CELEX: 62021CJ0656
Преюдициално запитване
Директива 2008/7/ЕО
Член 5, параграф 2, буква a)
Косвени данъци върху набирането на капитал
Гербов налог върху услугите по предлагане на дялове в инвестиционни фондове от отворен тип за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 5, параграф 2 от Директива 2008/7/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година относно косвените данъци върху набирането на капитал (
ОВ L 46, 2008 г., стр. 11
).
Запитването е отправено в рамките на спор между IM Gestão de Ativos (IMGA) – Sociedade Gestora de Organismos de Investimento Coletivo SA, както и 31 управлявани от него взаимни фонда, а именно IMGA Rendimento Semestral, IMGA Ações Portugal Cat A, IMGA Ações América Cat A, IMGA Mercados Emergentes, IMGA Eurofinanceiras, IMGA Eurocarteira, IMGA Rendimento Mais, IMGA Investimento PPR, IMGA Alocação Moderada Cat A, IMGA Alocação Dinâmica Cat A, IMGA Global Equities Selection Cat A, IMGA Liquidez Cat A, MGA Money Market Cat A, IMGA Euro Taxa Variável Cat A, IMGA Dívida Pública Europeia, IMGA Retorno Global Cat A, IMGA Poupança PPR, IMGA Alocação Conservadora Cat A, IMGA Iberia Equities ESG Cat A, IMGA Iberia fixed income ESG Cat A, IMGA Alternativo, CA Curto Prazo, IMGA Ações Europa, IMGA Flexível Cat A, CA Monetário, CA Rendimento, Eurobic PPR/OICVM Ciclo Vida 35-44, Eurobic PPR/OICVM Ciclo Vida 45-54, Eurobic PPR/OICVM Ciclo Vida + 55, Eurobic Seleção Top и IMGA European Equities Cat A, от една страна, Autoridade Tributária e Aduaneira, от една страна, и Autoridade Tributária e Aduaneira (Данъчен и митнически орган, Португалия), от друга страна, относно налагането на гербов налог върху предлагането на пазара на тези взаимни фондове.
Правна уредба
Правото на Съюза
Съображения 1—3 и 9 от Директива 2008/7 гласят следното:
„(1)
Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 г. относно косвените данъци върху набирането на капитал [(
ОВ L 249, 1969 г., стр. 25
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 9)] неколкократно е претърпяла съществени изменения. Тъй като предстои директивата да бъде изменена допълнително, тя следва да се преработи за постигане на по-голяма яснота.
(2)
Косвените данъци върху набирането на капитал, а именно данъкът върху вноските в капитала (данъкът, който се начислява върху вноските в капитала на дружества и компании), гербовият налог върху ценните книжа и данъкът върху операциите по преструктуриране, независимо дали тези операции са свързани с увеличаване на капитала, пораждат дискриминация, двойно данъчно облагане и несъответствия, които са в противоречие със свободното движение на капитали. Същото важи и за другите косвени данъци, които имат характеристики, идентични с тези на данъка върху вноските в капитала и гербовия налог върху ценните книжа.
(3)
Следователно е в интерес на вътрешния пазар да бъде хармонизирано законодателството в областта на косвените данъци върху набирането на капитал и да бъдат премахнати, доколкото е възможно, факторите, които могат да нарушат условията на конкуренцията или да възпрепятстват свободното движение на капитали.
[…]
(9)
Освен данъка върху вноските в капитала не следва да бъдат налагани други косвени данъци върху набирането на капитал. По-специално не следва да бъде налаган гербов налог върху ценните книжа, независимо от произхода на тези ценни книжа и независимо дали те представляват собствен или заемен капитал на дружеството“.
Член 1 от Директива 2008/7 гласи:
Настоящата директива урежда облагането с косвени данъци на:
a)
вноските в капитала на капиталови дружества;
б)
операциите по преструктуриране, в които участват капиталови дружества;
в)
емитирането на определени ценни книжа и дългосрочни необезпечени облигации“.
Член 2 от тази директива, озаглавен „Капиталово дружество“, гласи:
„1.   За целите на настоящата директива „капиталово дружество“ означава:
a)
всяко дружество от видовете, посочени в приложение I;
б)
всяко дружество, компания, сдружение или юридическо лице, чиито дялове от дружествения капитал или активи могат да се търгуват на фондова борса;
в)
всяко дружество, компания, сдружение или юридическо лице, осъществяващо дейност с цел печалба, чиито членове имат право без предварително разрешение да прехвърлят дружествените си дялове на трети лица и които отговарят за задълженията на дружеството, сдружението или юридическото лице само до размера на дяловото си участие.
2.   За целите на настоящата директива всяко друго дружество, компания, сдружение или юридическо лице, осъществяващо дейност с цел печалба, се счита за капиталово дружество“.
Член 5 от посочената директива, озаглавен „Транзакции, които не подлежат на облагане с косвен данък“, предвижда в параграф 2:
„Държавите членки не облагат с никакъв вид косвен данък:
a)
създаването, емитирането, допускането за котиране на фондова борса, пускането на пазара или търгуването с акции, дружествени дялове или други ценни книжа от същия вид или със сертификати, представляващи такива ценни книжа, независимо от кого са издадени;
б)
заемите, включително държавни облигации, възникнали с емитирането на дългосрочни необезпечени облигации или други прехвърляеми ценни книжа, независимо от кого са емитирани, както и всички свързани с горното формалности, или създаването, емитирането, допускането за котиране на фондова борса, пускането на пазара или търгуването с такива дългосрочни необезпечени облигации или други прехвърляеми ценни книжа“.
Съгласно член 1, параграфи 1—3 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (
ОВ L 302, 2009 г., стр. 32
) предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), за които се прилага тази директива, могат да бъдат учредени в съответствие с договорното право (като взаимни фондове под управлението на управляващи дружества), с тръстовото право (
като дялови тръстове
) или въз основа на устав (като инвестиционни дружества).
Съгласно член 87, първо изречение от тази директива:
„Дяловете на ПКИПЦК не се емитират, ако в обичайния срок равностойността на нетната емисионна цена не е внесена в активите на ПКИПЦК“.
Португалското право
Член 1, точка 1 от Código do Imposto do Selo (Кодекс за гербовия налог) гласи:
„С гербов налог се облагат всички сделки, договори, документи, ценни книжа, полици и други факти и правни положения, посочени в Tabela Geral do Imposto do Selo [(Общата тарифа на гербовите налози)], включително безвъзмездното прехвърляне на стоки“.
Общата тарифа на гербовите налози (наричана по-нататък „TGIS“) включва правило 17 относно финансовите операции, което гласи следното:
„Финансови операции:
[…]
17.3.
Операции, извършвани от или с посредничеството на кредитни институции, финансови дружества или други образувания, които по закон са приравнени на тях, и всички други финансови институции — върху получената стойност:
[…]
17.3.4. Други комисиони и насрещни престации за финансови услуги, включително такси за платежни операции по карти — [ставка на гербовия налог:] 4 %“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
IMGA е дружество за управление на предприятия от отворен тип за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (наричани по-нататък „взаимни фондове“). То управлява и представлява 31 взаимни фонда, посочени в точка 2 от настоящото решение.
С цел да информира и предлага на пазара дялове във въпросните взаимни фондове IMGA използва финансови институции, главно търговски банки, които разполагат с мрежа от офиси на територията на Португалия и притежават опит в областта на финансовото посредничество и публичното предлагане на ценни книжа.
В периода от януари до декември 2019 г. четири банки предлагат на широк кръг потребители дялове, емитирани от взаимните фондове в главното производство. За предоставянето на услуги във връзка с предлагането на пазара, които позволяват да бъдат набрани нови вноски в капитала, тези банки получават комисиони, които фактурират на IMGA в качеството му на управляващо дружество на взаимните фондове. Банките начисляват и гербов налог, който се заплаща от IMGA, върху издадените фактури в съответствие с правило 17.3.4 от TGIS.
През 2019 г. IMGA фактурира на взаимните фондове комисиони за управление, част от които, а именно 8752232,43 евро, съответства на стойността на комисионите за записване на дялове, пласирани от посочените в предходната точка банки, като тази сума обаче не включва гербовия налог, начисляван от банките във връзка с въпросните комисиони. IMGA също така начислява и заплаща на държавата сума в размер на 350089,30 евро, представляваща гербов налог с предвидената в правило 17.3.4 от TGIS ставка в размер на 4 %, която сума съответства на същите комисиони за предлагане на пазара, които то прехвърля към взаимните фондове.
Жалбоподателите в главното производство подават жалба по административен ред срещу това облагане с гербов налог пред Divisão de Serviço Central da Unidade dos Grandes Contributes (отдел „Централно обслужване“, звено „Големи данъкоплатци“, Португалия).
Тъй като жалбата е отхвърлена, жалбоподателите в главното производство сезират запитващата юрисдикция — Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Данъчен арбитражен съд — Център за административен арбитраж — CAAD, Португалия) — като искат по-специално да се установи незакосъобразността на разглежданите в главното производство актове за установяване и обратно начисляване на гербовия налог.
В подкрепа на жалбата си жалбоподателите в главното производство изтъкват две основания. Съгласно първото основание облагането с гербов налог на част от комисионата за управление, която IMGA фактурира на взаимните фондове и която съответства на стойността на комисионите за предлагане на пазара и свързаните с тях гербови налози, които преди това са били фактурирани от банките и вече са обложени от тях с изискуемия гербов налог, представлява двойно данъчно облагане на една-единствена доставка.
Съгласно второто основание в приложение на член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2008/7 предлагането на пазара на нови записани дялове на взаимни фондове би трябвало да бъде освободено от всякакъв вид косвен данък. Това задължение за освобождаване се отнасяло както до фактурирането на предоставената от банките на IMGA услуга за предлагане, така и до префактурирането на разходите за същата услуга от IMGA на взаимните фондове.
След като отхвърля първото основание, запитващата юрисдикция посочва в рамките на разглеждането на второто основание, че има съмнения дали правото на Съюза допуска удържане на гербов налог върху възнаграждението, което банките получават за предоставените от тях услуги по предлагане на дялове във взаимни фондове, независимо дали то се извършва при фактуриране на тези услуги на дружеството за управление на посочените фондове, или при прехвърлянето на сумите, платени за посочените услуги, от дружеството за управление на тези фондове.
При тези обстоятелства Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Данъчен арбитражен съд — Център за административен арбитраж — CAAD) решава да спре производството по делото и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Допуска ли член 5, параграф 2 от Директива [2008/7] национална правна уредба като правило 17.3.4 от [TGIS], което предвижда облагане с гербов налог на комисионите, начислявани от банките на образувания, управляващи отворени инвестиционни фондове, във връзка с предоставянето на свързани с банковата дейност услуги по набиране на нови записани дялове, т.е. набиране на нови капиталови приходи за инвестиционните фондове чрез нови записани дялове, емитирани от фондовете?
2)
Допуска ли член 5, параграф 2 от Директива [2008/7] национална правна уредба, която предвижда облагане с гербов налог на комисионите за управление, събирани от управляващите дружества на отворени инвестиционни фондове, доколкото тези комисиони за управление включват комисиони, начислявани за посочената в първия въпрос дейност от банките към управляващите дружества?“.
По преюдициалните въпроси
С двата си въпроса, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2008/7 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда облагане с гербов налог, от една страна, на получаваното от финансова институция възнаграждение, заплащано от дружество за управление на взаимни фондове за предоставянето на услуги по предлагане на пазара с цел набиране на нови вноски в капитала чрез записване на новоемитирани дялове от фондовете, както и от друга страна, на сумите, които това управляващо дружество получава от взаимните фондове, доколкото тези суми включват възнаграждението, което посоченото управляващо дружество е платило на финансовите институции за предоставените услуги по предлагане на пазара.
Най-напред, следва да се припомни, че съгласно член 1, буква а) от Директива 2008/7 с нея се урежда облагането с косвени данъци на вноските в капитала на капиталови дружества. Тези косвени данъци включват гербовия налог върху ценните книжа, както и другите косвени данъци, които имат характеристики, идентични с тези на гербовия налог върху ценните книжа, както е видно от съображение 2 от тази директива.
Освен това член 2, параграф 2 от посочената директива предвижда, че всяко дружество, компания, сдружение или юридическо лице, осъществяващо дейност с цел печалба, което не попада в посочените в параграф 1 от същия член категории капиталови дружества, се счита за капиталово дружество.
В случая от акта за преюдициално запитване е видно, че разглежданият в главното производство данък представлява гербов налог, удържан върху възнаграждението на банките за предоставените от тях услуги по предлагане на нови записани дялове на взаимни фондове. От това следва също, че в португалското право понятието „инвестиционен фонд“ се отнася до имуществена маса, която няма юридическа правосубектност и принадлежи на участниците, съгласно общия режим на имуществена общност.
Съдът обаче вече е постановил, че група от лица, която няма юридическа правосубектност и чиито членове внасят капитали в едно обособено имущество с цел реализиране на печалба, трябва да се счита за „сдружение, осъществяващо дейност с цел печалба“ по смисъла на член 2, параграф 2 от Директива 2008/7, поради което съгласно последната разпоредба то се счита за капиталово дружество за целите на тази директива (вж. в този смисъл решение от 12 ноември 1987 г., Amro Aandelen Fonds,
112/86
,
EU:C:1987:488
, т.
).
От тези съображения следва, че взаимните фондове като разглежданите в главното производство трябва да се считат за капиталови дружества и следователно попадат в приложното поле на Директива 2008/7.
След тези предварителни бележки следва да се припомни, че член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2008/7 забранява на държавите членки да облагат с какъвто и да е вид косвен данък създаването, емитирането, допускането за котиране на фондова борса, пускането на пазара или търгуването с акции, дружествени дялове или други ценни книжа от същия вид или със сертификати, представляващи такива ценни книжа, независимо от кого са издадени.
С оглед на преследваната от тази директива цел обаче член 5 от нея трябва да се тълкува широко, за да не се допусне лишаване от полезно действие на предвидените в него забрани. Така забраната да се облагат с данък транзакциите по набиране на капитал, се прилага и към транзакциите, които изрично не са посочени в тази забрана, при положение че подобно облагане се приравнява на облагане на транзакция, която е неделима част от съвкупна транзакция с оглед на набирането на капитал (вж. в този смисъл решение от 19 октомври 2017 г., Air Berlin,
C‑573/16
,
EU:C:2017:772
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
Така Съдът е постановил, че след като емитирането на ценни книжа придобива смисъл единствено когато тези ценни книжа достигнат своите приобретатели, облагането с данък на първото придобиване на новоемитирана ценна книга на практика се приравнява на облагането с данък на самото емитиране на тази ценна книга, доколкото то е неделима част от съвкупна транзакция с оглед на набирането на капитал. Целта да се запази полезното действие на член 5, параграф 2, буква a) от Директива 2008/7, означава, че „емитирането“ по смисъла на тази разпоредба включва първото придобиване на ценни книжа, което се извършва непосредствено след издаването им (вж. по аналогия решение от 15 юли 2004 г., Комисия/Белгия,
C‑415/02
,
EU:C:2004:450
, т.
и
).
Съдът също така приема, че прехвърлянето на право на собственост в правен смисъл върху акции единствено за целите на транзакция по допускане на тези акции на фондовата борса и без последствия по отношение на действителните правомощия, съставляващи правото на собственост върху тях, трябва да се разглежда единствено като акцесорна транзакция в рамките на транзакцията по допускане за котиране, която съгласно член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2008/7 не може да се облага под каквато и да било форма (вж. в този смисъл решение от 19 октомври 2017 г., Air Berlin,
C‑573/16
,
EU:C:2017:772
, т.
и
).
След като обаче услуги по предлагане на дялове във взаимни фондове като разглежданите в главното производство са тясно свързани с транзакциите по емитиране и пускане на пазара на дружествени дялове по смисъла на член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2008/7, те трябва да се считат за неделима част от съвкупна транзакция с оглед на набирането на капитал.
Всъщност, освен ако запитващата юрисдикция не установи друго, тези фондове попадат в приложното поле на Директива 2009/65 съгласно член 1, параграфи 1—3 от нея. В това отношение заплащането на цената, съответстваща на закупените дялове, която е единствената цел на дадена транзакция за предлагане на пазара, е свързано със същността на набирането на капитал, и както следва от член 87 от Директива 2009/65, е условие, което трябва да бъде изпълнено, за да бъдат емитирани дяловете на разглежданите фондове.
Следователно обстоятелството, че инвестиционните инструменти се оповестяват публично, така че да се насърчи записването на дялове във взаимните фондове, представлява необходим търговски подход и поради това трябва да се разглежда като акцесорна транзакция, която е част от транзакцията по емитиране и пускане на пазара на дялове от посочените фондове.
Освен това след като прилагането на член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2008/7 зависи от тясната връзка между услугите по предлагане на пазара на такива транзакции по емитиране и пускане на пазара, за целите на това прилагане е без значение дали е направен изборът тези транзакции по предлагане на пазара да се възложат на трети образувания, вместо да се извършват пряко.
В това отношение следва да се припомни, от една страна, че тази разпоредба не задължава държавите членки да освобождават транзакциите по набиране на капитал в зависимост от някакво условие, свързано с качеството на образуванието, натоварено с извършването на тези транзакции. От друга страна, наличието или липсата на правно задължение за използване на услугите на трето лице не е релевантно условие, когато трябва да се определи дали дадена транзакция трябва да се счита за неделима част от съвкупна транзакция от гледна точка на набирането на капитал (вж. в този смисъл решение от 19 октомври 2017 г., Air Berlin,
C‑573/16
,
EU:C:2017:772
, т.
).
От това следва, че услуги по предлагане на пазара като разглежданите в главното производство са неделима част от транзакция по набиране на капитал, така че облагането с гербов налог попада в обхвата на забраната, предвидена в член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2008/7.
Освен това следва да се констатира, че полезното действие на тази разпоредба би било застрашено, ако, макар тя да препятства облагането с гербов налог на получаваните от банките възнаграждения за услуги по предлагане на нови дялове на взаимни фондове чрез управляващото ги дружество, е допустимо с този гербов налог да се облагат същите възнаграждения, когато те са префактурирани от посоченото управляващо дружество на разглежданите фондове.
С оглед на изложените по-горе съображения на поставените въпроси следва да се отговори, че член 5, параграф 2, буква а) от Директива 2008/7 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда облагане с гербов налог, от една страна, на получаваното от финансова институция възнаграждение, заплащано от дружество за управление на взаимни фондове за предоставянето на услуги по предлагане на пазара с цел набиране на нови вноски в капитала чрез записване на новоемитирани дялове от фондовете, както и от друга страна, на сумите, които това управляващо дружество получава от взаимните фондове, доколкото тези суми включват възнаграждението, което посоченото управляващо дружество е платило на финансовите институции за предоставените услуги по предлагане на пазара.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (пети състав) реши:

Член 5, параграф 2, буква a) от Директива2008/7/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година относно косвените данъци върху набирането на капитал трябва да се тълкува в смисъл, че:

не допуска национална правна уредба, която предвижда облагане с гербов налог, от една страна, на получаваното от финансова институция възнаграждение, заплащано от дружество за управление на взаимни фондове за предоставянето на услуги по предлагане на пазара с цел набиране на нови вноски в капитала чрез записване на новоемитирани дялове от фондовете, както и от друга страна, на сумите, които това управляващо дружество получава от взаимните фондове, доколкото тези суми включват възнаграждението, което посоченото управляващо дружество е платило на финансовите институции за предоставените услуги по предлагане на пазара.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: португалски.