CELEX: 62019TJ0030
Дъмпинг
Субсидии
Внос на определени пневматични гуми, нови или регенерирани, от каучук, от видовете, използвани за автобуси или камиони, с индекс на натоварване, по-голям от 121, с произход от Китай
Окончателно антидъмпингово мито
Окончателно изравнително мито
Жалба за отмяна
Процесуална легитимация
Пряко засягане
Лично засягане
Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение
Правен интерес
Вреда за промишлеността на Съюза
Обективен анализ
Причинно-следствена връзка
Изчисляване на подбиването на цената и на маржа на вредата
Обективно сравнение на цените
Конструирани цени на вноса
Цени, фактурирани на първите независими купувачи
Разлика в нивото на търговия
Сложни икономически оценки
Интензитет на съдебния контрол
Показатели за вредата
Претегляне на данните
Достъп до неповерителните данни от разследванията
Право на защита

)
I.

Обстоятелствата по спора
На 11 август и на 14 октомври 2017 г. Европейската комисия започва съответно антидъмпингова процедура и антисубсидийна процедура, всяка от които се отнася до вноса в Европейския съюз на някои нови или регенерирани пневматични гуми от каучук от видовете, използвани за автобуси или камиони с индекс на натоварване, по-голям от 121 (наричани по-нататък „разглежданият продукт“), с произход от Китайската народна република вследствие на две подадени жалби от обединението срещу нелоялния внос на пневматични гуми. Тези процедури са започнати на основание съответно член 5 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (
ОВ L 176, 2016 г., стр. 21
, наричан по-нататък „Основният антидъмпингов регламент“), и член 10 от Регламент (ЕС) 2016/1037 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година относно защитата срещу субсидиран внос от държави, които не са членки на Европейския съюз (
ОВ L 176, 2016 г., стр. 55
, наричан по-нататък „Основният антисубсидиен регламент“).
Разследванията относно дъмпинга, субсидиите и свързаната вреда, засягат периода от 1 юли 2016 г. до 30 юни 2017 г. (наричан по-нататък „периодът на разследване“). Проучването на тенденциите, които са от значение за оценката на вредата, обхваща периода от 1 януари 2014 г. до края на периода на разследване (наричан по-нататък „разглежданият период“).
Заинтересованите страни, сред които са китайските производители износители, засегнати от антидъмпинговата и антисубсидийната процедура, както и техните представителни асоциации, са поканени да участват в тези разследвания. На различни етапи на антидъмпинговата и антисубсидийната процедури писмени становища представят няколко заинтересовани страни, сред които жалбоподателите, China Rubber Industry Association (CRIA) и China Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers & Exporters (CCCMC). Някои заинтересовани страни, сред които жалбоподателите, участват също така в изслушванията, организирани от Комисията.
На 1 февруари 2018 г. Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/163 за въвеждане на регистрационен режим по отношение на вноса на нови и регенерирани гуми за автобуси или камиони с произход от Китайската народна република (
ОВ L 30, 2018 г., стр. 12
), влязъл в сила на 3 февруари 2018 г. Този регламент въвежда регистрационен режим за вноса на разглеждания продукт с произход от Китай.
На 4 май 2018 г. Комисията приема Регламент (ЕС) 2018/683 за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на определени пневматични гуми, нови или регенерирани, от каучук, от видовете, използвани за автобуси или камиони, с индекс на натоварване, по-голям от 121, с произход от Китайската народна република, и за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/163 (
ОВ L 116, 2018 г., стр. 8
, наричан по-нататък „Регламентът за временни антидъмпингови мерки“). Този регламент въвежда временно антидъмпингово мито върху вноса на разглеждания продукт с произход от Китай.
Комисията обаче решава да не въвежда временни мерки в антисубсидийната процедура.
На 18 октомври 2018 г. Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1579 за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателно събиране на временното мито върху вноса на определени пневматични гуми, нови или регенерирани, от каучук, от видовете, използвани за автобуси или камиони, с индекс на натоварване, по-голям от 121, с произход от Китайската народна република, и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/163 (
ОВ L 263, 2018 г., стр. 3
, наричан по-нататък „Регламентът за окончателни антидъмпингови мерки“).
Член 1, параграф 1 от Регламента за окончателни антидъмпингови мерки въвежда окончателно антидъмпингово мито върху вноса на разглеждания продукт с произход от Китай. В приложение на член 1, параграф 2 от същия регламент в първоначалната му редакция това антидъмпингово мито е определено в размер, който варира в зависимост от произвеждащите този продукт дружества между 42,73 и 61,76 евро за единица от разглеждания продукт.
На 9 ноември 2018 г. Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1690 за налагане на окончателно изравнително мито върху вноса на определени пневматични гуми, нови или регенерирани, от каучук, от видовете, използвани за автобуси или камиони, с индекс на натоварване, по-голям от 121, с произход от Китайската народна република, и за изменение на Регламента за окончателни антидъмпингови мерки (
ОВ L 283, 2018 г., стр. 1
наричан по-нататък „Регламентът за антисубсидийни мерки“).
С член 1, параграф 1 от Регламента за антисубсидийни мерки се въвежда окончателно изравнително мито върху вноса на разглеждания продукт. В приложение на член 1, параграф 2 от същия регламент това изравнително мито е определено в размер, която варира в зависимост от произвеждащите този продукт дружества между 3,75 и 57,28 евро за единица от разглеждания продукт.
Член 2, точка 1 от Регламента за антисубсидийни мерки изменя член 1, параграфи 2 и 3 от Регламента за окончателни антидъмпингови мерки. В резултат на това изменение окончателното антидъмпингово мито е намалено до размер, който варира в зависимост от произвеждащите този продукт дружествата между 0 и 38,98 евроUR за единица от разглеждания продукт.
В обобщение, в Регламента за окончателни антидъмпингови мерки след неговото изменение и в Регламента за антисубсидийни мерки (наричани по-нататък заедно „обжалваните регламенти“) приложимите окончателни антидъмпингови и изравнителни мита, изразени в евро за единица от разглеждания продукт, произведен от китайските производители износители, в крайна сметка са определени, както следва:
Дружество
Окончателно антидъмпингово мито
Окончателно изравнително мито
Xingyuan Tire Group Ltd, Co.; Guangrao Xinhongyuan Tyre Co., Ltd (наричани по-нататък заедно „групата Xingyuan“)
4,48
57,28
Giti Tire (Anhui) Company Ltd; Giti Tire (Fujian) Company Ltd; Giti Tire (Hualin) Company Ltd; Giti Tire (Yinchuan) Company Ltd (наричани по-нататък заедно „групата Giti“)
36,89
11,07
Aeolus Tyre Co., Ltd; Aeolus Tyre (Taiyuan) Co., Ltd; Qingdao Yellow Sea Rubber Co., Ltd; Pirelli Tyre Co., Ltd (наричани по-нататък заедно „групата Aeolus“)
0,37
49,07
Chongqing Hankook Tire Co., Ltd; Jiangsu Hankook Tire Co., Ltd (наричани по-нататък заедно „групата Hankook“)
38,98
3,75
Други дружества, оказали съдействие както при антисубсидийното, така и при антидъмпинговото разследване, посочени в приложение I към обжалваните регламенти
21,62
27,69
Други дружества, оказали съдействие при антидъмпинговото, но не и при антисубсидийното разследване, посочени в приложение II към обжалваните регламенти
57,28
Всички други дружества
4,48
57,28
II.

Производството и исканията на страните
[
…
]
По дело T‑30/19 жалбоподателите молят Общия съд, на последно място:
–
да отмени Регламента за окончателни антидъмпингови мерки, „доколкото се отнася до [жалбоподателите] и техните членове [изброени в приложение R.2]“,
–
да осъди Комисията и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.
По дело T‑72/19 жалбоподателите молят Общия съд, на последно място:
–
да отмени Регламента за антисубсидийни мерки, „доколкото се отнася до [жалбоподателите] и техните членове [изброени в приложение R.2]“,
–
да осъди Комисията и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.
По всяко от двете дела Комисията, подкрепяна по същество от встъпилата страна, моли Общия съд:
–
да отхвърли жалбата като недопустима и неоснователна,
–
да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски.
III.

От правна страна
[
…
]
A.

По допустимостта
1.

По допустимостта на жалбите
[
…
]
a)

По процесуалната легитимация на жалбоподателите
[
…
]
1)

По отношение на Weifang Yuelong Rubber и Hefei Wanli Tire
Комисията счита по същество, че Weifang Yuelong Rubber и Hefei Wanli Tire нямат процесуална легитимация на основание член 263, четвърта алинея, втора и трета част от изречението ДФЕС, тъй като, от една страна, те не са лично засегнати от обжалваните регламенти и от друга страна, тези регламенти съдържат мерки за изпълнение по отношение на тях.
Жалбоподателите оспорват доводите на Комисията.
При обстоятелствата в настоящия случай най-напред следва да се провери дали жалбоподателите имат процесуална легитимация на основание член 263, четвърта алинея, трета част от изречението ДФЕС.
В това отношение следва да се припомни, че за да бъде жалбата допустима съгласно член 263, четвърта алинея, трета част от изречението ДФЕС, трябва да са изпълнени три кумулативни условия. Оспореният акт действително трябва, първо, да е подзаконов, второ, да засяга пряко жалбоподателя и трето, да не включва мерки за изпълнение.
На първо място, по отношение на понятието „подзаконови актове“ по смисъла на член 263, четвърта алинея, трета част от изречението ДФЕС следва да се припомни, че по принцип с него се визират всички актове с общо приложение, с изключение на законодателните актове (вж. в този смисъл решение от 6 ноември 2018 г., Scuola Elementare Maria Montessori/Комисия, Комисия/Scuola Elementare Maria Montessori и Комисия/Ferracci,
C‑622/16 P—C‑624/16 P
,
EU:C:2018:873
, т.
и
и цитираната съдебна практика). Разграничаването между законодателен и незаконодателен акт съгласно Договора за функционирането на ЕС почива на критерия за процедурата — законодателна или не — довела до неговото приемане (вж. в този смисъл решение от 6 септември 2017 г., Словакия и Унгария/Съвет,
C‑643/15 и C‑647/15
,
EU:C:2017:631
, т.
и определение от 6 септември 2011 г., Inuit Tapiriit Kanatami и др./Парламент и Съвет,
T‑18/10
,
EU:T:2011:419
, т.
).
В случая, от една страна, доколкото с обжалваните регламенти се въвеждат окончателни антидъмпингови и изравнителни мита върху вноса на продуктите, произведени от всички дружества, различни от поименно посочените в тях, обжалваните регламенти имат общо приложение. От друга страна, тези регламенти не са законодателни актове, тъй като не са приети в рамките на обикновена или специална законодателна процедура. При това положение посочените регламенти, доколкото се отнасят до Weifang Yuelong Rubber и Hefei Wanli Tire, са подзаконови актове по смисъла на член 263, четвърта алинея, трета част от изречението ДФЕС.
На второ място, що се отнася до прякото засягане, следва да се посочи, че това условие изисква оспорената мярка пряко да поражда последици за правното положение на частноправния субект и да не оставя никакво право на преценка на адресатите, на които е възложено изпълнението ѝ, тъй като това изпълнение е напълно автоматично и произтича единствено от правната уредба на Съюза, без да се прилагат други правила с опосредяващ характер (вж. решение от 6 ноември 2018 г., Scuola Elementare Maria Montessori/Комисия, Комисия/Scuola Elementare Maria Montessori и Комисия/Ferracci,
C‑622/16 P—C‑624/16 P
,
EU:C:2018:873
, т.
и цитираната съдебна практика).
От съдебната практика следва също, че актовете, с които се налагат антидъмпингови или изравнителни мита, могат да засягат пряко и лично предприятията — едновременно производители и износители на съответния продукт, за които е установено, че носят отговорност за дъмпинговите или субсидийните практики, като от съществено значение в това отношение е качеството „износител“ (вж. в този смисъл решения от 28 февруари 2019 г., Съвет/Growth Energy и Renewable Fuels Association,
C‑465/16 P
,
EU:C:2019:155
, т.
и
и цитираната съдебна практика и от 28 февруари 2019 г., Съвет/Marquis Energy,
C‑466/16 P
,
EU:C:2019:156
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
В случая, от една страна, обжалваните регламенти въвеждат окончателни антидъмпингови и изравнителни мита върху вноса на продуктите, произведени от „всички други дружества“, които не са посочени поименно в тях, каквито са Weifang Yuelong Rubber и Hefei Wanli Tire.
От друга страна, жалбоподателите посочват, че Weifang Yuelong Rubber и Hefei Wanli Tire са производители износители. Комисията не оспорва качеството им на износители. Всъщност тя ги квалифицира като производители износители в отговорите си на процесуално-организационните действия.
От това следва, че обжалваните регламенти пораждат преки последици за правното положение на Weifang Yuelong Rubber и Hefei Wanli Tire, като изменят търговския режим, приложим за вноса на техните продукти в Съюза.
Освен това обжалваните регламенти задължават митническите власти на държавите членки да събират наложеното мито, без да им оставят каквото и да било право на преценка (вж. в този смисъл решение от 25 септември 1997 г., Shanghai Bicycle/Съвет,
T‑170/94
, Rec,
EU:T:1997:134
, т.
и цитираната съдебна практика).
При тези условия обжалваните регламенти засягат пряко Weifang Yuelong Rubber и Hefei Wanli Tire.
На трето място, що се отнася до липсата на мерки за изпълнение, следва да се припомни, че за да се прецени дали подзаконов акт включва мерки за изпълнение, следва да се разгледа положението на лицето, което се позовава на правото на обжалване съгласно член 263, четвърта алинея, трета част от изречението ДФЕС. Следователно няма значение дали съответният акт включва мерки за изпълнение по отношение на други правни субекти (вж. решение от 6 ноември 2018 г., Scuola Elementare Maria Montessori/Комисия, Комисия/Scuola Elementare Maria Montessori и Комисия/Ferracci,
C‑622/16 P—C‑624/16 P
,
EU:C:2018:873
, т.
и цитираната съдебна практика).
В това отношение е вярно, че митническата система, въведена с Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (
ОВ L 269, 2013 г., стр. 1
, наричан по-нататък „Митническият кодекс“), в която се вписват обжалваните регламенти, предвижда, че събирането на определените от тях мита се извършва във всички случаи въз основа на мерки, приети от националните органи (решение от 10 декември 2015 г., Kyocera Mita Europe/Комисия,
C‑553/14 P
, непубликувано,
EU:C:2015:805
, т.
). Уведомяването на длъжника за митническото задължение, предвидено в член 102 от Митническия кодекс, всъщност представлява по отношение на длъжника мярка за изпълнение на обжалваните регламенти, приета от националните органи (вж. в този смисъл определения от 21 януари 2014 г., Bricmate/Съвет,
T‑596/11
, непубликувано,
EU:T:2014:53
, т.
и цитираната съдебна практика и от 14 септември 2021 г., Far Polymers и др./Комисия,
T‑722/20
, непубликувано,
EU:T:2021:598
, т.
и цитираната съдебна практика).
Безспорно е обаче, че антидъмпинговите и изравнителните мита се заплащат от вносителите на разглеждания продукт в Съюза, а не от производителите износители (вж. в този смисъл решение от 3 май 2018 г., Distillerie Bonollo и др./Съвет,
T‑431/12
,
EU:T:2018:251
, т.
и заключението на генерален адвокат Танчев по дело Changmao Biochemical Engineering/Distillerie Bonollo и др.,
C‑461/18 P
,
EU:C:2020:298
, т.
).
При това положение, тъй като не са длъжници по митническото задължение и поради това не са адресати на уведомяването за това задължение, производителите износители обикновено не са информирани за посоченото задължение. Следователно за разлика от вносителите те не могат ефективно да използват предвидените в член 44 от Митническия кодекс правни средства за защита срещу решенията, приети от националните митнически органи. Вследствие на това има опасност производителите износители да бъдат лишени от ефективна съдебна защита, ако не разполагат с възможност за обжалване пред съда на Съюза, за да оспорят законосъобразността на обжалваните регламенти.
От това следва, че макар да съществуват мерки за изпълнение спрямо вносителите, които са под формата на приети от националните органи актове, определящи размера на антидъмпинговите и изравнителните мита с цел събирането им (решения от 18 октомври 2018 г., Rotho Blaas,
C‑207/17
,
EU:C:2018:840
, т.
,
,
и
и от 19 септември 2019 г., Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, т.
и
), за сметка на това не съществуват мерки за изпълнение по отношение на производителите износители.
При тези условия следва да се приеме, че обжалваните регламенти не включват мерки за изпълнение срещу Weifang Yuelong Rubber и de Hefei Wanli Tire.
Следователно жалбоподателите, в качеството им на представителни асоциации, притежават процесуална легитимация на основание член 263, четвърта алинея, трета част от изречението ДФЕС да подадат жалба срещу окончателните антидъмпингови и изравнителни мита върху продуктите, произведени от Weifang Yuelong Rubber и от Hefei Wanli Tire.
[…]
B.

По състоятелността на основанията
В подкрепа на жалбите си жалбоподателите изтъкват по всяко дело шест основания.
Първите пет основания са изведени, първите, от погрешен анализ на показателите за вредата, вторите, от съществуващите разлики между новите и регенерираните пневматични гуми, третите, от грешки при определянето на отражението върху цената и на равнището на отстраняване на вредата, претърпяна от промишлеността на Съюза, четвъртите, от неправилен анализ на причинно-следствената връзка между вноса на разглеждания продукт и тази вреда и петите, от нарушение на правото на защита.
По дело T‑30/19 шестото основание е изведено от незаконосъобразност на корекциите за целите на косвеното данъчно облагане при определянето на дъмпинговия марж, а по дело T‑72/19 — от нарушение на основния антидъмпингов регламент.
[…]
1.

По второто оплакване от втората част на третите основания, изведено от липсата на обективно сравнение на цените при изчисляването на подбиването на цените
С третото основание жалбоподателите поддържат, че при определянето на ценовите ефекти от дъмпинговия или субсидирания внос, както и на равнището на отстраняване на вредата Комисията е нарушила: по дело T‑30/19 — член 3, параграф 2, буква а) и параграф 3 и член 9, параграф 4 от Основния антидъмпингов регламент, а по дело T‑72/19 — член 8, параграф 1, буква а) и параграф 2 и член 15, параграф 1 от Основния антисубсидиен регламент.
По-специално в рамките на втората част от третото основание жалбоподателите по същество считат, че Комисията неправилно се е основала на конструирани цени на вноса, за да изчисли подбиването на цените.
С първо оплакване жалбоподателите поддържат, че за да се изчисли подбиването на цените, използването на конструирани цени на вноса, тоест на конструирани експортни цени в съответствие с разпоредбите на член 2, параграф 9 от Основния антидъмпингов регламент, по принцип е забранено, тъй като се основава на теоретични цени, а не на реални цени, наблюдавани и възприемани от клиентите в Съюза.
С второ оплакване жалбоподателите изтъкват, че в случая използването на конструирани цени на вноса не е позволило на Комисията да извърши обективно сравнение, тоест на едно и също ниво на търговия, между цената на вноса на разглеждания продукт, от една страна, и цената на сходния продукт на промишлеността на Съюза, от друга.
Според жалбоподателите, що се отнася до реализираните в Съюза продажби на производителите от Съюза посредством свързани дружества за продажба, Комисията е взела предвид цените, фактурирани от тези дружества на първите независими купувачи, като е включила производствените разходи, общите и административните разходи (наричани по-нататък „ОАР“), както и печалбата на посочените дружества. За сметка на това, що се отнася до продажбите на китайските производители износители в Съюза посредством свързани дружества за продажба, Комисията отказала да вземе предвид цените, фактурирани от тези дружества на първите независими купувачи, и се основала на конструираните цени на вноса, като приспаднала и следователно изключила ОАР и печалбата на посочените предприятия. При това положение при наличието на един и същ модел за предлагане на пазара Комисията изчислила по различен начин вносната цена на разглеждания продукт и цената на сходния продукт на промишлеността на Съюза и следователно не извършила обективно сравнение на тези цени. По този начин Комисията неоснователно увеличила маржа на вредата и опорочила анализа на вредата и на причинно-следствената връзка.
Комисията оспорва доводите на жалбоподателите. Що се отнася до встъпилата страна, тя не представя никакви съображения във връзка с тези доводи.
Най-напред следва да се разгледа второто оплакване от втората част на третото основание.
а)

Предварителни съображения
Следва да се припомни, че съгласно член 3, параграф 2 от Основния антидъмпингов регламент и член 8, параграф 1 от Основния антисубсидиен регламент установяването на вреда за промишлеността на Съюза се основава на достоверни доказателства и обективно изследване, от една страна, на обема на дъмпинговия или субсидирания внос и ефекта на този внос върху цените на сходни продукти на пазара на Съюза и от друга страна, на последвалото от този внос въздействие върху промишлеността на Съюза.
Що се отнася по-специално до ефекта на дъмпинговия или субсидирания внос върху цените, член 3, параграф 3 от Основния антидъмпингов регламент и член 8, параграф 2 от Основния антисубсидиен регламент предвиждат задължението да се установи дали в резултат на този внос е налице значително подбиване на цената в сравнение с цената за сходен продукт на промишлеността на Съюза или дали в резултат на този внос е налице значителен натиск върху цените по друг начин, или е налице значително препятстване на увеличението на цените, което би настъпило иначе.
В Основния антидъмпингов регламент и в Основния антисубсидиен регламент не се съдържа определение на понятието за подбиване на цената и не се предвижда метод за изчисляването му (решения от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
и от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑300/16
,
EU:T:2019:235
, т.
).
В съответствие с член 3, параграфи 2 и 3 от Основния антидъмпингов регламент и член 8, параграфи 1 и 2 от Основния антисубсидиен регламент изчисляването на подбиването на цената на разглеждания внос се извършва, за да се установи наличието на вреда за промишлеността на Съюза в резултат на този внос. То се използва по-общо за да се оцени тази вреда и да се определи маржът на вредата, тоест равнището на отстраняване на същата. Задължението за извършване на обективен анализ на влиянието на дъмпинговия или субсидирания внос, установено в член 3, параграф 2 от Основния антидъмпингов регламент и член 8, параграф 1 от Основния антисубсидиен регламент, налага да се направи обективно сравнение между цената на разглеждания продукт и цената на подобен продукт на промишлеността на Съюза при продажби на територията на Съюза. За да се гарантира обективно сравнение, цените трябва да се сравняват на едно и също ниво на търговия. Всъщност сравнение между цените, получени на различни нива на търговия, тоест без да се включват всички разходи, свързани с нивото на търговия, което следва да се вземе предвид, неизбежно ще даде изкуствени резултати, които не позволяват да се извърши точна оценка на вредата за промишлеността на Съюза. Такова обективно сравнение е условие за законосъобразността на изчисляването на вредата за промишлеността на Съюза (решения от 17 февруари 2011 г., Zhejiang Xinshiji Foods и Hubei Xinshiji Foods/Съвет,
T‑122/09
, непубликувано,
EU:T:2011:46
, т.
и
, от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
и от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑300/16
,
EU:T:2019:235
, т.
).
Освен това следва да се припомни, че за определянето на наличието и на размера на вреда, причинена на промишлеността на Съюза, както и на причинно-следствена връзка, е необходима преценка на сложни икономически положения, при която институциите на Съюза разполагат с широко право на преценка (вж. в този смисъл решение от 10 септември 2015 г., Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, т.
и цитираната съдебна практика) и поради това съгласно съдебната практика, припомнена в точки 102 и 103 по-горе, съдебният контрол върху такава преценка трябва да е ограничен. Това широко право на преценка и този ограничен съдебен контрол по принцип се отнасят и за метода за изчисляване на подбиването на цените (вж. в този смисъл и по аналогия решение от 16 декември 2011 г., Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет,
T‑423/09
,
EU:T:2011:764
, т.
).
b)

Метод за изчисляване на подбиването на цените
В съображение 149 от Регламента за временни антидъмпингови мерки и съображение 658 от Регламента за антисубсидийни мерки Комисията е посочила, че е определила подбиването на цените по време на периода на разследване, като е сравнила:
–
от една страна, „среднопретеглените продажни цени на включените в извадката производители от Съюза по вид на продукта и сегмент за несвързани клиенти на пазара на Съюза, коригирани на ниво франко завода; както и“,
–
от друга страна, „съответните среднопретеглени цени по вид на продукта и сегмент на вноса от включените в извадката китайски производители износители за първия независим клиент на пазара на Съюза, установени въз основа на стойността, застраховката и навлото [CIF], със съответните корекции за митата и разходите след вноса“.
По отношение на първия елемент на сравнение, а именно цените на производителите от Съюза, Комисията е уточнила в съображение 178 от Регламента за окончателни антидъмпингови мерки и съображение 685 от Регламента за антисубсидийни мерки естеството на разходите, приспаднати от цените, фактурирани на първите независими купувачи, за да се стигне до равнище франко завод. Тя обяснява, че е приспаднала разходите, съответстващи на следните елементи: „транспорт, разходи за застраховка, обработка, товарене и сродни разходи, опаковане, кредити, отстъпки и комисиони“. Тя посочва също, че за сметка на това не е приспадала „непреки разходи за продажба, НИРД, финансиране, маркетинг, печалба“.
Освен това в писмения си отговор на процесуално-организационните действия Комисията потвърждава, че в случай на продажба на сходния продукт чрез свързани с производителите на Съюза дружества за продажба е взела предвид цените за препродажба на първите независими купувачи, прилагани от тези свързани дружества за продажба, и че не е приспаднала ОАР и печалбата на посочените образувания.
Що се отнася до втория елемент на сравнението, а именно цените на китайските производители износители, в съображения 166—171 от Регламента за окончателни антидъмпингови мерки и в съображения 673—678 от Регламента за антисубсидийни мерки Комисията обосновава използването на конструираните цени на вноса в случаите, когато китайският производител износител и вносителят са свързани. Следователно тя конструира цените на вноса, като взема предвид като отправна точка цените за препродажба на първите независими купувачи, прилагани от свързаните вносители.
В частност в съображение 171 от Регламента за окончателни антидъмпингови мерки и съображение 678 от Регламента за антисубсидийни мерки Комисията е обяснила, че „за да се даде възможност за обективно сравнение, е необходимо от препродажната цена за несвързани клиенти, начислявана от свързания вносител, да бъдат приспаднати [общите и административни разходи] и печалбата, за да се стигне до надеждна цена [на равнището на границата на Съюза]“.
Накратко, от всички припомнени в точки 116—120 по-горе обстоятелства следва, от една страна, че що се отнася до цените на производителите от Съюза, Комисията се е основала на цените за продажба или препродажба на първите независими купувачи, прилагани било пряко от производителите на Съюза, било посредством свързани с тях дружества за продажба. В последната хипотеза цените на сходния продукт, взети предвид при изчисляването на подбиването, включват ОАР, както и печалбата на дружествата за продажба, свързани с производителите на Съюза.
От друга страна, що се отнася до цените на китайските производители износители, Комисията се основава на реални или конструирани вносни цени на равнището на границата на Съюза. Тези цени могат да бъдат или реални цени, фактурирани от китайските производители на първите независими купувачи, или теоретични продажни цени на свързани вносители, които са конструирани от Комисията. В последната хипотеза цените на разглеждания продукт, взети предвид при изчисляването на подбиването, не включват нито ОАР, нито печалбите на дружествата за продажба, свързани с китайските производители износители.
Въз основа на описания в точки 116—122 по-горе метод на изчисляване и както следва от съображения 160 и 162 от Регламента за окончателни антидъмпингови мерки и от съображения 659 и 667 от Регламента за антисубсидийни мерки, Комисията установява общо ниво на подбиване на цените от около 21 %. Тя констатира също, че среднопретегленият марж на подбиване варира между 18 % и 24 % в зависимост от трите категории пневматични гуми, определени в обжалваните регламенти според тяхното ниво на качество (18—20 % за категория 1 и 22—24 % за категории 2 и 3).
Освен това, що се отнася до включените в извадката китайски производители износители, Комисията уточнява за първи път пред Общия съд, че маржовете на подбиване възлизат съответно на 30,0 % за произведените от групата Xingyuan продукти, на 19,3 % за тези, произведени от групата Giti, на 22,2 % за тези, произведени от групата Aeolus, и на 17,6 % за продуктите, произведени от групата Hankook.
c)

По наличието на нарушение на задължението за извършване на обективно сравнение на цените
В случая и предвид изложеното в точки 116—122 по-горе се налага изводът, че при изчисляването на подбиването на цените Комисията системно е вземала предвид продажните цени, фактурирани на първите независими купувачи, независимо от използваните канали за дистрибуция, що се отнася до промишлеността на Съюза, но не и по отношение на китайските производители износители.
Всъщност, когато производителите от Съюза или китайските производители износители продават своите продукти посредством свързани дружества за продажба, Комисията се основава на цените, прилагани от свързаните с производителите от Съюза дружества за продажба, а за сметка на това е изключила цените, прилагани от дружествата за продажба, свързани с китайските производители износители, в полза на конструираните цени на вноса на равнището на границата на Съюза.
Следователно, както отбелязват жалбоподателите, при наличието на един и същ модел за пускане в продажба, характеризиращ се с използването на свързани дружества за продажба, Комисията е третирала по различен начин продажбите на производителите от Съюза и продажбите на китайските производители износители, като е използвала за първите цените за препродажба на първите независими купувачи, а за вторите — конструираните продажни цени на равнището на границата на Съюза.
При наличието на подобен модел на дистрибуция е било прието обаче, че когато за цена на подобен продукт на промишлеността на Съюза Комисията е използвала продажните цени за първите независими купувачи, изискването за сравняване на цените на едно и също ниво на търговия я задължава да сравни тези цени с продажните цени на разглеждания продукт на първите независими купувачи (вж. в този смисъл решения от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
и от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑300/16
,
EU:T:2019:235
, т.
).
Всъщност трябва да се отбележи, че продажбите на продукти, които не се извършват пряко от производителя, а чрез дружества за продажба, предполагат наличието на разходи и на марж на печалба за тези дружества, така че цените, на които те продават на несвързани клиенти, по принцип са по-високи от цените, на които производителите извършват преки продажби на такива клиенти, и следователно цените не могат да се приравнят към последните цени (решения от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
и от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑300/16
,
EU:T:2019:235
, т.
).
В случая обаче Комисията включва в цената на сходния продукт ОАР и печалбата на дружествата за продажба, свързани с производителите на Съюза, като същевременно изключва от цената на разглеждания продукт съответните разходи и печалби на дружествата за продажба, свързани с китайските производители износители. От това следва, че Комисията е взела предвид за сходния продукт увеличена цена спрямо тази на разглеждания продукт, която следователно е неблагоприятна за китайските производители износители, които извършват всички или част от продажбите си в Съюза чрез дружества за продажба (вж. по аналогия решения от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
и от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑300/16
,
EU:T:2019:235
, т.
).
При тези обстоятелства следва да се направи извод, че когато са налице продажби, осъществени посредством свързани дружества за продажба, подбиването на цените явно не е било изчислено чрез обективно сравнение на цени на едно и също ниво на търговия (вж. по аналогия решения от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
и от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑300/16
,
EU:T:2019:235
, т.
).
Този извод не се поставя под въпрос от направените от Комисията възражения.
На първо място, Комисията поддържа по същество, че начинът, по който производителите износители организират продажбата на своите продукти в Съюза, а именно пряко на независими купувачи или посредством свързани дружества за продажба, и вида клиенти, на които продават своите продукти, а именно вносителите или крайните потребители, не оказват влияние върху начина на осъществяване на ценовата конкуренция на пазара. Тя обяснява, че независимо от канала за дистрибуция, използван от производителите износители, и вида клиенти, разглежданият продукт се конкурира със сходния продукт на промишлеността на Съюза от момента на преминаване на границата. Следователно вносните цени на равнището на границата на Съюза били винаги релевантни и можело да се сравнят с цените на продажбите на промишлеността на Съюза, реализирани на едно и също ниво на търговия пряко (цена франко завода) или посредством свързани дружества за продажба (цена франко клона). Според Комисията този подход позволявал да се третират еднакво преките продажби (на независими купувачи) и непреките продажби (на свързани дружества за продажба) на един и същ производител износител или на различни производители износители, които са организирали по различен начин каналите си за дистрибуция.
В това отношение най-напред следва да се припомни, че настоящото твърдение за нарушение се отнася единствено до въпроса дали в настоящия случай Комисията е извършила обективно сравнение на цени, които се намират на едно и също ниво на търговия. За целите на разглеждането на това оплакване не е необходимо непременно да се определя нивото на търговия, на което е можело или е трябвало да се извърши сравняването на цените, нито да се преценява общо значението на вносните цени на равнището на границата на Съюза и на законосъобразността в абсолютно изражение на конструирането на някои цени за целите на изчисляването на подбиването на цените. Всъщност, от една страна, тези въпроси се отнасят до отделно оплакване, а именно първото оплакване от втората част на третите основания (вж. т. 106 по-горе). От друга страна, независимо от законосъобразността и относимостта на избраното от Комисията ниво на търговия от страна на производителите износители или от страна на производителите от Съюза, извършеното от тази институция сравнение трябва винаги да е обективно и за целта да се отнася до цени, които всички са на едно и също ниво на търговия.
Предвид това Комисията поддържа по същество, че що се отнася до цените на китайските производители износители, вносните цени на равнището на границата на Съюза винаги са от значение, независимо дали става въпрос за реални цени, фактурирани на независими купувачи, или за конструирани цени, които се счита, че следва да бъдат фактурирани на свързани дружества за продажба.
В това отношение възприетият и защитаван от Комисията подход означава, че цените, фактурирани от китайските производители износители на независими купувачи, от една страна, и цените, фактурирани от същите китайски производители износители на свързаните с тях дружества за продажба, от друга страна, са на едно и също ниво на търговия. Освен това в по-общ план този подход имплицитно, но неизбежно води до това, че продажните цени, фактурирани от тези производители износители на независими купувачи, от една страна, и цените за препродажба, фактурирани на такива купувачи от дружества за продажба, свързани с посочените производители износители, от друга страна, не са на едно и също ниво на търговия.
Ако се приеме, че разглежданият подход е подходящ, той несъмнено би позволил да се обоснове използването на конструирани цени на вноса, когато тези производители износители пускат на пазара всичките или част от своите продукти посредством свързани дружества за продажба.
За сметка на това разглежданият подход по принцип не би позволил да се оправдае сравняването на вносните цени на китайските производители износители, които веднъж са реални цени в случай на продажба на независими купувачи, а друг път са конструирани цени, при продажба на свързани с тези производители износители дружества за продажба (цена, изключваща ОАР и печалбата на тези субекти), по-специално както е в настоящия случай, с цените за препродажба, фактурирани на независими купувачи от свързаните с производителите на Съюза дружества за продажба (цена, включваща ОАР). Всъщност последните цени обикновено биха били на ниво на търговия, следващо общото ниво на търговия на другите цени, прилагани както от китайските производители износители, така и от страна на производителите от Съюза.
В крайна сметка разглежданият подход логично е трябвало да накара Комисията да вземе предвид като единствено ниво на търговия от страна на производителите от Съюза нивото на продажбите на производителите от Съюза към всички техни клиенти, независимо дали става въпрос за независими купувачи, или за свързани с тях дружества за продажба. Това би предполагало Комисията да конструира продажните цени на производителите от Съюза при продажбата на техните продукти на свързани дружества за продажба и следователно да ги намали, т.е. да изключи ОАР и печалбите на свързаните с производителите на Съюза дружества за продажба.
Положението би било различно само ако се докаже, че дружествата за продажба, свързани съответно с китайските производители износители и с производителите от Съюза, имат различни икономически роли.
В случая обаче Комисията само внушава, че продажните цени, фактурирани пряко на първите независими купувачи от производителите от Съюза (цена „франко завод“), от една страна, и цените за препродажба, фактурирани на такива купувачи от свързаните с тези производители дружества за продажба (цена франко клон), от друга страна, са на едно и също ниво на търговия. Тя не обяснява как е възможно това, като същевременно счита, имплицитно, но задължително, че продажните цени, фактурирани пряко на първите независими купувачи от китайските производители износители, от една страна, и цените за препродажба, фактурирани на такива купувачи от свързаните с тези производители износители дружества за продажба, от друга страна, не се намират на едно и също ниво на търговия (вж. т. 136 по-горе).
Запитана в съдебното заседание, Комисията посочва, че производителите от Съюза и свързаните с тях дружества за продажба биха могли да се приравнят на единен стопански субект, тъй като тези свързани дружества за продажба изпълняват задачи, които обикновено се изпълняват от вътрешен отдел по продажбите.
Следва обаче да се отбележи, че в съображение 105 от Регламента за окончателни антидъмпингови мерки и в писмените си изявления Комисията посочва също, от една страна, че китайските производители износители и свързаните с тях дружества за продажба, по-специално в случая на групата Hankook, представляват единни икономически субекти и от друга страна, че съществуването на такива единни икономически субекти не е пречка тя да конструира цени на вноса.
При тези условия Комисията не установява, нито дори твърди, че дружествата за продажба, свързани съответно с производителите от Съюза и с китайските производители износители, имат различни икономически роли, така че ОАР и печалбата на тези свързани дружества за продажби да трябва да бъдат включени в цената на сходния продукт, но не и в цената на разглеждания продукт.
От това следва, че ако се приеме за подходящ, подходът на Комисията, който се състои в отчитане единствено на реалните или конструираните цени на вноса на равнището на границата на Съюза, не позволява в случая да се установи обективният характер на сравнението на тези цени с цените за препродажба, фактурирани на първите независими купувачи от свързани с производителите на Съюза дружества за продажба.
На второ място, за да обоснове използването на конструираните цени на вноса на равнището на границата на Съюза, Комисията се позовава, от една страна, на Регламент за изпълнение (ЕС) № 217/2013 на Съвета от 11 март 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои видове алуминиево фолио на ролки с произход от Китайската народна република (
ОВ L 69, 2013 г., стр. 11
) (съображения 51—59 от посочения регламент за изпълнение) и от друга страна, на доклада на специална група в рамките на Световната търговска организация (СТО) по спора „Китай — Антидъмпингови и изравнителни мита за бройлери от Съединените американски щати“, приет на 25 септември 2013 г. (WT/DS 427/R)(т. 7.485—7.489 от посочения доклад).
В това отношение е достатъчно да се констатира, че както в Регламента за изпълнение, така и в доклада, посочен в точка 146 по-горе, конструираните цени на вноса на равнището на границата на Съюза са били сравнени с фактурирани от производителите от Съюза продажни цени, а не с цени за препродажба, фактурирани от свързаните с тях дружества за продажба. Така посочените от Комисията примери са ирелевантни за разрешаването на настоящите спорове.
На трето място, Комисията поддържа, че положението по делата, по които са постановени решения от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
) и от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑300/16
,
EU:T:2019:235
), е много специфично, тъй като само двама производители износители са оказали съдействие на разследването и доколкото „по-голямата част“ от продажбите на разглеждания производител износител се извършвали посредством свързани дружества за продажба. Следователно това разрешение не можело да се приложи автоматично в настоящите дела, в които делът на продажбите, реализирани чрез свързани с китайски производители износители дружества за продажба, бил значително по-малък.
В това отношение следва да се отбележи, от една страна, че задължението за сравняване на цените на едно и също ниво на търговия се налага независимо от броя на оказалите съдействие производители износители и от друга страна, че то не се прилага само когато производителите износители реализират „по-голямата част“ от своите продажби посредством свързани дружества за продажби. От това следва, че принципите, изведени в цитираните в точки 114 и 148 по-горе съдебни решения, остават напълно приложими в конкретния случай.
Впрочем следва да се отбележи, че съгласно данните на Комисията делът на продажбите на включените в извадката китайски производители износители, осъществени посредством свързани дружества за продажба, възлиза на 0 % за групата Xingyuan, на 34 % за групата Giti, на 19 % за групата Aeolus и на 98,6 % за групата Hankook. Освен това в отговор на процесуално-организационно действие Комисията уточнява, че делът на продажбите, осъществени чрез свързани дружества за продажба, възлиза на 46,9 % за извадката на китайските производители износители като цяло и на 87 % за извадката на производителите от Съюза като цяло. От това следва, че делът на продажбите, осъществен чрез свързани дружества за продажба, е висок, дори много висок, що се отнася до всяка от двете извадки, взети заедно.
Това положение не изглежда напълно различно от констатираното по делата, посочени в точка 148 по-горе. Всъщност по тези дела Общият съд е посочил, от една страна, че разглежданият производител износител извършва „по-голямата част“ от продажбите си в Съюза чрез свързани дружества за продажба и от друга страна, че „по-голямата част“ от продажбите в Съюза на промишлеността на Съюза са осъществени от дружествата за продажба, свързани с двамата производители на Съюза, оказали съдействие при разследването (решения от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
и
и от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑300/16
,
EU:T:2019:235
, т.
).
При тези условия възражението на Комисията, обобщено в точка 148 по-горе, трябва да се отхвърли.
Като последица от това трябва да се потвърди изводът, че Комисията очевидно не е извършила обективно сравнение на цени, които се намират на едно и също ниво на търговия, при това най-малкото когато и разглежданият продукт, и сходният продукт се продават чрез свързани дружества за продажба (вж. т. 131 по-горе).
Ето защо следва да се приеме, че извършеното от Комисията изчисление на подбиването на цената на разглеждания продукт в рамките на обжалваните регламенти е опорочено от грешка при прилагане на правото и от явна грешка в преценката и че следователно това изчисление нарушава член 3, параграфи 2 и 3 от Основния антидъмпингов регламент и член 8, параграфи 1 и 2 от Основния антисубсидиен регламент.
d)

По отражението на нарушението на задължението за извършване на обективно сравнение на цените
За отмяната на обжалваните регламенти не е достатъчно Комисията да е допуснала грешка в метода за изчисляване на подбиването на цената, необходимо е също тази грешка да се отразява при определянето на наличието и размера на вредата или върху анализа на причинно-следствената връзка и да е засегнала съдържанието на самите обжалвани регламенти (вж. в този смисъл и по аналогия решения от 28 октомври 2004 г., Shanghai Teraoka Electronic/Съвет,
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
, т.
и от 25 октомври 2011 г., Transnational CompanyKazchrome и ENRC Marketing/Съвет,
T‑192/08
,
EU:T:2011:619
, т.
).
Ето защо в случая следва да се провери дали допуснатата от Комисията грешка се е отразила на съдържанието на обжалваните регламенти. За целите на това разглеждане следва да се направи разграничение между евентуалното отражение на тази грешка, първо, върху равнището на подбиване на цените, както и върху анализа на вредата и на причинно-следствената връзка, и второ, върху маржовете на вредата и върху размера на спорните окончателни антидъмпингови и изравнителни мита.
1)

По отражението върху равнището на подбиване на цените и върху анализа на вредата и на причинно-следствената връзка
i)

По отношение на равнището на подбиване на цените
В писмените си изявления и в съдебното заседание Комисията изтъква, че дори да се приеме за установена, грешката, за която е упреквана, не е оказала съществено отражение върху равнището на подбиване на цените. Това подбиване продължавало да бъде значително за голяма част от вноса.
На първо място, на етапа на дупликата Комисията представя алтернативни изчисления на подбиването на цените за всяка от четирите групи китайски производители износители, включени в извадката. При тези алтернативни изчисления тя прибавя ОИР и печалбата на свързаните с тези производители износители дружества за продажби. След това сравнява всяка сделка с по-подробен код на контролните номера на продуктите (КНП), който вече разграничава четири вида клиенти, а именно, първо, търговците на едро, дистрибуторите или брокерите, второ, търговците на дребно, трето, потребителите и четвърто, другите клиенти (като например производителите на оригинално оборудване, организациите за обществен транспорт и армията). Според алтернативните изчисления на Комисията подбиването на цените в действителност било малко по-високо от установеното в обжалваните регламенти за всяка от четирите групи китайски производители износители, включени в извадката. Всъщност подбиването на цените се повишавало от 30,0 % на 32,4 % за групата Xingyuan, от 19,3 % на 23,1 % за групата Giti, от 22,2 % на 22,4 % за групата Aeolus и от 17,6 % на 19,2 % за групата Hankook.
В това отношение следва да се отбележи, че при алтернативните си изчисления Комисията не се е ограничила до това да добави ОИР и печалбата на дружествата за продажба, свързани с китайските производители износители. Всъщност тя изменя и друг параметър, като е използвала по-подробен код на КНП, който вече включва и вида на клиента. От това следва, че Комисията е изменила метода за изчисляване на подбиването на цените, който е в основата на обжалваните регламенти. При това положение, ако вземе предвид алтернативните изчисления на Комисията, Общият съд би заменил мотивите.
Следва обаче да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика в рамките на жалба за отмяна Общият съд не може да замени мотивите на автора на обжалвания акт със свои собствени мотиви (вж. решение от 26 октомври 2016 г., PT Musim Mas/Съвет,
C‑468/15 P
,
EU:C:2016:803
, т.
и цитираната съдебна практика). От това следва, че Комисията не може валидно да се позовава в подкрепа на обжалваните регламенти на мотиви, които не се съдържат в тях и които тя е посочила едва след подаването на жалбата (вж. в този смисъл решение от 21 март 1996 г., Farrugia/Комисия,
T‑230/94
,
EU:T:1996:40
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следователно направените от Комисията алтернативни изчисления относно подбиването на цените на етапа на дупликата не могат да бъдат взети предвид от Общия съд при преценката на отражението на допуснатата грешка върху равнището на подбиване на цените.
На второ място, в рамките на процесуално-организационно действие Комисията представя нови алтернативни изчисления относно подбиването на цените, като само прибавя ОАР и печалбата на свързаните с китайските производители износители дружества за продажба и не променя кода КНП, използван в обжалваните регламенти. Според нея след тези нови алтернативни изчисления подбиването на цените остава стабилно на 30,0 % за групата Xingyuan и се променя от 19,3 % на 18,5 % за групата Giti, от 22,2 % на 16,8 % за групата Aeolus и от 17,6 % на 7,3 % за групата Hankook.
Дори да се предположи, че са точни (което Комисията има задачата да провери, ако жалбите бъдат уважени), разглежданите нови алтернативни изчисления дават възможност да се определят нивата на подбиване на възприетите цени, които биха произтекли от предложения от жалбоподателите метод, изразяващ се във включване на ОАР и на печалбата на дружествата за продажба, свързани както с китайските производители износители, така и с производителите от Съюза. Такъв метод би позволил да се направи обективно сравнение на цените в случаите, в които и разглежданият продукт, и сходният продукт се продават посредством свързани дружества за продажба.
От разглежданите нови алтернативни изчисления следва, че ако Комисията се беше придържала към препоръчания от жалбоподателите метод, подбиването на цените е щяло да бъде по-малко за три от четирите групи китайски производители износители, включени в извадката, а именно групите Giti, Aeolus и Hankook. Съгласно предоставените от Комисията данни за относителната тежест на всяка от групите китайски производители износители, включени в извадката, в общите продажби за износ, реализирани от последните (17 % за групата Xingyuan, 30 % за групата Giti, 17 % за групата Aeolus и 36 % за групата Hankook), групите Giti, Aeolus и Hankook обаче представляват заедно 83 % от общите продажби за износ по извадката. Освен това установената разлика е съществена за поне две от тези групи, а именно за групите Aeolus и Hankook, които представляват, взети заедно, 53 % от посочените продажби.
При тези условия и предвид по-специално относителната тежест на различните групи китайски производители износители, включени в извадката, е видно, че общото равнище на подбиване на цените с оглед на извадката като цяло също е щяло да бъде значително по-малко, ако Комисията беше следвала предложения от жалбоподателите метод. Вследствие на това среднопретегленият марж на подбиване е щял да бъде значително по-нисък от маржа от 21 %, възприет в обжалваните регламенти (т. 123 по-горе).
При това положение разглежданите нови алтернативни изчисления показват, че допуснатата от Комисията грешка е могла да окаже влияние върху равнището на подбиване на цените и в случая е довела до чувствително надценяване на това подбиване.
Разбира се, видно е, както отбелязва Комисията, че дори след разглежданите нови алтернативни изчисления маржът на подбиване на цените остава непроменен за групата Xingyuan и продължава да е значителен за четирите групи китайски производители износители.
При все това следва да се отбележи, че Комисията стига до извода за наличието на значителна вреда за промишлеността на Съюза и причинно-следствена връзка, като се основава само на общото равнище на подбиване от 21 %, а не на индивидуалните равнища на подбиване на цените на четиримата китайски производители износители, включени в извадката (вж. т. 123 по-горе). Това общо ниво на подбиване обаче е щяло да бъде значително по-ниско, ако Комисията не беше допуснала грешката, в която е упрекната (вж. т. 165 по-горе).
На трето място, Комисията се позовава на статистически данни за вноса, а именно статистическите данни на Евростат (Статистическата служба на Европейския съюз) и китайските статистически данни, както и на данни за производството на Съюза, а именно данни, предоставени от включените в извадката производители от Съюза. От тези статистически данни следвало, че разликите между цените на вноса и цените на промишлеността на Съюза са доста съществени, тъй като през разглеждания период средната цена за единица китайски внос представлявала едва между 59,08 % и 64,13 % от цената на продуктите на Съюза.
Налага се обаче изводът, че що се отнася до вноса от Китай, Комисията вече се позовава на макроикономически статистически данни, а не на статистическите данни, получени от включените в извадката китайски производители износители. Освен това, както от гледна точка на вноса, така и на производството на Съюза тя се позовава на необработени, общи и непретеглени статистически данни, които не отчитат видовете продукти и сегментирането на разглеждания продукт в три категории. При това положение различните статистически данни, на които се позовава Комисията, не позволяват да се обоснове размерът на маржа на подбиване, изчислен въз основа на среднопретеглените продажни цени, по сегмент и вид продукт, съгласно метода, описан в точки 116—122 по-горе.
От гореизложеното следва, че нарушението от страна на Комисията на задължението ѝ да извърши справедливо сравнение на цените е оказало въздействие, при това значително, върху определянето на равнището на подбиване на цените.
ii)

Относно анализа на вредата и на причинно-следствената връзка
Комисията изтъква, че не е доказано, че изводът относно наличието на вредоносен дъмпинг или на вредоносно субсидиране е щял да бъде различен при липсата на твърдяната от жалбоподателите грешка при изчисляването на подбиването на цените.
В това отношение от съображения 150, 217, 219 и 230 от Регламента за временни антидъмпингови мерки и от съображения 258 и 265 от Регламента за окончателни антидъмпингови мерки, от една страна, и от съображения 659, 830, 837, 839, 842 и 868 от Регламента за антисубсидийни мерки, от друга страна, следва, че за да установи наличието на претърпяна от промишлеността на Съюза вреда и на причинно-следствена връзка между дъмпинговия или субсидирания внос и тази вреда, Комисията се е основала по-специално на подбиването на цените. Тя многократно отбелязва „съществено“ или „значително“ равнище на това подбиване. По-специално в съображение 219 от Регламента за временни антидъмпингови мерки и в съображение 839 от Регламента за антисубсидийни мерки тя посочва, че това значително подбиване на цените, заедно с рязкото увеличение на вноса, е един от двата основни фактора, които следва да се вземат предвид, за да се прецени въздействието на дъмпинговия или субсидирания внос.
От това следва, че Комисията е отдала решаващо значение на подбиването на цените, както е изчислено в обжалваните регламенти, и че това подбиване води до извода, че вносът на разглеждания продукт е в основата на вредата за промишлеността на Съюза. Тази констатация не се поставя под въпрос от изтъкнатото от Комисията обстоятелство, че е взела предвид и други фактори.
Следва да се добави, че в рамките на контрола за законосъобразност, предвиден в член 263 ДФЕС, Общият съд не следва да преценява дали Комисията е могла също така да заключи, че е налице вредоносен дъмпинг или вредоносно субсидиране, основавайки се на равнище на подбиване на цените, по-ниско от възприетото в обжалваните регламенти значително надценено равнище.
При тези условия следва да се заключи, че допуснатата от Комисията грешка при изчисляването на подбиването на цените е повлияла върху констатацията на Комисията за наличието на вреда и на причинно-следствена връзка.
2)

По отражението върху маржовете на вредата и върху размера на спорните окончателни антидъмпингови и изравнителни мита
i)

По отношение на маржовете на вредата
В писмените си изявления и в съдебното заседание Комисията изтъква по същество, че не е доказано, че маржовете на вредата са щели да бъдат по-ниски, ако цените на вноса включваха ОАР и печалбата на свързаните дружества за продажба.
На първо място, Комисията набляга на разликата между подбиването на цените (undercutting) и подбиването на индикативните цени или маржа на вредата (underselling), която не била разгледана в решения от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
) и от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑300/16
,
EU:T:2019:235
).
В това отношение следва да се отбележи, че изборът на нивото на търговия и включването или невключването на ОАР и на печалбата на дружествата за продажба, свързани с китайските производители износители и с производителите от Съюза, засягат равнището на цените на вноса, както и равнището на цените на промишлеността на Съюза. Както обаче следва по-специално от съображения 254—256 от Регламента за временни антидъмпингови мерки, изчисляването на маржа на вредата се състои в сравняване на цените на вноса, използвани при изчисляването на подбиването на цените, от една страна, с невредоносните цени на сходния продукт, включващи целевата печалба и отразяващи нормалните пазарни условия, от друга страна. Следователно грешка, свързана с нивото на търговия, на което е извършено сравняването на цените, може да окаже влияние както върху изчисляването на подбиването на цените, така и върху изчисляването на маржа на вредата.
Освен това, противно на поддържаното от Комисията, в цитираните в точка 178 по-горе решения Общият съд надлежно е разгледал въпроса за маржа на вредата, като е посочил, че не е изключено, че ако подбиването на цената беше изчислено правилно, нивото на маржа на вредата за промишлеността на Съюза е щяло да бъде по-ниско от дъмпинговия марж (решения от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
и от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑300/16
,
EU:T:2019:235
, т.
).
На второ място, на етапа на дупликата Комисията преизчислява маржовете на вредата според същите условия като използваните за преизчисляване на подбиването на цените (т. 158 по-горе). Според тези алтернативни изчисления маржовете на вредата в действителност били още по-високи от посочените в обжалваните регламенти за всяка група китайски производители износители, включени в извадката. Всъщност след посочените алтернативни изчисления маржовете на вредата се повишавали от 55,1 % на 60,8 % за групата Xingyuan, от 29,6 % на 36,8 % за групата Giti, от 37,3 % на 40,2 % за групата Aeolus и от 23,4 % на 29,6 % за групата Hankook.
В това отношение е достатъчно да се отбележи, че по същите причини като посочените в точки 159—161 по-горе във връзка с алтернативните изчисления относно подбиването на цените, алтернативните изчисления относно маржа на вредата, представени от Комисията на етапа на дупликата, не могат да бъдат взети предвид от Общия съд, без това да доведе до замяна на мотивите.
На трето място, в рамките на процесуално-организационно действие Комисията прави нови алтернативни изчисления относно маржа на вредата при същите условия като използваните за новите алтернативни изчисления на подбиването на цените, тоест без да изменя кода на КНП, използван в обжалваните регламенти (т. 162 по-горе). След тези нови алтернативни изчисления маржът на вредата оставал неизменно 55,1 % за групата Xingyuan и се намалявал от 29,6 % на 28,5 % за групата Giti, от 37,3 % на 29,8 % за групата Aeolus и от 23,4 % на 10,3 % за групата Hankook.
Дори да се предположи, че са точни (което Комисията има задачата да провери, ако жалбите бъдат уважени), разглежданите нови алтернативни изчисления дават възможност да се изчислят маржовете на вредата, които са щели да бъдат възприети от Комисията, ако тя беше следвала препоръчания от жалбоподателите метод и беше взела предвид ОАР и печалбата на свързаните с китайските производители износители дружества за продажба.
В тази връзка следва да се разграничат три положения.
Първо, маржът на вредата би бил по-малък за три от четирите групи китайски производители износители, включени в извадката, тоест групите Giti, Aeolus и Hankook. Освен това установената разлика би била значителна поне за две от тези групи, тоест групите Aeolus и Hankook.
Второ, предвид по-специално относителната тежест на различните групи китайски производители износители, включени в извадката, е очевидно, че от своя страна маржът на вредата по отношение на извадката като цяло също е щял да бъде значително по-малък, ако Комисията беше следвала препоръчания от жалбоподателите метод. Вследствие на това среднопретегленият марж на вредата би бил значително по-нисък от възприетия в обжалваните регламенти марж от 32,39 %. Както обаче следва от таблица 11 от Регламента за окончателни антидъмпингови мерки и от таблицата в съображение 933 от Регламента за антисубсидийни мерки, именно този последен марж на вредата е възприет за китайските производители износители, изброени в приложения I и II към обжалваните регламенти, които според случая са оказали съдействие на антидъмпинговото разследване или на антисубсидийното разследване.
При тези условия разглежданите нови алтернативни изчисления показват, че допуснатата от Комисията грешка я е довела до надценяване на маржовете на вредата, приети за всички производители износители, изброени в точка 28 по-горе, които или принадлежат към групите Giti, Aeolus и Hankook, или са изброени в приложения I и II към обжалваните регламенти. Тази констатация не се поставя под въпрос от изтъкнатото от Комисията обстоятелство, че дори след тези нови алтернативни изчисления маржът на вредата оставал значителен за всяка една от групите китайски производители износители.
Трето, според разглежданите нови алтернативни изчисления маржът на вредата оставал непроменен на 55,1 % за групата Xingyuan. Както обаче следва от таблица 11 от Регламента за окончателни антидъмпингови мерки и от таблицата в съображение 933 от Регламента за антисубсидийни мерки, именно този марж на вредата, който е най-високият, констатиран сред включените в извадката китайски производители износители, е бил приложен за китайските производители износители, които според случая не са оказали съдействие на антидъмпинговото разследване или на антисубсидийното разследване. На практика този остатъчен марж на вредата от точно 55,07 % е приложим за „всички други дружества“, които не са посочени поименно в обжалваните регламенти, и по-специално за Weifang Yuelong Rubber и Hefei Wanli Tire. Той е приложим и за Zhongce Rubber Group само в рамките на антисубсидийната процедура, тъй като това дружество е посочено в приложение II към Регламента за антисубсидийни мерки.
Следва обаче да се отбележи, че разглежданите нови алтернативни изчисления позволяват единствено да се неутрализират последиците от грешката, изразяваща се в сравняване на конструираните продажни цени на вноса на равнището на границата на Съюза, от една страна, с цените за препродажба, фактурирани от свързани с производителите на Съюза дружества за продажба, от друга страна. За сметка на това те не позволяват да се неутрализират евентуалните последици от грешката, изразяваща се в сравняване на действителните цени на продажба, фактурирани пряко на клиенти от Съюза от китайските производители износители, от една страна, и от цените за препродажба, прилагани от свързаните с производителите на Съюза дружества за продажба, от друга страна. Последното сравнение обаче е и един от основните елементи на липсата на обективно сравнение на цените на едно и също ниво на търговия (вж. т. 138 и 145 по-горе).
При тези условия не може напълно да се изключи, че ако Комисията беше извършила обективно сравнение на цени, които се намират на едно и също ниво на търговия, за групата Xingyuan, а оттам и за трите дружества, посочени в точка 189 по-горе, тя е щяла да възприеме по-нисък марж на вредата от маржа в обжалваните регламенти от 55,07 %.
Поради това следва да се приеме, че неизпълнението от страна на Комисията на задължението ѝ да извърши обективно сравнение на цените е повлияло или е могло да повлияе върху определянето на маржовете на вредата за всички китайски производители износители, независимо дали са посочени в обжалваните регламенти.
ii)

Относно размера на спорните окончателни антидъмпингови и изравнителни мита
В писмените си изявления Комисията споменава „правилото за по-ниското мито“. По-специално по дело T‑72/19 тя изтъква, че доводите на жалбоподателите са напълно неотносими, доколкото в приложение на това правило равнището на окончателните изравнителни мита е определено въз основа на размера на установените субсидии, а не въз основа на маржа на вредата.
В това отношение следва да се припомни, че съгласно член 9, параграф 4, втора алинея от Основния антидъмпингов регламент размерът на окончателното антидъмпингово мито не превишава установения дъмпингов марж и трябва да бъде по-малък от този марж, ако посоченото по-малко мито е достатъчно, за да се отстрани вредата за промишлеността на Съюза. Също така на основание член 15, параграф 1, трета алинея от Основния антисубсидиен регламент размерът на окончателно изравнително мито не надвишава размера на подлежащите на изравняване субсидии, но следва да бъде по-малък от този размер, ако това по-малко по размер мито би било подходящо, за да се отстрани вредата за промишлеността на Съюза.
От това следва, че когато Комисията установява едновременно антидъмпингови и изравнителни мита, тези две мита не трябва алтернативно или кумулативно да надхвърлят равнището на маржа на вредата (вж. в този смисъл решение от 11 септември 2014 г., Gold East Paper и Gold Huasheng Paper/Съвет,
T‑444/11
,
EU:T:2014:773
, т.
).
В случая, както следва от таблица 11 от Регламента за окончателни антидъмпингови мерки и от таблицата в съображение 933 от Регламента за антисубсидийни мерки, за всички китайски производители износители маржът на вредата (който варира между 23,41 % и 55,07 %) е определен на ниво, по-ниско от дъмпинговия марж (който варира между 56,8 % и 106,7 %), но по-високо от маржа на субсидията (който варира между 2,06 % и 51,08 %). При тези условия и както следва от съображение 929 от Регламента за антисубсидийни мерки, Комисията решава да въведе, от една страна, окончателно изравнително мито на равнището на установения окончателен размер на подлежащите на изравняване субсидии и от друга страна, окончателно антидъмпингово мито, позволяващо да се достигне до равнището на отстраняване на вредата, без да го превишава. Не е установено обаче никакво окончателно антидъмпингово мито по отношение на производителите износители, изброени в приложение II към обжалваните регламенти, като Zhongce Rubber Group (т. 78 по-горе), за които възприетият марж на вредата е по-нисък в антидъмпинговата процедура (32,39 %), отколкото в антисубсидийната процедура (55,07 %).
Първо, от това следва, че за китайските производители износители, независимо дали са посочени в обжалваните регламенти, с изключение на изброените в приложение II към тези регламенти, кумулираната ставка на окончателното антидъмпингово мито и на окончателното изравнително мито е равна на маржа на вредата. Вследствие на това в съответствие с „правилото за по-ниското мито“, предвидено в припомнените в точка 194 по-горе разпоредби и в припомнената в точка 195 по-горе съдебна практика, всяка грешка при изчисляването на маржа на вредата оказва влияние върху законосъобразността на съвкупния общ размер на окончателните антидъмпингови и изравнителни мита, наложени върху продуктите, произвеждани от посочените производители износители. Както обаче бе упоменато в точка 192 по-горе, използваният от Комисията метод за сравнение на цените е изопачил изчисляването на маржа на вредата за всички китайски производители износители, независимо дали са посочени във въпросните регламенти.
Второ, що се отнася до производителите износители, изброени в приложение II към обжалваните регламенти, като Zhongce Rubber Group, вярно е, че те са били обложени само с окончателно изравнително мито, чийто размер (51,08 %) е по-нисък от техния марж на вредата в рамките на антисубсидийната процедура (55,07 %). Като се има предвид обаче по-специално малката разлика между това окончателно изравнително мито и този марж на вредата, не може да се изключи възможността, че ако посоченият марж на вредата беше изчислен правилно, той е щял да бъде установен на по-ниско равнище от равнището на маржа на субсидията.
При това положение следва да се заключи, че нарушението от страна на Комисията на задължението ѝ да извърши обективно сравнение на цените се е отразило върху съвкупния общ размер на окончателните антидъмпингови и изравнителни мита за всички китайски производители износители, независимо дали са посочени в обжалваните регламенти.
От гореизложеното следва, че установената грешка при изчисляването на подбиването на цените е повлияла, от една страна, върху анализа на Комисията на наличието на вреда и на причинно-следствена връзка и от друга, върху изчисленията ѝ относно размера на окончателните антидъмпингови и изравнителни мита. Предвид това тази грешка е от естество да засегне законосъобразността на обжалваните регламенти.
Като последица от това второто оплакване от втората част на третите основания е основателно и трябва да бъде уважено.
e)

По принципа и обхвата на отмяната, произтичаща от нарушението на задължението за обективно сравнение на цените
Уважаването на второто оплакване от втората част на третите основания само по себе си може да обоснове отмяната на обжалваните регламенти, доколкото с тях се въвеждат окончателни антидъмпингови и изравнителни мита върху вноса на продуктите, произведени от изброените в точка 28 по-горе производители износители, при условие че е налице установената в точка 82 по-горе недопустимост.
Комисията обаче иска от Общия съд, ако уважи настоящото оплакване, да отмени обжалваните регламенти само доколкото спорните окончателни антидъмпингови и изравнителни мита са установени на по-високо равнище от маржа на вредата, произтичащ от новите алтернативни изчисления, които тя е направила.
В това отношение, първо, следва да се отбележи, че допуснатата от Комисията грешка при изчисляването на подбиването на цените е повлияла на нейния анализ относно самото наличие на вредата и на причинно-следствената връзка (вж. т. 176 и 200 по-горе), поради което трябва да бъде санкционирана с пълната отмяна на спорните окончателни антидъмпингови и изравнителни мита.
Второ, предвид съдържанието на преписките не е доказано, че направените от Комисията нови алтернативни изчисления са достатъчни, за да се неутрализира напълно допуснатата грешка (вж. т. 190 и 191 по-горе). От това следва, че тези изчисления не позволяват да се определи с точност до каква степен спорните окончателни антидъмпингови и изравнителни мита биха останали частично обосновани.
Трето, изборът на подходящото ниво на търговия за извършване на обективно сравнение на цените представлява предварителен етап, който е абсолютно необходим за изчисляване на подбиването на цените, на маржа на вредата, както и на приложимата ставка на антидъмпинговото или изравнителното мито. От това следва, че промяната на нивото на търговията, на която Комисията се е основала, за да извърши обективно сравнение на цените, би наподобила замяна на мотиви и би засегнала самата същност на обжалваните регламенти. Следователно спорните окончателни антидъмпингови и изравнителни мита не могат да бъдат запазени дори частично, с мотива че са обосновани за част от техния размер (вж. в този смисъл и по аналогия решение от 14 септември 2016 г., Unitec Bio/Съвет,
T‑111/14
,
EU:T:2016:505
, т.
).
Следователно уважаването на второто оплакване от втората част на третите основания може да доведе до отмяна на спорните окончателни антидъмпингови и изравнителни мита за пълния им размер, доколкото тези мита са оспорени с допустими искания (вж. т. 202 по-горе).
[…]
C.

Заключение
От изложеното по-горе следва, че:
–
първо, Регламентът за окончателни антидъмпингови мерки трябва да бъде отменен, доколкото въвежда окончателни антидъмпингови мита върху вноса на стоки, произведени от изброените в точка 28 по-горе производители износители, с изключение на Zhongce Rubber Group,
–
второ, Регламентът за антисубсидийни мерки трябва да бъде отменен, доколкото въвежда окончателни изравнителни мита върху вноса на стоки, произведени от производителите износители, изброени в точка 28 по-горе,
–
трето, исканията трябва да се отхвърлят в останалата им част.
[…]

По изложените съображения,
ОБЩИЯТ СЪД (десети разширен състав)
реши:

1)
Съединява дела T‑30/19 и T‑72/19 за целите на съдебното решение.

2)
Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1579 на Комисията от 18 октомври 2018 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателно събиране на временното мито върху вноса на определени пневматични гуми, нови или регенерирани, от каучук, от видовете, използвани за автобуси или камиони, с индекс на натоварване, по-голям от 121, с произход от Китайската народна република, и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/163, доколкото въвежда окончателни антидъмпингови мита върху вноса на стоки, произведени от следните производители износители:
–
Chaoyang Long March Tyre Co. Ltd,
–
Triangle Tyre Co. Ltd,
–
Shandong Wanda Boto Tyre Co. Ltd,
–
Qingdao Doublestar Tire Industrial Co. Ltd,
–
Ningxia Shenzhou Tire Co. Ltd,
–
Guizhou Tyre Co. Ltd,
–
Aeolus Tyre Co. Ltd,
–
Shandong Huasheng Rubber Co. Ltd,
–
Chongqing Hankook Tire Co. Ltd,
–
Prinx Chengshan (Shandong) Tire Co. Ltd,
–
Jiangsu Hankook Tire Co. Ltd,
–
Shandong Linglong Tire Co. Ltd,
–
Shandong Jinyu Tire Co., Ltd,
–
Sailun Jinyu Group Co. Ltd,
–
Shandong Kaixuan Rubber Co. Ltd,
–
Weifang Yuelong Rubber Co. Ltd,
–
Weifang Shunfuchang Rubber And Plastic Products Co. Ltd,
–
Shandong Hengyu Science & Technology Co. Ltd,
–
Jiangsu General Science Technology Co. Ltd,
–
Double Coin Group (Jiang Su) Tyre Co. Ltd,
–
Hefei Wanli Tire Co. Ltd,
–
Giti Tire (Anhui) Company Ltd,
–
Giti Tire (Fujian) Company Ltd,
–
Giti Tire (Hualin) Company Ltd,
–
Giti Tire (Yinchuan) Company Ltd,
–
Qingdao GRT Rubber Co. Ltd.

3)
Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1690 на Комисията от 9 ноември 2018 година за налагане на окончателно изравнително мито върху вноса на определени пневматични гуми, нови или регенерирани, от каучук, от видовете, използвани за автобуси или камиони, с индекс на натоварване, по-голям от 121, с произход от Китайската народна република, и за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1579, доколкото въвежда окончателни изравнителни мита върху вноса на стоки, произведени от производителите износители, изброени в точка 2 от диспозитива на настоящото решение, от една страна, и от Zhongce Rubber Group Co., Ltd, от друга страна.

4)
Отхвърля жалбите в останалата им част.

5)
Осъжда Европейската комисия да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, тези на China Rubber Industry Association (CRIA) и China Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers & Exporters (CCCMC), с изключение на разноските на встъпилите страни.

6)
Осъжда Marangoni SpA да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, разноските на CRIA и CCCMC във връзка с встъпванията.

Корнезов
Buttigieg
Kowalik-Bańczyk
Hesse
Petrlík
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 4 май 2022 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.
(
)	Възпроизвеждат се само точките от настоящото съдебно решение, които Общият съд счита за уместно да публикува.