счита, че основанието за отмяна, изтъкнато от жалбоподателя в главното производство и насочено срещу тези разпоредби, може да бъде отхвърлено по същество. Въпреки това тя има съмнения относно съответствието на някои разпоредби от регламента от 20 март 2012 г. с разпоредбите на член 4, параграф 1, точка 1.1, член 7, параграф 4, член 8 и приложение I към Директива 97/23.
При тези условия Symvoulio tis Epikrateias (Държавен съвет) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 4, [параграф 1, точка 1.1], член 7, параграф 4, член 8 и приложение I към Директива 97/23 […] да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като параграф 1.2.4 и точки P9.5.6.9 и P9.5.8.2 от приложение 9 към регламент [от 20 март 2012 г.] за вътрешните инсталации за природен газ с работно налягане до 500 mbar, които определят по съображения за защита на лицата предимно в случаи на земетресения условия и ограничения (задължение за вентилация, забрана за заземено пресичане), що се отнася до начина за инсталиране на съоръжения под налягане (газови тръбопроводи), като се има предвид, че посочените условия и ограничения се прилагат без разлика и по отношения на тръбопроводи, които подобно на разглежданите в случая имат маркировка „CE“ и са сертифицирани от производителя като подлежащи на безопасно инсталиране и използване, без да съответстват на посочените по-горе условия и ограничения или напротив?
2)
Горепосочените разпоредби на Директива 97/23 във връзка с член 2 от нея трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат условия и ограничения, като разглежданите в случая, относно начините за инсталация на съоръжения под налягане (газови тръбопроводи)?“.
По преюдициалните въпроси
С двата си въпроса, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 4, параграф 1, точка 1.1 от Директива 97/23 и приложение I към нея във връзка с член 2 от същата трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която, за да се гарантира безопасността на лицата по-специално срещу земетресения, налага определени начини на инсталиране на съоръженията под налягане, включително на тези, които имат маркировка CE.
В това отношение е важно, на първо място, да се припомни, от една страна, че член 1, параграф 1 от Директива 97/23 предвижда, че тя се прилага за проектирането, производството и оценката за съответствие на съоръженията под налягане, и от друга страна, че член 3 от тази директива предвижда, че тези съоръжения трябва да отговарят на някои съществени технически изисквания, изброени в приложение I към посочената директива.
Така от тези разпоредби, разглеждани в светлината на съображение 6 от Директива 97/23, става ясно, че последната има за цел да хармонизира съществените изисквания за проектиране и производство на съоръжения под налягане по отношение на рисковете, дължащи се на налягането, така че да могат да бъдат маркирани с маркировка „СЕ“ (вж. по аналогия решение от 17 декември 2020 г., Германия/Комисия,
C‑475/19 P и C‑688/19 P
,
EU:C:2020:1036
, т.
), а не условията за инсталиране на тези съоръжения.
Безспорно, приложение I към Директива 97/23, в което са изброени съществените технически изисквания, на които съоръженията под налягане трябва да отговарят в съответствие с член 3 от тази директива, в частта си, озаглавена „Общи положения“, гласи в точка 1.1, че „[с]ъоръженията под налягане трябва да са проектирани, произведени, проверени и, при необходимост, снабдени и монтирани така че да се осигури тяхната безопасност“. При все това споменаването в тази разпоредба на условията за монтиране на тези съоръжения е направено само чрез позоваване на други текстове, приложими в тази област. Следователно това приложение не въвежда никакво специфично условие относно монтирането на посочените съоръжения.
Същото важи и за позоваването на нормалните условия за монтиране и употреба, направено в член 2, параграф 1 от Директива 97/23, който задължава държавите членки да вземат всички необходими мерки, за да гарантират, че съоръженията под налягане могат да бъдат пуснати на пазара и да влязат в действие само ако не застрашават здравето и безопасността на хората, „ако са правилно инсталирани и поддържани и са използвани по предназначение“. Тази разпоредба не предвижда никакво условие за монтирането на тези съоръжения.
На второ място, що се отнася до член 4, параграф 1, точка 1.1 от Директива 97/23, от тази разпоредба следва, че на основание рисковете, дължащи се на налягане, държавите членки не могат да забраняват, ограничават или препятстват пускането на пазара или в действие, при определените от производителя условия, на съоръжения под налягане, които спазват разпоредбите на тази директива и носят „CE“ маркировка, за да не се засегне целта за хармонизиране на националните разпоредби, която преследва тази директива, що се отнася до тези рискове. За сметка на това посочената разпоредба не забранява на държавите членки да вземат мерки за предотвратяване на рискове, различни от тези, които се дължат на налягането, за да може тези съоръжения да бъда пуснати на пазара и в действие, без да се застрашава здравето и безопасността на хората.
На трето място, член 2, параграф 2 от Директива 97/23 изрично предвижда, че разпоредбите ѝ не засягат правото на държавите членки да предписват, в съответствие с разпоредбите на Договора, изискванията, които считат за необходими, за да осигурят защитата на лицата по-специално при използването на тези съоръжения, при условие че това не води до модифициране на тези съоръжения или функционални групи, когато те са съобразени с посочената директива.
Сред конкретните разпоредби на Договора, които държавите членки са длъжни да спазват при упражняването на компетентността, която им признава член 2, параграф 2 от Директива 97/23, следва, с оглед на преследваната от тази директива цел да премахне пречките пред свободното движение на съоръженията под налягане в рамките на вътрешния пазар, да се направи позоваване на членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС, които уреждат свободното движение на стоки и забраняват между държавите членки количествените ограничения върху вноса и всички мерки с равностоен ефект.
В това отношение от постоянната съдебна практика следва, че за забранени с член 34 ДФЕС мерки с равностоен на количествени ограничения върху вноса ефект трябва да се считат взети от държава членка, които имат за своя цел или резултат да третират по-малко благоприятно продуктите с произход от други държави членки, както и всяка друга мярка, която възпрепятства достъпа до пазара на една държава членка на стоки с произход от други държави членки, освен ако не могат да бъдат обективно оправдани от някое от съображенията от общ интерес, изброени в член 36 ДФЕС, или с императивни изисквания от общи интерес. И в двата случая посочените национални мерки трябва да са подходящи, за да осигурят постигането на преследваната цел, и не трябва да надхвърлят необходимото за нейното постигане (вж. в този смисъл решение от 10 февруари 2009 г., Комисия/Италия,
C‑110/05
,
EU:C:2009:66
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
В случая запитващата юрисдикция посочва, че условията, наложени с регламента от 20 март 2012 г., тоест задължението за вентилация на сградите, в които са монтирани газови тръбопроводи, и забраната за инсталиране на същите във вътрешността на бетонни подложки, както и под настилки или подове, така че да остават достъпни, не водят до никаква промяна на продавания от жалбоподателя в главното производство материал, което впрочем не се оспорва от страните в главното производство, и целят да гарантират безопасността на хората с оглед на рисковете, дължащи се на външни фактори спрямо съоръженията под налягане, като например земетресенията.
Освен това запитващата юрисдикция счита, че разпоредбите на регламента от 20 март 2012 г. са в съответствие с член 36 ДФЕС, тъй като са приложими за всички видове тръбопроводи, независимо от използвания материал или страната на произход, са счетени за необходими от компетентния национален орган за гарантиране на здравето и безопасността на хората и са съобразени с принципа на пропорционалност.
С оглед на всички изложени по-горе съображения на поставените от запитващата юрисдикция въпроси следва да се отговори, че член 4, параграф 1, точка 1.1 и приложение I към Директива 97/23 във връзка с член 2, параграф 2 от нея трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която, за да се гарантира безопасността на хората, по-специално срещу земетресенията, налага известен ред и условия за монтиране на съоръжения под налягане, като например тръбопроводи, предназначени за пренос на газ, включително тези, които разполагат с маркировката „СЕ“, стига тази правна уредба да не води до модифициране на тези съоръжения и да не представлява пречка, забранена с членове 34 и 36 ДФЕС.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните в главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (девети състав) реши:

Член 4, параграф 1, точка 1.1 и приложение I към Директива 97/23/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 29 май 1997 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки във връзка със съоръженията под налягане, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 г., във връзка с член 2, параграф 2 от нея трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която, за да се гарантира безопасността на хората, по-специално срещу земетресенията, налага известен ред и условия за монтиране на съоръжения под налягане, като например тръбопроводи, предназначени за пренос на газ, включително тези, които разполагат с маркировката „СЕ“, стига тази правна уредба да не води до модифициране на тези съоръжения и да не представлява пречка, забранена с членове 34 и 36 ДФЕС.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: гръцки.