CELEX: 62020CJ0499
Eelotsusetaotlus
Õigusaktide ühtlustamine
Direktiiv 97/23/EÜ
Surveseadmed
CE-märgis
Turuleviimine ja kasutuselevõtmine
Inimeste kaitse tagamiseks seatud piirangud
ELTL artiklid 34 ja 36
Liikmesriigi õigusnormid, millega kehtestatakse gaasitorude paigaldamisele piirangud

Eelotsusetaotlus puudutab küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. mai 1997. aasta direktiivi 97/23/EÜ surveseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (
EÜT 1997, L 181, lk 1
; ELT eriväljaanne 13/19, lk 86), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (
ELT 2003, L 284, lk 1
; ELT eriväljaanne 01/04, lk 447), (edaspidi „direktiiv 97/23“) artiklit 2, artikli 4 lõike 1 punkti 1.1, artikli 7 lõiget 4, artiklit 8 ja I lisa.
Taotlus on esitatud DIMCO Dimovasili M.I.K.E (edaspidi „Dimco“) ja Ypourgos Perivallontos kai Energeiase (keskkonna- ja energiaminister, Kreeka) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab ministri 20. märtsi 2012. aasta määruse, millega kiideti heaks tehniline norm hoonesiseste maagaasipaigaldiste kohta, mille maksimaalne rõhk on 500 millibaari, õiguspärasust.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiivi 97/23 põhjendustes 3 ja 6 oli märgitud:
„(3)
siseriiklike õigusaktide ühtlustamine on ainuke viis vaba kaubanduse tõkete kõrvaldamiseks; liikmesriigid ei suuda üksi seda eesmärki rahuldaval viisil saavutada; käesolev direktiiv sätestab üksnes hädavajalikud nõuded selliste seadmete vabaks ringluseks, millele seda kohaldatakse;
[…]
(6)
käesolev direktiiv ühtlustab survest tulenevat ohtu käsitlevaid siseriiklikke norme; muud ohud, mida kõnealused seadmed võivad vastavalt kätkeda, võivad kuuluda teiste selliseid ohte käsitlevate direktiivide reguleerimisalasse; surveseadmed võib kaasata toodete hulka, mis on [EÜ asutamis]lepingu artikli 100a alusel reguleeritud teiste direktiividega; mõnes kõnealustest direktiividest toodud sätted käsitlevad rõhust tulenevaid ohte; kõnealuseid sätteid loetakse piisavateks, et tagada asjakohane kaitse, kui selliste seadmetega seotud survest tulenev oht on vähene; seetõttu on alust kõnealuste seadmete väljajätmiseks käesoleva direktiivi reguleerimisalast;“.
Direktiivi artiklis 1 „Reguleerimisala ja mõisted“ oli sätestatud:
„1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse selliste surveseadmete ja seadmestike projekteerimise, valmistamise ja vastavushindamise suhtes, mille maksimaalne lubatud rõhk PS ületab 0,5 baari.
2.   Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
2.1.
Surveseade
– surveanum, torustik, ohutus- ja rõhu all olev lisaseadis. Vajaduse korral hõlmavad surveseadmed survestatud osade külge kinnitatud osi, näiteks äärikuid, otsikuid, liiteid, tugesid, tõstesangu jne.
[…]
2.1.2.
Torustik
– torustiku osad, mis on ette nähtud fluidumite transportimiseks, olles kokku ühendatud ja moodustades survesüsteemi. […]
[…]“.
Nimetatud direktiivi artikli 2 „Turujärelevalve“ lõigetes 1 ja 2 oli sätestatud:
„1.   Liikmesriigid võtavad kõik vajalikud meetmed tagamaks, et artiklis [1] nimetatud surveseadmeid ja seadmestikke võib turule viia ja kasutusele võtta ainult siis, kui need nõuetekohase paigaldamise ja hooldamise ning ettenähtud otstarbel kasutamise korral ei ohusta inimeste ja teatavatel juhtudel koduloomade tervist ja ohutust ega vara ohutust.
2.   Käesoleva direktiivi sätted ei mõjuta liikmesriikide õigust asutamislepingu sätteid nõuetekohaselt järgides sätestada nõudeid, mida nad peavad vajalikuks, et tagada inimeste ja eelkõige töötajate kaitstus kõnealuste surveseadmete või seadmestike kasutamise korral, tingimusel et see ei tähenda, et surveseadmeid või seadmestikke muudetakse käesolevas direktiivis määratlemata viisil.“
Direktiivi 97/23 artikli 3 „Tehnilised nõuded“ lõikes 1 on sätestatud:
„Punktides 1.1, 1.2, 1.3 ja 1.4 nimetatud surveseadmed peavad vastama I lisas sätestatud olulistele nõuetele […]“.
Direktiivi artikli 4 „Vaba liikumine“ lõike 1 punktis 1.1 oli märgitud:
„Liikmesriigid ei keela, piira ega takista survest tuleneva ohu alusel artiklis 1 osutatud surveseadmete või seadmestike turuleviimist või kasutuselevõtmist tootja poolt määratletud tingimustel, kui need vastavad käesolevale direktiivile ja kannavad CE-märgistust, mis näitab, et need on läbinud artikli 10 kohase vastavushindamise“.
Direktiivi artiklis 7 „Surveseadmete komitee“ oli sätestatud, et kui liikmesriik leiab, et väga tõsistel turvalisusega seotud põhjustel peavad surveseadme või surveseadmete kogumi või seadmestiku või seadmestike kogumi suhtes kehtima direktiivi 97/23 artikli 3 või lisa II nõuded, esitab ta komisjonile, keda nõustab alaline komitee, taotluse võtta vajalikud meetmed. Artikli 7 lõike 4 kohaselt võib komitee täiendavalt käsitleda kõiki muid kõnealuse direktiivi rakendamise ja praktilise kohaldamisega seotud küsimusi, mis komitee esimees on tõstatanud kas omal algatusel või mõne liikmesriigi taotlusel.
Sama direktiivi artikli 8 „Kaitseklausel“ lõikes 1 oli ette nähtud, et kui liikmesriik teeb kindlaks, et artiklis 1 nimetatud surveseadmed või seadmestikud, mis kannavad CE-märgistust ja mida kasutatakse ettenähtud otstarbel, kalduvad ohustama inimesi ja teatud juhtudel koduloomi või vara, võtab ta kõik vajalikud meetmed, et sellised seadmed või seadmestikud turult kõrvaldada, nende turuleviimist, kasutuselevõtmist või kasutamist keelata või nende vaba liikumist piirata. Liikmesriik teatab neist meetmetest viivitamata komisjonile ja annab teada oma otsuse põhjendused.
Direktiivi 97/23 I lisa „Olulised ohutusnõuded“ 1. osas „Üldosa“ oli sätestatud:
„1.1.
Surveseade tuleb projekteerida, valmistada ja kontrollida ning vajaduse korral seadmestada ja paigaldada viisil, mis tagab selle ohutuse kasutuselevõtmise korral tootja juhiste kohaselt või põhjendatult eeldatavates tingimustes.
[…]“.
Kreeka õigus
Keskkonna-, energia- ja kliimamuutuste riigisekretär kiitis 20. märtsi 2012. aasta määrusega D3/A’/oik.6598 heaks normi hoonesiseste maagaasipaigaldiste kohta, mille maksimaalne töörõhk on 500 millibaari, ning kehtestas juhised maagaasitarbijate sisesevõrkude ja paigaldiste mõõdistamise, materjalide, paigalduse, kontrolli, katsetamise, ohutuse ja kasutuselevõtu kohta (
FEK
B’ 976/28.3.2012) (edaspidi „20. märtsi 2012. aasta määrus“).
Selle määruse lõikes 1.2.4 on sätestatud:
„Gaasitorustiku paigaldamise üksikasjad ei kuulu [direktiivi 97/23 ega muude direktiivide] kohaldamisalasse ning seda reguleerib käesolev määrus, võttes arvesse riigi eripära (näiteks määvärinad).“
Määruse 9. lisa „Torustike kvaliteedinõuded“ punktis P.9.5.6.9 on sätestatud:
„Läbiviimine ehitises olemasolevatest tühimikest
Kui torustik on paigaldatud ehitises olemasolevatesse tühimikesse, näiteks ripplagedesse, peavad need tühimikud olema ventileeritud, näiteks
–
seinas olevate avauste kaudu,
–
kahe diagonaalselt paigutatud õhuava kaudu, mille kummagi pindala on 20 cm
.
Soovitatavalt on võrgustik keevisliidetega ja võimaluse korral kaitstud liitmikkudega.“
Sama määruse 9. lisa punktis P.9.5.8.2 on ette nähtud:
„Gaasitorusid ei tohi paigaldada betoonpaneelidesse ega põrandasse. Neid võib paigaldada seinasüvenditesse, ripplae tühimikesse või ripplae peal olevasse helitõkke (või muusse sarnasesse) kihti, võttes korrosiooni vastu kaitsemeetmed, mis on ette nähtud põrandasse paigutatud torude puhul.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Dimco tegeleb hoonesisestes maagaasipaigaldistes kasutatavate kõrgtehnoloogiliste toodete turustamise, impordi ja edasimüügiga. Ta impordib Ühendkuningriigist ja turustab Kreekas painduvaid roostevabast terasest torusid.
Dimco esitas 16. mail 2012 Symvoulio tis Epikrateiasele (Kreeka kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) kaebuse, milles palus tühistada mitu 20. märtsi 2012. aasta määruse sätet, väites eelkõige, et nende sätete eesmärk on edendada tavapäraste teras- ja vasktorude kasutamist tema turustatavate teras- ja vasktorude asemel, muutes tema imporditud torude kasutamise ja seega nende turustamise praktiliselt võimatuks. Ta leiab, et nii kõnealuse määruse punkt 1.2.4 kui ka selle 9. lisa punktid P.9.5.6.9 ja P.9.5.8.2 rikuvad direktiivi 97/23 artikli 4 lõike 1 punkti 1.1.
Dimco märgib sellega seoses, et tema turustatavad torud on tähistatud CE-märgisega. Direktiivi 97/23 I lisast ja artikli 4 lõike 1 punktist 1.1 nähtub, et maavärinate eest kaitse põhjendusel ette nähtud täiendavaid tingimusi ja nõudmisi ei tohi kohaldada gaasi torusüsteemidele, millel on CE-märgis ja mille tootja kinnitab kasutusjuhendis, et nende paigaldamine ja kasutamine on ohutu.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et 20. märtsi 2012. aasta määruse sätted, milles on ette nähtud gaasitorustike paigaldamise tingimused ja piirangud, võttes arvesse riigi eripära ja eelkõige seismilisi nähtusi, põhinevad direktiivi 97/23 artiklil 2 ja on kooskõlas selle artikli sätetega. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul on need tingimused ja piirangud kooskõlas ELTL artikliga 36 – kuna neid kohaldatakse vahet tegemata igat liiki torudele, sõltumata kasutatud materjalist või päritoluriigist, neid on pidanud vajalikuks pädev liikmesriigi asutus, inimeste tervise ja ohutuse tagamiseks ning need vastavad proportsionaalsuse põhimõttele ega eelda põhikohtuasja kaebaja turustatava materjali mingit muutmist. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab seega, et tühistamisnõude, mille põhikohtuasja hageja on esitatud nende sätete peale, võib jätta põhjendamatuse tõttu rahuldamata. Siiski kahtleb ta selles, kas 20. märtsi 2012. aasta määruse teatavad sätted on kooskõlas direktiivi 97/23 artikli 4 lõike 1 punktiga 1.1, artikli 7 lõikega 4, artikliga 8 ja I lisaga.
Neil asjaoludel otsustas Symvoulio tis Epikrateias (Kreeka kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas […] direktiivi 97/23/EÜ […] artikli 4 [lõike 1] punkti 1.1, artikli 7 lõiget 4 ja artiklit 8 koostoimes selle direktiivi I lisaga tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused riigisisesed õigusnormid nagu hoonesiseseid maagaasipaigaldisi töörõhuga kuni 500 millibaari reguleeriva liikmesriigi [20. märtsi 2012. aasta] määruse lõige 1.2.4 ning punktid P.9.5.6.9 ja P.9.5.8.2, millega on põhjustel, mis on seotud inimeste ohutusega peamiselt maavärina korral, kehtestatud tingimused ja piirangud (ventileerimiskohustus, põrandast läbiviimise keeld) surveseadmete (gaasitorud) paigaldamise viisi kohta, kui neid tingimusi ja piiranguid kohaldatakse samamoodi ka selliste torude suhtes, millel on – nagu käsitletaval juhul – CE-märgis ning mille tootja on need sertifitseerinud kui torud, mida saab paigaldada ja kasutada ohutult ilma, et neid tingimusi ja piiranguid oleks vaja järgida?
2.
Kas neid direktiivi 97/23/EÜ eespool viidatud sätteid koostoimes selle direktiivi artikliga 2 tuleb hoopis tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised tingimused ja piirangud nagu käsitletavad, mis puudutavad surveseadmete (gaasitorud) paigaldamise korda?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Nende kahe küsimusega, mida tuleb käsitleda koos, palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 97/23 artikli 4 lõike 1 punkti 1.1 ja I lisa koostoimes selle direktiivi artikliga 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, milles inimeste ohutuse tagamiseks, eelkõige maavärina korral, kehtestatakse surveseadmetele, sealhulgas CE‑märgisega seadmetele, teatavad paigaldamise tingimused.
Esimesena tuleb sellega seoses meelde tuletada, et esiteks on direktiivi 97/23 artikli 1 lõikes 1 ette nähtud, et seda kohaldatakse surveseadmete projekteerimisele, valmistamisele ja vastavushindamisele, ning teiseks on selle direktiivi artiklis 3 sätestatud, et need seadmed peavad vastama direktiivi I lisas loetletud teatavatele olulistele tehnilistele nõuetele.
Seega nähtub nendest sätetest koostoimes direktiivi 97/23 põhjendusega 6, et nimetatud direktiivi eesmärk on ühtlustada rõhust tulenevat ohtu kätkevate surveseadmete projekteerimist ja valmistamist käsitlevaid riigisiseseid norme selleks, et neile seadmetele saaks anda CE-märgise (vt analoogia alusel 17. detsembri 2020. aasta kohtuotsus Saksamaa vs. komisjon,
C‑475/19 P ja C‑688/19 P
,
EU:C:2020:1036
, punkt
), mitte nende seadmete paigaldamise tingimusi.
Tõepoolest, direktiivi 97/23 I lisa, milles on loetletud olulised tehnilised nõuded, millele surveseadmed peavad direktiivi 97/23 artikli 3 alusel vastama, osa „Üldosa“ punktis 1.1 on märgitud, et „surveseade tuleb projekteerida, valmistada ja kontrollida ning vajaduse korral seadmestada ja paigaldada viisil, mis tagab selle ohutuse“. Samas osutatakse selles sättes nende seadmete paigaldamise tingimustele üksnes viitega muudele selles valdkonnas kohaldatavatele tekstidele. Nimetatud lisas ei ole seega kehtestatud ühtegi eritingimust nimetatud seadmete paigaldamise kohta.
Sama kehtib direktiivi 97/23 artikli 2 lõikes 1 tehtud viite kohta tavapärastele paigaldamise ja kasutamise tingimustele, mis kohustab liikmesriike võtma kõik vajalikud meetmed tagamaks, et surveseadmeid võib turule viia ja kasutusele võtta ainult siis, kui need „nõuetekohase paigaldamise ja hooldamise ning ettenähtud otstarbel kasutamise korral“ ei ohusta inimeste tervist ja ohutust ega vara ohutust. See säte ei kehtesta ühtegi nende seadmete paigaldamist puudutavat tingimust.
Teisena, mis puudutab direktiivi 97/23 artikli 4 lõike 1 punkti 1.1, siis tuleneb sellest sättest, et liikmesriigid ei tohi keelata, piirata ega takistada rõhust tuleneva ohu alusel surveseadmete või seadmestike turuleviimist või kasutuselevõtmist tootja poolt määratletud tingimustel, kui need vastavad käesolevale direktiivile ja kannavad CE-märgist, et mitte kahjustada direktiiviga taotletavat riigisiseste õigusnormide ühtlustamise eesmärki, mis puudutab neid ohte. Seevastu ei keela see säte liikmesriikidel võtta meetmeid, et ära hoida muud kui rõhust tulenevat ohtu, et need seadmed saaks turule viia või kasutusele võtta inimeste tervist ja ohutust kahjustamata.
Kolmandana tuleb rõhutada, et direktiivi 97/23 artikli 2 lõikes 2 on sõnaselgelt ette nähtud, et selle direktiivi sätted ei mõjuta liikmesriikide õigust asutamislepingu sätteid nõuetekohaselt järgides sätestada nõudeid, mida nad peavad vajalikuks, et tagada inimeste kaitstus eelkõige kõnealuste surveseadmete või seadmestike kasutamise korral, tingimusel et see ei tähenda, et surveseadmeid või seadmestikke muudetakse käesolevas direktiivis määratlemata viisil.
Asutamislepingu erisätete seas, mida liikmesriigid peavad neile direktiivi 97/23 artikli 2 lõikega 2 antud pädevuse teostamisel järgima, tuleb seoses selle direktiivi eesmärgiga kõrvaldada surveseadmete vaba kaubanduse tõkked siseturul, viidata ELTL artiklitele 34 ja 36, mis reguleerivad kaupade vaba liikumist ja keelavad liikmesriikidevahelised koguselised impordipiirangud ja kõik samaväärse toimega meetmed.
Sellega seoses tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et ELTL artikliga 34 keelatud koguseliste impordipiirangutega samaväärse toimega meetmeteks tuleb pidada liikmesriigi võetud meetmeid, mille eesmärk või tagajärg on teistest liikmesriikidest pärit kauba ebasoodsam kohtlemine, ning kõiki muid meetmeid, mis takistavad teistest liikmesriikidest pärit kauba pääsu liikmesriigi turule, välja arvatud juhul, kui need on objektiivselt põhjendatud mõne ELTL artiklis 36 loetletud üldise huvi või ülekaaluka üldise huvi tõttu. Esimesel või teisel juhul peab liikmesriigi meede olema taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ega tohi minna kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik (vt selle kohta 10. veebruari 2009. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia,
C‑110/05
,
EU:C:2009:66
, punktid
ja
ning seal viidatud kohtupraktika).
Käesoleval juhul märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et 20. märtsi 2012. aasta määrusega kehtestatud tingimused, nimelt kohustus ventileerida ruume, kuhu on maagaasitorud paigaldatud, ja keeld paigaldada need torud betoonpaneelidesse ja põrandasse, et need jääksid ligipääsetavaks, ega eelda põhikohtuasja kaebaja turustatavat materjali mingit muutmist, millele põhikohtuasja pooled ei ole pealegi vastu vaielnud ja mille eesmärk on tagada inimeste ohutus, arvestades ohtusid, mis tulenevad surveseadmetele välistest teguritest nagu maavärinad.
Lisaks leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et 20. märtsi 2012. aasta määruse sätted on kooskõlas ELTL artikliga 36, kuna need on kohaldatavad igat liiki torudele, sõltumata kasutatud materjalist või päritoluriigist, neid on pidanud vajalikuks pädev liikmesriigi asutus inimeste tervise ja ohutuse tagamiseks ning need järgivad proportsionaalsuse põhimõtet.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustele vastata, et direktiivi 97/23 artikli 4 lõike 1 punkti 1.1 ja I lisa koostoimes selle direktiivi artikli 2 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, milles inimeste ohutuse tagamiseks, eelkõige maavärina korral, kehtestatakse surveseadmetele, sealhulgas gaasitranspordiks mõeldud CE‑märgisega torudele, teatavad paigaldamise tingimused, kui need õigusnormid ei eelda nimetud surveseadmete mingit muutmist ega kujuta endast ELTL artiklitega 34 ja 36 keelatud tõket.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (üheksas koda) otsustab:

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. mai 1997. aasta direktiivi 97/23/EÜ surveseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1882/2003, artikli 4 lõike 1 punkti 1.1 ja I lisa koostoimes selle direktiivi artikli 2 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, milles inimeste ohutuse tagamiseks, eelkõige maavärina korral, kehtestatakse surveseadmetele, sealhulgas gaasitranspordiks mõeldud CE‑märgisega torudele, teatavad paigaldamise tingimused, kui need õigusnormid ei eelda nimetud surveseadmete mingit muutmist ega kujuta endast ELTL artiklitega 34 ja 36 keelatud tõket.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: kreeka.