CELEX: 62018CJ0730
Apeliacinis skundas
Arbitražinė išlyga
Europos Sąjungos tarptautinių misijų darbuotojai
Vidaus konkursas
Darbo sutarties nepratęsimas
Nuo sutarties atsiejamas aktas

Apeliaciniu skundu SC prašo panaikinti 2018 m. rugsėjo 19 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo nutartį
SC / Eulex Kosovo
(T‑242/17, toliau – skundžiama nutartis,
EU:T:2018:586
), kuria šis teismas atmetė jos pagal SESV 272 ir 340 straipsnius pareikštą ieškinį dėl, pirma, pripažinimo, kad
Eulex Kosovo
pažeidė savo sutartines ir nesutartines pareigas ieškovei, antra, konstatavimo, kad 2016 m.
Eulex Kosovo
surengtas vidaus konkursas prokuroro pareigoms eiti (konkursas EK30077) (toliau – 2016 m. vidaus konkursas) ir jos darbo sutarties nepratęsimas buvo neteisėti, ir, trečia, turtinės ir neturtinės žalos, tariamai patirtos dėl
Eulex Kosovo
sutartinių ir nesutartinių pareigų pažeidimo, atlyginimo.
Teisinis pagrindas
2008 m. vasario 4 d. Tarybos bendrųjų veiksmų 2008/124/BUSP dėl Europos Sąjungos teisinės valstybės misijos Kosove,
Eulex Kosovo
(
OL L 42, 2008, p. 92
) 10 straipsnio 3 dalyje nustatyta:
„Tarptautinių ir vietos darbuotojų įdarbinimo sąlygos ir teisės bei pareigos nustatomos
Eulex Kosovo
ir atitinkamų personalo narių sudarytose sutartyse.“
Bylos aplinkybės
Misija
Eulex Kosovo
įsteigta pagal Bendruosius veiksmus 2008/124 ir vėliau buvo pratęsta kelis kartus.
Nuo 2014 m. sausio 4 d. iki 2016 m. lapkričio 14 d. SC buvo įdarbinta
Eulex Kosovo
prokurore pagal penkias viena po kitos sudarytas terminuotąsias darbo sutartis. Į dvi pirmas darbo sutartis buvo įtraukta arbitražinė išlyga, pagal kurią Briuselio (Belgija) teismai turėjo jurisdikciją nagrinėti iš šios sutarties kylančius ginčus. Trijų paskutinių darbo sutarčių 21 straipsnyje numatyta „Europos Sąjungos Teisingumo Teismo taikant [SESV] 272 straipsnį“ jurisdikcija spręsti visus iš sutarties kylančius ar su ja susijusius ginčus.
Paskutinės sutarties, sudarytos tarp
Eulex Kosovo
ir ieškovės, 1.2 straipsnyje buvo nustatyta, kad „šie dokumentai yra sudedamoji sutarties dalis (po patvirtinimo): CONOPS / OPLAN, įskaitant elgesio kodeksą (EK) ir standartines veiklos procedūras (toliau – SVP)“.
2014 m. liepos 1 d. SC tiesioginis vadovas pranešė jai apie rengiamą vidaus konkursą prokuroro pareigoms eiti, nes pagal operacijų planą (toliau – OPLAN) prokurorų skaičius turėjo būti sumažintas ir su reorganizavimu susijusių standartinių veiklos procedūrų (toliau – SVP) 4.3 straipsnyje tokiomis aplinkybėmis numatyta rengti konkursą. Vidaus konkursas įvyko 2014 m. vasarą ir vėliau buvo panaikintas.
2016 m. birželio 24 d. raštu
Eulex Kosovo
Žmogiškųjų išteklių skyrius pranešė SC, kad siekiant sumažinti laisvų etatų skaičių 2016 m. liepos mėn. numatytas naujas vidaus konkursas prokuroro pareigoms eiti.
2016 m. rugsėjo 30 d. raštu Žmogiškųjų išteklų skyrius informavo SC, kad ji nelaimėjo 2016 m. vidaus konkurso (toliau – sprendimas dėl 2016 m. vidaus konkurso). Tuo pačiu raštu SC buvo pranešta kad jos sutartis, kuri turėjo baigtis 2016 m. lapkričio 14 d., nebus pratęsta ir kad ji bus informuota apie su šiuo sutarties pasibaigimu susijusią tvarką (toliau – sprendimas nepratęsti darbo sutarties).
2016 m. spalio 10 d. SC misijos vadovei pateikė skundą dėl sprendimo dėl 2016 m. vidaus konkurso ir sprendimo nepratęsti jos darbo sutarties.
2016 m. spalio 31 d. raštu misijos vadovė atmetė SC skundą.
Ieškinys Bendrajame Teisme ir skundžiama nutartis
2017 m. balandžio 25 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo SC ieškinį, jį iš esmės sudarė keturi reikalavimai. Pirmuoju ir antruoju reikalavimais siekta, kad Bendrasis Teismas pripažintų, jog
Eulex Kosovo
neįvykdė sutartinių ir nesutartinių pareigų. Trečiuoju reikalavimu SC prašė Bendrojo Teismo nuspręsti, kad sprendimas dėl 2016 m. vidaus konkurso ir sprendimas nepratęsti darbo sutarties yra neteisėti. Ketvirtuoju reikalavimu siekta iš
Eulex Kosovo
prisiteisti turtinės ir neturtinės žalos, tariamai patirtos dėl jos sutartinių ir nesutartinių pareigų pažeidimo, atlyginimą.
Grįsdama savo ieškinį SC nurodė penkis pagrindus. Pirmasis ieškinio pagrindas buvo grindžiamas su reorganizavimu ir personalo atranka susijusių SVP pažeidimu. Antrasis ieškinio pagrindas buvo susijęs su šių standartinių veiklos procedūrų,
Eulex Kosovo
elgesio ir drausmės kodekso, sutartinių teisingumo ir sąžiningumo principų bei teisės į gerą administravimą pažeidimu. Trečiasis–penktasis ieškinio pagrindai iš esmės buvo susiję su įvairių Sąjungos teisės principų ir
Eulex Kosovo
priimtų sprendimų pažeidimu. Be to, SC rėmėsi sutartine ir deliktine
Eulex Kosovo
atsakomybe.
2017 m. rugpjūčio 24 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo atskirą
Eulex Kosovo
dokumentą, kuriuo ši pareiškė nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 130 straipsnio 1 dalį. SC savo pastabas šiuo klausimu pateikė 2017 m. spalio 20 d.
Skundžiama nutartimi Bendrasis Teismas, nenagrinėjęs šio nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo, pagal Procedūros reglamento 126 straipsnį atmetė SC ieškinį kaip iš dalies akivaizdžiai nepriimtiną ir iš dalies akivaizdžiai teisiškai nepagrįstą.
Siekdamas konstatuoti, kad šio ieškinio trečiasis reikalavimas yra akivaizdžiai nepriimtinas, Bendrasis Teismas, pirma, nusprendė, kad sprendimą dėl 2016 m. vidaus konkurso buvo galima atskirti nuo SC ir
Eulex Kosovo
sudarytos darbo sutarties (toliau – darbo sutartis). Antra, Bendrasis Teismas nusprendė, kad sprendimą nepratęsti darbo sutarties taip pat buvo galima atskirti nuo šios sutarties. Trečia, remdamasis šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas nusprendė, kad šis reikalavimas turi būti laikomas SESV 263 straipsniu grindžiamu prašymu panaikinti ir kad tokį prašymą reikia atmesti kaip akivaizdžiai nepriimtiną, nes jį SC pateikė pavėluotai.
Šalių reikalavimai
Apeliaciniu skundu SC Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą nutartį,
–
patenkinti pirmojoje instancijoje pareikštą ieškinį, išskyrus jo penktąjį pagrindą,
–
nepatenkinus šių reikalavimų, grąžinti bylą Bendrajam Teismui ir
–
priteisti iš
Eulex Kosovo
bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.
Eulex Kosovo
Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
priteisti iš SC bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
Apeliacinį skundą SC grindžia penkiais pagrindais. Pirmasis apeliacinio skundo pagrindas susijęs su SESV 272 straipsnio pažeidimu. Antrasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas šio straipsnio, teisės į veiksmingą teisinę gynybą ir vienodo požiūrio principo pažeidimu. Trečiasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas su reorganizavimu susijusių SVP, teisės į gerą administravimą, nešališkumo principo ir pareigos motyvuoti pažeidimu. Ketvirtasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas SESV 268 ir 270 straipsnių pažeidimu. Penktasis apeliacinio skundo pagrindas grindžiamas šių straipsnių, SESV 272 straipsnio ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 31 ir 41 straipsnių pažeidimu.
Šalių argumentai
Apeliacinio skundo antrojo pagrindo trečioje dalyje, kurią reikia nagrinėti pirmiausia, SC teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad sprendimas dėl 2016 m. vidaus konkurso ir sprendimas nepratęsti darbo sutarties turi būti laikomi administraciniais sprendimais, kuriuos galima atskirti nuo šios sutarties, todėl nusprendė, kad jų negalima ginčyti remiantis SESV 272 straipsniu.
Pirma, dėl sprendimo dėl 2016 m. vidaus konkurso SC tvirtina, kad šis sprendimas buvo priimtas remiantis su reorganizavimu susijusiomis SVP. Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas negalėjo pagrįstai manyti, kad šis sprendimas buvo priimtas ne darbo sutarties pagrindu, nors šios sutarties 1.2 straipsnyje buvo aiškiai nurodyta, kad standartinės veiklos procedūros, kaip ir OPLAN, „yra sudedamoji šios sutarties dalis“.
Teigiama, kad šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad SC nenurodė jokio pagrindo, susijusio su jos ir
Eulex Kosovo
sudarytos sutarties sąlygomis, nors ji nurodė kelis pagrindus, grindžiamus su reorganizavimu susijusių SVP pažeidimu.
Antra, dėl sprendimo nepratęsti darbo sutarties SC teigia, kad Bendrasis Teismas keliose bylose nusprendė, jog toks sprendimas buvo susijęs su sutartimi. Vien tai, kad darbo sutartyje nėra sąlygos, numatančios jos pratęsimą, neturi jokios įtakos šios išvados pagrįstumui.
SC priduria, kad dėl požiūrio, kurio Bendrasis Teismas laikėsi skundžiamoje nutartyje,
Eulex Kosovo
tarnautojams sistemingai būtų užkirstas kelias Teisingumo Teisme ginčyti didžiąją dalį užimtumo srityje jiems reiškiamų priekaištų, konkrečiai kalbant, dėl jų priimtus griežčiausius sprendimus. Tokiu požiūriu pažeidžiamas Pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnis ir vienodo požiūrio principas.
Eulex Kosovo
teigia, kad Bendrojo Teismo požiūris atitinka Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją, pagal kurią SESV 272 straipsnis turi būti aiškinamas siaurai.
Iš tiesų darbo sutartyje nustatyta arbitražinė išlyga taikoma tik ginčams, kylantiems iš šios sutarties arba susijusiems su ja. Taigi pagal SESV 272 straipsnį Bendrojo Teismo jurisdikcijai priklauso tik nuo šios sutarties neatskiriami klausimai. Nors priemonės, priimtos siekiant įgyvendinti Europos Sąjungos Tarybos sprendimus, iš tikrųjų sukelia padarinių
Eulex Kosovo
tarnautojams, jos vis dėlto turėtų būti laikomos administraciniais aktais, kuriuos galima atskirti nuo šios sutarties.
Pavyzdžiui, sprendimas dėl 2016 m. vidaus konkurso buvo priimtas remiantis
Eulex Kosovo
atžvilgiu išoriniu sprendimu, o ne minėta sutartimi. Šis išorinis sprendimas buvo įtrauktas į OPLAN ir vėliau įgyvendintas laikantis standartinių veiklos procedūrų.
Šiuo klausimu negalima teigti, kad OPLAN ir standartinės veiklos procedūros yra sutartiniai dokumentai. Tiesa, iš darbo sutarties 1.2 straipsnio matyti, kad šie dokumentai yra šios sutarties sudedamoji dalis. Tačiau tai yra bendro pobūdžio aktai, kurie nebūtinai apsiriboja sutartiniais klausimais.
Kiek tai susiję su sprendimu nepratęsti darbo sutarties, teigiama, kad Bendrasis Teismas savo išvadas teisingai grindė tuo, kad
Eulex Kosovo
ir SC sudarytoje sutartyje nėra sąlygos dėl jos pratęsimo.
Be to teigiama, kad SC nepagrįstai priekaištauja Bendrajam Teismui dėl to, kad šis apskritai atsisakė jurisdikcijos pagal arbitražinę išlygą, nes tik atmetė ieškinį kaip iš dalies akivaizdžiai nepriimtiną ir iš dalies akivaizdžiai teisiškai nepagrįstą, tačiau neužkirto galimybės pareikšti ieškinį pagal SESV 263 straipsnį.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia reikia priminti, kad SESV 272 straipsnis yra speciali nuostata, leidžianti pagal viešąją ar privatinę teisę sudarytų sutarčių šalims remiantis jų sutarta arbitražine išlyga kreiptis į Sąjungos teismą, netaikant apribojimų, susijusių su Sąjungos teisme pareikšto ieškinio pobūdžiu (2015 m. vasario 26 d. Sprendimo Planet / Komisija,
C‑564/13 P
,
EU:C:2015:124
,
punktas ir 2019 m. lapkričio 7 d. Sprendimo Rose Vision / Komisija,
C‑346/18 P
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2019:939
,
punktas).
Be to, pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją ieškinys dėl panaikinimo pagal SESV 263 straipsnį gali būti reiškiamas dėl visų aktų, kuriuos priima institucijos, nepaisant tų aktų pobūdžio ar formos, kuriais sukeliama privalomųjų teisinių pasekmių, darančių įtaką ieškovo interesams ir iš esmės keičiančių jo teisinę padėtį (2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija,
C‑506/13 P
,
EU:C:2015:562
,
punktas; šiuo klausimu taip pat žr. 1981 m. lapkričio 11 d. Sprendimo IBM / Komisija,
60/81
,
EU:C:1981:264
,
punktą).
Vis dėlto, kaip Bendrasis Teismas priminė skundžiamos nutarties 36 punkte, kai ieškovas yra sudaręs sutartį su viena iš institucijų, ieškinys Sąjungos teisme pagal SESV 263 straipsnį gali būti reiškiamas tik tuo atveju, jei ginčijamu aktu siekiama privalomų teisinių pasekmių, kurios viršija šalis saistančių sutartinių santykių ribas ir dėl kurių susitariančioji institucija, kaip administracinė institucija, naudojasi viešosios valdžios prerogatyvomis (2015 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro / Komisija,
C‑506/13 P
,
EU:C:2015:562
,
punktas ir 2019 m. vasario 28 d. Sprendimo Alfamicro / Komisija,
C‑14/18 P
,
EU:C:2019:159
,
punktas).
Nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 39 ir 45 punktuose atitinkamai nusprendė, kad sprendimas dėl 2016 m. vidaus konkurso ir sprendimas nepratęsti darbo sutarties nėra pagrįsti darbo sutartimi. Skundžiamos nutarties 46 punkte jis iš to padarė išvadą, kad nors SC pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio trečiąjį reikalavimą aiškiai grindė SESV 272 straipsniu, šis reikalavimas turi būti vertinamas kaip reikalavimas dėl panaikinimo, pareikštas remiantis SESV 263 straipsnio nuostatomis.
Pirma, siekdamas konstatuoti, kad sprendimą dėl 2016 m. vidaus konkurso galima atskirti nuo darbo sutarties, Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 40 punkte pirmiausia pažymėjo, kad šį konkursą rengė
Eulex Kosovo
po to, kai buvo priimtas sprendimas sumažinti šios misijos darbuotojų skaičių, kai Taryba patvirtino OPLAN, o civilinių operacijų vadas –
Eulex Kosovo
dislokavimo planą. Tuo remdamasis Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad sprendimas organizuoti minėtą konkursą yra administracinis aktas, priimtas ne pagal darbo sutartį.
Toliau skundžiamos nutarties 41 punkte Bendrasis Teismas rėmėsi aplinkybe, kad sprendimą dėl 2016 m. vidaus konkurso atrankos komisija priėmė pagal šios nutarties 40 punkte nurodytą reglamentavimą, ir tos nutarties 42 punkte padarė išvadą, kad sprendimas dėl 2016 m. vidaus konkurso viršija SC ir
Eulex Kosovo
siejančių sutartinių santykių ribas ir jį priimdama
Eulex Kosovo
įgyvendino jai, kaip administracinei institucijai, suteiktas viešosios valdžios prerogatyvas.
Vis dėlto reikia pažymėti, pirma, kad nusprendęs, jog 2016 m. sprendimas dėl vidaus konkurso priimtas pagal OPLAN ir
Eulex Kosovo
dislokavimo plane nustatytą tvarką, Bendrasis Teismas neišsamiai aprašė šio sprendimo priėmimo teisinį pagrindą. Iš tiesų, kaip teigia SC ir tam, beje, pritaria
Eulex Kosovo
, šio konkurso organizavimo tvarką iš dalies taip pat nustatė su reorganizavimu susijusios SVP.
Antra, dėl OPLAN ir su reorganizavimu susijusiose SVP numatytų taisyklių sutartinio ar statutinio pobūdžio pažymėtina, kad iš Bendrųjų veiksmų 2008/124 10 straipsnio 3 dalies matyti, kad tarptautinių ir vietos darbuotojų įdarbinimo sąlygos, teisės ir pareigos nustatytos
Eulex Kosovo
ir personalo narių sudarytose sutartyse.
Neginčijama, kad darbo sutarties 1.2 straipsnyje aiškiai nustatyta, kad OPLAN ir standartines veiklos procedūros yra sudedamoji šios sutarties dalis.
Vadinasi, Bendrasis Teismas turėjo išaiškinti darbo sutarties 1.2 straipsnį, kad įvertintų šios nuostatos taikymo sritį, konkrečiai kalbant, galimą jos poveikį OPLAN ir su reorganizavimų susijusiose SVP nustatytų taisyklių sutartiniam ar statutiniam pobūdžiui SC atžvilgiu. Kadangi Bendrasis Teismas iš pradžių nesiėmė šio aiškinimo, jis negalėjo pagrįstai manyti, kad individualus sprendimas dėl SC padėties
Eulex Kosovo
, priimtas pagal, be kita ko, OPLAN ir su reorganizavimų susijusiose SVP apibrėžtą tvarką, sukėlė privalomų teisinių pasekmių, viršijančių SC ir
Eulex Kosovo
saistančių sutartinių santykių ribas.
Šiuo klausimu tai, kad sprendimas dėl 2016 m. vidaus konkurso buvo priimtas siekiant įvykdyti sprendimą sumažinti
Eulex Kosovo
darbuotojų skaičių, kurio atskiriamumas nuo darbo sutarties nebuvo ginčijamas, neleidžia Bendrajam Teismui priimti sprendimo, neapibrėžus šios sutarties 1.2 straipsnio taikymo srities.
Iš tiesų, kadangi Bendrųjų veiksmų 2008/124 10 straipsnio 3 dalyje numatyta, kad
Eulex Kosovo
tarptautinio personalo teisės ir pareigos nustatomos sutartyje, negalima iš karto atmesti galimybės, kad bendri sprendimai dėl
Eulex Kosovo
organizavimo bus įgyvendinti individualiais sprendimais dėl šio personalo narių statuso, kurie patenka į
Eulex Kosovo
ir šių narių sutartinių santykių sritį.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamos nutarties 42 punkte nusprendė, kad 2016 m. sprendimą dėl vidaus konkurso galima atskirti nuo darbo sutarties, prieš tai neišaiškinęs šios sutarties 1.2 straipsnio.
Antra, kad konstatuotų, jog sprendimą nepratęsti darbo sutarties galima atskirti nuo šios sutarties, skundžiamos nutarties 45 punkte, Bendrasis Teismas rėmėsi teiginiu, kad minėtoje sutartyje nebuvo sąlygos, numatančios jos pratęsimo. Tuo remdamasis Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad sprendimas pasiūlyti ar nepasiūlyti SC sudaryti naują sutartį neišplaukė iš ją su
Eulex Kosovo
saisčiusios sutarties nuostatų ir buvo tik sprendimo dėl 2016 m. vidaus konkurso padarinys.
Šiuo klausimu, pirma, reikia pažymėti, kad iš šio sprendimo 42 punkte padarytos išvados matyti, jog Bendrasis Teismas negalėjo pagrįstai remtis ryšiu tarp sprendimo dėl 2016 m. vidaus konkurso ir sprendimo nepratęsti darbo sutarties, siekdamas konstatuoti, kad pastarasis sprendimas sukėlė privalomų teisinių padarinių, kurių neapima SC ir
Eulex Kosovo
sutartiniai santykiai.
Antra, nors aplinkybė, kad darbo sutartyje nėra sąlygos, aiškiai numatančios jos pratęsimą iš anksto nustatytomis aplinkybėmis, gali būti svarbi vertinant SC pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio pagrįstumą, ji nebūtinai reiškia, kad sprendimo nepratęsti šios sutarties teisėtumas gali būti vertinamas neatsižvelgiant į minėtos sutarties sąlygas.
Taigi, kadangi iš su reorganizavimu susijusių SVP 4 straipsnio 3 dalies, kurios sutartinį pobūdį Bendrasis Teismas turėjo suprasti, teksto matyti, kad šiame straipsnyje įtvirtintas ryšys tarp vidaus konkurso rezultatų ir darbo sutarties nepratęsimo, šio sprendimo teisėtumą reikia vertinti atsižvelgiant į šį straipsnį.
Darytina išvada, kad skundžiamos nutarties 45 punkte Bendrojo Teismo nurodytų motyvų nepakanka pagrįsti išvadai, kad sprendimą nepratęsti darbo sutarties galima atskirti nuo šios sutarties.
Trečia, skundžiamos nutarties 43 punkte nurodyto motyvo, kad SC nepateikė jokio pagrindo, priekaišto ar argumento, grindžiamo darbo sutarties nuostatomis, nepakanka Bendrojo Teismo padarytai išvadai pagrįsti.
Žinoma, neginčijama, kad grįsdama savo trečiąjį reikalavimą SC labai plačiai rėmėsi įvairiais su reorganizavimu susijusių SVP nuostatų pažeidimais. Tačiau Bendrasis Teismas negalėjo pripažinti, kad šios nuostatos SC atžvilgiu nėra sutartinio pobūdžio, prieš tai neišaiškinęs darbo sutarties 1.2 straipsnio.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad Bendrasis Teismas negalėjo pagrįstai remtis skundžiamos nutarties 42 ir 45 punktuose padarytomis išvadomis, kad šios nutarties 46 punkte perkvalifikuotų pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio trečiąjį reikalavimą, paskui tos nutarties 51 punkte šiuo pagrindu pripažintų, kad šis reikalavimas pateiktas pavėluotai, todėl yra nepriimtinas.
Taigi SC apeliacinio skundo antrojo pagrindo trečią dalį reikia pripažinti pagrįsta.
Kadangi skundžiamos nutarties 54, 55, 71 ir 72 punktuose Bendrasis Teismas rėmėsi pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio trečiojo reikalavimo nepriimtinumu, kad atmestų kitus šio ieškinio reikalavimus, reikia panaikinti visą šią nutartį, nesant reikalo nagrinėti kitų apeliacinio skundo antrojo pagrindo dalių ir šio skundo pagrindų.
Dėl ieškinio Bendrajame Teisme
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmą pastraipą, kai Bendrojo Teismo sprendimas yra panaikinamas, Teisingumo Teismas pats gali priimti galutinį sprendimą, jeigu toje bylos stadijoje tai galima daryti.
Šiuo atveju taip nėra.
Visų pirma Bendrasis Teismas, atsižvelgdamas į nurodytą panaikinimo pagrindą, dar turi išaiškinti darbo sutarties 1.2 straipsnį, o tai yra faktinių aplinkybių vertinimas (šiuo klausimu žr. 2015 m. spalio 29 d.Komisija / ANKO,
C‑78/14 P
,
EU:C:2015:732
,
punktą; taip pat 2016 m. balandžio 21 d. Nutarties Borde ir Carbonium / Komisija,
C‑279/15 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2016:297
,
–
punktus), kad nuspręstų ar nuo šios sutarties galima atskirti sprendimą dėl 2016 m. vidaus konkurso ir sprendimą nepratęsti šios sutarties.
Be to, svarbu pažymėti, kad Bendrasis Teismas nenagrinėjo nei
Eulex Kosovo
pareikšto nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo, nei ieškinio pirmojoje instancijoje trečiojo reikalavimo pagrįstumo, nors toks nagrinėjimas būtų būtinas, jei pirmesniame šio sprendimo punkte minėti sprendimai būtų pripažinti susijusiais su SC ir
Eulex Kosovo
sutartiniais santykiais.
Galiausiai, jei Bendrasis Teismas nuspręstų, kad šis reikalavimas yra priimtinas, atsižvelgdamas į šio sprendimo 52 punkte išdėstytus argumentus jis turėtų iš naujo išnagrinėti kitus šio ieškinio reikalavimus.
Taigi bylą reikia grąžinti Bendrajam Teismui.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi byla grąžinama Bendrajam Teismui, reikia atidėti bylinėjimosi išlaidų, patirtų per šį apeliacinį procesą, klausimo nagrinėjimą.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1.
Panaikinti 2018 m. rugsėjo 19 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo nutartį SC / Eulex Kosovo (
T‑242/17
,
EU:T:2018:586
).

2.
Grąžinti bylą Europos Sąjungos Bendrajam Teismui.

3.
Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.