CELEX: 62017TJ0082
Žig Europske unije
Postupak za proglašavanje žiga ništavim
Verbalni žig Europske unije Exxtra Deep
Apsolutni razlog za odbijanje
Opisni karakter
Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)

Okolnosti spora
Intervenijent, Intersnack Group GmbH & Co. KG, podnio je 23. rujna 2013. Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) prijavu za registraciju žiga Europske unije na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (
SL 2009., L 78, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.), kako je izmijenjena (zamijenjena Uredbom (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (
SL 2017., L 154, str. 1
.)).
Žig za koji je zatražena registracija verbalni je znak Exxtra Deep.
Proizvodi za koje je zatražena registracija potpadaju pod razrede 29., 30. i 31. Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen, a koji, za svaki od razreda, odgovaraju sljedećem opisu:
–
razred 29.: „Proizvodi za grickanje na bazi krumpira dobiveni ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedeni ili pripremljeni na bilo koji drugi način; sušeni, usoljeni, začinjeni, obavijeni i pripremljeni orasi, indijski oraščići, pistacije, bademi, kikiriki, prženi (sušeni) kokos; konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće; ekstrakti algi za uporabu u prehrani; proizvodi od đumbira poput sušenog voća”;
–
razred 30.: „Proizvodi za grickanje na bazi tapioke, manioka, riža, kukuruz, pšenica ili druge žitarice, kao i proizvodi na bazi đumbira poput slatkiša i želiranog voća dobiveni ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedeni ili pripremljeni na bilo koji drugi način; slani keksi; pločice od žitarica uglavnom sastavljene od oraha, suhog voća, pripremljenih klica žitarica; čokolada, proizvodi od čokolade; umaci”;
–
razred 31.: „Orasi, indijski oraščići, pistacije, bademi, kikiriki i neobrađene sjemenke; alge za ljudsku prehranu”.
Verbalni znak Exxtra Deep registriran je 3. veljače 2014. kao žig Europske unije, pod brojem 012161981, za proizvode iz točke 3. ove presude (u daljnjem tekstu: osporavani žig).
Tužitelj, PepsiCo, Inc., podnio je 24. studenoga 2014. zahtjev za proglašavanje osporavanog žiga ništavim na temelju članka 52. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 59. stavak 1. točka (a) Uredbe 2017/1001), s obrazloženjem da je žig registriran u suprotnosti s člankom 7. stavkom 1. točkama (b) i (c) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe 2017/1001).
Odlukom od 11. veljače 2016. Odjel za poništaje prihvatio je zahtjev za proglašavanje žiga ništavim za „proizvode za grickanje na bazi krumpira dobivene ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedene ili pripremljene na bilo koji drugi način; sušene, usoljene, začinjene, obavijene i pripremljene orahe, indijske oraščiće, pistacije, bademe, kikiriki, prženi (sušeni) kokos” iz razreda 29. te proizvode „tapioka, manioka, riža, kukuruz, pšenica ili druge žitarica dobivene ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedene ili pripremljene na bilo koji drugi način; slani keksi” iz razreda 30.
Odjel za poništaje osobito je istaknuo da je riječ „deep”, koja znači „duboko”, upotrijebljena za opis dubokih valova na čipsu, što je oblik koji velik broj proizvođača čipsa primjenjuje na svoje proizvode. Stoga je smatrao da bi relevantna javnost izraz „exxtra deep” shvatila kao opis valovitog oblika čipsa. Međutim, zaključio je da je takvo tumačenje točno samo za čips i proizvode slične čipsu koji se mogu prodavati u valovitom obliku. S druge strane, za ostale je proizvode smatrao da osporavani žig nije opisnog karaktera. Istaknuo je da se posebice sušeno voće i povrće ne prodaje rezano u valovit oblik poput čipsa. Stoga je zaključio da registrirani osporavani žig treba ostati na snazi za proizvode „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” iz razreda 29.
Tužitelj je 11. ožujka 2016. podnio EUIPO‑u žalbu protiv odluke Odjela za poništaje. Zatražio je da se ta odluka poništi u dijelu u kojem ništavost osporavanog žiga nije proglašena za „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” iz razreda 29.
Odlukom od 24. studenoga 2016. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) četvrto žalbeno vijeće EUIPO‑a odbilo je tužiteljevu žalbu. Žalbeno vijeće smatralo je da osporavani žig za proizvode „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” iz razreda 29. nema ni opisni ni razlikovni karakter. S tim u vezi, žalbeno je vijeće istaknulo da, suprotno čipsu od krumpira, voće i povrće općenito nije valovito. Žalbeno vijeće podsjetilo je, nadalje, da čips od krumpira ili proizvod za grickanje ne mora biti povrće, ali može biti načinjen na bazi povrća. Posljedično, relevantna javnost mogla bi, najviše, osporavani žig doživjeti kao aluziju na poseban način rezanja voća ili povrća, a ne kao opis karakteristika tih proizvoda. Dakle, ništa ne upućuje na to da je izraz „deep” inherentan opis voća ili povrća. Da bi relevantna javnost zaključila da taj izraz opisuje poseban način rezanja konzerviranog, sušenog i kuhanog voća i povrća, bila bi potrebna dodatna misaona radnja.
Zahtjevi stranaka
Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
–
poništi pobijanu odluku;
–
naloži EUIPO‑u i intervenijentu snošenje troškova.
EUIPO od Općeg suda zahtijeva da naloži da svaka stranka snosi vlastite troškove.
Intervenijent od Općeg suda zahtijeva da:
–
odbije tužbu;
–
naloži tužitelju snošenje njegovih troškova.
Pravo
Dopuštenost priloga tužbi koje je tužitelj podnio Općem sudu
Među strankama je nesporno da su prilozi tužbi A.7 do A.17 prvi put podneseni pred Općim sudom.
Stranke nisu pobijale dopuštenost priloga A.7, koji se sastoji od odluke Odjela za prigovore EUIPO‑a. S druge strane, intervenijent i EUIPO osporavaju dopuštenost različitih izvadaka s internetske stranice Wikipedije (prilozi A.10, A.13 i A.16), s kulinarskog bloga (prilog A.15), s internetskog foruma (prilog A.14) i s internetske stranice posvećene hrani (prilog A.17). Isto vrijedi, s intervenijentova gledišta, za dopuštenost triju izvadaka s internetskih rječnika „dictionary.com” (prilozi A.9 i A.12) i
Cambridge English Dictionary
(prilog A.11) koje je podnio tužitelj. Konačno, isto vrijedi i za prilog A.8 koji je podnio tužitelj, a koji sadržava izvadak s EUIPO‑ove internetske stranice i prikazuje njegovu praksu u području primjene članka 28. stavka 8. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 33. stavak 8. Uredbe 2017/1001).
Kao prvo, prilog A.7 valja proglasiti dopuštenim jer nije riječ o dokazu u užem smislu, već se odnosi na EUIPO‑ovu praksu u odlučivanju, na koju se stranka ima pravo pozivati. Taj zaključak vrijedi i za prilog A.8, koji se odnosi na EUIPO‑ovo praćenje provedbe članka 28. stavka 8. Uredbe br. 207/2009, u ovom slučaju objavom drugog neiscrpnog popisa pojmova koji nisu jasno obuhvaćeni doslovnim značenjem naslova odgovarajućih razreda predviđenih navedenim člankom (vidjeti u tom smislu presude od 2. srpnja 2015., BH Stores/EUIPO – Alex Toys (ALEX),
T‑657/13
,
EU:T:2015:449
, t.
26.
i od 18. ožujka 2016., Karl‑May‑Verlag/EUIPO – Constantin Film Produktion (WINNETOU),
T‑501/13
,
EU:T:2016:161
, t.
18.
).
Kao drugo, ostali prilozi tužbi koji su prvi put podneseni pred Općim sudom ne mogu se uzeti u obzir. Naime, svrha je tužbe podnesene Općem sudu nadzor zakonitosti odluka EUIPO‑ovih žalbenih vijeća u smislu članka 65. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 72. Uredbe 2017/1001), što znači da zadatak Općeg suda nije ponovno ispitivanje činjenica s obzirom na dokumente koji su pred njim prvi put podneseni. Stoga valja odbaciti gore navedene dokumente, pri čemu nije nužno ispitivati njihovu dokaznu snagu (vidjeti u tom smislu presudu od 2. srpnja 2015., ALEX,
T‑657/13
,
EU:T:2015:449
, t.
25.
).
Tužitelj navodi da takav zaključak ne može dovesti u pitanje okolnost da dokazi koji su prvi put podneseni pred Općim sudom služe samo kao dopuna dokaza koji su već podneseni EUIPO‑u i nastoje ilustrirati općepoznate činjenice.
Kao prvo, činjenica, ovisno o slučaju, da prilozi u pitanju samo „dopunjuju” dokaze podnesene ranije nema utjecaja na okolnost da žalbeno vijeće nije raspolagalo informacijama sadržanima u navedenim dokumentima (presuda od 26. srpnja 2017., Staatliche Porzellan‑Manufaktur Meissen/EUIPO,
C‑471/16 P
, neobjavljena,
EU:C:2017:602
, t.
26.
i
27.
, vidjeti u tom smislu i presude od 23. ožujka 2017., Vignerons de la Méditerranée/EUIPO – Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE),
T‑216/16
, neobjavljenu,
EU:T:2017:201
, t.
42.
i od 14. prosinca 2017., GeoClimaDesign/EUIPO – GEO (GEO),
T‑280/16
, neobjavljenu,
EU:T:2017:913
, t.
19.
i
20.
).
Nadalje, kada je riječ o argumentu koji se odnosi na općepoznate činjenice na koje se tužitelj poziva pred Općim sudom, iz sudske prakse proizlazi, s jedne strane, da EUIPO‑ova tijela mogu temeljiti svoje odluke na općepoznatim činjenicama na koje se podnositelj zahtjeva nije pozivao, bez dokazivanja njihove točnosti, i, s druge strane, da podnositelj zahtjeva protiv kojeg se EUIPO oslanja na općepoznate činjenice može pred Općim sudom osporavati njihovu točnost (presuda od 22. lipnja 2006., Storck/EUIPO,
C‑25/05 P
,
EU:C:2006:422
, t.
50.
do
52.
), pri čemu EUIPO stoga u takvoj situaciji i s obzirom na načelo jednakosti oružja ima pravo podnijeti Općem sudu dokumente kojima podupire točnost općepoznate činjenice koja nije bila utvrđena u pobijanoj odluci (presuda od 10. studenoga 2011., LG Electronics/EUIPO,
C‑88/11 P
, neobjavljena,
EU:C:2011:727
, t.
29.
). Nasuprot tomu, podnositelju zahtjeva ne može se priznati pravo na podnošenje dokumenata prvi put pred Općim sudom samo zato što ti dokumenti nastoje utvrditi općepoznate činjenice, za koje osim toga nije bilo navedeno da se na njih pozivalo u pobijanoj odluci (vidjeti u tom smislu rješenje od 17. srpnja 2014., MOL/EUIPO,
C‑468/13 P
, neobjavljeno,
EU:C:2014:2116
, t.
42.
i presudu od 5. veljače 2016., Kicktipp/EUIPO – Italiana Calzature (kicktipp),
T‑135/14
,
EU:T:2016:69
, t.
113.
i
114.
). Naime, priznanje takvog prava imalo bi za posljedicu ograničenje opsega obveze podnositelja zahtjeva na podnošenje svih dokaza u prilog svojem tužbenom zahtjevu i argumentima od faze postupka pred EUIPO‑om. U ovom slučaju, prema priznanju samog tužitelja, na navodno općepoznatu činjenicu da je čips od krumpira sušeno, kuhano i konzervirano povrće tužitelj se već pozivao pred žalbenim vijećem, a dokumenti koji su prvi put podneseni pred Općim sudom većinom i prema tužiteljevim navodima „dopunjuju” već podnesene dokaze.
Posljedično, priloge A.9 do A.17 treba odbaciti.
Meritum
Najprije valja istaknuti da je spor pred Općim sudom, kao što je to već bio slučaj pred žalbenim vijećem, ograničen na proizvode za koje EUIPO‑ova tijela nisu proglasila ništavost osporavanog žiga, to jest za „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” iz razreda 29.
U prilog tužbi tužitelj navodi dva tužbena razloga. Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009. Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 28. stavaka 2., 4. i 5. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 33. stavci 2., 4. i 5. Uredbe 2017/1001).
U prilog prvom tužbenom razlogu tužitelj najprije tvrdi da je „nedosljedno i potpuno pogrešno” zaključiti da izraz „exxtra deep” opisuje čips od krumpira i drugi čips od povrća, ali ne i „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće”. Navedeni proizvodi odgovaraju općim oznakama iz naslova razreda 29. Nicanske klasifikacije, za koje se uvijek smatralo da uključuju čips od krumpira i drugi čips od povrća.
Tužitelj dodaje da je 1999. Odjel za prigovore EUIPO‑a u okviru postupka povodom prigovora između tužitelja i intervenijenta zaključio da je izraz „čips od krumpira” obuhvaćen izrazom „ sušeno povrće” i da su ti proizvodi stoga istovjetni. Tu odluku potvrdilo je žalbeno vijeće EUIPO‑a i Opći sud presudom od 21. travnja 2005., PepsiCo/EUIPO – Intersnack Knabber‑Gebäck (RUFFLES) (
T‑269/02
,
EU:T:2005:138
). Dokazom podnesenim prije zatvaranja usmenog dijela postupka tužitelj također navodi odluku četvrtog žalbenog vijeća EUIPO‑a od 22. ožujka 2017. (predmet R 1659/2016‑4), u kojoj je u okviru intervenijentove žalbe protiv odbijanja registracije zaključeno da „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” može biti u obliku čipsa.
Osim toga, tužitelj navodi, s jedne strane, da je čips od krumpira naveden odvojeno u abecednom popisu razreda 29. Nicanske klasifikacije i, s druge strane, da on nije uključen ni u jedan objavljeni EUIPO‑ov popis koji se odnosi na pojmove u navedenom abecednom popisu koji nisu obuhvaćeni općim oznakama iz naslova razreda Nicanske klasifikacije. Tužitelj u tom pogledu navodi Informaciju za javnost izvršnog direktora EUIPO‑a br. 1/2016 od 8. veljače 2016., dokument naslovljen „Izjave u skladu s člankom 28. stavkom 8. Uredbe br. 207/2009”, koji se nalazi na internetskoj stranici EUIPO‑a, kao i popise koji su mu priloženi o pojmovima za koje se smatra da nisu jasno obuhvaćeni doslovnim značenjem naslova odgovarajućih razreda.
Prema tužitelju, činjenica da čips od krumpira nije uključen ni u jedan od navedenih popisa znači da EUIPO smatra da je on „jasno obuhvaćen” općim oznakama iz naslova razreda 29. Nicanske klasifikacije.
Tužitelj, da bi dokazao da je čips od krumpira svrstan pod „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” iz razreda 29., tvrdi, kao prvo, da je krumpir povrće, kao drugo, da se čips s dubokim valovima ili krekeri mogu proizvesti i od drugog povrća, a ne samo od krumpira ili voća, i, kao treće, da čips može biti pržen, sušen ili kuhan, bilo da je riječ o čipsu od krumpira, drugog povrća ili voća.
Prema tužitelju, posve je nedvojbeno da je čips od krumpira sušeno i kuhano povrće. Stoga zaključak žalbenog vijeća prema kojem osporavani žig opisuje čips od krumpira treba također primijeniti na sušeno i kuhano povrće. Tužitelj dodaje da su sušenje i kuhanje metode konzerviranja i da se pojam „konzervirano” ne odnosi isključivo na izraz „konzervirano” u smislu hrane u konzervi ili džema.
Posljedično, razlikovanje koje je žalbeno vijeće primijenilo između, s jedne strane, „čipsa ili grickalica na bazi povrća” i, s druge strane, „povrća i voća” teško je razumjeti. Tužitelj u tom pogledu ističe da su „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” iz razreda 29. prerađeni proizvodi i da se stoga ne odnose na svježe voće ili povrće iz razreda 31. Prema tužitelju, ako je čips od krumpira istovjetan „konzerviranom, sušenom i kuhanom povrću” i ako je činjenica da ima duboke ili čak vrlo duboke valove njegovo bitno obilježje, kao što je to žalbeno vijeće ustanovilo, ne može se tvrditi da „duboki” valovi nisu obilježja „konzerviranog, sušenog i kuhanog voća i povrća”. Žalbeno vijeće pogriješilo je jer je reduciralo te proizvode na njihovu sirovinu, umjesto da je uzelo u obzir gotov proizvod.
Konačno, tužitelj tvrdi da činjenica da osporavani žig također obuhvaća određene proizvode za grickanje ne podrazumijeva da ti proizvodi nisu obuhvaćeni općim oznakama iz naslova razreda 29. Nicanske klasifikacije. Ustaljena je praksa uključiti opće oznake i određene proizvode obuhvaćene tim općim oznakama u popis proizvoda za koje se traži registracija žiga. U takvom slučaju, ako žig jasno opisuje određene proizvode, neće ga biti moguće registrirati za opće oznake koje obuhvaćaju te proizvode.
EUIPO podsjeća, kao prvo, na svoju ustaljenu praksu prema kojoj se prigovor koji se temelji na opisnom karakteru ne primjenjuje samo na proizvode i usluge koji su izravno opisani riječima, a koji čine žig za koji je podnesena prijava, nego i na širu kategoriju koja, barem potencijalno, sadržava potkategoriju koja se može identificirati ili koja sadržava određene proizvode i usluge za koje je žig za koji je podnesena prijava izravno opisan. Ako podnositelj prijave žiga ne postavi odgovarajuće ograničenje, prigovor koji se temelji na opisnom karakteru nužno se odnosi na takvu širu kategoriju. Sud Europske unije dosljedno je potvrđivao takvu praksu.
EUIPO ističe da je glavno pitanje u ovom slučaju obuhvaća li opća kategorija proizvoda „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” iz razreda 29. određene „proizvode za grickanje na bazi krumpira dobivene ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedene ili pripremljene na bilo koji drugi način; sušene, usoljene, začinjene, obavijene i pripremljene orahe, indijske oraščiće, pistacije, bademe, kikiriki, prženi (sušeni) kokos” iz istog razreda, za koje je osporavani žig proglašen ništavim, uz obrazloženje da je bio opisni i, posljedično, nerazlikovni.
Prema EUIPO‑u:
–
Opći sud će ili smatrati da „konzervirano, sušeno i kuhano povrće” iz razreda 29. ne obuhvaća „proizvode za grickanje na bazi krumpira dobivene ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedene ili pripremljene na bilo koji drugi način” iz istog razreda, a u tom bi slučaju pobijana odluka trebala biti potvrđena, a tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009 odbijen;
–
ili će smatrati da „konzervirano, sušeno i kuhano povrće” iz razreda 29. obuhvaća „proizvode za grickanje na bazi krumpira dobivene ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedene ili pripremljene na bilo koji drugi način” iz istog razreda, a u tom bi slučaju pobijana odluka trebala biti poništena, a tužbeni razlog koji se temelji na povredi članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009 prihvaćen.
Intervenijent podsjeća, kao prvo, da je osporavani žig registriran za „proizvode za grickanje na bazi krumpira” i „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće”. Nadalje, intervenijent tvrdi da postoji razlika u naravi i proizvodnji između prvih i drugih navedenih proizvoda. S jedne strane, povrće i proizvodi na bazi povrća razlikuju se u naravi. S druge strane, „proizvodi za grickanje na bazi krumpira” proizvode se „ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvodnjom ili pripremom na bilo koji drugi način”, dok će „voće i povrće” biti „konzervirano, sušeno i kuhano”.
Čips od krumpira jasno spada u kategoriju proizvoda na bazi krumpira koji su dobiveni ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice te proizvodnjom ili pripremom na bilo koji drugi način. Kao što je to žalbeno vijeće pravilno utvrdilo u točki 17. pobijane odluke, čips od krumpira nije povrće, već proizvod na bazi povrća. Dakle, bilo bi pogrešno tvrditi da je čips od krumpira obuhvaćen kategorijom „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće”.
Posljedično, intervenijent tvrdi da je žalbeno vijeće pravilno utvrdilo da relevantna javnost ne može odmah i bez dodatnog promišljanja percipirati da osporavani žig opisuje predmetne proizvode. Krumpir, neovisno o tome je li konzerviran, sušen ili kuhan, može se rezati, sjeckati ili pripremati na različite načine, ali se neće, kao povrće, samo po sebi opisati kao „duboko”. Da bi se moglo zaključiti da izraz „duboko” opisuje poseban način rezanja spornih proizvoda, bilo bi potrebno provesti dodatnu misaonu radnju, koja ni u kojem slučaju ne bi bila trenutačna. Izraz „exxtra deep” nepreciznog je karaktera s obzirom na predmetne proizvode i u najboljem je slučaju aluzija na poseban način rezanja voća ili povrća.
Dokazima podnesenima tijekom rasprave intervenijent se poziva na odluku od 30. kolovoza 2004. Odjela za prigovore EUIPO‑a (predmet 2940/2004), u kojoj je utvrđeno – u okviru ispitivanja sličnosti u smislu članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice (
SL 1994., L 11, str. 1
.) (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009, a koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001) – da se sušeno voće i povrće, s jedne strane, i čips od krumpira, s druge strane, razlikuju u svojoj naravi i svrsi.
U skladu s člankom 7. stavkom 1. točkom (c) Uredbe br. 207/2009, neće se registrirati žigovi koji se sastoje isključivo od oznaka ili podataka koji u trgovini mogu služiti za označivanje vrste, kakvoće, količine, namjene, vrijednosti, zemljopisnog podrijetla ili vremena proizvodnje proizvoda ili pružanja usluge ili nekih drugih obilježja proizvoda ili usluga.
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 želi ostvariti cilj od općeg interesa, koji podrazumijeva da svi mogu slobodno rabiti znakove ili oznake koje opisuju karakteristike proizvoda ili usluga za koje je zatražena registracija (vidjeti presudu od 12. lipnja 2007., MacLean‑Fogg/EUIPO (LOKTHREAD),
T‑339/05
, neobjavljenu,
EU:T:2007:172
, t.
27.
i navedenu sudsku praksu).
Osim toga, smatra se da, na temelju članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009, znakovi ili oznake koji u trgovini mogu služiti za označavanje karakteristika proizvoda ili usluga za koje je podnesena prijava za registraciju ne mogu izvršavati glavnu funkciju žiga, a to je pokazivanje komercijalnog podrijetla proizvoda ili usluge, kako bi se potrošaču koji stječe taj proizvod ili uslugu koja je označena žigom omogućilo da pri kasnijem stjecanju učini isti izbor, ako se iskustvo pokazalo pozitivnim, ili drugi izbor, ako se ono pokazalo negativnim (vidjeti presudu od 12. lipnja 2007, LOKTHREAD,
T‑339/05
, neobjavljenu,
EU:T:2007:172
, t.
28.
i navedenu sudsku praksu).
Iz toga slijedi da je potrebno da znak, kako bi bio obuhvaćen zabranom iznesenom u toj odredbi, s proizvodima i uslugama u pitanju ima dovoljno izravan i po naravi konkretan odnos koji bi relevantnoj javnosti omogućio da odmah i bez dodatnog promišljanja percipira opis predmetnih proizvoda i usluga ili neko od njihovih obilježja (presude od 12. lipnja 2007., LOKTHREAD,
T‑339/05
, neobjavljena,
EU:T:2007:172
, t.
29.
; od 7. srpnja 2011., Cree/EUIPO (TRUEWHITE),
T‑208/10
, neobjavljena,
EU:T:2011:340
, t.
14.
i od 14. siječnja 2016., Zitro IP/EUIPO (TRIPLE BONUS),
T‑318/15
, neobjavljena,
EU:T:2016:1
, t.
20.
).
U skladu s prethodno navedenim odredbama i sudskom praksom u točkama 39. do 41. ove presude, ocjena opisnog karaktera oznake ne može se provesti bez uzimanja u obzir, s jedne strane, predmetnih proizvoda i usluga i, s druge strane, percepcije relevantne javnosti (vidjeti presudu od 15. siječnja 2015., MEM/EUIPO (MONACO),
T‑197/13
,
EU:T:2015:16
, t.
50.
i navedenu sudsku praksu).
U tom pogledu važno je podsjetiti na to da se, prema ustaljenoj sudskoj praksi, utvrđivanje opisnog karaktera žiga ne primjenjuje samo na proizvode za koje je on izravno opisni, nego i na širu kategoriju kojoj ti proizvodi pripadaju ako prijavitelj žiga to nije primjereno ograničio (vidjeti u tom smislu presude od 15. rujna 2009., Wella/EUIPO (TAME IT),
T‑471/07
,
EU:T:2009:328
, t.
18.
; od 16. prosinca 2010., Fidelio/EUIPO (Hallux),
T‑286/08
,
EU:T:2010:528
, t.
37.
i od 15. srpnja 2015., Australian Gold/EUIPO – Effect Management & Holding (HOT),
T‑611/13
,
EU:T:2015:492
, t.
44.
).
Naposljetku, potrebno je podsjetiti da na to postoji određeno preklapanje područja primjene članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009 i članka 7. stavka 1. točke (b) spomenute uredbe, zbog činjenice da su opisni znakovi određenih proizvoda i usluga iz članka 7. stavka 1. točke (c) te uredbe također bez razlikovnog karaktera u smislu članka 7. stavka 1. točke (b) navedene uredbe u odnosu na iste proizvode i usluge (vidjeti presudu od 3. srpnja 2013., Airbus/EUIPO (NEO),
T‑236/12
,
EU:T:2013:343
, t.
42.
i
44.
i navedenu sudsku praksu).
Najprije treba utvrditi da tužitelj ne osporava ocjenu žalbenog vijeća u točki 14. pobijane odluke koja se odnosi na relevantnu javnost, a to je, s obzirom na predmetne proizvode i na verbalne elemente engleskog jezika od kojih se osporavani žig sastoji, šira anglofona javnost Unije koja će pokazati nisku razinu pažnje. Tužitelj ne osporava ni značenje izraza „exxtra deep”, odnosno „iznimno duboko”, kao što to proizlazi iz točke 14. pobijane odluke.
Tužitelj prigovara žalbenom vijeću da je priznalo opisni karakter osporavanog žiga za „proizvode za grickanje na bazi krumpira dobivene ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedene ili pripremljene na bilo koji drugi način” iz razreda 29., dok ga je isključio za proizvode „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” iz istog razreda, iako su prvonavedeni proizvodi obuhvaćeni općom kategorijom koja se sastoji od drugonavedenih. Tužitelj žalbenom vijeću stoga prigovara da nije izvelo zaključak o posljedicama priznavanja opisnog karaktera osporavanog žiga za određene proizvode na ocjenu njegova opisnog karaktera za druge proizvode unutar općenitijih kategorija proizvoda.
Kao što to EUIPO izričito ističe, središnje pitanje na koje treba odgovoriti u ovom predmetu jest jesu li „proizvodi za grickanje na bazi krumpira dobiveni ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedeni ili pripremljeni na bilo koji drugi način” obuhvaćeni kategorijom „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće”.
U opisu proizvoda iz razreda 29., za koje je osporavani žig registriran (vidjeti točku 3. ove presude), ne postoji ništa na temelju čega bi
a priori
bilo moguće zaključiti da su „proizvodi za grickanje na bazi krumpira dobiveni ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedeni ili pripremljeni na bilo koji drugi način” obuhvaćeni kategorijom „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće”. S jedne strane, te dvije kategorije proizvoda odvojene su točkom sa zarezom. Naime, točka sa zarezom uspostavlja razlikovanje između dviju različitih kategorija proizvoda iz istog razreda, za razliku od zareza, koji se upotrebljavaju za odvajanje stavki unutar iste kategorije proizvoda (presuda od 15. svibnja 2014., Louis Vuitton Malletier/EUIPO,
C‑97/12 P
, neobjavljena,
EU:C:2014:324
, t.
96.
). S druge strane, ni jedna riječ ili izraz, primjerice, „osobito”, „uključujući” ili „posebno”, ne omogućuje zaključak da je jedna od kategorija uključena u drugu (u pogledu izraza „osobito” vidjeti presudu od 15. srpnja 2015., HOT,
T‑611/13
,
EU:T:2015:492
, t.
45.
; u pogledu izraza „posebno” vidjeti presude od 8. lipnja 2005., Wilfer/EUIPO (ROCKBASS),
T‑315/03
,
EU:T:2005:211
, t.
3.
i
64.
i od 12. studenoga 2008., Scil proteins/EUIPO – Indena (affilene),
T‑87/07
, neobjavljenu,
EU:T:2008:487
, t.
38.
i
39.
; konačno, u pogledu izraza „uključujući” vidjeti presudu od 15. svibnja 2014., Louis Vuitton Malletier/EUIPO,
C‑97/12 P
, neobjavljenu,
EU:C:2014:324
, t.
97.
).
Nadalje, kao što to tvrdi tužitelj, treba utvrditi da kategorija „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” odgovara jednoj od općih oznaka iz naslova razreda 29. Nicanske klasifikacije („meso, riba, perad i divljač; mesni ekstrakti; konzervirano, zamrznuto, sušeno i kuhano voće i povrće; hladetine (želei), džemovi, kompoti; jaja; mlijeko i mliječni proizvodi; ulja i masti za prehranu”).
Međutim, samo ta tvrdnja nije dovoljna da bi se zaključilo da su „proizvodi za grickanje na bazi krumpira dobiveni ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedeni ili pripremljeni na bilo koji drugi način” obuhvaćeni kategorijom „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće”.
U tom pogledu valja istaknuti da na dan podnošenja prijave za registraciju osporavanog žiga više nije bila na snazi Informacija za javnost izvršnog direktora EUIPO‑a br. 4/03 od 16. lipnja 2003. o uporabi naslova razreda u popisima proizvoda i usluga za prijave i registracije žiga Zajednice, na temelju koje, posebno, „uporaba određene opće oznake koja se nalazi u naslovu razreda odnosi[t će se] se na sve proizvode ili usluge obuhvaćene tom općom oznakom i pravilno svrstane u isti razred” (točka IV. drugi stavak navedene informacije za javnost).
Informacijom za javnost izvršnog direktora EUIPO‑a 2/12 od 20. lipnja 2012. o uporabi naslova razreda u popisima proizvoda i usluga za prijave i registracije žiga Zajednice, kojom se stavlja izvan snage Informacija za javnost br. 4/03, u točki VIII. uspostavljen je doslovan pristup, u skladu s kojim pojmovi koji se koriste u općim oznakama imaju svoje prirodno i uobičajeno značenje. Točkom II. podtočkom (i.) drugim stavkom Informacije za javnost izvršnog direktora EUIPO‑a br. 1/13 od 26. studenoga 2013. potvrđeno je da se taj pristup primjenjuje i kada zahtjev za registraciju navodi samo neke od općih oznaka iz naslova razreda. Konačno, zakonodavac je taj „doslovni” pristup potvrdio izmjenom članka 28. stavka 5. Uredbe br. 207/2009 – provedenom Uredbom (EU) 2015/2424 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2015. o izmjeni Uredbe br. 207/2009 i Uredbom Komisije (EZ) br. 2868/95 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća br. 40/94 o žigu Zajednice i stavljanju izvan snage Uredbe Komisije (EZ) br. 2869/95 o pristojbama koje se plaćaju Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi, dizajn i modeli) (
SL 2015., L 341, str. 21
.) – u kojem se navodi da se „[u]poraba […] opć[ih] oznak[a] iz naslova razreda Nicanske klasifikacije […] tumači […] tako da uključuje sve proizvode […] koji su jasno obuhvaćeni doslovnim značenjem oznake”.
Što se tiče osporavanog žiga, uporaba opće oznake iz razreda 29. ne može se tumačiti, posebno, kao da obuhvaća sve proizvode ili usluge uključene u abecedni popis iz razreda 29. koji su obuhvaćeni tom općom oznakom one verzije Nicanske klasifikacije koja je na snazi u trenutku podnošenja prijave. Međutim, suprotno tomu, u okviru pristupa poput onog navedenog u točki 52. ove presude valja ocijeniti jesu li „proizvodi za grickanje na bazi krumpira dobiveni ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedeni ili pripremljeni na bilo koji drugi način” obuhvaćeni kategorijom „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće”, navedenom u osporavanom žigu.
Kao prvo, u opisu proizvoda iz razreda 29. obuhvaćenih osporavanim žigom izričito je navedeno da su proizvodi za grickanje (osobito čips) proizvedeni na bazi krumpira, dakle, ne može se poreći da je riječ o povrću, kao što to osobito potvrđuje definicija koju je podnio tužitelj pred EUIPO‑om, a prema kojoj se povrćem smatra „svaki živi organizam koji nije životinja; posebno onaj koji pripada biljnom carstvu”. Intervenijent ne osporava tu činjenicu.
Kao drugo, čips se, osim od krumpira ili od voća, može proizvesti i od drugog povrća, kao što to navodi tužitelj.
Kao treće, ništa ne isključuje mogućnost da se čips od povrća ili voća smatra sušenim ili kuhanim voćem ili povrćem. Kao što to navodi tužitelj, čips može biti pržen ili sušen ili kuhan.
Kao četvrto, kao što to pravilno navodi tužitelj, voće i povrće iz razreda 29. je „konzervirano, sušeno i kuhano”. Nije riječ o svježem voću iz razreda 31. Naime, upravo se od konzerviranog, sušenog i kuhanog voća i povrća proizvodi čips ili, šire, „proizvodi za grickanje na bazi krumpira dobiveni ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedeni ili pripremljeni na bilo koji drugi način”.
Stoga, zbog razloga koje navodi tužitelj, a EUIPO ne osporava, valja smatrati da su „proizvodi za grickanje na bazi krumpira dobiveni ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedeni ili pripremljeni na bilo koji drugi način” iz razreda 29. obuhvaćeni kategorijom „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” iz istog razreda.
Osim toga – iako se zakonitost odluka žalbenih vijeća ocjenjuje isključivo na osnovi Uredbe br. 207/2009, a ne na osnovi prethodne EUIPO‑ove prakse odlučivanja (vidjeti u tom smislu presude od 26. travnja 2007., Alcon/EUIPO,
C‑412/05 P
,
EU:C:2007:252
, t.
65.
, od 2. svibnja 2012., Universal Display/EUIPO (UniversalPHOLED),
T‑435/11
, neobjavljenu,
EU:T:2012:210
, t.
37.
i od 22. ožujka 2017., Intercontinental Exchange Holdings/EUIPO (BRENT INDEX),
T‑430/16
, neobjavljenu,
EU:T:2017:198
, t.
43.
) – valja podsjetiti da je, imajući u vidu načelo jednakog postupanja i pravo na dobru upravu, EUIPO dužan uzeti u obzir već donesene odluke i s osobitom pažnjom preispitati treba li odlučiti na isti način (vidjeti u tom smislu presudu od 11. svibnja 2017., Bammer/EUIPO – mydays (MÄNNERSPIELPLATZ),
T‑372/16
, neobjavljenu,
EU:T:2017:331
, t.
60.
).
U ovom slučaju činjenični okvir odluke Odjela za prigovore od 23. studenoga 1999. (vidjeti točku 24. ove presude), koju navodi tužitelj, vrlo je sličan činjeničnom okviru u ovom predmetu. S jedne strane, bila je riječ, kao u ovom predmetu, o postupku između tužitelja i intervenijenta. S druge strane, postavilo se pitanje, kao u ovom predmetu, je li čips dio općenitije kategorije sušenog povrća.
Međutim, Odjel za prigovore zaključio je da je „čips od krumpira” obuhvaćen izrazom sušeno povrće i da su ti proizvodi stoga istovjetni. Kao što to navodi tužitelj, pri čemu mu EUIPO ne proturječi, ni žalbeno vijeće ni Opći sud nisu poništili tu odluku Odjela za prigovore u predmetu od 21. travnja 2005., RUFFLES (
T‑269/02
,
EU:T:2005:138
).
Kada je riječ o odluci četvrtog žalbenog vijeća EUIPO‑a od 22. ožujka 2017. (vidjeti točku 24. ove presude), donesenoj nakon pobijane odluke, valja svakako napomenuti, kao što je to učinio EUIPO na raspravi, da se ona ne odnosi na pitanje jesu li „proizvodi za grickanje na bazi krumpira dobiveni ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedeni ili pripremljeni na bilo koji drugi način” obuhvaćeni kategorijom „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće”. Suprotno tomu, žalbeno vijeće zaključuje da je znak #CHIPS opisnog karaktera, osobito za „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” jer ono može imati oblik čipsa. Stoga je žalbeno vijeće, s obzirom na percepciju relevantne javnosti o aluziji na poseban način rezanja navedenog predmetnog voća i povrća, u obliku čipsa, utvrdilo opisni karakter znaka #CHIPS, iako je u pobijanoj odluci to isto žalbeno vijeće isključilo mogućnost da poseban način rezanja može predstavljati „karakteristiku” predmetnih proizvoda iz članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009. Odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO‑a od 22. ožujka 2017., koju navodi tužitelj, upućuje barem na određenu nedosljednost u novijoj praksi odlučivanja EUIPO‑a u stvarima koje se odnose na „konzervirano, kuhano i sušeno voće i povrće”.
Kada je riječ o odluci Odjela za prigovore od 30. kolovoza 2004., koju tužitelj prvi put navodi na raspravi (vidjeti točku 37. ove presude), prvo žalbeno vijeće EUIPO‑a poništilo je tu odluku odlukom od 1. srpnja 2005. (predmet R 804/2004‑1) upravo zato što je Odjel za prigovore pogrešno ocijenio da ne postoji sličnost između sušenog voća i povrća, s jedne strane, i čipsa od krumpira, s druge strane.
S obzirom na prethodno navedeno, valja zaključiti da je žalbeno vijeće počinilo pogrešku jer nije izvelo zaključak o posljedicama priznavanja opisnog karaktera osporavanog žiga za „proizvode za grickanje na bazi krumpira dobivene ekstruzijom ili oblikovanjem u kuglice, te proizvedene ili pripremljene na bilo koji drugi način” iz razreda 29. na ocjenu opisnog karaktera za „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” iz istog razreda.
Osim toga, kao što je to navedeno u točki 44. ove presude, opisni znakovi iz članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009 također su lišeni razlikovnog karaktera u smislu članka 7. stavka 1. točke (b) te uredbe.
Slijedom navedenog, prvi tužbeni razlog valja prihvatiti u cijelosti i, bez potrebe za odlučivanjem o drugom tužbenom razlogu, poništiti pobijanu odluku u dijelu u kojem je njome odbijena tužiteljeva tužba za poništenje odluke Odjela za poništaje, u dijelu u kojem njome nije poništen sporni žig za „konzervirano, sušeno i kuhano voće i povrće” iz razreda 29.
Troškovi
U skladu s člankom 134. stavkom 1. Poslovnika Općeg suda, svakoj stranci koja ne uspije u postupku nalaže se snošenje troškova, ako je postavljen takav zahtjev.
Budući da EUIPO nije uspio u postupku jer je pobijana odluka poništena, a tužitelj je podnio zahtjev da mu se naloži snošenje troškova, EUIPO‑u valja naložiti snošenje vlastitih troškova kao i troškova koje zahtijeva tužitelj.
Budući da intervenijent nije uspio u svojem zahtjevu, snosit će vlastite troškove.

Slijedom navedenog,
OPĆI SUD (četvrto vijeće)
proglašava i presuđuje:

1.
Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 24. studenoga 2016. (predmet R 482/2016‑4).

2.
Nalaže se EUIPO‑u snošenje vlastitih troškova kao i troškova društva PepsiCo, Inc.

3.
Intersnack Group GmbH & Co. KG snosi vlastite troškove.

Kanninen
Schwarcz
Iliopoulos
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 21. studenoga 2018.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski