CELEX: 62021CJ0144
Ieškinys dėl panaikinimo
Įgyvendinimo sprendimas C(2020) 8797
Autorizacija tam tikrais būdais naudoti chromo trioksidą
Reglamentas (EB) Nr. 1907/2006
Cheminių medžiagų registracija, įvertinimas, autorizacija ir apribojimai
60 straipsnis
Autorizacijos suteikimas
Pareiga įrodyti, kad socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl cheminės medžiagos naudojimo, ir kad nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų
62 straipsnis
Paraiškos autorizacijai gauti
64 straipsnis
Sprendimų suteikti autorizaciją priėmimo tvarka

Savo ieškiniu Europos Parlamentas prašo Teisingumo Teismo panaikinti 2020 m. gruodžio 18 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimo C(2020) 8797, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 suteikiama dalinė autorizacija tam tikrais atvejais naudoti chromo trioksidą (
Chemservice GmbH
ir kiti) (toliau – ginčijamas sprendimas), 1 straipsnio 1 ir 5 dalis, taip pat 2–5, 7, 9 ir 10 straipsnius, kiek šie straipsniai susiję su autorizacija dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų ir dėl 1 naudojimo būdo, kiek jis susijęs su mišiniais, skirtais naudoti pagal 2, 4 ir 5 naudojimo būdų paskirtis.

Teisinis pagrindas
2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiančio Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiančio Direktyvą  1999/45/EB bei panaikinančio Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas  91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (OL L 396, 2006, p. 1; klaidų ištaisymas OL L 136, 2007, p. 3), iš dalies pakeisto 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1272/2008 (OL L 353, 2008, p. 1), (toliau – REACH reglamentas), 1, 8, 12, 22, 69, 70, 72, 73, 77, 82 ir 119 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(1)      Šis reglamentas turėtų užtikrinti aukštą žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį, taip pat laisvą cheminių medžiagų – atskirų ir esančių preparatų ar gaminių sudėtyje – judėjimą, tuo pačiu didinant konkurencingumą ir skatinant inovacijas. Šis reglamentas taip pat turėtų skatinti vystyti alternatyvius cheminių medžiagų pavojingumo vertinimo metodus.
<...>
(8)      Ypač reikėtų atsižvelgti į galimą šio reglamento poveikį mažosioms ir vidutinėms įmonėms (MVĮ) ir būtinybę išvengti jų diskriminavimo.
<...>
(12)      Svarbus šiuo reglamentu kuriamos naujos sistemos tikslas – skatinti ir tam tikrais atvejais užtikrinti, kad didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos būtų galiausiai pakeistos mažiau pavojingomis medžiagomis ar technologijomis, jei esama ekonominiu ir techniniu požiūriu perspektyvių alternatyvų. <...>
(22)      Autorizacijos nuostatos turėtų užtikrinti gerą vidaus rinkos veikimą, tuo pačiu garantuojant, kad būtų tinkamai kontroliuojama labai didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų rizika. [Europos] Komisija turėtų suteikti autorizaciją tiekti jas rinkai ir naudoti tik tuo atveju, kai dėl jų naudojimo kylanti rizika tinkamai kontroliuojama, jei tai yra įmanoma, arba jei tokį naudojimą galima pateisinti socialinėmis ir ekonominėmis priežastimis ir nėra tinkamų alternatyvų, kurios būtų perspektyvios ekonominiu ir techniniu požiūriu.
<...>
(69)      Kad būtų užtikrinta žmonių, įskaitant atitinkamų visuomenės grupių ir galbūt tam tikrų pažeidžiamų pogrupių, pakankamai aukšto lygio sveikatos ir aplinkos apsauga, labai didelį susirūpinimą keliančioms cheminėms medžiagoms pagal atsargumo principą turėtų būti skiriama ypač daug dėmesio. Autorizacija turėtų būti suteikiama, jei paraišką autorizacijai gauti teikiantys fiziniai ar juridiniai asmenys autorizaciją suteikiančiai institucijai įrodo, kad dėl cheminės medžiagos naudojimo kylanti rizika žmonių sveikatai ir aplinkai yra tinkamai kontroliuojama. Kitais atvejais naudojimas vis dėlto gali būti autorizuojamas, jei galima įrodyti, kad naudojant cheminę medžiagą socialinė ir ekonominė nauda yra didesnė nei su jos naudojimu susijusi rizika ir kad nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų, kurios yra ekonominiu ir techniniu požiūriu perspektyvios. Atsižvelgiant į gerą vidaus rinkos veikimą, tikslinga, kad autorizaciją suteikianti institucija būtų Komisija.
(70)      Neigiamas didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų poveikis žmogaus sveikatai ir aplinkai turėtų būti užkirstas taikant tinkamas rizikos valdymo priemones, padedančias užtikrinti, kad bet kokia rizika, kylanti dėl cheminių medžiagų naudojimo, būtų tinkamai kontroliuojama, ir siekiant palaipsniui tokias chemines medžiagas pakeisti tinkamomis saugesnėmis cheminėmis medžiagomis. Rizikos valdymo priemonių taikymas turėtų užtikrinti, kad poveikis, susijęs su cheminėmis medžiagomis, kai jos gaminamos, tiekiamos rinkai ir naudojamos, įskaitant išmetimus, išsiskyrimus ir nuotėkius, per visą jų gyvavimo ciklą neviršytų ribos, kurią peržengus, gali atsirasti neigimas poveikis. Bet kokios cheminės medžiagos, kurią naudoti suteikta autorizacija, ir bet kokios kitos cheminės medžiagos, kuriai neįmanoma nustatyti saugios poveikio ribos, atžvilgiu visada turėtų būti imamasi priemonių, siekiant sumažinti, kiek tai techniškai ir praktiškai įmanoma, pavojų ir išsiskyrimus, kad iki minimumo būtų sumažinta neigiamo poveikio galimybė. Priemonės tinkamai kontrolei užtikrinti turėtų būti nurodytos visose cheminės saugos ataskaitose. Šios priemonės turėtų būti taikomos ir prireikus rekomenduojamos taikyti tolesniems tiekimo grandinės dalyviams.
<...>
(72)      Remiant siekį labai didelį susirūpinimą keliančias chemines medžiagas galiausiai pakeisti tinkamomis alternatyviomis cheminėmis medžiagomis ar technologijomis, visi pareiškėjai autorizacijai gauti turėtų pateikti alternatyvų analizę, kurioje išanalizuota jų rizika ir techninis ir ekonominis pakeitimo tinkamumas, įskaitant informaciją apie bet kokius tyrimus ar taikomąją veiklą, kurių imasi ar ketina imtis pareiškėjas. Be to, autorizacijoms turėtų būti taikomos riboto laikotarpio peržiūros, kurių trukmė būtų nustatoma kiekvienu konkrečiu atveju, ir paprastai joms turėtų būti nustatomos sąlygos, įskaitant stebėseną.
(73)      Kai cheminės medžiagos – atskiros, esančios preparato ar gaminio sudėtyje – gamyba, naudojimas ar tiekimas rinkai sukelia nepriimtiną pavojų žmogaus sveikatai arba aplinkai, būtina pakeisti tokią cheminę medžiagą, atsižvelgiant į galimybes naudoti tinkamas saugesnes alternatyvias medžiagas ir technologijas ir į socialinę bei ekonominę naudą, susijusią su cheminės medžiagos, keliančios nepriimtiną pavojų, naudojimu.
<...>
(77)      Dėl praktinio įvykdomumo ir kitų praktinių priežasčių, tiek susijusių su fiziniais ar juridiniais asmenimis, kurie turi parengti paraiškos dokumentus ir imtis atitinkamų rizikos valdymo priemonių, tiek su valdžios institucijomis, kurios turi nagrinėti paraiškas autorizacijai gauti, autorizacijos procedūra tuo pačiu metu turėtų būti nustatoma tik ribotam cheminių medžiagų skaičiui, numatant realius galutinius terminus paraiškai pateikti bei kai kuriems naudojimo būdams nustatant išimtis. Cheminės medžiagos, kurios, kaip nustatyta, atitinka autorizacijos kriterijus, turėtų būti įtrauktos į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą, kad galiausiai būtų įtrauktos į autorizacijos procedūrą. Agentūra šiame sąraše aiškiai turėtų nurodyti, kurios cheminės medžiagos yra jos darbo programoje.
<...>
(82)      Kad autorizacijos stebėsena ir jos reikalavimų vykdymo užtikrinimas būtų veiksmingi, tolesni naudotojai, pasinaudojantys jų tiekėjams suteikta autorizacija, turėtų informuoti Agentūrą apie cheminės medžiagos naudojimą.
<...>
(119)      Įgyvendindamos Bendrijos teisės aktus valstybių narių kompetentingos institucijos, būdamos glaudžiai susijusios su suinteresuotais subjektais valstybėse narėse, taip pat turėtų padėti vykdyti pasikeitimą informacija apie cheminių medžiagų keliamą riziką ir fizinių ar juridinių asmenų įsipareigojimus pagal chemines medžiagas reglamentuojančius teisės aktus. Taip pat būtina, kad Agentūra, Komisija ir valstybių narių kompetentingos institucijos glaudžiai bendradarbiautų ir užtikrintų bendro komunikavimo proceso darną bei veiksmingumą.“
REACH reglamento 1 straipsnio „Tikslas ir dalykas“ 1–3 dalyse nustatyta:
„1.      Šio reglamento tikslas ‐ užtikrinti aukštą žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį, įskaitant cheminių medžiagų pavojaus vertinimo alternatyvių metodų skatinimą, taip pat laisvą cheminių medžiagų judėjimą vidaus rinkoje, tuo pačiu didinant konkurencingumą ir skatinant inovacijas.
2.      Šiuo reglamentu nustatomos nuostatos dėl 3 straipsnyje apibrėžtų cheminių medžiagų ir mišinių. Šios nuostatos taikomos tokių cheminių medžiagų – atskirų ir esančių mišinių ar gaminių sudėtyje, gamybai, tiekimui rinkai ar naudojimui bei mišinių tiekimui rinkai.
3.      Šis reglamentas grindžiamas principu, pagal kurį gamintojams, importuotojams ir tolesniems naudotojams tenka atsakomybė užtikrinti, kad jų gaminamos, tiekiamos rinkai ar naudojamos cheminės medžiagos neturėtų neigiamo poveikio žmonių sveikatai arba aplinkai. Šio reglamento nuostatos grindžiamos atsargumo principu.“
Šio reglamento 3 straipsnyje „Sąvokų apibrėžimai“ nurodyta:
„Šiame reglamente:
1)      cheminė medžiaga – natūralus arba gamybos proceso metu gautas cheminis elementas ir cheminių elementų junginys, įskaitant priedus, reikalingus jo stabilumui išlaikyti, ir priemaišas, atsirandančias gaminant, išskyrus tirpiklius, kurie gali būti atskirti nedarant poveikio medžiagos stabilumui ar nepakeičiant jos sudėties;
2)      cheminis mišinys – dviejų ar daugiau cheminių medžiagų mišinys ar tirpalas;
3)      gaminys – daiktas, kuris gaminamas įgijo konkrečią formą ar struktūrą, labiau nulemiančią jo naudojimo paskirtį nei jo cheminė sudėtis;
<...>
13)      tolesnis naudotojas – Bendrijoje įsisteigęs fizinis arba juridinis asmuo, bet ne gamintojas ar importuotojas, naudojantis cheminę medžiagą – atskirą ar esančią mišinio sudėtyje – savo pramoninėje ar profesionalioje veikloje. Platintojas ar vartotojas nelaikomas tolesniu naudotoju. Reimportuotojas, kuriam taikoma išlyga pagal 2 straipsnio 7 dalies c punktą, laikomas tolesniu naudotoju;
<...>
18)      agentūra – šiuo reglamentu įsteigta Europos cheminių medžiagų agentūra;
<...>
24)      naudojimas – perdirbimas, preparatų ruošimas, suvartojimas, laikymas, sandėliavimas, apdorojimas, sudėjimas ar supylimas į talpyklas, perdėjimas ar perpylimas iš vienos talpyklos į kitą, sumaišymas, gaminio gaminimas arba kitoks naudojimas;
<...>
37)      poveikio scenarijus – sąlygų rinkinys, įskaitant veiklos sąlygas ir rizikos valdymo priemones, kuriame aprašoma, kaip cheminė medžiaga gaminama arba naudojama per jos gyvavimo ciklą ir kaip gamintojas ar importuotojas kontroliuoja arba rekomenduoja tolesniam naudotojui kontroliuoti poveikį žmonėms ir aplinkai. Šis poveikio scenarijus gali būti skirtas vienam konkrečiam procesui ar naudojimo būdui, arba keliems procesams ar naudojimo būdams;
38)      naudojimo ir poveikio kategorija – daugeliui procesų ar naudojimo būdų skirtas poveikio scenarijus, kai apie procesus ar naudojimo būdus informuojama pateikiant bent trumpą bendrą naudojimo aprašymą;
<...>“
REACH reglamento VII antraštinė dalis, kuri apima 55–66 straipsnius, susijusi su dėl rimto ir dažnai negrįžtamo poveikio žmonių sveikatai ir aplinkai „didelį susirūpinimą keliančių medžiagų“ autorizacija.
Šio reglamento 55 straipsnyje „Autorizacijos tikslas ir alternatyvų išnagrinėjimas“ numatyta:
„Šios antraštinės dalies tikslas – užtikrinti gerą vidaus rinkos veikimą, tuo pačiu tinkamai kontroliuojant didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų riziką ir palaipsniui pakeičiant šias chemines medžiagas tinkamomis alternatyviomis cheminėmis medžiagomis ar technologijomis, kai tai racionalu ekonominiu ir techniniu požiūriu. Siekdami šio tikslo, visi autorizacijos prašantys gamintojai, importuotojai ir tolesni naudotojai išanalizuoja visas galimas alternatyvas ir įvertina riziką bei techninį ir ekonominį pakeitimo įgyvendinamumą.“
Minėto reglamento 56 straipsnio „Bendrosios nuostatos“ 1 dalyje nustatyta:
„Gamintojas, importuotojas ar tolesnis naudotojas netiekia rinkai naudoti skirtos cheminės medžiagos arba pats jos nenaudoja, jei ši cheminė medžiaga įtraukta į XIV priedą, nebent:
a)      pagal 60–64 straipsnius buvo autorizuotas (-i) šios cheminės medžiagos – atskiros ar esančios mišinio sudėtyje, naudojimo arba jos įtraukimo į gaminio sudėtį būdas (-ai), kuriam (-iems) ji tiekiama rinkai arba kuriuo (-iais) jis pats ją naudoja; arba
<...>
d)      58 straipsnio 1 dalies c punkto i papunktyje nurodytas terminas jau suėjo, ir jis pateikė paraišką likus 18 mėnesių iki tos datos, tačiau sprendimas dėl paraiškos autorizacijai gauti nebuvo priimtas; arba
<...>“
REACH reglamento 57 straipsnyje „Į XIV priedą įtrauktinos cheminės medžiagos“ nurodyta:
„58 straipsnyje nustatyta tvarka į XIV priedą gali būti įtrauktos šios cheminės medžiagos:
a)      cheminės medžiagos, atitinkančios priskyrimo „kancerogeniškumo“ (1A arba 1B kategorijos) pavojingumo klasei kriterijus pagal [2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos] [R]eglamento (EB) Nr. 1272/2008 [dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo, iš dalies keičiančio ir panaikinančio direktyvas 67/548/EEB bei 1999/45/EB ir iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 (OL L 353, 2008, p. 1)] I priedo 3.6 skirsnį;
b)      cheminės medžiagos, atitinkančios priskyrimo „mutageninio poveikio lytinėms ląstelėms“ (1A arba 1B kategorijos) pavojingumo klasei kriterijus pagal Reglamento (EB) Nr. 1272/2008 I priedo 3.5 skirsnį;
<...>“
Šio reglamento 58 straipsnyje „Cheminių medžiagų įtraukimas į XIV priedą“ nurodyta:
„1.      Sprendimas įtraukti 57 straipsnyje nurodytas chemines medžiagas į XIV priedą priimamas 133 straipsnio 4 dalyje nustatyta tvarka. Jame kiekvienos cheminės medžiagos atveju nurodoma:
a)      cheminės medžiagos tapatybė, kaip nurodyta VI priedo 2 skirsnyje;
b)      57 straipsnyje nurodyta (-os) cheminei medžiagai būdinga (-os) savybė (-ės);
c)      pereinamojo laikotarpio priemonės:
i)      data (-os), nuo kurios (-ių) draudžiama tiekti cheminę medžiagą rinkai arba ją naudoti, jei nėra suteikta autorizacija (toliau – saulėlydžio terminas); nustatant šį terminą reikėtų atsižvelgti, kai tai tinka, į konkretų gamybos ciklą, susijusį su tuo naudojimo būdu;
ii)      ne mažiau kaip 18 mėnesių už pabaigos terminą (-us) ankstesnė data (-os), iki kurios turi būti gautos paraiškos, jei pareiškėjas ketina toliau naudoti cheminę medžiagą arba tiekti ją rinkai tam tikriems naudojimo būdams pasibaigus saulėlydžio terminui (-ams); tokie tęstiniai naudojimo būdai leidžiami pasibaigus pabaigos terminui tol, kol bus priimtas sprendimas dėl paraiškos autorizacijai gauti;
<...>
3.      <...>
Į XIV priedą įtraukiamų cheminių medžiagų skaičius ir taikant 1 dalį nurodytos datos nustatomi atsižvelgiant į Agentūros gebėjimą išnagrinėti paraiškas per numatytą laiką. Agentūra pateikia savo pirmąją rekomendaciją dėl į XIV priedą įtrauktinų prioritetinių cheminių medžiagų iki 2009 m. birželio 1 d. Agentūra bent kas dveji metai pateikia papildomas rekomendacijas dėl naujų cheminių medžiagų įtraukimo į XIV priedą.
<...>“
Pagal 2013 m. balandžio 17 d. Komisijos reglamentą (ES) Nr. 348/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH) XIV priedas (OL L 108, 2013, p. 1), chromo trioksidas dėl jam būdingų savybių buvo įtrauktas į šį priedą kaip 1A kategorijos kancerogenas ir 1B kategorijos mutagenas.
REACH reglamento 60 straipsnyje „Autorizacijos suteikimas“ numatyta:
„1.      Komisija atsako už sprendimų dėl paraiškų autorizacijai pagal šią antraštinę dalį gauti priėmimą.
2.      Nepažeidžiant 3 dalies, autorizacija suteikiama tuo atveju, kai cheminės medžiagos naudojimo keliama rizika žmonių sveikatai ar aplinkai dėl XIV priede nurodytų cheminei medžiagai būdingų savybių yra tinkamai kontroliuojama pagal I priedo 6.4 skirsnį ir kaip nurodyta pareiškėjo pateiktoje cheminės saugos ataskaitoje, atsižvelgiant į Rizikos vertinimo komiteto nuomonę, kaip nustatyta 64 straipsnio 4 dalies a punkte. Suteikdama autorizaciją ir bet kokiomis joje nurodomomis sąlygomis Komisija atsižvelgia į visus sprendimo priėmimo metu žinomus išleidimus, išsiskyrimus ir nuotėkius, įskaitant riziką, kylančią dėl išsklaidyto ar plačiai paplitusio naudojimo.
<...>
4.      Jei autorizacijos negalima suteikti pagal 2 dalį, ar cheminių medžiagų, nurodytų 3 dalyje, atveju, ji gali būti suteikiama tik įrodžius, kad socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl cheminės medžiagos naudojimo, ir jei nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų. Šis sprendimas priimamas apsvarsčius visus šiuos aspektus ir atsižvelgiant į Rizikos vertinimo komiteto bei Socialinės ir ekonominės analizės komiteto nuomones, kaip nustatyta 64 straipsnio 4 dalies a  ir b punktuose:
a)      riziką, kylančią naudojant cheminę medžiagą, įskaitant ir siūlomų rizikos valdymo priemonių tinkamumą ir veiksmingumą;
b)      cheminės medžiagos naudojimo teikiamą socialinę ir ekonominę naudą bei socialines ir ekonomines pasekmes, atsirandančias atsisakius suteikti autorizaciją, kurias įrodo pareiškėjas ar kitos suinteresuotos šalys;
c)      pareiškėjo pateiktą alternatyvų analizę pagal 62 straipsnio 4 dalies e punktą arba pareiškėjo pateiktą bet kokį pakeitimo planą pagal 62 straipsnio 4 dalies f punktą ir trečiosios šalies pateiktus pasiūlymus pagal 64 straipsnio 2 dalį;
d)      turimą informaciją apie riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų.
5.      Vertindama, ar tinkamos alternatyvios medžiagos arba technologijos yra prieinamos, Komisija atsižvelgia į visus svarbius aspektus, įskaitant:
a)      ar perėjimas prie alternatyvų naudojimo sumažins bendrą riziką žmonių sveikatai ir aplinkai, atsižvelgiant į rizikos valdymo priemonių tinkamumą ir veiksmingumą;
b)      alternatyvų techninį ir ekonominį įgyvendinamumą pareiškėjui.
<...>
7.      Autorizacija suteikiama tik tuo atveju, jei paraiška atitinka 62 straipsnio reikalavimus.
<...>“
Šio reglamento 62 straipsnio „Paraiškos autorizacijai gauti“ 4 dalyje nurodyta:
„Paraiškoje autorizacijai gauti nurodoma tokia informacija:
a)      cheminės (-ių) medžiagos (-ų) tapatybė, kaip nurodyta VI priedo 2 skirsnyje;
b)      asmens arba asmenų, teikiančių paraišką, pavardė (-ės) ir kontaktinė informacija;
c)      prašymas suteikti autorizaciją nurodant, kokiam naudojimo būdui (-ams) prašoma autorizacijos, įskaitant cheminės medžiagos naudojimą mišinių sudėtyje ir (arba) panaudojimą gaminiuose, jei tinka;
d)      pagal I priedą parengta cheminės saugos ataskaita, jei ji nebuvo pateikta registruojant, apie cheminės medžiagos (-ų) naudojimo keliamą riziką žmonių sveikatai ir (arba) aplinkai dėl XIV priede nurodytų cheminei medžiagai būdingų savybių;
e)      alternatyvų analizė, kurioje apsvarstoma jų rizika ir techninis bei ekonominis pakeitimo įgyvendinamumas, įskaitant, kur tinkama, informaciją apie bet kokią pareiškėjo vykdomą mokslinių tyrimų ir plėtros veiklą;
f)      jeigu e punkte minima analizė parodo, kad, atsižvelgiant į 60 straipsnio 5 dalies nuostatas, tinkamos alternatyvos yra prieinamos, pateikiamas pakeitimo planas, įskaitant pareiškėjo siūlomų veiksmų tvarkaraštį.“
Minėto reglamento 64 straipsnyje „Sprendimų suteikti autorizaciją priėmimo tvarka“ nustatyta:
„1.      Agentūra patvirtina paraiškos gavimo datą. Agentūros Rizikos vertinimo bei Socialinės ir ekonominės analizės komitetai per dešimt mėnesių nuo paraiškos gavimo dienos pateikia savo nuomonių projektus.
2.      Agentūra, atsižvelgdama į 118 ir 119 straipsnius, susijusius su teise susipažinti su informacija, savo tinklavietėje skelbia išsamią informaciją apie cheminės medžiagos naudojimo būdus, dėl kurių buvo pateiktos paraiškos, ir dėl autorizacijos peržiūros, nurodydama terminą, iki kurio suinteresuotos trečiosios šalys gali pateikti informaciją apie alternatyvias chemines medžiagas arba technologijas.
3.      Rengdami nuomones, abu 1 dalyje nurodyti komitetai iš pradžių patikrina, ar paraiškoje nurodyta visa 62 straipsnyje nurodyta informacija, atitinkanti jų kompetencijos sritį. Prireikus, pasikonsultavę tarpusavyje, komitetai kartu pareikalauja, kad pareiškėjas pateiktų papildomos informacijos, kad paraiška atitiktų 62 straipsnio reikalavimus. Jei Socialinės ir ekonominės analizės komiteto nuomone tai būtina, jis gali pareiškėjo pareikalauti arba trečiosios šalies paprašyti per nurodytą laikotarpį pateikti papildomos informacijos apie galimas alternatyvias chemines medžiagas ar technologijas. Kiekvienas komitetas taip pat atsižvelgia į  trečiųjų šalių pateiktą informaciją.
4.      Nuomonių projektuose apsvarstomi šie aspektai:
a)      Rizikos vertinimo komiteto nuomonėje: rizikos žmonių sveikatai ir (arba) aplinkai, kylančios dėl paraiškoje apibūdinto cheminės medžiagos naudojimo būdo (-ų), įskaitant rizikos valdymo priemonių tinkamumą ir veiksmingumą, įvertinimas ir, jei tinkama, galimų alternatyvų keliamos rizikos įvertinimas;
b)      Socialinės ir ekonominės analizės komiteto nuomonėje: su paraiškoje apibūdintu (-ais) cheminės medžiagos naudojimo būdu (-ais) susijusių socialinių ir ekonominių veiksnių bei alternatyvų naudojimo galimybių, jų tinkamumo ir techninio įgyvendinamumo įvertinimas, kai paraiška pateikiama pagal 62 straipsnį, ir bet koks trečiosios šalies įnašas pagal šio straipsnio 2 dalį.
<...>
8.      Gavusi Agentūros nuomonę, Komisija per tris mėnesius parengia sprendimo suteikti autorizaciją projektą. Galutinis sprendimas suteikti autorizaciją arba jos nesuteikti priimamas 133 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka.
<...>“
REACH reglamento I priedo „Bendrosios cheminių medžiagų vertinimo ir cheminės saugos ataskaitų rengimo nuostatos“ 5 skirsnyje „Poveikio vertinimas“ nurodyta, kad šį vertinimą sudaro du etapai. Dėl antrojo etapo, susijusio su „poveikio nustatymu“, 5.2.4 punkte nurodyta:
„Poveikio lygis nustatomas visoms visuomenės grupėms (darbuotojams, vartotojams ir žmonėms, kurie gali būti paveikti netiesiogiai per aplinką) <...>. Nustatant poveikį ypač atsižvelgiama į:
–        tinkamai išmatuotus reprezentatyvius poveikio duomenis,
<...>“

Faktinės bylos aplinkybės
Chromo trioksidas dėl kancerogeninių ir toksiškų savybių yra viena iš medžiagų, laikomų „didelį susirūpinimą keliančiomis“ cheminėmis medžiagomis, įtrauktomis į REACH reglamento XIV priedą. Pagal šio reglamento 56 straipsnio 1 dalies a punktą šios medžiagos naudojimo būdams taikomas reikalavimas gauti autorizaciją.
2015 m.
Lanxess Deutschland GmbH
ir kiti ūkio subjektai (toliau – pareiškėjai) pateikė paraišką autorizacijai gauti dėl šešių chromo trioksido naudojimo būdų kategorijų.
Šešios naudojimo būdų kategorijos, dėl kurių prašyta suteikti autorizaciją, yra šios: naudojimas mišiniams ruošti („1 kategorija“); naudojimas funkciniam chromavimui („2 kategorija“); naudojimas dekoratyviniam funkciniam chromavimui („3 kategorija“); naudojimas paviršiaus apdorojimui aeronautikos bei orlaivių ir erdvėlaivių pramonės reikmėms (nesusijusioms su funkciniu chromavimu ar dekoratyviniu funkciniu chromavimu) („4 kategorija“); naudojimas paviršiaus apdorojimui (išskyrus alavuotojo plieno pasyvinimą (elektrolitinį alavavimą (ETP)) architektūros, automobilių, metalurgijos bei poliravimo ir bendrosios inžinerijos, reikmėms (nesusijusioms su funkciniu chromavimu ar dekoratyviniu funkciniu chromavimu) („5 kategorija“); ir naudojimas alavuotajam plienui pasyvinti (ETP) („6 kategorija“).
Rizikos vertinimo komiteto (toliau – RVK) ir Socialinės ir ekonominės analizės komiteto (toliau – SEAK) nuomonės pagal REACH reglamento 64 straipsnį buvo paskelbtos 2016 m. rugsėjo mėn.
2019 m. kovo 27 d. Parlamentas priėmė rezoliuciją, ja nepritarė pirmajam sprendimo projektui. Parlamento prieštaravimas iš esmės buvo grindžiamas tuo, kad pareiškėjų pateikta informacija turėjo didelių trūkumų, todėl nebuvo galima tinkamai įvertinti, ar įvykdytos autorizacijos suteikimo sąlygos, visų pirma, ar yra prieinamos saugesnės alternatyvos. Parlamento nuomone, taip yra juo labiau dėl to, kad numatytų nagrinėjamos cheminės medžiagos naudojimo būdų aprašymas buvo toks abstraktus, kad nulėmė labai plačią autorizacijos taikymo sritį. Šiuo klausimu Parlamentas taip pat manė, kad Komisijos požiūris, pagal kurį reikalaujama, kad pareiškėjas ištaisytų paraiškos trūkumus ir pateiktų trūkstamus duomenis patikrinimo ataskaitoje, neatitinka 2019 m. kovo 7 d. Bendrojo Teismo sprendimo
Švedija / Komisija
(T‑837/16, EU:T:2019:144).
Po šios rezoliucijos Komisija iš savo sprendimo projekto taikymo srities išbraukė 3 kategoriją (dekoratyvinis funkcinis chromavimas). Dėl likusios dalies Komisija laikėsi savo pradinio požiūrio – suteikti autorizaciją kartu taikant tam tikras sąlygas ir apribojimus.
2020 m. gruodžio 18 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą.

Ginčijamas sprendimas
Ginčijamo sprendimo 8 konstatuojamojoje dalyje Komisija pažymėjo, kad chromo trioksido autorizacija galėjo būti suteikta tik pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį.
9–15 konstatuojamosiose dalyse Komisija išnagrinėjo pirmąją iš dviejų šioje nuostatoje nustatytų sąlygų, t. y. kad socialinė ir ekonominė nauda turi nusverti riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią naudojant cheminę medžiagą.
Konkrečiai kalbant, 10–12 ir 15 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(10)      Dėl pirmo, antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų RVK taip pat padarė išvadą, kad kilo didelių abejonių dėl poveikio darbuotojams, nes nebuvo pakankamai prieinamų duomenų apie išmatuotą poveikį. RVK taip pat padarė išvadą, kad dėl didelio kontekstinės informacijos trūkumo buvo sudėtinga nustatyti ryšį tarp paraiškoje aprašytų veiklos sąlygų ir rizikos valdymo priemonių ir nurodytų poveikio lygių, susijusių su konkrečiomis užduotimis ir gamybos vietomis, todėl RVK negalėjo atlikti tolesnio vertinimo. Tos abejonės yra susijusios su poveikio duomenų patikimumu ir reprezentatyvumu ir tuo, kaip jie susiję su konkrečiomis taikomomis rizikos valdymo priemonėmis, ypač dėl ketvirto naudojimo būdo, kurio atveju, be panardinimo į vonią, paraiška apima įvairius veiksmus, kaip antai purškimą, valcavimą, valymą šepečiu ir apdirbimo operacijas, tačiau pareiškėjai negalėjo visapusiškai įvertinti bendro visų šių veiksmų poveikio. Vis dėlto Komisija pažymi, kad šios abejonės netrukdė SEAK toliau analizuoti paraišką.
(11)      Be to, dėl pirmo, antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų RVK taip pat padarė išvadą, kad kyla abejonių ir vertinant toje vietoje patiriamą cheminės medžiagos poveikį plačiajai visuomenei per aplinką, ypač dėl chromo  (VI) išmetimo per nuotekas. Tai ypač svarbu, kalbant apie oralinį poveikį per geriamąjį vandenį. Vis dėlto RVK nusprendė, kad rizikos plačiajai visuomenei per aplinką vertinimo pakanka tolesnei SEAK analizei, ir pažymėjo, kad pareiškėjų požiūris grindžiamas prielaidomis, kuriomis gali būti pervertinama rizika plačiajai visuomenei. Nors pareiškėjai įvertino regioninį poveikį, jis nebuvo laikomas svarbiu, nes chromas (VI) daugeliu aplinkos sąlygų greitai virsta nekancerogeniniu chromu (III).
(12)      Savo nuomonėse dėl 1, 2, 4 ir 5 naudojimo būdų RVK, atsižvelgdamas į abejones vertinant riziką darbuotojams ir plačiajai visuomenei per aplinką, rekomendavo nustatyti papildomas sąlygas ir stebėsenos priemones. Įvertinusi RVK analizę Komisija pritaria tokiai išvadai.
<...>
(15)      Savo nuomonėse dėl paraiškoje aprašytų 1, 2, 4, 5 ir 6 chromo trioksido naudojimo būdų SEAK padarė išvadą, kad bendra kiekvieno iš šių naudojimo būdų teikiama socialinė ir ekonominė nauda nusveria dėl tų naudojimo būdų kylančią riziką žmonių sveikatai. <...> Kiek tai susiję su 2, 4, 5 ir 6 naudojimo būdais, SEAK laikėsi nuomonės, kad socialinė ir ekonominė nauda dėl šios cheminės medžiagos naudojimo, nustatyta remiantis vien tik socialinių nuostolių ir išlaidų, susijusių su darbo vietų praradimu, įvertinimu, būtų gerokai didesnė už pinigine išraiška išreikštą poveikį žmonių sveikatai, kuris apskaičiuojamas remiantis blogiausiu scenarijumi. <...>“
Ginčijamo sprendimo 16–24 konstatuojamosiose dalyse Komisija analizavo antrąją REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytą sąlygą, kad būtų galima suteikti autorizaciją, t. y. sąlygą, kad nebūtų tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų.
Konkrečiai kalbant, 18–20 ir 22 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(18)      Savo nuomonėse dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų SEAK padarė išvadą, kad nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų. Vis dėlto dėl labai plataus paraiškoje nurodytų naudojimo būdų masto SEAK negalėjo atmesti galimų abejonių, susijusių su galimybe techniškai įgyvendinti alternatyvas kelių konkrečių naudojimo būdų, įtrauktų į jų aprašymą, atveju. Komisija pritaria SEAK išvadai.
(19)      Siekiant užtikrinti, [kad] autorizacija būtų taikoma tik naudojimo būdams, kurių atveju nėra tinkamų alternatyvų, reikia iškart sukonkretinti antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų aprašymą ir suderinti jį su paraiškoje nurodytų ir SEAK vertintų alternatyvų analizės išvadomis. Komisija mano, kad pareiškėjai įvykdė jiems tenkančią įrodinėjimo pareigą ir įrodė, jog nėra tinkamų alternatyvų, kiek tai susiję su antru, ketvirtu ir penktu naudojimo būdais, tačiau tik dėl [to, kad jie riboti].
(20)      Dėl šios priežasties antro, ketvirto ir penkto naudojimo būdų aprašymas turi būti iškart sukonkretinamas, nurodant naudojimo būdus, kai numatomam naudojimui yra būtina viena iš <...> pagrindinių funkcijų.
<...>
(22)      Komisija taip pat atkreipė dėmesį į tiekimo grandinių, susijusių su paraiškoje nurodytais naudojimo būdais, sudėtingumą, terminus ir investicijas, kurių reikia galimam alternatyvumui sukurti, taip pat į laiką, kurio reikia jos industrializacijai ir produktams, gaunamiems tiekimo grandinėse, kvalifikuoti. Išnagrinėjusi SEAK vertinimą ir atsižvelgusi į tai, kas išdėstyta, Komisija pritaria išvadai, kad nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų.“
Be to, 26 ir 27 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(26)      [Komisija]  savo vertinimą grindė visais šiuo metu turimais susijusiais moksl[o] įrodymais, kuriuos vertino RVK, ir išvadas padarė remdamasi tuo, kad buvo pakankamai įrodymų. Vis dėlto Komisija manė, kad, turėdama papildomų moksl[o] duomenų, ji galėtų ateityje atlikti vertinimą remdamasi svaresniais ar išsamesniais įrodymais, todėl buvo tikslinga paprašyti pateikti papildomos informacijos, susijusios su poveikiu ir išmetimu.
(27)      Be to, siekiant palengvinti šio sprendimo taikymą, dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų būtina reikalauti, kad į pranešimą, siunčiamą Agentūrai pagal Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 66 straipsnio 1 dalį, autorizacijos turėtojų tiekiamų cheminių medžiagų tolesni naudotojai įtrauktų ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje išvardytų pagrindinių funkcijų, kurios yra būtinos numatomam naudojimui, paaiškinimą kartu su pagrindimu, kodėl tokiam naudojimui jos yra būtinos.“
Ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje autorizacija suteikiama dėl penkių prašomų chromo trioksido naudojimo būdų kategorijų, laikantis joje nustatytų ribų:
–        1 naudojimo būdų kategorija, kurią sudaro mišinių ruošimas 2, 4, 5 ir 6 naudojimo būdams,
–        2 naudojimo būdų kategorija, kurią sudaro funkcinis chromavimas, kai numatomam naudojimui yra būtina viena iš pagrindinių funkcijų: atsparumas nusidėvėjimui, kietumas, sluoksnio storis, atsparumas korozijai, trinties faktorius arba poveikis paviršiaus morfologijai,
–        4 naudojimo būdų kategorija, kurią sudaro naudojimas paviršiaus apdorojimui aeronautikos bei orlaivių ir erdvėlaivių pramonės reikmėms, nesusijusioms su funkciniu chromavimu ar dekoratyviniu funkciniu chromavimu, kai numatomam naudojimui yra būtina viena iš pagrindinių funkcijų: atsparumas korozijai, aktyvi korozijos prevencija, cheminis atsparumas, kietumas, sukibimo skatinimas (sukibimas su danga arba dažais, kuriais paviršius padengiamas vėliau), atsparumas temperatūrai, atsparumas trupėjimui, atsparumas nusidėvėjimui, organizmų nusodinimą stabdančios paviršiaus savybės, sluoksnio storis, lankstumas ir varža,
–        5 naudojimo būdų kategorija, kurią sudaro paviršiaus apdorojimas, išskyrus alavuotojo plieno pasyvinimą (elektrolitinį alavavimą (ETP)) architektūros, automobilių, metalurgijos bei poliravimo ir bendrosios inžinerijos, reikmėms, nesusijusioms su funkciniu chromavimu ar dekoratyviniu funkciniu chromavimu, kai numatomam naudojimui yra būtina viena iš pagrindinių funkcijų: atsparumas korozijai, aktyvi korozijos prevencija, sluoksnio storis, atsparumas drėgmei, sukibimo skatinimas (sukibimas su danga arba dažais, kuriais paviršius padengiamas vėliau), varža, cheminis atsparumas, atsparumas nusidėvėjimui, elektrinis laidis, suderinamumas su substratais, (šiluminės ir) optinės savybės (išvaizda), atsparumas kaitrai, maisto sauga, dangos įtempis, elektros izoliacija arba nusodinimo greitis,
–        6 naudojimo būdų kategorija, kurią sudaro naudojimas alavuotajam plienui pasyvinti (ETP).
Minėto sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje nurodyta:
„Autorizacijos turėtojai parengia poveikio scenarijus specialiems procesams, operacijoms ir užduotims (įskaitant automatines ir (arba) rankines sistemas ir atviras ir (arba) uždaras sistemas bei jų derinius) ir kiekvieno konkretaus scenarijaus atveju aprašo visoms gamybos vietoms, kuriose cheminė medžiaga naudojama autorizuotais būdais, taikomas rizikos valdymo priemones ir veiklos sąlygas, kurios įgyvendinamos siekiant kontroliuoti chromo (VI) poveikį darbuotojams ir jo išmetimą į aplinką. Poveikio scenarijuose pateikiama informacija apie poveikio lygį, įgyvendinus tas rizikos valdymo priemones ir veiklos sąlygas.
Autorizacijos turėtojai pasirenka konkrečiuose poveikio scenarijuose numatytas rizikos valdymo priemones pagal [2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos] direktyvos 2004/37/EB [dėl darbuotojų apsaugos nuo rizikos, susijusios su kancerogenų arba mutagenų poveikiu darbe (šeštoji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje) (OL L 158, 2004, p. 50; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 35)] 5 straipsnį. Autorizacijos turėtojai dokumentuoja ir pagrindžia rizikos valdymo priemonių pasirinkimą ir paprašius atitinkamus dokumentus pateikia valstybės narės, kurioje cheminė medžiaga naudojama autorizuotu būdu, kompetentingoms institucijoms.“
Ginčijamo sprendimo 5 straipsnyje nustatyta, kad dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų „tolesni naudotojai turi įtraukti į pranešimą Agentūrai, siunčiamą pagal [REACH] reglamento 66 straipsnio 1 dalį, pagrindinių 1 straipsnio 1 dalyje išvardytų chromo trioksido funkcijų, kurios yra būtinos numatomam naudojimui, paaiškinimą kartu su pagrindimu, kodėl tokiam naudojimui jos yra būtinos“.

Šalių reikalavimai ir procesas Teisingumo Teisme
Parlamentas Teisingumo Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 ir 5 dalis, taip pat 2–5, 7, 9 ir 10 straipsnius, kiek jie susiję su autorizacija dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų ir dėl 1 naudojimo būdo, kiek jis susijęs su mišinių, skirtų naudoti pagal 2, 4 ir 5 naudojimo būdų paskirtis, ruošimu,
–        nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamą sprendimą ir
–        priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–        visų pirma atmesti reikalavimą iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą,
–        nepatenkinus šio reikalavimo, atmesti reikalavimą panaikinti visą ginčijamą sprendimą,
–        jei Teisingumo Teismas panaikintų ginčijamą sprendimą, nurodyti palikti galioti jo padarinius ir
–        priteisti iš Parlamento bylinėjimosi išlaidas.
Dokumentu (jį Teisingumo Teismo kanceliarija gavo 2021 m. gegužės 27 d.) Europos cheminių medžiagų agentūra (ECHA), remdamasi Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 40 straipsnio antra pastraipa ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 130 straipsniu, paprašė leisti įstoti į šią bylą palaikyti Komisijos reikalavimų. 2021 m. rugsėjo 17 d. nutartimi Teisingumo Teismo pirmininkas patenkino šį prašymą.
ECHA pateikė įstojimo į bylą paaiškinimą, juo palaikomi Komisijos reikalavimai.

Dėl reikalavimo panaikinti

Dėl reikalavimo, kuriuo siekiama dalinio panaikinimo, priimtinumo
Visų pirma Parlamentas prašo Teisingumo Teismo panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 ir 5 dalis, taip pat 2–5, 7, 9 ir 10 straipsnius, kiek jie susiję su autorizacija dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų ir dėl 1 naudojimo būdo, kiek jis susijęs su mišinių, skirtų naudoti pagal 2, 4 ir 5 naudojimo būdų paskirtis, ruošimu.
Iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos matyti, kad Sąjungos aktą panaikinti iš dalies galima, tik jei prašomas panaikinti dalis įmanoma atskirti nuo likusios akto dalies. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas yra ne kartą nusprendęs, kad šis reikalavimas netenkinamas, jei panaikinus dalį akto būtų pakeista nepanaikintos šio akto dalies esmė (šiuo klausimu žr. 2017 m. lapkričio 9 d. Sprendimo
SolarWorld / Taryba
, C‑205/16 P, EU:C:2017:840, 38 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Nagrinėjamu atveju ginčijamą sprendimą sudaro autorizacijų, susijusių su atskirais chromo trioksido naudojimo būdais, rinkinys, o Parlamento pateiktu pagrindiniu reikalavimu siekiama panaikinti ginčijamą sprendimą tik tiek, kiek jie susiję su autorizacija dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų, taip pat dėl 1 naudojimo būdo, kiek jis susijęs su mišinių ruošimu pagal minėtų naudojimo būdų paskirtis.
Taigi galimas autorizacijos, suteiktos dėl minėtų naudojimo būdų  ginčijamu sprendimu, panaikinimas neturėtų įtakos dėl kitų naudojimo būdų suteiktai autorizacijai, todėl nekeistų nepanaikintos to sprendimo dalies esmės.
Šiomis aplinkybėmis Parlamento pateiktas pagrindinis reikalavimas, kuriuo prašoma iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą, susijęs su elementais, kuriuos galima atskirti nuo likusios šio sprendimo dalies, todėl šis reikalavimas yra priimtinas.

Dėl esmės

Pirminės pastabos
Reikia priminti, kad autorizacija naudoti į REACH reglamento XIV priedą įtrauktą cheminę medžiagą, kaip antai chromo trioksidą, gali būti suteikta dviem atvejais, t. y.:
–        pagal REACH reglamento 60 straipsnio 2 dalį, kai medžiagos naudojimo keliama rizika žmonių sveikatai ar aplinkai yra tinkamai kontroliuojama,
–        arba, jei tai neįmanoma, pagal šio reglamento 60 straipsnio 4 dalį, jei įrodoma, kad naudojant cheminę medžiagą socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl cheminės medžiagos naudojimo, ir jei nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų.
Nagrinėjamu atveju Komisija nusprendė, kad rizika žmonių sveikatai dėl numatytų chromo trioksido naudojimo būdų nebuvo tinkamai kontroliuojama, todėl rėmėsi REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalimi ir ginčijamu sprendimu suteikė autorizaciją dėl tam tikrų šios cheminės medžiagos naudojimo būdų.
Grįsdamas savo ieškinį Parlamentas nurodo vienintelį pagrindą, grindžiamą tuo, kad Komisija nepakankamai patikrino, ar laikomasi REACH reglamento 60 straipsnio 4 ir 7 dalyse nustatytų sąlygų.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas nusprendė, pirma, kad iš REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalies, siejamos su jo 69 konstatuojamąja dalimi, matyti, jog būtent paraišką autorizacijai gauti pateikęs asmuo turi įrodyti, kad įvykdytos šiame straipsnyje numatytos autorizacijos suteikimo sąlygos (šiuo klausimu žr. 2021 m. vasario 25 d. Sprendimo
Komisija / Švedija
, C‑389/19 P, 33 punktą).
REACH reglamento 62 straipsnio 4 dalyje nurodoma informacija, kurią pareiškėjas turi pateikti savo paraiškoje autorizacijai gauti. Taigi pagal šios nuostatos d punktą prie šios paraiškos turi būti pridėta cheminės saugos ataskaita, kuri turi būti parengta pagal šio reglamento I priedą ir kuri yra susijusi su rizika žmonių sveikatai arba aplinkai, kylančia dėl nagrinėjamos cheminės medžiagos naudojimo dėl minėto reglamento XIV priede nurodytų jai būdingų savybių.
Pagal šio I priedo 5.2.4 punktą cheminės saugos ataskaitoje atlikti poveikio lygio visoms visuomenės grupėms (darbuotojams, vartotojams ir žmonėms, kurie gali būti paveikti netiesiogiai per aplinką) skaičiavimai visų pirma turi būti grindžiami „tinkamai išmatuotais reprezentatyviais poveikio duomenimis“.
Antra, Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 ir 5 dalis Komisija turi patikrinti, ar 60 straipsnio 4 dalyje nustatytos sąlygos iš tiesų įvykdytos. Tais atvejais, kai atsižvelgdama į pareiškėjo ar kitų asmenų pateiktą arba jos pačios surinktą informaciją Komisija mano, jog pareiškėjas neįvykdė jam tenkančios įrodinėjimo pareigos, ši institucija turi atsisakyti jam suteikti autorizaciją (šiuo klausimu žr. 2021 m. vasario 25 d. Sprendimo
Komisija / Švedija
, C‑389/19 P, 33 punktą).
Šią kompetenciją Komisijai padeda įgyvendinti ECHA, kuri pagal REACH reglamento 64 straipsnį turi du komitetus – RVK ir SEAK; kiekvienas jų pateikia nuomonę dėl paraiškos autorizacijai gauti.
Taigi, kiek tai susiję su RVK, šio reglamento 64 straipsnio 4 dalies a punkte numatyta, kad jame atliekamas „rizikos žmonių sveikatai ir (arba) aplinkai, kylančios dėl paraiškoje apibūdinto cheminės medžiagos naudojimo būdo (-ų), įskaitant rizikos valdymo priemonių tinkamumą ir veiksmingumą, įvertinimas ir, jei tinkama, galimų alternatyvų keliamos rizikos įvertinimas“. Kalbant apie SEAK, pažymėtina, kad pagal minėto reglamento 64 straipsnio 4 dalies b punktą ji turi atlikti „su paraiškoje apibūdintu (-ais) cheminės medžiagos naudojimo būdu (-ais) susijusių socialinių ir ekonominių veiksnių bei alternatyvų naudojimo galimybių, jų tinkamumo ir techninio įgyvendinamumo įvertinim[ą], kai paraiška pateikiama pagal 62 straipsnį, ir [įvertinti] bet kok[į] trečiosios šalies įnaš[ą] pagal šio straipsnio 2 dalį“.

Dėl vienintelio pagrindo pirmos dalies
–
Šalių argumentai
Savo vienintelio pagrindo pirmoje dalyje Parlamentas teigia, kad Komisija pažeidė REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį, nes suteikė autorizaciją naudoti labai didelį susirūpinimą keliančią cheminę medžiagą, t. y. chromo trioksidą, prieš tai neatlikusi galutinio šių naudojimo būdų keliamos rizikos žmonių sveikatai vertinimo. Tokiomis aplinkybėmis Komisija negalėjo užtikrinti, kad „socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl cheminės medžiagos naudojimo“, kaip to reikalaujama pagal šią nuostatą.
Parlamentas primena, kad pagal REACH reglamento 62 straipsnio 4 dalies d punktą reikalaujama, kad paraiškoje autorizacijai gauti būtų pateikta „pagal I priedą parengta cheminės saugos ataskaita apie cheminės medžiagos (-ų) naudojimo keliamą riziką žmonių sveikatai ir (arba) aplinkai“, ir kad šio priedo 5.2.4 punkte numatyta, jog vertinant poveikį atsižvelgiama, be kita ko, į „tinkamai išmatuotus reprezentatyvius poveikio duomenis“.
Iš RVK nuomonių, kurių išvados pateiktos ginčijamo sprendimo 10 ir 11 konstatuojamosiose dalyse, matyti, kad pareiškėjų pateikta informacija apie 1, 2, 4 ir 5 naudojimo būdus yra nereprezentatyvi, turint omenyje nedidelį išmatuotų poveikio duomenų skaičių, ir nėra aiškus jos patikimumas, ypač kiek tai susiję su poveikiu darbuotojams, nes nėra pakankamai informacijos apie veiklos sąlygas, rizikos valdymo priemones ir poveikio vertes konkrečioms užduotims ir gamybos vietoms.
Be to, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 12 konstatuojamosios dalies, Komisija, remdamasi aiškia RVK rekomendacija, nusprendė nustatyti papildomas sąlygas ir stebėsenos priemones. Taigi ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje autorizacijos suteikimas buvo susietas su sąlyga, kad jos turėtojai patikrinimo ataskaitoje pateiktų būtinus duomenis, kaip antai poveikio scenarijus ir susijusios rizikos valdymo priemones, kurių trūksta vertinant riziką. Tokia sąlyga įrodo, kad Komisija negalėjo patikimai ir galutinai nustatyti, jog „socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką žmonių sveikatai ar aplinkai, kylančią dėl cheminės medžiagos naudojimo“.
Atsikirsdama Komisija tvirtina, kad iš esmės bet koks mokslinis vertinimas kelia abejonių. Nepaisant ieškovės minėtų abejonių, kurios jau buvo konstatuotos RVK nuomonėje ir taip pat visiškai pripažintos ginčijamo sprendimo konstatuojamosiose dalyse, Komisija daro išvadą, kad pareiškėjai įvykdė jiems tenkančią įrodinėjimo pareigą. Ji mano, kad galėjo įvertinti, ar socialinė ir ekonominė nauda nusvėrė riziką žmonių sveikatai.
Dėl abejonių, susijusių su poveikiu darbuotojams, Komisija pirmiausia pažymi, kad, nepaisant to, jog cheminės saugos ataskaitoje pateikta nedaug išmatuoto poveikio duomenų, RVK nusprendė, kad pateiktų duomenų pakanka vertinimui atlikti ir tam, kad SEAK galėtų palyginti naudą su rizika, kaip pažymėta ginčijamo sprendimo 10 konstatuojamojoje dalyje.
Antra, iš pareiškėjų nebuvo galima tikėtis, kad jie pateiks išmatuoto poveikio duomenis, kiek tai susiję su daugiau kaip 1 500 tolesnių naudotojų gamybos vietų, kurių skaičiaus, be kita ko, nebuvo galima žinoti suteikiant autorizaciją.
Trečia, tai, kad reikšmingos 2 μg/m3 (dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų kategorijų) ir 0,5 μg/m3 (dėl 1 naudojimo būdų kategorijos) poveikio vertės atitinkamai sudaro penktadalį ir vieną dvidešimtąją privalomų Europos Sąjungos profesinio poveikio verčių, susijusių su chromo (VI) junginiais, kurios taikomos pagal 2017 m. gruodžio 12 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą (ES) 2017/2398, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2004/37/EB dėl darbuotojų apsaugos nuo rizikos, susijusios su kancerogenų arba mutagenų poveikiu darbe (OL L 345, 2017, p. 87), rodo, kad ginčijamu sprendimu prisidedama prie poveikio mažinimo gerinant darbuotojų apsaugą, todėl jis atitinka autorizacijos tikslus.
Ketvirta, RVK taip pat rekomendavo papildomas sąlygas ir stebėsenos priemones, kurios buvo pakartotos ginčijamame sprendime ir kuriomis siekta dar labiau sumažinti poveikį darbo vietoje.
Atsižvelgdamas į RVK nurodytas abejones ir siekdamas patikrinti naudos ir rizikos santykio patikimumą SEAK, kaip ginčijamo sprendimo 15 konstatuojamojoje dalyje paaiškino Komisija, rėmėsi blogiausiu scenarijumi; iš jo padarė išvadą, kad tolesnio chromo trioksido naudojimo nauda nusveria riziką žmonių sveikatai.
Komisija kruopščiai išnagrinėjo RVK ir SEAK nuomones ir nusprendė, kad jos yra išsamios, nuoseklios ir tinkamos. Priešingai, nei teigia Parlamentas, ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje nustatytais stebėsenos reikalavimais buvo siekiama ne pašalinti „paraiškos trūkumus“, o gauti papildomos informacijos apie poveikį ir išmetamus teršalus, remiantis ECHA nuomonėse pateiktomis rekomendacijomis. Šis reikalavimas atitinka bendrą REACH reglamento logiką, kuri grindžiama nuolatinio gerinimo principu ir kuria konkrečiai siekiama ilgainiui gerinti cheminių medžiagų reglamentavimo kokybę, nuolat pateikiant ir tobulinant duomenis apie chemines medžiagas jų reglamentavimo tikslais.
Įstojimo į bylą paaiškinime, pateiktame palaikyti Komisijos reikalavimų, ECHA teigia, kad SEAK atsižvelgė į likusias abejones dėl poveikio darbuotojams, pasirinkdamas blogiausią scenarijų, todėl šios abejonės nepaneigia šio komiteto išvados, kad socialinė ir ekonominė naudojimo būdų, kuriems buvo suteikta autorizacija, nauda nusveria riziką žmonių sveikatai.
–
Teisingumo Teismo vertinimas
Ieškinio vienintelio pagrindo pirmoje dalyje Parlamentas priekaištauja Komisijai dėl to, kad ši nusprendė, jog chromo trioksido 1, 2, 4 ir 5 naudojimo būdų kategorijų, dėl kurių ji suteikė autorizaciją, socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką, kurią toks naudojimas kelia žmonių sveikatai, nors prieš atlikdama vertinimą ji neturėjo pakankamai išsamaus ir patikimo šios rizikos vertinimo.
Pirma, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 10 konstatuojamosios dalies, savo nuomonėse RVK pabrėžė, kad duomenys apie poveikį darbuotojams, kiek tai susiję su visais nagrinėjamais naudojimo būdais, yra nepatikimi, nes „labai trūko išsamesnės informacijos“ apie sąlygas, kuriomis jie buvo gaunami.
Visų pirma savo nuomonėje dėl 2 naudojimo būdų kategorijos (funkcinis chromavimas) RVK šį sunkumą apibūdino taip: „[d]aug abejonių kilo dėl to, kad trūko aiškaus ryšio tarp veiklos sąlygų, rizikos valdymo priemonių ir poveikio verčių, susijusių su konkrečiomis užduotimis ir gamybos vietomis, kuris galėtų pagrįstai atspindėti paraišką. RVK mano, kad tai yra reikšmingas paraiškos trūkumas, nes chromavimo vietos labai skiriasi, pavyzdžiui, pastato įrengimu, chromavimo operacijų mastu ir dažnumu, proceso automatizavimo lygiu, elektrolizės naudojimu, apdorojamų dalių dydžiu ir galimybe naudotis vietos vėdinimu, o tai turi įtakos poveikiui ir rizikos valdymo priemonėms, būtinoms poveikiui apriboti.“
Antra, kaip pati Komisija pripažino ginčijamo sprendimo 10 konstatuojamojoje dalyje, RVK savo nuomonėse padarė išvadą, kad kilo didelių abejonių dėl poveikio darbuotojams, nes nebuvo pakankamai prieinamų duomenų apie išmatuotą poveikį.
Taigi, nors pareiškėjai apskaičiavo iki 1 590 potencialių darbo vietų Sąjungoje, kuriose taikomas funkcinis chromavimas (2 naudojimo būdų kategorija), vis dėlto jie savo poveikio darbuotojams vertinimą grindė 23 bendrovių, įsisteigusių 7 skirtingose valstybėse, išmatuotais duomenimis, kurie reprezentavo mažiau kaip 2 %  šį naudojimo būdą taikančių bendrovių. Be to, nors pareiškėjai apskaičiavo atitinkamai 374 ir 515 vietų Sąjungoje, kuriose apdorojami paviršiai (4 ir 5 naudojimo būdų kategorijos), jie savo poveikio darbuotojams vertinimą grindė 11 įmonių, kurios reprezentavo mažiau nei 3 % minėtą naudojimo būdą taikančių bendrovių, duomenimis ir daugiausia Vakarų Europos šalių atliktų tyrimų duomenimis.
Taigi, reikia pažymėti, kad, atsižvelgiant į didelius chromavimo vietų skirtumus, pasižyminčius keliais esminiais aspektais, nurodytais šio sprendimo 63 punkte, į nedidelį chromavimo vietų, iš kurių gauti duomenys, kuriais pareiškėjai grindė savo vertinimą, skaičių ir į tai, kad trūksta informacijos apie šiose vietose vyraujančias sąlygas, pareiškėjų pateikti poveikio darbuotojams duomenys yra nereprezentatyvūs.
Trečia, kalbant apie rizikos, kylančios dėl poveikio plačiajai visuomenei dėl medžiagos išmetimo į aplinką, vertinimą, pažymėtina, kad RVK apgailestavo, kad pareiškėjai nepateikė tokio išmetimo į nuotekas vertinimo. Vis dėlto, kaip nurodyta ginčijamo sprendimo 11 konstatuojamojoje dalyje, šis komitetas šio trūkumo nelaikė reikšmingu dėl dviejų priežasčių, t. y. dėl to, kad pareiškėjų padarytose prielaidose greičiausiai pervertinta rizika plačiajai visuomenei, ir to, kad daugeliu aplinkos sąlygų chromas (VI) greitai virsta nekancerogeniniu chromu (III).
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad pareiškėjų pateikti duomenys apie chromo trioksido poveikį darbuotojams ir plačiajai visuomenei dėl naudojimo būdų, kuriems prašyta autorizacijos, buvo nereprezentatyvūs, nepatikimi ir neišsamūs. Be to, ginčijamo sprendimo 10–12 konstatuojamosiose dalyse Komisija pati pripažino, kad šio chromo trioksido poveikio vertinimas kėlė abejonių.
Žinoma, kaip teisingai nurodo Komisija, iš esmės bet koks mokslinis vertinimas kelia abejonių, todėl jo autoritetas negali priklausyti nuo to, ar pavyko abejones visiškai išsklaidyti.
Vis dėlto Komisija gali suteikti autorizaciją pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį, tik jeigu iš tikrųjų įvykdytos šioje nuostatoje nustatytos sąlygos ir tik tuo atveju, kai atlikusi išsamų tyrimą ir patikrinusi pakankamą kiekį esminės ir patikimos informacijos padaro išvadą, kad šiuo klausimu vis dar išlikusios abejonės yra nereikšmingos (šiuo klausimu žr. 2021 m. vasario 25 d. Sprendimo
Komisija / Švedija
, C‑389/19 P, EU:C:2021:131, 33  ir  35 punktus).
Nagrinėjamu atveju, kaip generalinis advokatas pažymėjo išvados 124 punkte, abejonės, susijusios tiek su poveikiu darbuotojams, tiek su netiesioginiu poveikiu gyventojams dėl chromo trioksido išmetimo į aplinką, nei ginčijamame sprendime, nei RVK nuomonėse nebuvo pripažintos „nereikšmingomis“. Atvirkščiai, ginčijamo sprendimo 10 konstatuojamojoje dalyje pati Komisija abejones dėl poveikio darbuotojams pripažino „reikšmingomis“. Kaip generalinis advokatas taip pat pažymėjo išvados 119 punkte, RVK dėl atitinkamų keturių naudojimo būdų kategorijų padarė išvadą, kad „dar daugiau abejonių“ kilo dėl to, kad trūko aiškaus ryšio tarp veiklos sąlygų (jos skiriasi priklausomai nuo konkrečių užduočių ir gamybos vietų), rizikos valdymo priemonių ir nurodytų poveikio verčių, ir RVK aiškiai laikė šį trūkumą esminiu paraiškos trūkumu.
Be to, reikia priminti, kad chromo trioksidas yra viena iš „labai didelį susirūpinimą keliančių medžiagų“, kurioms pagal REACH reglamento 69 konstatuojamąją dalį, laikantis atsargumo principo, turėtų būti skiriamas ypatingas dėmesys. Kaip generalinis advokatas iš esmės pažymėjo išvados 133 punkte, požiūris, pagal kurį leidžiama suteikti autorizaciją chromo trioksido naudojimo būdams remiantis labai ribotais duomenimis, susijusiais su šiais naudojimo būdais, akivaizdžiai prieštarautų tikslui šiai cheminei medžiagai skirti ypatingą dėmesį.
Vis dėlto Komisija ginčija abejonių dėl rizikos vertinimo svarbą ir teigia, pirma, kad nebuvo galima reikalauti, kad pareiškėjai pateiktų duomenis apie poveikį visose su paraiška autorizacijai gauti susijusiose vietose, nes jų yra labai daug. Pavyzdžiui, Komisija nurodo, kad 2 naudojimo būdų kategorijos (funkcinis chromavimas) atveju šis skaičius siekia daugiau nei 1 500.
Kaip pabrėžia Komisija, tiesa, kad žemesnės grandies ūkio subjektų, paprastai cheminės medžiagos gamintojų ar importuotojų, galimybė pateikti paraišką dėl visos tiekimo grandinės yra naudinga, nes supaprastina autorizacijos sistemą, ir kad tokios naudos neliktų, jei būtų reikalaujama, kad pareiškėjai pateiktų duomenis apie visas tolesnių naudotojų gamybos vietas.
Be to, pagal REACH reglamento I priedo 5.2.4 punktą reikalaujama, kad paraišką gauti autorizaciją pateikęs asmuo pateiktų „tinkamai išmatuotus reprezentatyvius poveikio duomenis“.
Šiuo klausimu dėl Komisijos argumento, kad nedidelis įvertintų vietų skaičius pateisinamas labai dideliu vietų, dėl kurių buvo prašoma autorizacijos, skaičiumi, reikia pabrėžti, kad, kaip generalinis advokatas pažymėjo išvados 134 punkte, pareigos, kylančios iš pareiškėjui tenkančios įrodinėjimo pareigos, negali priklausyti nei nuo naudojimo būdų, kuriems prašoma autorizacijos, skaičiaus, nei nuo potencialiai susijusių gamybos vietų ir įmonių skaičiaus. Laikantis tokio požiūrio, kuo platesnė būtų paraiškos taikymo sritis, tuo žemesnis būtų rizikos vertinimo standartas, o tai pažeistų vienodo požiūrio į pareiškėjus principą ir tikslą apsaugoti žmonių sveikatą bei aplinką.
Antra, Komisija tvirtina, kad bet kuriuo atveju ginčijamas sprendimas padeda sumažinti chromo trioksido poveikį, nes pagerina darbuotojų apsaugą. Reikšmingos 2 μg/m3 (dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų kategorijų) ir 0,5 μg/m3 (dėl 1 naudojimo būdų kategorijos) poveikio vertės atitinkamai sudaro penktadalį ir vieną dvidešimtąją privalomų Sąjungos profesinio poveikio verčių, susijusių su chromo (VI) junginiais, kurios šiuo metu taikomos pagal galiojančius teisės aktus.
Vis dėlto savo nuomonėse RVK nurodė, kad 2 μg/m³ poveikio vertė yra tik pareiškėjų įvertis, kad iš turimų duomenų matyti poveikio skirtumai, įskaitant didesnį nei 2 μg/m³ dydį, ir kad jis „akivaizdžiai nepritaria 2 μg/m
Cr(VI) poveikiui, kurį pareiškėjai pasiūlė kaip saugų“.
Bet kuriuo atveju tai, kad poveikio darbuotojams vertės yra mažesnės nei didžiausios chromo (VI) poveikio vertės, darant prielaidą, kad jos yra įrodytos, neatleidžia pareiškėjų nuo pareigos atlikti rizikos vertinimą pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį, siejamą, be kita ko, su šio reglamento I priedo 5.2.4 punktu, remiantis patikimais ir reprezentatyviais duomenimis.
Trečia, Komisija pabrėžia, kad atsižvelgė į abejones dėl rizikos vertinimo, kai, remdamasi RVK rekomendacija, nustatė papildomas sąlygas ir stebėsenos priemones, kuriomis siekta dar labiau sumažinti chromo trioksido poveikį darbuotojams.
Šiuo klausimu tiesa, kad ginčijamo sprendimo 2 straipsnyje autorizacijos turėtojams ir tolesniems naudotojams numatytos įvairios pareigos. Taigi autorizacijos turėtojai privalo parengti poveikio scenarijus specialiems procesams, operacijoms ir užduotims (2 dalis); jie turi pateikti konkrečius poveikio scenarijus tolesniems naudotojams, kurie privalo be nepagrįsto delsimo taikyti tuose scenarijuose numatytas rizikos valdymo priemones ir veiklos sąlygas (3 dalis); jie turi patikrinti ir patvirtinti konkrečius poveikio scenarijus, remdamiesi užduočių analize, pagrįsta tolesnių naudotojų duomenimis apie poveikį ir išmatuotą cheminės medžiagos išmetimą (4 dalis). Autorizacijos turėtojai ir tolesni naudotojai turi įgyvendinti stebėsenos programas, kurios atitinka veiklos sąlygas ir rizikos valdymo priemones (6 dalis). Tolesni naudotojai turi pateikti ECHA pagal šias stebėsenos programas surinktą informaciją, kad ši būtų perduota autorizacijos turėtojams, ir jie galėtų patikrinti ir patvirtinti poveikio scenarijus (9 dalis).
Vis dėlto, kaip matyti iš šio sprendimo 70 punkte primintos jurisprudencijos, prieš suteikdama autorizaciją pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį Komisija turi patikrinti, ar iš tikrųjų įvykdytos šioje nuostatoje nustatytos sąlygos.
Nors ginčijamo sprendimo 2 straipsnio 2 dalyje Komisijos nustatytos papildomos sąlygos ir stebėsenos priemonės tam tikrais atvejais gali sumažinti chromo trioksido naudotojams keliamą riziką, tokios priemonės vis dėlto negali kompensuoti rizikos vertinimo, atlikto priimant ginčijamą sprendimą, trūkumų.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad ginčijamu sprendimu Komisija suteikė autorizaciją chromo trioksido naudojimo būdams, remdamasi šios cheminės medžiagos keliamos rizikos žmonių sveikatai vertinimu, kuris buvo pernelyg neišsamus, kad būtų įvykdyti REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalies reikalavimai.
Taigi Parlamentas pagrįstai teigia, kad Komisija negalėjo padaryti išvados, jog šių naudojimo būdų socialinė ir ekonominė nauda nusveria riziką žmonių sveikatai.
Vadinasi, vienintelio pagrindo pirma dalis turi būti pripažinta pagrįsta.

Dėl vienintelio pagrindo antros dalies
–
Šalių argumentai
Savo vienintelio pagrindo antroje dalyje Parlamentas teigia, kad Komisija neįvykdė pareigos patikrinti, ar nėra tinkamų alternatyvų 2, 4 ir 5 naudojimo būdų kategorijoms, dėl kurių buvo suteikta autorizacija, kaip to reikalaujama pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį.
Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 18 konstatuojamosios dalies, pati Komisija pritarė SEAK išvadai dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų kategorijų, pagal kurią dėl labai plataus paraiškoje nurodytų naudojimo būdų masto SEAK negalėjo atmesti galimų abejonių, susijusių su galimybe techniškai įgyvendinti alternatyvas kelių konkrečių naudojimo būdų atveju.
Žinoma, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 19 ir 20 konstatuojamųjų dalių, siekdama užtikrinti, kad autorizacija apimtų tik tuos naudojimo būdus, kuriems nėra tinkamos alternatyvos, Komisija nusprendė apriboti 2, 4 ir 5 kategorijų autorizacijos taikymo sritį, įtraukdama nuorodą į „numatomam naudojimui būtinas pagrindines funkcijas“. Taigi tame sprendime pateikiamas kiekvienos iš šių trijų naudojimo būdų kategorijų pagrindinių funkcijų sąrašas, o naudoti cheminę medžiagą leidžiama tik tuo atveju, jei tam naudojimo būdui būtina bent viena iš atitinkamų pagrindinių funkcijų ir tik tokiu mastu, kokiu ji būtina.
Taigi Komisija nusprendė, kad pareiškėjai įvykdė įrodinėjimo pareigą ir įrodė, kad nėra tinkamų alternatyvų 2, 4 ir 5 naudojimo būdų kategorijoms, tik tiek, kiek tai susiję su šiomis ribomis.
Vis dėlto, Parlamento teigimu, nuoroda į šias „numatomam naudojimui būtinas pagrindines funkcijas“ nepanaikino pačios Komisijos konstatuotų abejonių. Be to, Bendrasis Teismas aiškiai nusprendė, kad galimybė susieti autorizaciją su tam tikromis sąlygomis, kaip antai numatytomis REACH reglamento 60 straipsnio 8 dalyje ir 9 dalies d punkte, neleidžia Komisijai ištaisyti pareiškėjų pateiktos alternatyvų analizės trūkumų arba Komisijos vertinimo trūkumų ar spragų (šiuo klausimu žr. 2019 m. kovo 7 d. Sprendimo
Švedija / Komisija
, T‑837/16, EU:T:2019:144, 81–83 punktus).
Be to, Komisija pati nepatikrino, ar nėra tinkamų alternatyvų, kaip tai patvirtinta ginčijamo sprendimo 27 konstatuojamojoje dalyje ir 5 straipsnyje. Pagal šį straipsnį tolesni naudotojai į ECHA pagal REACH reglamento 66 straipsnio 1 dalį siunčiamą pranešimą privalo įtraukti paaiškinimą apie ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje išvardytas pagrindines funkcijas, būtinas joms naudoti, įskaitant tų funkcijų būtinumo šiam naudojimui pagrindimą.
Šis reikalavimas pateikti informaciją įrodo, kad net neperžengiant autorizacijos, kuri tariamai apribota su „numatomam naudojimui būtinomis pagrindinėmis funkcijomis“ susijusiu reikalavimu, išlieka abejonių dėl to, ar nėra tinkamų alternatyvų 2, 4 ir 5 naudojimo būdų kategorijoms. Pagal ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalį, siejamą su jo 5 straipsniu, tolesni naudotojai įpareigojami paaiškinti pagrindines tame sprendime išvardytas funkcijas ir
a

posteriori
pagrįsti, kad numatomam naudojimui iš tikrųjų būtina viena iš šių funkcijų.
Be to, nurodant „pagrindines funkcijas“, nėra veiksmingai apribojama autorizacijos taikymo sritis. Kadangi Komisija ginčijamame sprendime nenustatė, kada ir kokiomis aplinkybėmis nagrinėjamiems naudojimo būdams yra būtinos tos „pagrindinės funkcijos“, šia nuoroda tik pakartojamas vienas iš bendrųjų REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje pateiktų reikalavimų, t. y. kad autorizacija dėl cheminės medžiagos gali būti suteikiama tik tuo atveju, kai ta medžiaga yra būtina numatomam naudojimui. Šis apribojimas juo labiau neturi reikšmės dėl to, kad ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje išvardytos „pagrindinės funkcijos“ iš tikrųjų yra visos chromo trioksido funkcijos, skirtos 2, 4 ir 5 naudojimo būdų kategorijoms.
Atsikirsdama Komisija mano, kad įvykdė pareigą patikrinti, ar nėra tinkamų autorizuotų naudojimo būdų alternatyvų, kaip to reikalaujama pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį.
Komisija nurodo, kad nors galėjo patikimai konstatuoti, kad nėra tinkamos alternatyvos visiems 2, 4 ir 5 kategorijų naudojimo būdams, kurie apibrėžti paraiškoje, to negalima pasakyti apie kiekvieną paraiškoje nurodytą tolesnį naudojimo būdą. Todėl ji išvardijo cheminės medžiagos „pagrindines funkcijas“, kurių negali užtikrinti joks alternatyvus sprendimas, ir autorizavo tik tuos naudojimo būdus, kuriems šios „pagrindinės funkcijos“ buvo būtinos.
Taigi ginčijamo sprendimo taikymo sritį riboja objektyvūs kriterijai, kaip antai atsparumas korozijai, sukibimas, maisto sauga; jie leidžia nustatyti to sprendimo taikymo sritį. Tolesni naudotojai arba kompetentingos institucijos jokiomis aplinkybėmis neturėtų atlikti naujo cheminės medžiagos vertinimo, ieškoti alternatyvų arba jų lyginti. Cheminės medžiagos poreikis visoms tolesnio naudojimo kategorijoms yra įrodytas ginčijamame sprendime.
Vadinasi, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 2–4 dalių, tas sprendimas yra tik dalinė chromo trioksido naudojimo būdų, dėl kurių buvo pateikta paraiška, autorizacija. Visi tolesni naudotojai, kurie siekia naudoti cheminę medžiagą, kuriai taikoma autorizacija, turi pranešti ECHA, kaip jie naudoja cheminę medžiagą pagal tą autorizaciją, ir nurodyti pagrindinę (-es) cheminės medžiagos funkciją (-as), kuri (-ios) yra techniškai būtina (-os) jų veiklai, taip pat paaiškinti priežastis. Kompetentingos institucijos, turinčios prieigą prie ECHA tolesnių naudotojų registro, pagal REACH reglamentą turi užtikrinti, kad jis būtų tinkamai įgyvendintas ir taikomas.
Komisija nurodo, kad neatliko atskiro alternatyvų vertinimo dėl kiekvieno tolesnio naudotojo ar produkto, nes tam būtų reikėję tūkstančių ar net milijonų atskirų vertinimų, priklausomai nuo specifiškumo laipsnio, o to daryti pagal REACH reglamentą nereikalaujama net netiesiogiai.
Be to, jeigu Teisingumo Teismas reikalautų, kad paraiškoje autorizacijai gauti nurodytų tolesnių naudojimo būdų vertinimas būtų išsamesnis ir konkretesnis nei yra šiuo metu, visa paraiškų teikimo ir vertinimo procedūra taptų daug sudėtingesnė, nei jau yra. Šis reikalavimas prieštarautų REACH reglamento tikslui skatinti Sąjungos pramonės konkurencingumą, ypač atsižvelgiant į galimą poveikį MVĮ, kaip priminta REACH reglamento 8 konstatuojamojoje dalyje. Juo taip pat neatsižvelgiama į tai, kad minėtu reglamentu, kaip pabrėžiama jo 55 straipsnyje, taip pat siekiama laipsniškai pakeisti labai didelį susirūpinimą keliančias medžiagas kitomis cheminėmis medžiagomis, taip pat nuolat įtraukti naujas chemines medžiagas į autorizacijos sistemą ir ilgainiui tobulinti reglamentavimo priemones, be kita ko, reguliariai peržiūrint suteiktas autorizacijas.
Taip pat griežtesnė alternatyvų vertinimo koncepcija viršytų ECHA administracinius gebėjimus ir įpareigotų riboti cheminių medžiagų, kurioms taikoma autorizacija, skaičių. Dar daugiau, REACH reglamento 58 straipsnio 3 dalyje aiškiai numatyta, kad „[į] XIV priedą įtraukiamų cheminių medžiagų skaičius ir taikant 1 dalį nurodytos datos nustatomi atsižvelgiant į Agentūros gebėjimą išnagrinėti paraiškas per numatytą laiką“. Padidinus alternatyvų vertinimų skaičių, būtų užkirstas kelias pripažinti naujas labai didelį susirūpinimą keliančias chemines medžiagas, o tai lemtų perteklinį nedidelio cheminių medžiagų skaičiaus reglamentavimą. Dėl to tam tikros cheminės medžiagos būtų pakeistos kitomis, kurios yra mažiau reglamentuotos, mažiau žinomos ir apie kurias turima mažiau duomenų, ir paspartintų tik labai didelį susirūpinimą keliančių medžiagų, įtrauktų į REACH reglamento XIV priedą, pakeitimą.
Galiausiai Komisija nurodo, kad šis reglamentas neturėtų būti aiškinamas statiškai. Laikantis laipsniškumo principo, Komisijos diskrecinis vertinimas laikui bėgant turėtų tapti reiklesnis. Komisijos ir ECHA atliekamo paraiškų autorizacijai gauti vertinimo metodas yra ilgametės patirties valdant autorizacijos sistemą rezultatas ir grindžiamas labai subtilia mokslo ir ekonominių bei socialinių aspektų pusiausvyra, taip pat įvairiais minėto reglamento tikslais, visada pabrėžiant žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos tikslą.
Įstojimo į bylą paaiškinime ECHA pabrėžia, kad Komisija nesirėmė jokiu subjektyviu tolesnių naudotojų vertinimu dėl tinkamos alternatyvos nebuvimo, nes jie tik turėjo pateikti priežiūros institucijoms informaciją, įrodančią, kad dėl objektyvių techninių reikalavimų ar teisės aktų standartų chromo trioksido naudojimas yra būtinas.
–
Teisingumo Teismo vertinimas
Vienintelio pagrindo antroje dalyje Parlamentas teigia, kad Komisija neįvykdė savo pareigos patikrinti REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytą antrąją sąlygą dėl 2, 4 ir 5 autorizuotų naudojimo būdų kategorijų, t. y. ar nėra tinkamos alternatyvos šiems naudojimo būdams.
Šiuo klausimu iš REACH reglamento 12 konstatuojamosios dalies matyti, kad ši sąlyga atitinka svarbų šiuo reglamentu nustatytos sistemos tikslą – skatinti ir tam tikrais atvejais užtikrinti, kad labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos galiausiai būtų pakeistos mažiau pavojingomis medžiagomis ar technologijomis, jei esama ekonominiu ir techniniu požiūriais perspektyvių alternatyvų.
Kaip priminta šio sprendimo 46 punkte, REACH reglamento 60 straipsnio 4 ir 5 dalyse Komisija įpareigojama patikrinti, ar minėta sąlyga, kaip ir šio reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatyta pirmoji sąlyga, iš tikrųjų įvykdyta.
Taip pat reikia priminti, kad šiuo tikslu Komisijai padeda ECHA ir ypač SEAK, kuris turi pateikti nuomonę, be kita ko, dėl alternatyvų prieinamumo, tinkamumo ir techninio įgyvendinamumo.
Šioje byloje SEAK atliko tokį vertinimą dėl 2 naudojimo būdų kategorijos ir beveik identiškai – dėl 4 ir 5 naudojimo būdų kategorijų:
„Pareiškėjai atliko išsamų alternatyvų vertinimą, visų pirma dėl techninio įgyvendinamumo aspekto.
<...>
Vis dėlto atsižvelgdamas į labai platų naudojimo būdo, dėl kurio prašoma autorizacijos, mastą SEAK negali atmesti, kad iš tikrųjų yra keli naudojimo būdai, kai pakeitimas jau yra arba netrukus bus galimas. SEAK neaišku, kada gali būti prieinamos konkrečių naudojimo būdų alternatyvos. Idealiu atveju SEAK turėjo būti pateiktas išsamus visų naudojimo būdų  ir (arba) sudedamųjų dalių, patenkančių į [nagrinėjamo] naudojimo būdo apimtį, sąrašas, siekiant įvertinti faktinį alternatyvų įgyvendinamumą (neįgyvendinamumą) ir užtikrinti, kad pakeitimas būtų atliekamas tuo atveju, kai tai jau įmanoma. Vis dėlto SEAK pripažįsta, kad vargu ar tai įmanoma, kai paraiškų autorizacijai gauti apimtis yra tokia plati ir jos [apima] tokį didelį skaičių produktų. Pareiškėjai pateikė sąrašą, kuriame bendrai apžvelgiami aktualūs sektoriai, susijusių straipsnių pavyzdžiai ir [pateikiama analizė], ar galėjo būti taikomos alternatyvios technologijos, kurias trečiosios šalys laikė įgyvendinamomis. Dėl plataus naudojimo būdo, dėl kurio prašoma autorizacijos, masto ir dėl to, kad daugybė naudojimo būdų patenka į šio naudojimo būdo apimtį, šis sąrašas negali būti laikomas išsamiu. Pasak pareiškėjų, naudojimo būdai, kurių atveju pakeitimas jau yra galimas, bet kuriuo atveju nepatenka į paraiškos autorizacijai gauti taikymo sritį. Vis dėlto pareiškėjai konkrečiai nenurodo tų naudojimo būdų ir susijusių techninių reikalavimų. SEAK mano, kad pareiškėjų požiūris sprendžiant šį klausimą nėra visiškai tinkamas, ir pažymi, kad pareiškėjai turi konkrečiau įrodyti, jog pakeitimas atliktas tuo metu, kai jis iš tikrųjų buvo įmanomas. Tai buvo galima padaryti atliekant tikslesnį ir labiau su konkrečiu naudojimo būdu susijusį alternatyvų vertinimą. Apskritai pareiškėjai turėtų paaiškinti, kurie techniniai naudojimo būdai patenka į paraiškoje nurodyto naudojimo būdo apimtį, o kurie – ne.
Vis dėlto, remdamasis turima informacija, SEAK sutinka su pareiškėjų išvada, kad apskritai atrodo, jog iki pabaigos termino nėra techniškai įgyvendinamų chromo trioksido alternatyvų. SEAK atsižvelgė į minėtas abejones rekomendacijoje dėl peržiūros laikotarpio ir sąlygos, susijusios su peržiūros ataskaita.“
Ginčijamo sprendimo 18 konstatuojamojoje dalyje Komisija šiuo klausimu pateikė tokią SEAK nuomonę:
„Savo nuomonėse dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų SEAK padarė išvadą, kad nėra tinkamų alternatyvių cheminių medžiagų ar technologijų. Vis dėlto dėl labai plataus paraiškoje nurodytų naudojimo būdų masto SEAK negalėjo atmesti galimų abejonių, susijusių su galimybe techniškai įgyvendinti alternatyvas kelių konkrečių naudojimo būdų, įtrauktų į jų aprašymą, atveju. Komisija pritaria SEAK išvadai.“
Taigi Komisija, pritardama SEAK nuomonėje padarytoms išvadoms, pripažino, kad išlieka abejonių dėl tam tikriems naudojimo būdams, kuriems prašoma autorizacijos, tinkamų alternatyvių medžiagų ar technologijų buvimo.
Kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 19 konstatuojamosios dalies, Komisija reikalavo patikslinti 2, 4 ir 5 naudojimo būdų aprašymą, kad autorizacija apimtų tik tuos naudojimo būdus, kuriems nėra tinkamos alternatyvos.
Dėl šios priežasties Komisija nusprendė, kaip nurodyta to sprendimo 20 konstatuojamojoje dalyje, apriboti autorizacijos taikymo sritį ir įtraukti į ją tik tuos naudojimo būdus, kurioms būtinos chromo trioksido „pagrindinės funkcijos“, pavyzdžiui, funkcinis chromavimas (2 kategorija), atsparumas nusidėvėjimui, kietumas, sluoksnio storis, atsparumas korozijai, trinties faktorius ir poveikis paviršiaus morfologijai.
Vis dėlto autorizacijos apimties apribojimas nurodant chromo trioksido „pagrindines funkcijas“ negali užtikrinti, kad bus įvykdyta REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatyta antroji sąlyga.
Pirma, kaip generalinis advokatas pažymėjo išvados 178 punkte, iš tiesų negalima daryti išvados, kad viena iš ginčijamame sprendime nustatytų „pagrindinių funkcijų“ yra būtina tam tikram naudojimo būdui, kai nėra tinkamų alternatyvių medžiagų ar technologijų šiam naudojimui. Taigi chromo trioksido autorizacijos apribojimas naudojimo būdais, kuriems būtinos šios cheminės medžiagos pagrindinės funkcijos, negali išsklaidyti abejonių, susijusių su alternatyvų tam tikriems naudojimo būdams nebuvimu.
Antra, ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 dalyje išvardytos „pagrindinės funkcijos“, būtinos numatytam naudojimui, iš tikrųjų neriboja suteiktos autorizacijos taikymo srities.
Viena vertus, kaip savo rašytinėse pastabose teigia Parlamentas, ir šiuo klausimu jam neprieštaraujama, išvardytos „pagrindinės funkcijos“ iš tikrųjų apima visas chromo trioksido funkcijas, susijusias su 2, 4 ir 5 naudojimo būdų kategorijomis.
Kita vertus, sąvoka „pagrindinė funkcija“ neturi objektyvaus turinio, nes tokiam funkcionalumui reikalingas veiksmingumo lygis nėra nurodytas. Taigi nuoroda į „kietumą“ kaip pagrindinę funkciją yra nereikšminga, nes nenurodytas reikalaujamas kietumo lygis. Be to, nuoroda į „atsparumą korozijai“ negali apriboti naudojimo būdo autorizacijos, nes šio atsparumo trukmė ir sąlygos, kuriomis jo reikalaujama, taip pat nėra nurodytos.
Šiomis aplinkybėmis autorizacijos apimties apribojimas, kurį turėtų sąlygoti nuoroda į chromo trioksido „pagrindines funkcijas“, iš tiesų nėra ribojimas, nes juo tik primenama viena iš labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos autorizacijos sąlygų, t. y. kad ši cheminė medžiaga turi būti būtina numatomam naudojimo būdui (šiuo klausimu žr. 2021 m. vasario 25 d. Sprendimo
Komisija / Švedija
, C‑389/19 P, EU:C:2021:131, 44 punktą).
Trečia, atsižvelgiant į sąvokos „pagrindinė funkcija“ netikslumą, bet kuriuo atveju gali būti sunku veiksmingai kontroliuoti iš jos kylančias autorizacijas ribas.
Šią išvadą patvirtina ginčijamo sprendimo 5 straipsnyje tolesniems naudotojams nustatyta pareiga pateikti ECHA chromo trioksido pagrindinių funkcijų, būtinų jų numatomam naudojimo būdui, paaiškinimą, įskaitant pagrindimą, kodėl šios pagrindinės funkcijos yra būtinos šiam naudojimo būdui.
Žinoma, REACH reglamento 82 konstatuojamojoje dalyje nurodyta: „[k]ad autorizacijos stebėsena ir jos reikalavimų vykdymo užtikrinimas būtų veiksmingi, tolesni naudotojai, pasinaudojantys jų tiekėjams suteikta autorizacija, turėtų informuoti Agentūrą apie cheminės medžiagos naudojimą“.
Vis dėlto nagrinėjamu atveju ginčijamo sprendimo 5 straipsnyje nustatyta pareiga reiškia, kad, viena vertus, iš tolesnių naudotojų reikalaujama pateikti papildomos informacijos, skirtos sąlygai dėl atitinkamų naudojimo būdų alternatyvų nebuvimo įvertinti, po to, kai Komisija suteikia autorizaciją dėl šių naudojimo būdų. Kita vertus, kaip nurodyta šio sprendimo 117 punkte, kadangi ginčijamame sprendime tinkamai nenurodytas „pagrindinių funkcijų“ turinys, atsakomybė nustatyti, ar chromo trioksido naudojimas yra būtinas, kad būtų pasiektas reikalaujamas veiksmingumo lygis,
de

facto
perkeliama tolesniems naudotojams, nes jie turi visišką laisvę nustatyti reikiamą veiksmingumo lygį, taigi, ir tai, ar esama alternatyvų.
Kaip priminta šio sprendimo 46 ir 82 punktuose, REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalyje numatytų sąlygų patikrinimas, pirma, turi būti atliekamas prieš išduodant autorizaciją pagal šią nuostatą ir, antra, priklauso tik Komisijos kompetencijai.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Komisija negalėjo padaryti išvados, jog nėra jokios tinkamos alternatyvos chromo trioksido naudojimo būdams, kuriems ji suteikė autorizaciją ginčijamu sprendimu.
Ši išvada negali būti kvestionuojama dėl to, kad, pirma, atspindi reikalavimo lygį, kuris yra nesuderinamas, viena vertus, su REACH reglamento tikslu skatinti Sąjungos pramonės konkurencingumą ir, kita vertus, su ECHA gebėjimu išnagrinėti paraiškas autorizacijai gauti per nustatytus terminus.
Kaip matyti iš REACH reglamento 1 konstatuojamosios dalies, šio reglamento tikslai yra užtikrinti aukštą žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį, taip pat laisvą cheminių medžiagų judėjimą vidaus rinkoje, kartu didinant konkurencingumą ir skatinant inovacijas (2009 m. liepos 7 d. Sprendimo
S.P.C.M. ir kt.
, C‑558/07, EU:C:2009:430, 35 punktas). Be to, kaip matyti iš minėto reglamento 22 konstatuojamosios dalies, autorizacijos nuostatos turėtų užtikrinti gerą vidaus rinkos veikimą, kartu garantuojant, kad būtų tinkamai kontroliuojama labai didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų rizika. Todėl argumentai, susiję tik su Sąjungos pramonės konkurencingumu, negali pateisinti autorizacijos, suteiktos naudoti labai didelį susirūpinimą žmonių sveikatai ir aplinkai keliančią cheminę medžiagą, kai tai nėra griežtai būtina.
Antra, nors nustatant į REACH reglamento XIV priedą įtrauktų cheminių medžiagų skaičių taip pat turi būti atsižvelgiama į ECHA galimybes išnagrinėti paraiškas per nustatytus terminus, kaip tai aiškiai numatyta šio reglamento 58 straipsnio 3 dalyje, ši aplinkybė nereiškia, kaip generalinis advokatas teisingai pažymėjo išvados 191 punkte, kad vertinimus, kurių reikalaujama pagal labai didelį susirūpinimą keliančios medžiagos autorizacijos procedūrą, dėl šių ECHA galimybių apribojimų galima atlikti ne taip išsamiai, kaip to reikalaujama pagal atsargumo principą, į kurį daroma nuoroda minėto reglamento 1 straipsnio 3 dalyje.
Vadinasi, vienintelio pagrindo antra dalis taip pat turi būti pripažinta pagrįsta.
Darytina išvada, kad suteikdama autorizaciją 2, 4 ir 5 chromo trioksido naudojimo būdams ir 1 naudojimo būdui, kiek jis susijęs su mišiniais, skirtais naudoti pagal 2, 4 ir 5 naudojimo būdų paskirtis, Komisija neįvykdė jai pagal REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalį tenkančios pareigos.
Taigi vienintelį ieškinio pagrindą reikia pripažinti pagrįstu ir nereikia priimti sprendimo dėl jo trečios dalies.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 1 ir 5 dalys, taip pat 2–5, 7, 9 ir 10 straipsniai turi būti panaikinti tiek, kiek jie susiję su autorizacija dėl 2, 4 ir 5 chromo trioksido naudojimo būdų ir dėl 1 naudojimo būdo, kiek jis susijęs su mišiniais, skirtais naudoti pagal 2, 4 ir 5 naudojimo būdų paskirtis.

Dėl reikalavimo laikinai palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius

Šalių argumentai
Siekdama apsaugoti žmonių sveikatą Komisija prašo palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius, kol bus priimtas naujas sprendimas.
Ji teigia, kad REACH reglamento 56 straipsnio 1 dalies d punkte, siejamame su šio reglamento 58 straipsnio 1 dalies c punktu, numatytas pereinamojo laikotarpio mechanizmas; pagal jį paraiškos autorizacijai gauti teikėjui ir tolesniems naudotojams leidžiama toliau teikti rinkai cheminę medžiagą ir ją naudoti net ir po vadinamojo saulėlydžio termino, jei paraiška autorizacijai gauti apima tokį naudojimą, su sąlyga, kad ši paraiška buvo pateikta likus ne mažiau kaip 18 mėnesių iki saulėlydžio termino pabaigos, o Komisija dar nepriėmė sprendimo dėl paraiškos autorizacijai gauti.
Taigi, Komisijos teigimu, panaikinus ginčijamą sprendimą, jeigu nebūtų palikti galioti jo padariniai, pareiškėjai ir tolesni naudotojai galėtų toliau teikti rinkai chromo trioksidą ir jį naudoti paraiškoje nurodytiems būdams, kol Komisija priimtų naują sprendimą, ir tai daryti netaikant įvairių ginčijamame sprendime numatytų rizikos valdymo ir stebėsenos priemonių, konkrečiai skirtų žmonių sveikatai apsaugoti.
Parlamentas neprieštarauja Komisijos prašymui.

Teisingumo Teismo vertinimas
Pagal SESV 264 straipsnio antrą pastraipą, jei Teisingumo Teismas mano, kad tai reikalinga, jis nurodo, kurie paskelbto negaliojančiu akto padariniai lieka galutiniai. Įgyvendindamas šiame straipsnyje jam suteiktus įgaliojimus Teisingumo Teismas atsižvelgia į tai, kad būtų paisoma teisinio saugumo principo ir kitų viešųjų ar privačiųjų interesų (2021 m. vasario 25 d. Sprendimo
Komisija / Švedija
, C‑389/19 P, EU:C:2021:131, 72 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Pirmiausia reikia pažymėti, kad prašymas laikinai palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius gali būti susijęs tik su šio sprendimo 138 punkte nurodytomis nuostatomis, kiek jos susijusios su autorizacija dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų, taip pat dėl 1 naudojimo būdo (kiek jis skirtas mišiniams, paruošiamiems naudoti pagal 2, 4 ir 5 naudojimo būdų paskirtis).
Kaip matyti iš šio sprendimo 84 ir 124 punktų, Komisija, pirma, suteikė autorizaciją naudoti chromo trioksidą, remdamasi per daug neišsamiu jo keliamo pavojaus žmonių sveikatai vertinimu, kad įvykdytų REACH reglamento 60 straipsnio 4 dalies reikalavimus, ir, antra, negalėjo padaryti išvados, kad nėra tinkamų alternatyvų chromo trioksido naudojimo būdams, dėl kurių ji suteikė autorizaciją, todėl Komisija turėjo atmesti paraišką.
Vis dėlto nuo šio sprendimo paskelbimo dienos iki šios institucijos priimto sprendimo atmesti paraišką neišvengiamai praeis tam tikras laikotarpis. Kaip nurodo Komisija, pagal REACH reglamento 56 straipsnio 1 dalies d punktą gamintojas, importuotojas ar tolesnis naudotojas neteikia rinkai naudoti skirtos cheminės medžiagos arba pats jos nenaudoja, jei ši cheminė medžiaga įtraukta į XIV priedą, „nebent 58 straipsnio 1 dalies c punkto i papunktyje nurodytas terminas jau suėjo, ir jis pateikė paraišką likus 18 mėnesių iki tos datos, tačiau sprendimas dėl paraiškos autorizacijai gauti nebuvo priimtas“.
Taigi šiame 56 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytos dvi REACH reglamento 58 straipsnio 1 dalies c punkto i ir ii papunkčiuose minimos datos, susijusios atitinkamai su „saulėlydžio terminu“, t. y. data, nuo kurios draudžiama pateikti cheminę medžiagą rinkai ir ją naudoti, išskyrus atvejus, kai autorizacija suteikiama, ir ne mažiau kaip 18 mėnesių iki saulėlydžio termino, nustatant laikotarpį, per kurį turi būti gautos paraiškos autorizacijai gauti, kai pareiškėjas pageidauja toliau naudoti cheminę medžiagą arba pateikti ją rinkai tam tikriems naudojimo būdams pasibaigus saulėlydžio terminui. Pastaruoju atveju šie naudojimo būdai leidžiami pasibaigus terminui, kol bus priimtas sprendimas dėl paraiškos autorizacijai gauti.
Kiek tai susiję su chromo trioksidu, iš REACH reglamento XIV priedo matyti, kad galutinė paraiškos autorizacijai gauti pateikimo data buvo 2016 m. kovo 21 d., t. y. 18 mėnesių iki saulėlydžio termino (2017 m. rugsėjo 21 d.). Nagrinėjamu atveju pareiškėjai prašymą pateikė 2015 m.
Darytina išvada, kad per laikotarpį nuo šio sprendimo paskelbimo iki Komisijos sprendimo, kuriuo bus nustatyti šio sprendimo padariniai, priėmimo pareiškėjai ir chromo trioksido tolesni naudotojai galėtų naudoti šią cheminę medžiagą, netaikydami įvairių ginčijamame sprendime numatytų rizikos valdymo ir stebėsenos priemonių. Todėl, siekiant apsaugoti žmonių sveikatą, būtina laikinai palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius.
Vis dėlto, atsižvelgiant į abejones dėl ginčijamo sprendimo taikymo srities, kaip pažymėta šio sprendimo 124 punkte, negalima atmesti galimybės, kad juo autorizacija suteikta prie ginčijamų kategorijų priskiriamiems naudojimo būdams, kuriems esama tinkamų alternatyvų, ir kad dėl to kyla nepagrįsta rizika žmonių, ypač chromo trioksidą naudojančių darbuotojų, sveikatai. Tokiomis aplinkybėmis reikia laikinai palikti galioti ginčijamo sprendimo padarinius ne ilgesniam kaip vienų metų laikotarpiui, skaičiuojant nuo šio sprendimo paskelbimo dienos.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi nagrinėjamu atveju Parlamentas reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas, o Komisija pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:
1.
Panaikinti 2020 m. gruodžio 18 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimo C(2020) 8797, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1907/2006 suteikiama dalinė autorizacija tam tikrais atvejais naudoti chromo trioksidą (
Chemservice GmbH
ir kiti), 1 straipsnio 1 ir 5 dalis, taip pat 2–5, 7, 9 ir 10 straipsnius, kiek šie straipsniai susiję su autorizacija dėl 2, 4 ir 5 naudojimo būdų ir dėl 1 naudojimo būdo, kiek jis susijęs su mišiniais, skirtais naudoti pagal 2, 4 ir 5 naudojimo būdų paskirtis.
2.
Palikti galioti Įgyvendinimo sprendimo C(2020) 8797 padarinius ne ilgesniam kaip vienų metų laikotarpiui, skaičiuojant nuo šio sprendimo paskelbimo dienos.
3.
Europos Komisija padengia bylinėjimosi išlaidas.
Parašai.
*
Proceso kalba: anglų.