CELEX: 62016CJ0408
Ennakkoratkaisupyyntö
Julkiset hankinnat
Direktiivi 2004/18/EY
Soveltamisala
Asetus (EY) N:o 1083/2006
Euroopan aluekehitysrahasto, Euroopan sosiaalirahasto ja koheesiorahasto
Euroopan investointipankin kanssa ennen jäsenvaltion liittymistä Euroopan unioniin tehty moottoritien rakentamista koskeva rahoitussopimus
Asetuksessa N:o 1083/2006 tarkoitettu sääntöjenvastaisuuden käsite

Ennakkoratkaisupyyntö koskee julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (
EUVL 2004, L 134, s. 114
) 15 artiklan sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 (
EUVL 2006, L 210, s. 25
) 2 artiklan 7 alakohdan, 9 artiklan 5 kohdan ja 60 artiklan a alakohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, aiemmin Compania Națională de Autostrăzi și Drumuri Naționale din România SA (jäljempänä CNADNR) ja Ministerul Fondurilor Europene – Direcția Generală Managementul Fondurilor Externe (Eurooppa-rahastoista vastaava ministeriö – ulkomaisen rahoituksen hallinnoinnista vastaava pääosasto, Romania) ja jossa on kyse Autoritatea de Management pentru Programul Operațional Sectorial ”Transport” ‑nimisen viranomaisen (alakohtaisen ”Transport”-toimintaohjelman hallinnoinnista vastaava viranomainen, Romania; jäljempänä AMPOST) päätöksestä, jolla määrätään rahoitusoikaisusta sillä perusteella, että direktiiviä 2004/18 on rikottu sellaisen julkista rakennusurakkaa koskevan sopimuksen tekomenettelyssä, jonka rahoitukseen on osallistunut alun perin Euroopan investointipankki (EIP) ja jonka rahoituksesta on sitten kokonaan ja taannehtivasti vastannut Euroopan unioni Euroopan aluekehitysrahastosta (jäljempänä EAKR) ja koheesiorahastosta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Liittymispöytäkirja
Bulgarian tasavallan ja Romanian Euroopan unioniin liittymistä koskevista ehdoista ja menettelyistä tehdyn pöytäkirjan (
EUVL 2005, L 157, s. 29
; jäljempänä liittymispöytäkirja) 2 artiklassa määrätään seuraavaa:
”– – määräykset sekä toimielinten ennen liittymistä antamien säädösten säännökset ja määräykset sitovat Bulgariaa ja Romaniaa liittymispäivästä alkaen, ja niitä sovelletaan näissä valtioissa [Euroopan perustuslaista tehdyssä sopimuksessa], Euratomin perustamissopimuksessa ja tässä pöytäkirjassa määrätyin edellytyksin.”
Kyseisen pöytäkirjan neljännessä osassa, jonka otsikkona on ”Väliaikaiset määräykset”, on III osasto, jonka otsikkona on ”Varainhoitoa koskevat määräykset” ja joka sisältää 27 artiklan, jonka 2 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen liittymistä edeltävien rahoitusvälineiden nojalla ennen liittymistä sekä 31 artiklassa tarkoitetun siirtymäjärjestelyn nojalla liittymisen jälkeen tehtyjä rahoitussitoumuksia, mukaan luettuina liittymisen jälkeen tehdyt ja rekisteröidyt yksittäiset oikeudelliset sitoumukset ja maksut, on hallinnoitava edelleen liittymistä edeltäviä rahoitusvälineitä koskevien sääntöjen ja määräysten mukaisesti ja ne on veloitettava vastaavista talousarvion luvuista, kunnes kyseiset ohjelmat ja hankkeet ovat päättyneet. Liittymisen jälkeen aloitettavissa julkisia hankintoja koskevissa menettelyissä sovelletaan kuitenkin asianomaisia unionin säännöksiä.”
Mainitun pöytäkirjan viidennessä osassa, jonka otsikkona on ”Tämän pöytäkirjan soveltamista koskevat määräykset”, on II osasto, jonka otsikkona on ”Toimielinten antamien säädösten sovellettavuus” ja joka sisältää 53 artiklan, jonka 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Bulgaria ja Romania toteuttavat toimenpiteet, jotka ovat tarpeen, jotta ne voisivat noudattaa liittymispäivästä alkaen [Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen] I-33 artiklassa tarkoitettujen eurooppapuitelakien ja niiden eurooppa-asetusten säännöksiä, jotka ovat velvoittavia saavutettavaan tulokseen nähden, mutta jättävät kansallisten elinten valittavaksi muodon ja keinot, ja [EY] 249 artiklassa ja Euratomin perustamissopimuksen 161 artiklassa tarkoitettujen direktiivien ja päätösten säännöksiä ja määräyksiä, jollei tässä pöytäkirjassa ole annettu muuta määräaikaa. Niiden on ilmoitettava kyseisistä toimenpiteistä komissiolle viimeistään liittymispäivänä tai tarvittaessa tässä pöytäkirjassa annettuun määräaikaan mennessä.”
Direktiivi 2004/18
Direktiivin 2004/18 johdanto-osan 22 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Olisi säädettävä tapauksista, joissa toimenpiteitä menettelyjen yhteensovittamiseksi voidaan olla soveltamatta – – koska hankintasopimusten tekemiseen sovelletaan erityissääntöjä – – jotka koskevat erityisesti kansainvälisiä järjestöjä.”
Kyseisen direktiivin 15 artiklassa, jonka otsikkona on ”Kansainvälisten sääntöjen nojalla tehtävät hankintasopimukset”, säädetään seuraavaa:
”Tätä direktiiviä ei sovelleta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin, joita koskevat eri menettelysäännöt ja jotka on tehty:
– –
c)
jonkin kansainvälisen järjestön erityismenettelyn nojalla.”
Asetus N:o 1083/2006
Asetuksen N:o 1083/2006 johdanto-osan 22 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Rahastojen toiminnan ja niistä rahoitettavien toimien olisi oltava johdonmukaisia muun yhteisön politiikan kanssa ja yhteisön lainsäädännön mukaisia.”
Kyseisen asetuksen 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa tarkoitetaan seuraavilla käsitteillä seuraavaa:
– –
7)
’sääntöjenvastaisuus’: yhteisön oikeuden säännösten tai määräysten rikkominen, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä, jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko Euroopan unionin yleiselle talousarviolle siihen kohdistuvan perusteettoman menon vuoksi.”
Mainitun asetuksen 9 artiklan 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Rahastoista rahoitettavien toimien on oltava perustamissopimuksen määräysten ja sen nojalla annettujen säädösten mukaisia.”
Asetuksen N:o 1083/2006 III osaston II luvun 2 jakson, jonka otsikkona on ”Suurhankkeet”, 39 artiklassa säädetään seuraavaa:
”EAKR:sta ja koheesiorahastosta voidaan rahoittaa toimenpideohjelman osana menoja, jotka liittyvät toimeen, johon sisältyy täsmällisen taloudellisen tai teknisen tehtävän suorittamiseksi tarkoitettu yhtenäinen työ-, toimi- tai palvelukokonaisuus, jolla on selvästi määritetyt tavoitteet ja jonka kokonaiskustannukset ovat ympäristöalalla yli 25 miljoonaa euroa ja muilla aloilla yli 50 miljoonaa euroa, jäljempänä ’suurhanke’.”
Mainitun asetuksen 41 artiklassa, jonka otsikkona on ”Komission päätös”, säädetään seuraavaa:
”1.   Komissio arvioi suurhankkeen 40 artiklassa tarkoitettujen seikkojen perusteella ja tarvittaessa ulkopuolisia asiantuntijoita, myös EIP:a, kuullen; se arvioi myös suurhankkeen yhdenmukaisuuden toimenpideohjelman toimintalinjojen kanssa, sen osuuden kyseisten toimintalinjojen tavoitteiden saavuttamisessa sekä johdonmukaisuuden muiden yhteisön politiikkojen kanssa.
2.   Komissio tekee päätöksen mahdollisimman pian mutta viimeistään kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun jäsenvaltio tai hallintoviranomainen on toimittanut tiedot suurhankkeesta, edellyttäen, että tiedot on toimitettu 40 artiklan mukaisesti. Päätöksessä määritellään fyysinen kohde, rahoitusmäärä, johon toimintalinjan osarahoitussuhdetta sovelletaan, ja EAKR:n tai koheesiorahaston rahoitusosuutta koskeva vuotuinen suunnitelma.
3.   Jos komissio päättää olla osallistumatta suurhankkeen rahoitukseen rahastoista, se ilmoittaa perustelunsa jäsenvaltioille 2 kohdassa säädettyjen määräajan ja muiden asiaa koskevien edellytysten mukaisesti.”
Asetuksen N:o 1083/2006 60 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Hallintoviranomainen vastaa toimenpideohjelman hallinnoinnista ja täytäntöönpanosta moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen ja sen tehtävänä on erityisesti:
a)
varmistaa, että rahoitettavat toimet valitaan toimenpideohjelmaan sovellettavien perusteiden mukaisesti ja että toimet ovat koko niiden täytäntöönpanoajan niitä koskevien yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaiset;
– –”
Kyseisen asetuksen 98 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltion on tehtävä tarpeelliset rahoitusoikaisut, jotka liittyvät toimissa tai toimenpideohjelmissa havaittuihin yksittäisiin tai järjestelmällisiin sääntöjenvastaisuuksiin. Jäsenvaltion tekemät oikaisut käsittävät toimenpideohjelman julkisen rahoitusosuuden peruuttamisen kokonaan tai osittain. Jäsenvaltion on otettava huomioon sääntöjenvastaisuuksien luonne ja vakavuus sekä niistä rahastolle aiheutunut taloudellinen tappio.
Jäsenvaltio voi käyttää tällä tavoin vapautuneet rahastojen varat 31 päivään joulukuuta 2015 saakka uudelleen kyseiseen toimenpideohjelmaan 3 kohdassa tarkoitettujen säännösten mukaisesti.”
EIP:n ohjeet
EIP:lla on ”ohjeet BEI:n rahoittamia hankkeita koskevia julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyistä”. Kyseisten ohjeiden vuoden 2004 version (jäljempänä EIP:n ohjeet) tarkoituksena on antaa tietoa sellaisten hankkeiden hankevastaaville, joissa hankinnat ovat EIP:n kokonaan tai osittain rahoittamia, julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja, jotka ovat tarpeen kyseiselle hankkeelle ja joille myönnetään EIP:n rahoitusta, koskevien sopimusten tekemisessä noudatettavista menettelyistä. Se koostuu kolmesta osasta, ja siinä erotetaan unionin sisällä toteutettaviin toimiin sovellettavia sääntöjä koskeva 2 luku unionin ulkopuolella toteutettaviin toimiin sovellettavia sääntöjä koskevasta 3 luvusta. EIP:n ohjeiden 3 luvussa täsmennetään, että ”[Hakija]maat – – sisällyttävät asteittain [unionin] direktiivit lainsäädäntöihinsä. Tässä oppaassa näihin maihin sovelletaan 3 luvun, jonka otsikkona on ’Unionin ulkopuolella toteutettavat toimet – –’, säännöksiä siihen päivään asti, josta lähtien ne ovat komission kanssa neuvotelleessaan sitoutuneet soveltamaan [unionin] julkisia hankintoja koskevia direktiivejä siltä osin kuin ne ovat kyseiseen päivään mennessä tosiasiallisesti saattaneet ne osaksi kansallista lainsäädäntöään. Tästä alkaen niihin sovelletaan 2 luvun, jonka otsikkona on ’Unionin sisällä toteutettavat toimet’, määräyksiä”.
Romanian oikeus
Asetus nro 34/2006
Direktiivi 2004/18 on saatettu osaksi Romanian oikeutta julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyistä 19.4.2006 annetulla kiireellisellä hallituksen asetuksella nro 34/2006 (Ordonanța de urgență a Guvernului nro 34/2006 din 19 aprilie 2006 privind atribuirea contractelor de achiziție publică, a contractelor de concesiune de lucrări publice și a contractelor de concesiune de servicii; Monitorul Oficial al României, Partea I, nro 418, 15.5.2006; jäljempänä asetus nro 34/2006). Kyseisen asetuksen 14 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Tätä asetusta ei sovelleta, jos julkisesta hankinnasta tehdään sopimus
– –
c)
kansainvälisten järjestöjen tai toimielinten erityismenettelyssä;
– –”
Asetus nro 72/2007
Tietyistä poikkeuksista asetukseen nro 34/2006 28.6.2007 annetussa kiireellisessä hallituksen asetuksessa nro 72/2007 (Ordonanța de urgență a Guvernului nr.72/2007 din 28 iunie 2007 privind unele măsuri derogatorii de la OUG nr. 34/2006; Monitorul Oficial al României, Partea I, nro 441, 29.6.2007; jäljempänä asetus nro 72/2007), on vain yksi pykälä, jossa säädetään seuraavaa:
”[Asetuksesta nro 34/2006] poiketen – – julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyissä – – EIP:n laina VI, joka allekirjoitettiin joulukuussa 2006, moottoritie Arad Timișoara Lugoj – – [CNADNR] soveltaa edelleen [EIP:n] ohjeiden 3 luvun määräyksiä, – –”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Hanke Arad-Timișoara-Lugojin moottoritien rakentamisesta oli alun perin Romanian, EIP:n ja pääasiassa kyseessä olevan rakennusurakan hankintaviranomaisen CNADNR:n 23.12.2003 tekemän rahoitussopimuksen kohteena.
Kyseisen sopimuksen perusteella useiden moottoritieosuuksien rakentamisen rahoittamiseksi tehtiin samojen osapuolten kesken lainasopimus 2.12.2004. Kyseisessä sopimuksessa määrätään, että ”CNADNR noudattaa EIP:n menettelyjä, jotka koskevat hankkeille välttämättömien tavaroiden ostoa, palvelujen suoritusta ja töiden tekemistä, joista se neuvottelee ja solmii sopimukset [kyseisen rahoitussopimuksen] säännösten mukaisesti”, eli ”kansainvälisellä kaikkien maiden ehdokkaille avoimella tarjouspyyntömenettelyllä.”
Kyseisen lainasopimuksen osalta ja järjestääkseen Arad-Timișoara-Lugojin moottoritien rakentamistöitä koskevaa julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn CNADNR teki 28.2.2006 sopimuksen konsulttipalveluista, jotka olivat tarpeen kyseisen sopimuksen tekomenettelyn asiakirjojen laatimiseksi. Koska Romania ei ollut vielä Euroopan unionin jäsen, kyseisen sopimuksen tekomenettelyn asiakirjat laadittiin EIP:n ohjeiden 3 luvun, jonka otsikkona on ”Unionin ulkopuolella toteutettavat toimet – –”, mukaisesti.
Ennakkoratkaisupyynnöstä käy ilmi yhtäältä, että Arad-Timișoara-Lugojin moottoritien rakentamistöitä koskevaa julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettely käynnistettiin 17.7.2007 rajoitettuna tarjouspyyntömenettelynä, johon liittyi tarjoajien esivalinta, julkaisemalla esivalintaa koskeva ilmoitus, ja toisaalta, että kyseinen sopimus tehtiin 15.12.2008.
Romania esitti 27.10.2009 komissiolle, että Arad-Timișoara-Lugojin moottoritien rakennushankkeelle myönnetään alakohtaisesta Transport 2007–2013 ‑toimintaohjelmasta taannehtivasti rahoitusta EAKR:sta ja koheesiorahastosta asetuksen N:o 1083/2006 39 artiklassa tarkoitettuna suurhankkeena.
Kahdella peräkkäisellä vuonna 2010 ja 2014 tehdyllä päätöksellä komissio hyväksyi sen, että kyseinen hanke rahoitetaan kokonaan EAKR:sta ja koheesiorahastosta. Rahoitussopimuksella muutettiin täten saman hankkeen rahoituslähdettä siten, että se saa jatkossa unionin tukea, jota ei tarvitse maksaa takaisin, alakohtaisesta Transport 2007–2013 ‑toimintaohjelmasta.
Hankintaviranomaisen menojen korvaamista varten ja ottaen huomioon julkisia rakennusurakoita koskevien unionin säännöstön noudattamisen varmistamista koskevat komission suositukset taannehtivasti rahoitettavien hankkeiden osalta AMPOST tarkasti pääasiassa kyseessä olevan rakennusurakkaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn asiakirjat. Kyseisen tarkastuksen päätteeksi kyseinen viranomainen totesi sääntöjenvastaisuuksia 29.6.2015 päivätyssä muistiossa ja määräsi 24.8.2015 annetulla päätöksellä rahoitusoikaisun, jonka suuruus oli 10 prosenttia 15.12.2008 tehdyn rakennusurakkaa koskevan sopimuksen hyväksyttävien menojen arvosta.
AMPOST perusteli kyseistä rahoitusoikaisua muistuttaen ensinnäkin, että jotta toimelle myönnetään unionin rahoitus, jota ei tarvitse palauttaa, komissio edellyttää, että julkisia hankintoja koskevia direktiivejä, jotka ovat voimassa ajankohtana, jolloin kutsu osallistua julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyyn julkaistaan, noudatetaan. Tältä osin kyseinen viranomainen totesi, että direktiiviä 2004/18 sovelletaan pääasiassa kyseessä olevaan rakennusurakkaa koskevan sopimuksen tekomenettelyyn, sillä menettely käynnistyi vasta Romanian liityttyä unioniin. Toiseksi AMPOST totesi, että kyseisen hankinnan osalta määrätyt kolme esivalintaperustetta osoittautuivat rajoittavammiksi kuin direktiivissä 2004/18 säädetyt perusteet, eli ensinnäkin ehdokkaan henkilökohtaista asemaa ja erityisesti aikaisempia laiminlyöntejä sopimusten täytäntöönpanossa koskeva peruste, joka rikkoo direktiivin 2004/18 44 ja 45 artiklaa, toiseksi ehdokkaan taloudellista tilannetta koskeva peruste, joka on kyseisen direktiivin 47 artiklan vastainen, ja kolmanneksi ehdokkaan kokemusta koskeva peruste, joka ei ole kyseisen direktiivin 48 artiklan mukainen. Lopuksi AMPOST kuitenkin totesi, että kyseisten perusteiden käyttäminen on ollut sallittua sisäisen oikeuden eli asetuksen nro 72/2007 nojalla, joka poikkeaa nimenomaisesti asetuksesta nro 34/2006, joka on asetus, jolla on pantu täytäntöön direktiivi 2004/18.
CNADNR nosti ennakkoratkaisupyynnön esittäneessä tuomioistuimessa kanteen, jolla vaaditaan kumottavaksi AMPOSTin 24.8.2015 tekemä päätös sekä 29.6.2015 päivätty muistio, jossa todetaan sääntöjenvastaisuuksia ja vahvistetaan rahoitusoikaisuja ja joka koskee Arad-Timișoara-Lugojin moottoritien rakentamishanketta.
Kanteensa tueksi CNADNR toteaa, että rahoitusoikaisu, jonka suuruus on 10 prosenttia Arad-Timișoara-Lugojin moottoritien rakentamisurakkaa koskevan sopimuksen hyväksyttävien menojen arvosta, perustuu asetuksen nro 34/2006, asetuksen nro 72/2007 sekä direktiivin 2004/18 säännösten virheelliseen soveltamiseen. CNADNR väittää, ettei hankintaviranomaista voida arvostella kyseisen direktiivin suhteen lainvastaisten tai rajoittavien esivalintaperusteiden vahvistamisesta, koska alusta alkaen kyseisen sopimuksen tekomenettely on toteutettu EIP:n ohjeiden 3 luvun mukaisesti.
Eurooppa-rahastoista vastaava ministeriö – ulkomaisen rahoituksen hallinnoinnista vastaava pääosasto väittää, että AMPOST toteutti tarkastukset direktiivin 2004/18 mukaisesti juuri siksi, että kyseessä oleva sopimuksen tekomenettely poikkesi asetuksen nro 34/2006 soveltamisesta. Kun otetaan nimittäin huomioon rahoituslähteen se muutos, että koheesiorahasto rahoittaa nyt toimen alakohtaisesta Transport 2007–2013 ‑toimintaohjelmasta, kyseisen viranomaisen on varmistettava, että kyseisen sopimuksen sopimuspuolen valinnassa noudatetaan unionin oikeuden säännöksiä, ja erityisesti julkisia hankintoja koskevia sopimuksia koskevia sääntöjä.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin pohtii ensinnäkin sitä, mikä on ajallisesti sovellettava säännöstö, ja tarkoittaa tältä osin ei ainoastaan liittymispöytäkirjan 27 artiklaa, joka koskee jäsenvaltioiden ennen unioniin liittymistään tekemiä rahoitussitoumuksia, vaan myös kyseisen pöytäkirjan 53 artiklaa, jossa määrätään siitä, että johdetun oikeuden normit tulevat välittömästi voimaan sinä päivänä, kun kyseiset jäsenvaltiot liittyvät unioniin.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin pohtii toiseksi, onko direktiivin 2004/18/EY 15 artiklan c alakohtaa, jonka mukaan tätä direktiiviä ei sovelleta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin, joita koskevat eri menettelysäännöt ja jotka on tehty jonkin kansainvälisen järjestön erityismenettelyn nojalla, mahdollista tulkita siten, että siinä valtuutetaan jäsenvaltio unioniin liittymisensä jälkeen olemaan soveltamatta tätä direktiiviä siltä osin kuin kyseistä jäsenvaltiota sitoo ennen unioniin liittymistä EIP:n kanssa tehty rahoitussopimus, jonka mukaan julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyihin sovelletaan erityisiä perusteita, jotka ovat rajoittavampia kuin kyseisessä direktiivissä säädetyt perusteet.
Ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin pohtii myös, onko direktiivi 2004/18 esteenä sisäisen oikeuden säädökselle, jonka kyseessä oleva jäsenvaltio on antanut unioniin liittymisensä jälkeen ja jossa velvoitetaan hankintaviranomainen noudattamaan EIP:n ohjeita, joilla poiketaan säädöksestä, jolla kyseinen direktiivi on pantu täytäntöön.
Tältä osin ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin toteaa, että Euroopan unioniin liittymisen jälkeen ehdokasvaltioon, jolle on myönnetty rahoitusta neuvottelujen ajan, ei enää sovelleta EIP:n ohjeiden 3 lukua, joka koskee ulkopuolisia toimia, vaan siihen sovelletaan nyt kyseisten ohjeiden 2 lukua, jonka otsikkona on ”Unionin sisällä toteutettavat toimet”, mikä vahvistaa, että direktiiviä 2004/18 sovelletaan.
Kolmanneksi, siltä osin kuin AMPOST on todennut, että tietyt pääasiassa kyseessä olevan rakennusurakan osalta määrätyt esivalintaperusteet olivat rajoittavampia kuin direktiivissä 2004/18 säädetyt perusteet, ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin pohtii tässä yhteydessä, voidaanko tällainen sopimus katsoa unionin oikeuden mukaiseksi ja sellaiseksi, että se voi saada taannehtivasti myönnettyä unionin rahoitusta, jota ei tarvitse maksaa takaisin.
Tässä tilanteessa Curtea de Apel București (Bukarestin ylioikeus, Romania) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko direktiivin 2004/18 15 artiklan c alakohtaa tulkittava siten, että siinä sallitaan se, että jäsenvaltio ei sovella kyseistä direktiiviä liityttyään unioniin, jos se on tehnyt [EIP:n] kanssa ennen liittymistään rahoitussopimuksen, jonka perusteella julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin sovelletaan rahoittajan määräämiä erityisiä perusteita, kuten nyt käsiteltävän asian kohteena olevia perusteita, jotka ovat rajoittavampia kuin kyseisessä direktiivissä säädetyt perusteet?
2)
Onko direktiiviä 2004/18 tulkittava siten, että se on esteenä [asetuksen] nro 72/2007 kaltaiselle sisäisen oikeuden säädökselle, jonka mukaan sovelletaan [EIP:n ohjeita] mutta ei sen säädöksen säännöksiä, joilla direktiivi on saatettu osaksi sisäistä oikeutta, eli tässä tapauksessa [asetusta] nro 34/2006, [ensimmäiseen asetukseen liittyvässä] selvityksessä esitettyjen syiden kaltaisista syistä, jotta noudatettaisiin ennen liittymistä tehtyä rahoitussopimusta?
3)
Voidaanko asetuksen N:o 1083/2006 9 artiklan 5 kohtaa ja 60 artiklan a alakohtaa tulkittaessa julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyä, joka on järjestetty [EIP:n ohjeiden] määräysten ja sisäisen oikeuden mukaisesti, pitää unionin lainsäädännön mukaisena ja sellaisena, että se voi saada taannehtivasti myönnettyä unionin rahoitusta, jota ei tarvitse palauttaa?
4)
Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi ja jos julkinen hankinta on todettu alakohtaisen ”Transport” 2007–2013 ‑toimintaohjelman vaatimusten mukaiseksi, onko tällainen julkisia hankintoja koskevien unionin oikeuden sääntöjen oletettu rikkominen ([EIP:n] ohjeissa määrättyjen, tarjoajien esivalintaperusteiden, jotka ovat rajoittavampia kuin direktiivin 2004/18 – – perusteet, vahvistaminen) asetuksen N:o 1083/2006 2 artiklan 7 alakohdassa tarkoitettu sääntöjenvastaisuus, josta seuraa kyseiselle jäsenvaltiolle velvollisuus tehdä kyseisen asetuksen 98 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rahoitusoikaisu/prosenttimääräinen vähennys?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Alustavat huomautukset
Esitettyihin kysymyksiin vastaamiseksi on aluksi varmistettava, että direktiiviä 2004/18 voidaan soveltaa ajallisesti, koska tietyt ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen esittämät tosiseikat ovat tapahtuneet ennen kuin Romania liittyi unioniin. Liittymispöytäkirjan 2 artiklasta seuraa nimittäin, että unionin toimielinten ennen kyseistä liittymistä toteuttamat toimet sitovat Romaniaa ja niitä sovelletaan kyseisessä valtiossa Euroopan perustuslaista tehdyssä sopimuksessa, Euratomin perustamissopimuksessa ja kyseisessä pöytäkirjassa määrätyin edellytyksin kyseisestä liittymispäivästä alkaen.
Tältä osin kyseisen pöytäkirjan 53 artiklan 1 kohdasta käy ilmi, että Romanian on toteutettava toimenpiteet, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi noudattaa unioniin liittymistään koskevasta päivästä alkaen niiden direktiivien säännöksiä, jotka ovat velvoittavia saavutettavaan tulokseen nähden mutta jättävät kansallisten elinten valittavaksi muodon ja keinot, jollei tässä samassa pöytäkirjassa ole annettu muuta määräaikaa.
On kuitenkin todettava, ettei muuta määräaikaa ole annettu direktiivin 2004/18 saattamiselle osaksi sisäistä oikeutta. Romanian oli näin ollen noudatettava tätä direktiiviä unioniin liittymistään koskevasta päivästä alkaen sen periaatteen mukaisesti, että unionin oikeuden säännöksiä ja määräyksiä sovelletaan välittömästi ja täysimääräisesti uusiin jäsenvaltioihin (ks. vastaavasti tuomio 3.12.1998, KappAhl,
C‑233/97
,
EU:C:1998:585
,
kohta).
On kuitenkin varmistettava, että direktiiviä 2004/18 voidaan soveltaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen julkisia rakennusurakoita koskevan sopimuksen tekomenettelyyn.
Tältä osin vakiintuneesta oikeuskäytännöstä käy ilmi, että julkisia hankintoja koskevaan sopimukseen sovellettava direktiivi on lähtökohtaisesti direktiivi, joka on voimassa sinä päivämääränä, jolloin hankintaviranomainen valitsee noudatettavan menettelytyypin ja päättää lopullisesti siitä, onko velvollisuutta järjestää kilpailu ennen kyseisen julkista hankintaa koskevan sopimuksen sopimuspuolen valintaa (tuomio 7.4.2016, Partner Apelski Dariusz,
C‑324/14
,
EU:C:2016:214
,
kohta).
Kun sopimuksen tekomenettelyä varten on julkaistu hankintailmoitus, on katsottava, että päivämäärä, jolloin hankintaviranomainen päättää lopullisesti siitä, onko velvollisuutta järjestää kilpailu ennen julkista hankintaa koskevan sopimuksen sopimuspuolen valintaa, on kyseisen julkaisemisen päivämäärä. Näin ollen tämä on päivämäärä, joka on otettava huomioon arvioitaessa julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn ehtojen lainmukaisuutta.
Pääasiassa kyseessä olevaa rakennusurakkaa koskevan sopimuksen tekomenettelyä koskeva hankintailmoitus on tässä tapauksessa julkaistu 17.7.2007 Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosassa eli Romanian unioniin liittymisen jälkeen. Koska liittymispöytäkirjassa ei määrätä siirtymätoimenpiteistä, jotka voisivat lykätä direktiivin 2004/18 soveltamista, on täten todettava, että sitä sovelletaan ajallisesti pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen sopimuksentekomenettelyyn.
Ensimmäinen ja toinen ennakkoratkaisukysymys
Ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, joita on syytä tarkastella yhdessä, ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti, onko direktiiviä 2004/18, ja erityisesti sen 15 artiklan c alakohtaa, tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion säännöstössä säädetään sellaisen julkisia hankintoja koskevan sopimuksen tekomenettelyn osalta, joka on käynnistetty sen unioniin liittymisen jälkeen EIP:n kanssa ennen kyseistä liittymistä tehdyn rahoitussopimuksen perusteella aloitetun hankkeen toteuttamiseksi, EIP:n ohjeiden määräyksissä määrättyjen sellaisten erityisten perusteiden soveltamisesta, jotka eivät ole kyseisen direktiivin säännösten mukaisia.
Direktiivin 2004/18 15 artiklan c alakohdassa säädetään, että tätä direktiiviä ei sovelleta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin, joita koskevat jonkin kansainvälisen järjestön erityiset menettelysäännöt.
On huomattava lisäksi, että kyseisessä artiklassa, luettuna direktiivin 2004/18 johdanto-osan 22 perustelukappaleen valossa, luetellaan kolme julkisia hankintoja koskevaa sopimustyyppiä, joihin kyseistä direktiiviä ei sovelleta, koska kyseisiä julkisia hankintoja koskevia sopimuksia koskevat eri menettelysäännöt. Lisäksi on todettava, että kyseinen artikla kuuluu direktiivin 2004/18 II osaston, jonka otsikkona on ”Julkisiin hankintoihin sovellettavat säännöt”, II luvun, jonka otsikkona on ”Soveltamisala”, 3 jaksoon, jonka otsikkona on ”Hankintasopimukset, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan”.
Sekä direktiivin 2004/18 15 artiklan c alakohdan sanamuodosta että asiayhteydestä, johon se kuuluu, käy täten ilmi, että kyseinen artikla on poikkeus kyseisen direktiivin asiallisesta soveltamisalasta. Tällaista poikkeusta on kuitenkin välttämättä tulkittava suppeasti (ks. vastaavasti määräys 20.6.2013, Consiglio Nazionale degli Ingegneri,
C‑352/12
, ei julkaistu,
EU:C:2013:416
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Sen arvioimiseksi, voiko pääasiassa kyseessä olevan kaltainen julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettely, jota koskee EIP:n ohjeiden 3 luku, kuulua direktiivin 2004/18 15 artiklan c alakohdassa säädetyn poikkeuksen alaan, on tarkastettava, voidaanko tällainen menettely katsoa sellaiseksi, jota koskevat jonkin kansainvälisen järjestön erityiset menettelysäännöt.
Kuten tämän tuomion 41 kohdassa on todettu, pääasiassa kyseessä oleva hankintailmoitus on kuitenkin julkaistu Romanian unioniin liittymisen jälkeen.
Näissä olosuhteissa pääasiassa kyseessä olevan kaltaista menettelyä ei voida pitää sellaisena, että sitä koskisivat direktiivin 2004/18 15 artiklan c alakohdassa tarkoitetut jonkin kansainvälisen järjestön erityiset menettelysäännöt.
Näin ollen Romania ei voi vedota unioniin liittymisensä jälkeen direktiivin 2004/18 15 artiklan c alakohdassa säädettyyn jonkin kansainvälisen järjestön erityissääntöjen noudattamista koskevaan poikkeukseen.
Sitä paitsi, ja kuten ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin on todennut, tällaista tulkintaa tukee EIP:n ohjeiden sanamuoto, jonka nojalla unioniin liittymisestään alkaen ehdokasvaltioon, jolle on myönnetty EIP:n rahoitusta hankkeen toteuttamiseksi, ei enää sovelleta kyseisten ohjeiden 3 lukua, joka koskee unionin ulkopuolella toteutettavia toimia, vaan siihen sovelletaan kyseisten ohjeiden 2 lukua, joka koskee unionin sisällä toteutettavia toimia, ja sen on sovellettava julkisia hankintoja koskevia tekomenettelyjä koskevia direktiivejä.
Edellä esitetystä seuraa, että direktiivi 2004/18 on esteenä asetuksen nro 72/2007 kaltaiselle kansalliselle säädökselle, jossa säädetään, että sovelletaan EIP:n ohjeiden 3 luvun säännöksiä eikä kyseisen direktiivin säännöksiä.
Esitettyihin ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen on edellä esitetyn perusteella vastattava, että direktiiviä 2004/18, ja erityisesti sen 15 artiklan c alakohtaa, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion säännöstössä säädetään sellaisen julkisia hankintoja koskevan sopimuksen tekomenettelyn osalta, joka on käynnistetty sen unioniin liittymisen jälkeen EIP:n kanssa ennen kyseistä liittymistä tehdyn rahoitussopimuksen perusteella aloitetun hankkeen toteuttamiseksi, EIP:n ohjeiden määräyksissä määrättyjen sellaisten erityisten perusteiden soveltamisesta, jotka eivät ole kyseisen direktiivin säännösten mukaisia.
Kolmas ja neljäs kysymys
Kolmannella ja neljännellä kysymyksellään, joita on syytä tarkastella yhdessä, ennakkoratkaisupyynnön esittänyt tuomioistuin tiedustelee pääasiallisesti, onko asetuksen N:o 1083/2006 9 artiklan 5 kohtaa ja 60 artiklan a alakohtaa tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaista julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyä, jossa on sovellettu direktiivissä 2004/18 säädettyjä perusteita rajoittavampia perusteita, voidaan pitää unionin oikeuden mukaisena ja sellaisena, että se voi saada taannehtivasti myönnettyä unionin rahoitusta, jota ei tarvitse palauttaa, ja onko mahdollisesti asetuksen N:o 1083/2006 2 artiklan 7 alakohtaa tulkittava siten, että direktiivissä 2004/18 säädettyjä tarjoajien esivalintaperusteita rajoittavampien perusteiden käyttäminen on kyseisessä säännöksessä tarkoitettu sääntöjenvastaisuus, jonka perusteella voidaan tehdä rahoitusoikaisu kyseisen asetuksen 98 artiklan nojalla.
Ensimmäisen seikan osalta asetuksen N:o 1083/2006 9 artiklan 5 kohdan, luettuna kyseisen asetuksen johdanto-osan 22 perustelukappaleen valossa, sanamuodosta käy ilmi, että unionin rahastoista on tarkoitus rahoittaa ainoastaan toimia, jotka ovat perussopimuksen määräysten ja sen nojalla annettujen säädösten mukaisia.
Asetuksen N:o 1083/2006 60 artiklan a alakohdassa säädetään lisäksi, että sen varmistaminen, että rahoitettaviksi valitut toimet ovat koko niiden täytäntöönpanoajan niitä koskevien unionin ja kansallisten sääntöjen mukaiset, kuuluu hallintoviranomaiselle.
Asetus N:o 1083/2006 kuuluu täten järjestelyyn, jolla taataan unionin moitteeton varainhoito ja unionin taloudellisten etujen suojaaminen (ks. vastaavasti tuomio 26.5.2016, Județul Neamț ja Județul Bacău,
C‑260/14 ja C‑261/14
,
EU:C:2016:360
,
kohta).
Tästä seuraa, että unionin tehtävänä on rahoittaa rahastojensa kautta vain toimia, jotka toteutetaan täysin unionin oikeuden, mukaan lukien julkisia hankintoja koskevat säännöt, mukaisesti (ks. vastaavasti tuomio 14.7.2016, Wrocław – Miasto na prawach powiatu,
C‑406/14
,
EU:C:2016:562
43 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Käsiteltävässä asiassa on riidatonta, että CNADNR on noudattanut tarjoajien esivalinnan osalta EIP:n ohjeiden 3 luvun määräyksiä. Tältä osin kyseisten ohjeiden sisältämien sääntöjen noudattamisen perusteella ei voida lähtökohtaisesti sulkea pois sitä, että direktiivistä 2004/18 johtuvia unionin sääntöjä olisi noudatettu. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tiedoista käy kuitenkin ilmi, että pääasiassa kyseessä olevat esivalintaperusteet ovat direktiivin 2004/18 44, 45 ja 47 artiklassa säädettyjä perusteita rajoittavampia.
Edellä esitetyn perusteella pääasiassa kyseessä olevan kaltaista julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyä, jossa on sovellettu direktiivissä 2004/18 säädettyjä perusteita rajoittavampia perusteita, ei voida pitää täysin unionin oikeuden mukaisesti toteutettuna.
Toisen tämän tuomion 53 kohdassa esitetyn näkökulman osalta asetuksen N:o 1083/2006 2 artiklan 7 alakohdassa olevasta määritelmästä johtuu, että unionin oikeuden rikkominen on mainitussa säännöksessä tarkoitettu sääntöjenvastaisuus vain, jos sen tuloksena on tai voisi olla vahinko unionin yleiselle talousarviolle siihen kohdistuvan perusteettoman menon vuoksi. Näin ollen unionin tuomioistuin on todennut, että tällaista rikkomista voidaan pitää sääntöjenvastaisuutena ainoastaan siltä osin kuin sillä voi sellaisenaan olla vaikutusta talousarvioon. Sitä vastoin ei vaadita, että osoitetaan täsmällisen taloudellisen vaikutuksen olemassaolo (tuomio 14.7.2016, Wrocław – Miasto na prawach powiatu,
C‑406/14
,
EU:C:2016:562
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Näin ollen on katsottava, että julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen sääntöjen noudattamatta jättäminen on asetuksen N:o 1083/2006 2 artiklan 7 alakohdassa tarkoitettu sääntöjenvastaisuus siltä osin kuin ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että tällä sääntöjen noudattamatta jättämisellä on vaikutusta asianomaisen rahaston talousarvioon (tuomio 14.7.2016, Wrocław – Miasto na prawach powiatu,
C‑406/14
,
EU:C:2016:562
,
kohta).
Käsiteltävässä asiassa direktiivissä 2004/18 säädettyjä tarjoajien esivalintaperusteita rajoittavampien perusteiden käyttäminen on asetuksen N:o 1083/2006 2 artiklan 7 alakohdassa tarkoitettu sääntöjenvastaisuus siltä osin kuin ei voida sulkea pois sitä, että tällaisella käyttämisellä on ollut vaikutusta kyseessä olevan rahaston talousarvioon.
Tältä osin ennakkoratkaisupyynnöstä käy ilmi, että pääasiassa AMPOST on korostanut, että tarjoajien esivalintaperusteet ovat direktiivissä 2004/18 säädettyjä perusteita rajoittavampia ja että niistä seurasi pääasiassa kyseessä olevaan julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyyn osallistuvien joukon rajoittaminen, joten vaikutusta rahaston talousarvioon ei voida sulkea pois, mikä ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on tarkastettava.
Sen osalta, onko kyseinen sääntöjenvastaisuus peruste soveltaa asetuksen N:o 1083/2006 98 artiklan nojalla rahoitusoikaisua, on todettava, että jäsenvaltioiden on tehtävä rahoitusoikaisu, jos sääntöjenvastaisuus todetaan.
Tätä varten kyseisen artiklan 2 kohdassa velvoitetaan toimivaltainen kansallinen viranomainen määrittämään sovellettavan oikaisun määrä ottamalla huomioon kolme perustetta eli todetun sääntöjenvastaisuuden luonteen, sen vakavuuden ja siitä asianomaiselle rahastolle johtuvan taloudellisen tappion (tuomio 14.7.2016, Wrocław – Miasto na prawach powiatu,
C‑406/14
,
EU:C:2016:562
,
kohta).
Kun kyseessä on – kuten pääasiassa – yksittäinen eikä systemaattinen sääntöjenvastaisuus, viimeksi mainittu vaatimus edellyttää välttämättä tapauskohtaista tarkastelua, jossa otetaan huomioon kaikki jonkin näistä kolmesta perusteesta osalta merkitykselliset olosuhteet.
Käsiteltävässä asiassa se seikka, että CNADNR toimi kansallisen lainsäädännön mukaisesti, jonka perusteella sen oli poikettava direktiivistä 2004/18 siten, ettei sillä ollut lainkaan noudatettavaa julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyä koskevaa harkintavaltaa, on seikka, joka voi vaikuttaa sovellettavaan rahoitusoikaisun lopulliseen määrään, mikä ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on tarkastettava pääasian konkreettisten olosuhteiden perusteella.
Edellä esitetyn perusteella kolmanteen ja neljänteen kysymykseen on vastattava seuraavasti:
–
Asetuksen N:o 1083/2006 9 artiklan 5 kohtaa ja 60 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaista julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyä, jossa on sovellettu direktiivissä 2004/18 säädettyjä perusteita rajoittavampia perusteita, ei voida katsoa toteutetun täysin unionin oikeuden mukaisesti eikä se voi saada taannehtivasti myönnettyä unionin rahoitusta, jota ei tarvitse maksaa takaisin.
–
Asetuksen N:o 1083/2006 2 artiklan 7 alakohtaa on tulkittava siten, että direktiivissä 2004/18 säädettyjä tarjoajien esivalintaperusteita rajoittavampien perusteiden käyttäminen on kyseisessä säännöksessä tarkoitettu sääntöjenvastaisuus, jonka perusteella voidaan tehdä rahoitusoikaisu kyseisen asetuksen 98 artiklan nojalla, siltä osin kuin ei voida sulkea pois sitä, että tällaisella käyttämisellä on ollut vaikutusta kyseessä olevan rahaston talousarvioon, mikä ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on tarkastettava.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/18/EY, ja erityisesti sen 15 artiklan c alakohtaa, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion säännöstössä säädetään sellaisen julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn osalta, joka on käynnistetty sen Euroopan unioniin liittymisen jälkeen Euroopan investointipankin kanssa ennen kyseistä liittymistä tehdyn rahoitussopimuksen perusteella aloitetun hankkeen toteuttamiseksi, Euroopan investointipankin julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyistä antamien ohjeiden määräyksissä määrättyjen sellaisten erityisten perusteiden soveltamisesta, jotka eivät ole kyseisen direktiivin mukaisia.

2)
Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 9 artiklan 5 kohtaa ja 60 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaista julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyä, jossa on sovellettu direktiivissä 2004/18 säädettyjä perusteita rajoittavampia perusteita, ei voida katsoa toteutetun täysin unionin oikeuden mukaisesti eikä se voi saada taannehtivasti myönnettyä unionin rahoitusta, jota ei tarvitse maksaa takaisin.
Asetuksen N:o 1083/2006 2 artiklan 7 alakohtaa on tulkittava siten, että direktiivissä 2004/18 säädettyjä tarjoajien esivalintaperusteita rajoittavampien perusteiden käyttäminen on kyseisessä säännöksessä tarkoitettu sääntöjenvastaisuus, jonka perusteella voidaan tehdä rahoitusoikaisu kyseisen asetuksen 98 artiklan nojalla, siltä osin kuin ei voida sulkea pois sitä, että tällaisella käyttämisellä on ollut vaikutusta kyseessä olevan rahaston talousarvioon, mikä ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: romania.