CELEX: 62018CJ0730
Odvolanie
Arbitrážna doložka
Zamestnanci medzinárodných misií Európskej únie
Interné výberové konanie
Neobnovenie pracovnej zmluvy
Akt oddeliteľný od zmluvy

Svojím odvolaním sa SC domáha zrušenia uznesenia Všeobecného súdu Európskej únie z 19. septembra 2018, SC/Eulex Kosovo (T‑242/17, ďalej len „napadnuté uznesenie“,
EU:T:2018:586
), ktorým tento súd zamietol jej žalobu, ktorou sa na základe článkov 272 a 340 ZFEÚ po prvé domáhala určenia, že misia Eulex Kosovo si nesplnila svoje zmluvné a mimozmluvné záväzky voči nej, po druhé určenia, že interné výberové konanie, ktoré uskutočnila Eulex Kosovo v roku 2016 na účely obsadenia pracovného miesta prokurátora (výberové konanie EK30077) (ďalej len „interné výberové konanie z roku 2016“) a neobnovenie jej pracovnej zmluvy sú nezákonné, a po tretie náhrady majetkovej a nemajetkovej ujmy vyplývajúcej z porušenia zmluvných a mimozmluvných záväzkov zo strany misie Eulex Kosovo.
Právny rámec
Článok 10 ods. 3 jednotnej akcie Rady 2008/124/PESC zo 4. februára 2008 o misii Európskej únie na podporu právneho štátu v Kosove, EULEX KOSOVO (
Ú. v. EÚ L 42, 2008, s. 92
), stanovuje:
„Podmienky zamestnávania a práva a povinnosti medzinárodného a miestneho personálu sa ustanovia v zmluvách, ktoré sa uzavrú medzi misiou EULEX KOSOVO a dotknutými členmi personálu.“
Okolnosti predchádzajúce sporu
Misia Eulex Kosovo bola zriadená jednotnou akciou 2008/124 a následne bola viackrát predĺžená.
SC bola zamestnaná v rámci misie Eulex Kosovo ako prokurátorka na základe piatich po sebe nasledujúcich zmlúv na dobu určitú v období od 4. januára 2014 do 14. novembra 2016. Prvé dve zmluvy obsahovali arbitrážnu doložku, ktorá v prípade sporu vyplývajúceho zo zmluvy určovala ako príslušné súdy „súdy v Bruseli“ (Belgicko). Posledné tri zmluvy vo svojich jednotlivých článkoch 21 stanovovali právomoc „Súdneho dvora Európskej únie podľa článku 272 [ZFEÚ]“ pre všetky spory vyplývajúce zo zmluvy alebo súvisiace so zmluvou.
Článok 1.2 poslednej zmluvy uzavretej medzi misiou Eulex Kosovo a odvolateľkou stanovuje, že „nasledujúce dokumenty sú súčasťou zmluvy (po schválení): CONOPS/OPLAN, vrátane etického kódexu (EK) a štandardizovaných operačných postupov (ŠOP)“.
Dňa 1. júla 2014 dostala SC od svojho nadriadeného oznámenie o uskutočnení interného výberového konania na pracovné miesto prokurátora, keďže podľa operačného plánu (ďalej len „OPLAN“) sa mal znižovať počet prokurátorov, a článok 4.3 štandardizovaných operačných postupov týkajúcich sa reorganizácie (ďalej len „ŠOP týkajúce sa reorganizácie“) stanovoval za takýchto okolností výberové konanie. Interné výberové konanie prebehlo v lete 2014 a následne bolo zrušené.
Dňa 24. júna 2016 bola SC listom oddelenia ľudských zdrojov misie Eulex Kosovo informovaná, že na júl 2016 je naplánované nové interné výberové konanie na pracovné na miesto prokurátora z dôvodu znižovania počtu voľných pracovných miest.
Listom vedúcej oddelenia ľudských zdrojov z 30. septembra 2016 bola SC informovaná o tom, že neuspela v internom výberovom konaní z roku 2016 (ďalej len „rozhodnutie o internom výberovom konaní z roku 2016“). Tým istým listom bola SC informovaná, že jej pracovná zmluva, ktorá sa mala skončiť 14. novembra 2016, nebude obnovená a že podmienky týkajúce sa tohto skončenia zmluvy jej budú oznámené neskôr (ďalej len „rozhodnutie o neobnovení pracovnej zmluvy“).
Listom z 10. októbra 2016 SC podala u vedúcej misie sťažnosť proti rozhodnutiu o internom výberovom konaní z roku 2016 a proti rozhodnutiu o neobnovení pracovnej zmluvy.
Listom z 31. októbra 2016 táto vedúca misie zamietla sťažnosť SC.
Žaloba podaná na Všeobecnom súde a napadnuté uznesenie
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 25. apríla 2017 podala SC žalobu, ktorá v podstate obsahovala štyri žalobné návrhy. Prvým a druhým žalobným návrhom žalobkyňa navrhovala, aby Všeobecný súd určil, že misia Eulex Kosovo si nesplnila svoje zmluvné a mimozmluvné záväzky. Tretím žalobný návrhom SC navrhovala, aby Všeobecný súd rozhodol, že rozhodnutie o internom výberovom konaní z roku 2016 a rozhodnutie o neobnovení pracovnej zmluvy sú nezákonné. Štvrtým žalobným návrhom navrhovala, aby bola misii Eulex Kosovo uložená povinnosť nahradiť majetkovú a nemajetkovú ujmu vyplývajúcu z porušenia jej zmluvných a mimozmluvných zväzkov.
SC uviedla na podporu svojej žaloby päť žalobných dôvodov. Prvý žalobný dôvod sa zakladal na porušení ŠOP týkajúcich sa reorganizácie, ako aj štandardizovaných operačných postupov týkajúcich sa výberu zamestnancov. Druhý žalobný dôvod sa zakladal na porušení týchto štandardizovaných operačných postupov, etického a disciplinárneho kódexu misie Eulex Kosovo, zmluvných zásad spravodlivosti a dobrej viery, ako aj práva na riadnu správu vecí verejných. Tretí až piaty žalobný dôvod sa v podstate zakladali na porušení rôznych zásad práva Únie a rozhodnutí prijatých misiou Eulex Kosovo. Okrem toho sa SC dovoláva zmluvnej zodpovednosti a mimozmluvnej zodpovednosti misie Eulex Kosovo.
Samostatným podaním doručeným do kancelárie Všeobecného súdu 24. augusta 2017 vzniesla Eulex Kosovo námietku neprípustnosti na základe článku 130 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu. Žalobkyňa predložila v tejto súvislosti svoje pripomienky 20. októbra 2017.
Napadnutým uznesením Všeobecný súd bez toho, aby preskúmal túto námietku neprípustnosti, zamietol na základe článku 126 svojho rokovacieho poriadku žalobu, ktorú podala SC, ako čiastočne zjavne neprípustnú a čiastočne zjavne bez právneho základu.
Na preukázanie zjavnej neprípustnosti tretieho žalobného návrhu tejto žaloby Všeobecný súd po prvé rozhodol, že rozhodnutie týkajúce sa interného výberového konania z roku 2016 bolo oddeliteľné od pracovnej zmluvy uzavretej medzi SC a Eulex Kosovo (ďalej len „pracovná zmluva“). Po druhé Všeobecný súd rozhodol, že rozhodnutie o neobnovení pracovnej zmluvy je tiež oddeliteľné od tejto zmluvy. Na základe týchto skutočností Všeobecný súd po tretie usúdil, že tento žalobný návrh treba považovať za návrh na zrušenie podľa článku 263 ZFEÚ a že takýto návrh treba zamietnuť ako zjavne neprípustný, keďže ho SC podala oneskorene.
Návrhy účastníkov konania
SC svojím odvolaním navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnuté uznesenie,
–
v prvom rade vyhovel žalobe podanej na prvom stupni s výnimkou piateho žalobného dôvodu,
–
subsidiárne, vrátil vec na rozhodnutie Všeobecného súdu a
–
uložil misii Eulex Kosovo povinnosť nahradiť trovy konania na oboch stupňoch.
Eulex Kosovo navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zamietol odvolanie a
–
uložil SC povinnosť nahradiť trovy konania.
O odvolaní
SC na podporu svojho odvolania uvádza päť odvolacích dôvodov. Prvý odvolací dôvod sa zakladá na porušení článku 272 ZFEÚ. Druhý odvolací dôvod sa zakladá na porušení tohto článku, práva na účinný prostriedok nápravy a zásady rovnosti zaobchádzania. Tretí odvolací dôvod sa zakladá na porušení ŠOP týkajúcich sa reorganizácie, práva na riadnu správu vecí verejných, zásady nestrannosti a povinnosti odôvodnenia. Štvrtý odvolací dôvod sa zakladá na porušení článkov 268 a 270 ZFEÚ. Piaty odvolací dôvod sa zakladá na porušení týchto posledných uvedených článkov a článku 272 ZFEÚ, ako aj článkov 31 a 41 Charty základných práv Európskej únie.
Argumentácia účastníkov konania
V tretej časti svojho druhého odvolacieho dôvodu, ktorý treba preskúmať najskôr, SC tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že rozhodnutie týkajúce sa interného výberového konania z roku 2016, ako aj rozhodnutie o neobnovení pracovnej zmluvy treba považovať za správne rozhodnutia oddeliteľné od tejto zmluvy, a preto dospel k záveru, že ich nemožno napadnúť na základe článku 272 ZFEÚ.
Pokiaľ ide v prvom rade o rozhodnutie o internom výberovom konaní z roku 2016, SC tvrdí, že toto rozhodnutie bolo prijaté na základe ŠOP týkajúcich sa reorganizácie. Za týchto okolností Všeobecný súd nemohol dôvodne konštatovať, že toto rozhodnutie nebolo prijaté na základe pracovnej zmluvy, hoci článok 1.2 tejto zmluvy výslovne stanovuje, že štandardizované operačné postupy „sú neoddeliteľnou súčasťou zmluvy“ z rovnakého dôvodu ako OPLAN.
Za týchto podmienok sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že SC neuviedla nijaký žalobný dôvod založený na ustanoveniach zmluvy, ktorá ju spája s misiou Eulex Kosovo, zatiaľ čo uviedla viacero žalobných dôvodov založených na porušení ŠOP týkajúcich sa reorganizácie.
Pokiaľ ide v druhom rade o rozhodnutie o neobnovení pracovnej zmluvy, SC tvrdí, že Všeobecný súd vo viacerých veciach rozhodol, že takéto rozhodnutie súvisí so zmluvou. Samotná neexistencia ustanovenia v tejto zmluve, ktoré by stanovovalo jej obnovenie, nemá nijaký vplyv na dôvodnosť takéhoto uzavretia.
SC dodáva, že prístup Všeobecného súdu prijatý v napadnutom uznesení by systematicky bránil zamestnancom misie Eulex Kosovo napadnúť väčšinu výhrad, ktoré sú im adresované v oblasti zamestnania, na Súdnom dvore, a najmä spochybniť najzávažnejšie rozhodnutia prijaté voči nim. Takýto prístup predstavuje porušenie článku 47 Charty základných práv a zásady rovnosti zaobchádzania.
Eulex Kosovo tvrdí, že prístup Všeobecného súdu je v súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora, podľa ktorej sa má článok 272 ZFEÚ vykladať reštriktívne.
Arbitrážna doložka nachádzajúca sa v pracovnej zmluve sa totiž týka len sporov vyplývajúcich z tejto zmluvy alebo súvisiacich s touto zmluvou. Len otázky, ktoré sú od nich neoddeliteľné, teda patria do právomoci Všeobecného súdu podľa článku 272 ZFEÚ. Aj keď opatrenia prijaté na vykonanie rozhodnutí Rady Európskej únie pritom majú skutočne dôsledky na zamestnancov misie Eulex Kosovo, treba ich považovať za správne akty oddeliteľné od tejto zmluvy.
Rozhodnutie týkajúce sa interného výberového konania z roku 2016 tak vychádza z externého rozhodnutia vo vzťahu k misii Eulex Kosovo, a nie z uvedenej zmluvy. Toto externé rozhodnutie bolo zaznamenané v OPLAN‑e a následne vykonané v rámci definovanom štandardizovanými operačnými postupmi.
V tejto súvislosti sa nemožno domnievať, že OPLAN a štandardizované operačné postupy predstavujú zmluvné dokumenty. Je nesporné, že z článku 1.2 pracovnej zmluvy vyplýva, že tieto dokumenty tvoria neoddeliteľnú súčasť tejto zmluvy. Ide však o všeobecne záväzné akty, ktoré sa nevyhnutne neobmedzujú na otázky zmluvnej povahy.
Pokiaľ ide o rozhodnutie o neobnovení pracovnej zmluvy, Všeobecný súd správne založil svoje závery na neexistencii ustanovenia o jej obnovení v zmluve, ktorá ju spája s misiou Eulex Kosovo.
Navyše SC nemôže Všeobecnému súdu vytýkať, že všeobecne odmietol svoju právomoc založenú na arbitrážnej doložke, pretože len zamietol žalobu v rozsahu, v akom bola čiastočne zjavne neprípustná a čiastočne zjavne bez právneho základu, pričom nevylúčil možnosť podať žalobu na základe článku 263 ZFEÚ.
Posúdenie Súdnym dvorom
Na úvod treba pripomenúť, že článok 272 ZFEÚ je osobitným ustanovením, ktoré umožňuje obrátiť sa na súd Únie na základe arbitrážnej doložky dohodnutej zmluvnými partnermi v prípade verejnoprávnych alebo súkromnoprávnych zmlúv, a to bez obmedzenia, pokiaľ ide o povahu žaloby podanej na súd Únie (rozsudky z 26. februára 2015, Planet/Komisia,
C‑564/13 P
,
EU:C:2015:124
, bod
, a zo 7. novembra 2019, Rose Vision/Komisia,
C‑346/18 P
, neuverejnený,
EU:C:2019:939
, bod
).
Okrem toho z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že žalobou o neplatnosť podľa článku 263 ZFEÚ možno napadnúť všetky akty prijaté inštitúciami, nech majú akýkoľvek charakter alebo akúkoľvek formu, ktoré vyvolávajú záväzné právne účinky takej povahy, že ovplyvňujú záujmy žalobcu tým, že podstatným spôsobom menia jeho právne postavenie (rozsudok z 9. septembra 2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Komisia,
C‑506/13 P
,
EU:C:2015:562
, bod
; pozri tiež v tomto zmysle rozsudok z 11. novembra 1981, IBM/Komisia,
60/81
,
EU:C:1981:264
, bod
).
Ako to pripomenul aj Všeobecný súd v bode 36 napadnutého uznesenia, v prípade existencie zmluvy, ktorá viaže žalobcu na jednu z inštitúcií, možno na súd Únie podať žalobu na základe článku 263 ZFEÚ len vtedy, keď má napadnutý akt vyvolávať záväzné právne účinky, ktoré nepatria do zmluvných vzťahov zaväzujúcich zmluvné strany a ktoré zahŕňajú výkon verejných právomocí zverených zmluvnej inštitúcii ako správnemu orgánu (rozsudky z 9. septembra 2015, Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Komisia,
C‑506/13 P
,
EU:C:2015:562
, bod
, a z 28. februára 2019, Alfamicro/Komisia,
C‑14/18 P
,
EU:C:2019:159
, bod
).
V prejednávanej veci Všeobecný súd v bodoch 39 a 45 napadnutého uznesenia rozhodol, že rozhodnutie o internom výberovom konaní z roku 2016 a rozhodnutie o neobnovení pracovnej zmluvy nemajú základ v pracovnej zmluve. Z toho v bode 46 napadnutého uznesenia vyvodil, že hoci SC výslovne založila tretí žalobný návrh svojej žaloby podanej na prvom stupni na článku 272 ZFEÚ, tento žalobný návrh sa mal považovať za návrh na zrušenie podaný na základe ustanovení článku 263 ZFEÚ.
Po prvé Všeobecný súd na to, aby dospel k záveru, že rozhodnutie o internom výberovom konaní z roku 2016 bolo oddeliteľné od pracovnej zmluvy, najprv v bode 40 napadnutého uznesenia uviedol, že toto výberové konanie organizovala Eulex Kosovo v nadväznosti na rozhodnutie znížiť počet zamestnancov tejto misie, ktoré vyplývalo z OPLAN‑u schváleného Radou a plánu nasadenia misie Eulex Kosovo schváleného veliteľom civilných operácií. Všeobecný súd z toho vyvodil, že rozhodnutie zorganizovať uvedené výberové konanie predstavuje správny akt, ktorý nebol prijatý na základe pracovnej zmluvy.
Všeobecný súd sa ďalej v bode 41 napadnutého uznesenia opieral o okolnosti, že rozhodnutie týkajúce sa interného výberového konania z roku 2016 bolo prijaté výberovou komisiou v rámci režimu opísaného v bode 40 tohto uznesenia, aby v bode 42 uvedeného uznesenia dospel k záveru, že rozhodnutie o internom výberovom konaní z roku 2016 nesúviselo so zmluvným vzťahom medzi SC a misiou Eulex Kosovo a vyplývalo z výkonu právomocí verejnej moci zverených misii Eulex Kosovo ako správnemu orgánu.
Na jednej strane však treba uviesť, že Všeobecný súd tým, že rozhodol, že rozhodnutie týkajúce sa interného výberového konania z roku 2016 patrí do kontextu režimu definovaného OPLAN‑om a plánom nasadenia misie Eulex Kosovo, neúplne opísal právny rámec upravujúci prijatie tohto rozhodnutia. Ako totiž tvrdí SC a Eulex Kosovo to navyše pripúšťa, podmienky organizácie tohto výberového konania sčasti definovali aj ŠOP týkajúce sa reorganizácie.
Na druhej strane, pokiaľ ide o zmluvnú alebo služobnú povahu pravidiel, ktoré stanovujú OPLAN a ŠOP týkajúce sa reorganizácie, z článku 10 ods. 3 jednotnej akcie 2008/124 vyplýva, že podmienky zamestnávania, ako aj práva a povinnosti medzinárodného a miestneho personálu sú uvedené v zmluvách uzatvorených medzi misiou Eulex Kosovo a zamestnancami.
Je pritom nesporné, že článok 1.2 pracovnej zmluvy výslovne stanovuje, že OPLAN a štandardizované operačné postupy tvoria neoddeliteľnú súčasť tejto zmluvy.
V dôsledku toho Všeobecný súd mal podať výklad článku 1.2 pracovnej zmluvy, aby bolo možné posúdiť pôsobnosť tohto ustanovenia, a najmä jeho prípadné účinky na zmluvnú alebo služobnú povahu pravidiel uvedených v OPLAN‑e a ŠOP týkajúcich sa reorganizácie vo vzťahu k SC. Keďže Všeobecný súd vopred nevykonal tento výklad, nemohol odôvodnene konštatovať, že individuálne rozhodnutie týkajúce sa situácie SC v rámci misie Eulex Kosovo, prijaté v rámci režimu definovaného najmä OPLAN‑om a ŠOP týkajúcich sa reorganizácie, vyvoláva záväzné právne účinky, ktoré nesúvisia so zmluvným vzťahom medzi SC a misiou Eulex Kosovo.
V tejto súvislosti konštatovanie skutočnosti, že rozhodnutie o internom výberovom konaní z roku 2016 bolo prijaté s cieľom vyhovieť rozhodnutiu o znížení počtu zamestnancov misie Eulex Kosovo, ktorého oddeliteľnosť od pracovnej zmluvy nebola spochybnená, neumožňuje Všeobecnému súdu rozhodnúť bez toho, aby zároveň určil pôsobnosť článku 1.2 tejto zmluvy.
Keďže článok 10 ods. 3 jednotnej akcie 2008/124 stanovuje, že práva a povinnosti medzinárodných zamestnancov misie Eulex Kosovo definuje zmluva, nemožno hneď vylúčiť, že rozhodnutia všeobecnej povahy týkajúce sa organizácie misie Eulex Kosovo sa vykonávajú individuálnymi rozhodnutiami o postavení týchto zamestnancov spadajúcich do zmluvných vzťahov medzi misou Eulex Kosovo a týmito zamestnancami.
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bode 42 napadnutého uznesenia rozhodol o oddeliteľnosti pracovnej zmluvy od rozhodnutia o internom výberovom konaní z roku 2016 bez toho, aby najprv podal výklad článku 1.2 tejto zmluvy.
Po druhé Všeobecný súd na to, aby dospel k záveru, že rozhodnutie o neobnovení pracovnej zmluvy je oddeliteľné od tejto zmluvy, vychádzal v bode 45 napadnutého uznesenia z tvrdenia, podľa ktorého uvedená zmluva neobsahovala ustanovenie o jej obnovení. Všeobecný súd z toho vyvodil, že rozhodnutie ponúknuť alebo neponúknuť SC novú zmluvu, nevyplývalo z ustanovení, ktoré ju spájali s misiou Eulex Kosovo, ale iba vyvodzuje dôsledky z rozhodnutia týkajúceho sa interného výberového konania z roku 2016.
V tejto súvislosti treba na jednej strane uviesť, že zo záveru uvedeného v bode 42 tohto rozsudku vyplýva, že Všeobecný súd sa nemohol dôvodne opierať o existujúcu súvislosť medzi rozhodnutím o internom výberovom konaní z roku 2016 a rozhodnutím o neobnovení pracovnej zmluvy na to, aby preukázal, že toto rozhodnutie malo záväzné právne účinky, ktoré nespadajú do zmluvného vzťahu medzi SC a misiou Eulex Kosovo.
Na druhej strane, hoci okolnosť, že pracovná zmluva neobsahuje ustanovenie, ktoré by výslovne stanovovalo jej obnovenie za vopred určených okolností, môže byť relevantná na posúdenie dôvodnosti žaloby, ktorú SC podala na prvom stupni, nevyhnutne neznamená, že zákonnosť rozhodnutia neobnoviť túto zmluvu možno posúdiť bez zohľadnenia ustanovení uvedenej zmluvy.
Keďže zo znenia článku 4.3 ŠOP týkajúcich sa reorganizácie, ktorých zmluvnú povahu mal Všeobecný súd posúdiť, vyplýva, že tento článok stanovuje súvislosť medzi výsledkami interného výberového konania a neobnovením pracovnej zmluvy, zákonnosť tohto rozhodnutia sa musí posúdiť s prihliadnutím na tento článok.
Z toho vyplýva, že dôvody uvedené Všeobecným súdom v bode 45 napadnutého uznesenia nepostačujú na odôvodnenie záveru, podľa ktorého je rozhodnutie o neobnovení pracovnej zmluvy oddeliteľné od tejto zmluvy.
Po tretie dôvod uvedený v bode 43 napadnutého uznesenia, podľa ktorého SC neuviedla nijaký žalobný dôvod, výhradu alebo tvrdenie založené na ustanoveniach pracovnej zmluvy, nemôže postačovať na odôvodnenie záveru, ku ktorému dospel Všeobecný súd.
Je nesporné, že SC na podporu tretieho žalobného návrhu vo veľkej miere poukazovala na rôzne porušenia ustanovení ŠOP týkajúcich sa reorganizácie. Všeobecný súd však nemohol preukázať, že tieto ustanovenia nemajú vo vzťahu k SC zmluvnú povahu bez toho, aby predtým nepodal výklad článku 1.2 pracovnej zmluvy.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy je nutné konštatovať, že Všeobecný súd nemohol dôvodne vychádzať z konštatovaní uvedených v bodoch 42 a 45 napadnutého uznesenia, aby v bode 46 tohto uznesenia zmenil kvalifikáciu návrhu formulovaného v treťom žalobnom návrhu žaloby podanej na prvom stupni, a následne na tomto základe v bode 51 uvedeného uznesenia dospel k záveru o oneskorenom návrhu, z ktorého vyplývala neprípustnosť tohto žalobného návrhu.
Je teda potrebné vyhovieť tretej časti druhého odvolacieho dôvodu, ktorý uviedla SC.
Keďže Všeobecný súd v bodoch 54, 55, 71 a 72 napadnutého uznesenia vychádzal z neprípustnosti tretieho žalobného dôvodu žaloby podanej na prvom stupni, aby zamietol ostatné žalobné návrhy tejto žaloby, treba toto uznesenie zrušiť v jeho celom rozsahu, pričom nie je potrebné skúmať ostatné časti druhého odvolacieho dôvodu ani ostatné odvolacie dôvody.
O žalobe na Všeobecnom súde
V súlade s článkom 61 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie môže Súdny dvor v prípade zrušenia rozhodnutia Všeobecného súdu sám vydať konečný rozsudok, ak to stav konania dovoľuje.
V prejednávanej veci to tak nie je.
V prvom rade Všeobecnému súdu totiž prináleží, aby vzhľadom na prijatý dôvod na zrušenie podal výklad článku 1.2 pracovnej zmluvy, čo predstavuje posúdenie skutkového stavu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. októbra 2015, Komisia/ANKO,
C‑78/14 P
,
EU:C:2015:732
, bod
, ako aj uznesenie z 21. apríla 2016, Borde a Carbonium/Komisia,
C‑279/15 P
, neuverejnené,
EU:C:2016:297
, body
až
), aby rozhodol o oddeliteľnosti tejto zmluvy od rozhodnutia týkajúceho sa interného výberového konania z roku 2016 a rozhodnutia neobnoviť uvedenú zmluvu.
Ďalej treba zdôrazniť, že Všeobecný súd nepreskúmal ani námietku neprípustnosti vznesenú misiou Eulex Kosovo, ani dôvodnosť tretieho žalobného návrhu na prvom stupni, zatiaľ čo takéto preskúmanie je potrebné, ak by sa rozhodnutia uvedené v predchádzajúcom bode tohto rozsudku mali považovať za súvisiace so zmluvným vzťahom medzi SC a misiou Eulex Kosovo.
Napokon za predpokladu, že by Všeobecný súd nakoniec dospel k záveru, že tento žalobný návrh je prípustný, tento súd by vzhľadom na úvahy uvedené v bode 52 tohto rozsudku mal opätovne preskúmať ostatné žalobné návrhy tejto žaloby.
Je preto opodstatnené vrátiť vec na rozhodnutie Všeobecnému súdu.
O trovách
Vzhľadom na to, že vec sa vracia Všeobecnému súdu na ďalšie konanie, o trovách tohto odvolacieho konania sa rozhodne neskôr.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:

1.
Uznesenie Všeobecného súdu Európskej únie z 19. septembra 2018, SC/Eulex Kosovo (
T‑242/17
,
EU:T:2018:586
), sa zrušuje.

2.
Vec sa vracia na rozhodnutie Všeobecnému súdu Európskej únie.

3.
O trovách konania sa rozhodne neskôr.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.