CELEX: 62019CJ0104
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Spoločná obchodná politika
Dumping
Antidumpingové clo uložené na dovoz spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike
Nariadenie (ES) č. 91/2009
Platnosť
Nariadenie (ES) č. 384/96
Článok 2 ods. 10 a 11
Právo na obranu

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka platnosti nariadenia Rady (ES) č. 91/2009 z 26. januára 2009, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (
Ú. v. EÚ L 29, 2009, s. 1
, ďalej len „sporné nariadenie“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Donex Shipping and Forwarding BV (ďalej len „Donex“) a Staatssecretaris van Financiën (štátny tajomník pre financie, Holandsko) vo veci výziev na zaplatenie antidumpingového cla na dovoz spojovacích materiálov zo železa alebo ocele s pôvodom v Číne spoločnosťou Donex.
Právny rámec
Základné nariadenie
V čase skutkových okolností, na základe ktorých bolo prijaté sporné nariadenie, boli ustanovenia upravujúce prijímanie antidumpingových opatrení Európskou úniou obsiahnuté v nariadení Rady (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (
Ú. v. ES L 56, 1996, s. 1
; Mim. vyd. 11/010, s. 45), zmenenom naposledy nariadením Rady (ES) 2117/2005 z 21. decembra 2005 (
Ú. v. EÚ L 340, s. 17
) (ďalej len „základné nariadenie“).
Podľa článku 1 ods. 2 základného nariadenia:
„Výrobok sa považuje za dumpingový, ak je jeho vývozná cena do spoločenstva nižšia ako porovnateľná cena podobného výrobku pri bežnom obchodovaní, stanovená pre vyvážajúcu krajinu.“
Článok 2 ods. 10 a 11 tohto nariadenia uvádzal:
„10.   Medzi vývoznou cenou a normálnou hodnotou sa vykonáva spravodlivé porovnanie. Toto porovnanie sa uskutoční na tej istej úrovni obchodovania a vo vzťahu k predaju uskutočnenému, pokiaľ je to možné, v rovnakom čase a s náležitým prihliadnutím na ostatné rozdiely, ktoré ovplyvňujú porovnateľnosť cien. Tam, kde normálna hodnota a vývozná cena nie sú stanovené na takomto porovnateľnom základe, prihliadne sa vo forme úprav v každom prípade, podľa podstaty veci, na rozdiely vo faktoroch, o ktorých sa tvrdí alebo sa preukáže, že ovplyvňujú ceny a cenové porovnanie [ak nie je možné vykonať takéto porovnanie normálnej hodnoty a vývoznej ceny, prihliadne sa vo forme úprav v každom prípade na zistené rozdiely vo faktoroch, o ktorých sa tvrdí a preukáže, že ovplyvňujú ceny, a tým ich porovnateľnosť –
neoficiálny preklad
]. Pri vykonávaní úprav je potrebné vyhnúť sa akejkoľvek duplicite, predovšetkým pokiaľ ide o zľavy, rabaty, množstvá a úroveň obchodovania. V prípade splnenia osobitných podmienok faktory, kvôli ktorým možno vykonať úpravy, sú uvedené v tomto zozname:
…
b)
Dovozné prirážky a nepriame dane
Vykoná sa úprava normálnej hodnoty o čiastku zodpovedajúcu ľubovoľným dovozným prirážkam alebo nepriamym daniam na ťarchu podobného výrobku a materiálov do neho manuálne začlenených, ak sú určené na spotrebu vo vyvážajúcej krajine a nie sú vyberané alebo nahradené vo vzťahu k výrobku vyvážanému do spoločenstva.
…
k)
Iné faktory
Úprava sa môže vykonať aj kvôli rozdielom v iných faktoroch, ktoré nie sú uvedené v písmenách a) až j), ak sa preukáže, že ovplyvňujú porovnateľnosť cien požadovanú v tomto odseku, najmä ak spotrebitelia sústavne platia rozdielne ceny na domácom trhu v dôsledku rozdielu v týchto faktoroch.
…
11.   Podľa ustanovení, ktoré upravujú spravodlivé porovnanie [pokiaľ relevantné ustanovenia upravujúce spravodlivé porovnanie nestanovujú inak –
neoficiálny preklad
] je existencia dumpingových rozpätí počas obdobia prešetrovania spravidla stanovená na základe porovnania váženého priemeru normálnej hodnoty s váženým priemerom cien všetkých vývozných porovnateľných obchodných prípadov do spoločenstva alebo porovnaním individuálnych normálnych hodnôt a individuálnych vývozných cien do spoločenstva v jednotlivých obchodných prípadoch. Normálnu hodnotu stanovenú na základe váženého priemeru možno však porovnať s cenami jednotlivých individuálnych vývozných transakcií do spoločenstva, ak existuje model vývozných cien, ktorý sa významne odlišuje medzi rôznymi kupujúcimi, regiónmi alebo časovými obdobiami a ak by metódy špecifikované v prvej vete tohto odseku neodrážali plnú mieru praktizovaného dumpingu. Tento odsek nebráni používaniu výberu vzoriek v súlade s článkom 17.“
Sporné nariadenie
V nadväznosti na sťažnosť, ktorú 26. septembra 2007 podal European Industrial Fasteners Institute (EIFI), Európska komisia 9. novembra 2007 uverejnila oznámenie o začatí antidumpingového konania týkajúceho sa dovozu niektorých spojovacích materiálov zo železa a ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (
Ú. v. EÚ C 267, 2007, s. 31
).
Obdobie prešetrovania trvalo od 1. októbra 2006 do 30. septembra 2007. Týkalo sa určitých spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele okrem nehrdzavejúcej ocele (ďalej len „dotknutý výrobok“).
Dňa 4. augusta 2008 bol všetkým zainteresovaným stranám poskytnutý informačný dokument, v ktorom boli podrobne opísané predbežné zistenia v danom štádiu prešetrovania a v ktorom boli strany vyzvané, aby k týmto zisteniam predložili pripomienky.
Dňa 18. septembra 2008 sa uskutočnilo stretnutie so stranami. Na tomto stretnutí sa zúčastnili všetky dotknuté strany, ktoré predložili pripomienky k definícii dotknutého výrobku.
Na začiatku prešetrovania sa klasifikácia dotknutého výrobku zakladala na kontrolných číslach výrobku. Po tomto stretnutí so stranami sa rozhodlo, že k vlastnostiam výrobku, ktoré sa zohľadňujú pri výpočte dumpingového rozpätia a rozpätia ujmy, je potrebné pridať rozlišovanie medzi štandardnými a špeciálnymi spojovacími materiálmi, ktoré pôvodne nebolo súčasťou tejto klasifikácie (odôvodnenie 51 sporného nariadenia). V rozsahu, v akom niektorí čínski dovozcovia a vyvážajúci vývozcovia tvrdili, že spojovacie materiály vyrábané v analogickej krajine nie sú porovnateľné so spojovacími materiálmi, ktoré do Spoločenstva vyvážajú čínski výrobcovia, prešetrovanie ukázalo, že v Indii sa vyrábajú a predávajú tak štandardné, ako aj špeciálne spojovacie materiály, pričom tieto spojovacie materiály majú rovnaké základné fyzikálne a technické vlastnosti ako výrobky vyvážané z Číny (odôvodnenie 56 tohto nariadenia).
Preto sa v odôvodnení 57 sporného nariadenia konštatuje, že spojovacie materiály vyrábané a predávané výrobným odvetvím Spoločenstva v Spoločenstve, spojovacie materiály vyrábané a predávané na domácom trhu v Číne a spojovacie materiály vyrábané a predávané na domácom trhu v Indii, ktorá slúžila ako analogická krajina, a spojovacie materiály vyrábané v Číne a predávané v Spoločenstve sú podobné v zmysle článku 1 ods. 4 základného nariadenia.
V spornom nariadení sa normálna hodnota pre čínskych vyvážajúcich výrobcov, ktorým sa neposkytlo trhovohospodárske zaobchádzanie, stanovila na základe informácií získaných od výrobcu v analogickej krajine. India bola použitá ako analogická krajina vzhľadom na podmienky hospodárskej súťaže a otvorenosti indického trhu a vzhľadom na skutočnosť, že spolupracujúci indický výrobca predával druhy výrobkov porovnateľné s druhmi, ktoré vyvážali čínski vyvážajúci výrobcovia (odôvodnenie 91 tohto nariadenia).
V tomto kontexte odôvodnenia 97 a 98 sporného nariadenia stanovujú:
„(97)
Jedna zo spoločností, ktorej bolo poskytnuté individuálne preskúmanie, a niektorí dovozcovia tvrdili, že normálna hodnota získaná od jedného výrobcu v Indii, ktorý údajne nevyrába podobné druhy spojovacieho materiálu ako daná spoločnosť, by neposkytla najlepší základ na riadne porovnanie. Preto navrhli, aby sa normálna hodnota vypočítala, ako je ustanovené v článku 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia ‚na inom odôvodnenom základe‘, v tomto prípade na základe vlastných údajov vývozcov upravených o údajné deformácie nákladov na surovinu.
(98)
Uvedené tvrdenie sa zamietlo, pretože sa zistilo, že indický výrobca, ako sa uvádza v odôvodnení 91, predával aj druhy výrobkov, ktoré boli porovnateľné s výrobkami, ktoré vyvážali vyvážajúci čínski výrobcovia. Okrem toho sa, ako je vysvetlené v odôvodnení 103, vykonali príslušné úpravy normálnej hodnoty, ktoré mali vplyv na porovnateľnosť cien.“
Pokiaľ ide o porovnanie normálnej hodnoty a vývozných cien, odôvodnenia 101 až 104 sporného nariadenia uvádzajú:
„(101)
Normálna hodnota a vývozné ceny sa porovnali na základe cien zo závodu. V snahe objektívne porovnať normálnu hodnotu a vývoznú cenu sa vykonali náležité úpravy s cieľom zohľadniť rozdiely, ktoré ovplyvňujú ceny, a porovnateľnosť cien v súlade s článkom 2 ods. 10 základného nariadenia.
(102)
Porovnanie cien spojovacích materiálov vyvážaných z [Číny] a spojovacích materiálov predávaných na indickom trhu spolupracujúcim indickým výrobcom sa vykonalo na základe rozlíšenia medzi štandardnými a špeciálnymi druhmi spojovacích materiálov.
(103)
Okrem toho, vychádzajúc z dôkazov získaných na mieste, sa zistilo, že postupy kontroly kvality uplatňované indickým výrobcom, ktorého údaje sa použili na stanovenie normálnej hodnoty, boli pokročilejšie ako postupy zaznamenané u čínskych spolupracujúcich vyvážajúcich výrobcov, ktorí vyrábali a vyvážali najmä štandardné druhy spojovacích materiálov. V týchto prípadoch sa vykonala úprava indickej normálnej hodnoty na základe nákladov na kontrolu kvality zistených u indického výrobcu.
(104)
Okrem vyššie uvedeného sa príslušné úpravy týkajúce sa prepravných, poistných, manipulačných a vedľajších nákladov, balenia, úverových a bankových poplatkov vykonali vo všetkých prípadoch, v ktorých sa považovali za primerané, presné a podložené overenými dôkazmi.“
V prípade spoločností, ktoré nespolupracovali, sa dumpingové rozpätie pre celú krajinu pre všetkých ostatných vývozcov z Číny stanovilo vo výške 115,4 % z ceny CIF na hranici Spoločenstva pred preclením (odôvodnenie 111 sporného nariadenia).
V odôvodnení 229 sporného nariadenia bolo rozpätie ujmy pre celú krajinu stanovené vo výške 85 % tejto ceny.
Článkom 1 ods. 1 a 2 tohto nariadenia bolo uložené konečné antidumpingové clo na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele okrem nehrdzavejúcej ocele s pôvodom v Číne. Toto clo dosahuje pre „všetky ostatné spoločnosti“, než sú menovite uvedené spoločnosti, úroveň 85 %.
Dňa 28. júla 2011 prijal orgán na urovnávanie sporov Svetovej obchodnej organizácie (WTO) (ďalej len „OUS“) správu odvolacieho orgánu zriadeného pri tejto organizácii a správu osobitného panelu, ktoré boli zmenené a doplnené správou tohto odvolacieho orgánu vo veci „Európske spoločenstvá – konečné antidumpingové opatrenia týkajúce sa určitých spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele s pôvodom v Číne“ (WT/DS 397) (ďalej spoločne len „správy z roku 2011“). V uvedených správach sa konštatovalo, že prijatím sporného nariadenia sa Únia dopustila porušenia viacerých ustanovení práva WTO.
Vykonávacie nariadenia (EÚ) č. 924/2012, (EÚ) 2015/519 a (EÚ) 2016/278
Sporné nariadenie bolo zmenené vykonávacím nariadením Rady (EÚ) č. 924/2012 zo 4. októbra 2012 (
Ú. v. EÚ L 275, 2012, s. 1
) s cieľom opraviť aspekty prvého uvedeného nariadenia, ktoré OUS v správach z roku 2011 vyhlásil za nezlučiteľné, a zosúladiť ho s odporúčaniami a rozhodnutiami OUS.
Článok 1 vykonávacieho nariadenia č. 924/2012 nahradil sadzbu antidumpingového cla zavedenú sporným nariadením pre „všetky ostatné spoločnosti“ sadzbou vo výške 74,1 %.
Toto nariadenie nadobudlo v súlade so svojím článkom 2 účinnosť 11. októbra 2012.
Takto zmenené antidumpingové clo bolo zachované vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) 2015/519 z 26. marca 2015, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike rozšírené na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo ocele zasielaných z Malajzie bez ohľadu na to, či sú deklarované ako výrobky s pôvodom v Malajzii, alebo nie, na základe preskúmania pred uplynutím platnosti podľa článku 11 ods. 2 nariadenia č. 1225/2009 (
Ú. v. EÚ L 82, 2015, s. 78
).
Dňa 18. januára 2016 prijal OUS správu odvolacieho orgánu a správu osobitného panelu, ktoré boli zmenené a doplnené správou odvolacieho orgánu vo veci „Európske spoločenstvá – Konečné antidumpingové opatrenia týkajúce sa určitých spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele s pôvodom v Číne – Uplatnenie článku 21.5 Dohovoru o urovnávaní sporov zo strany Číny“ (WT/DS 397/RW) (ďalej spoločne len „správy z roku 2016“). V týchto správach sa konštatovalo, že vykonávacím nariadením č. 924/2012 Únia porušila určité ustanovenia práva WTO.
V nadväznosti na tieto správy Komisia prijala vykonávacie nariadenie (EÚ) 2016/278 z 26. februára 2016, ktorým sa zrušuje konečné antidumpingové clo uložené na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike, rozšírené na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo z ocele zasielaných z Malajzie bez ohľadu na to, či sú deklarované ako výrobky s pôvodom v Malajzii alebo nie (
Ú. v. EÚ L 52, 2016, s. 24
).
Článok 1 tohto vykonávacieho nariadenia sa týka zrušenia antidumpingového cla zavedeného sporným nariadením, zmeneného vykonávacím nariadením č. 924/2012 a zachovaného vykonávacím nariadením 2015/519.
V súlade s článkami 2 a 3 vykonávacieho nariadenia 2016/278 toto zrušenie nadobudlo účinnosť 28. februára 2016 a neposkytuje základ pre vrátenie ciel vybratých pred týmto dátumom.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
V roku 2011 podala Donex vyhlásenia na prepustenie do voľného obehu vzťahujúce sa na spojovacie materiály zo železa alebo ocele, ktoré táto spoločnosť doviezla na účet holandskej spoločnosti, ktorá ich kúpila od dvoch dodávateľov so sídlom v Thajsku. V týchto vyhláseniach Donex uviedla Thajsko ako krajinu pôvodu týchto spojovacích materiálov.
Na základe šetrenia Európskeho úradu pre boj proti podvodom (OLAF) sa však zistilo, že tento spojovací materiál má v skutočnosti pôvod v Číne, a preto podlieha antidumpingovému clu podľa sporného nariadenia.
V dôsledku toho boli spoločnosti Donex zaslané výzvy na zaplatenie antidumpingového cla zo 4. júna 2014. Toto clo bolo stanovené uplatnením sadzby 85 %, ktorá sa uplatňovala na „všetky ostatné spoločnosti“.
Donex napadla tieto výzvy na zaplatenie na Rechtbank Noord‑Holland (Okresný súd v severnom Holandsku, Holandsko) a následne v odvolacom konaní na Gerechtshof Amsterdam (Odvolací súd Amsterdam, Holandsko). Rozhodnutím z 22. decembra 2016 tento súd zamietol odvolanie, ktoré mu bolo predložené, pričom osobitne zamietol tvrdenia, ktorými Donex spochybnila platnosť sporného nariadenia.
Donex proti tomuto rozhodnutiu podala kasačný opravný prostriedok na Hoge Raad der Nederlanden (Najvyšší súd Holandska). Donex pred týmto súdom zopakovala svoje tvrdenia, ktorými spochybnila platnosť sporného nariadenia.
Tento súd zdôrazňuje, že závery vyvodené v spornom nariadení je potrebné vykladať tak s ohľadom na odôvodnenie tohto nariadenia, ako aj na odôvodnenie vykonávacieho nariadenia č. 924/2012.
V prvom rade sa uvedený súd pýta na platnosť sporného nariadenia vzhľadom na článok 2 ods. 11 základného nariadenia, pokiaľ ide o stanovenie dumpingového rozpätia. Podľa neho z odôvodnení 97 a 98 sporného nariadenia v spojení s odôvodnením 109 vykonávacieho nariadenia č. 924/2012 vyplýva, že z výpočtu dumpingového rozpätia bol vylúčený vývoz z Číny, pokiaľ ide o určité druhy dotknutého výrobku, v prípade ktorých neexistuje zodpovedajúci druh výrobku vyrábaného a predávaného výrobcom z analogickej krajiny. Takéto vylúčenie je však podľa neho nezlučiteľné s článkom 2 ods. 11 základného nariadenia, ako to vyplýva z rozsudku z 5. apríla 2017, Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener/Rada (
C‑376/15 P a C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
).
V tejto súvislosti sa vnútroštátny súd pýta, či je možné uplatniť riešenie vyvodené v tomto rozsudku na prejednávanú vec a či je protiprávnosť, ktorou je postihnuté sporné nariadenie, dostatočne závažná na to, aby odôvodňovala jeho vyhlásenie za neplatné.
V druhom rade sa tento súd pýta na platnosť sporného nariadenia vzhľadom na článok 2 ods. 10 základného nariadenia.
Po prvé uvedený súd poznamenáva, že Komisia pri prešetrovaní, ktoré viedlo k prijatiu vykonávacieho nariadenia č. 924/2012, odmietla vykonať požadované úpravy týkajúce sa dovozných prirážok, nepriamych daní zo surovín predávaných v referenčnej krajine, ako aj rozdielnych výrobných nákladov, takže možno predpokladať, že ani sporné nariadenie nezohľadnilo takéto žiadosti o úpravy. Keďže Súdny dvor sa k tejto otázke vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 5. apríla 2017, Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener/Rada (
C‑376/15 P a C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
), nevyjadril, podľa vnútroštátneho súdu je potrebné predložiť v tejto súvislosti prejudiciálnu otázku.
Po druhé sa vnútroštátny súd pýta, či je sporné nariadenie neplatné z dôvodu, že Komisia neposkytla čínskym vyvážajúcim výrobcom počas prešetrovania v dostatočnom čase potrebné informácie, najmä údaje indického výrobcu týkajúce sa stanovenia normálnej hodnoty, čím im zabránila argumentačne podložiť svoje žiadosti o úpravy.
Za predpokladu, že by Súdny dvor dospel k záveru, že sporné nariadenie porušuje článok 2 ods. 10 základného nariadenia, podľa vnútroštátneho súdu vzniká tiež otázka, či je toto porušenie dostatočne závažné na to, aby sa toto nariadenie muselo vyhlásiť za neplatné.
Za týchto podmienok Hoge Raad der Nederlanden (Najvyšší súd Holandska) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Je [sporné nariadenie] neplatné voči dovozcovi do Únie pre porušenie článku 2 ods. 11 [základného nariadenia], pretože pri výpočte dumpingového rozpätia pre dotknutý výrobok od nespolupracujúcich čínskych vyvážajúcich výrobcov z porovnania upraveného v tomto ustanovení [Rada Európskej únie] vylúčila vývozné transakcie týkajúce sa určitých druhov výrobku?
2.
Je [sporné] nariadenie] pre porušenie článku 2 ods. 10 [základného nariadenia] neplatné voči dovozcovi do Únie, pretože [Rada a Komisia] v rámci výpočtu dumpingového rozpätia pre dotknutý výrobok pri porovnávaní normálnej hodnoty výrobku indického výrobcu s vývoznými cenami podobného čínskeho výrobku neboli ochotné zohľadniť úpravy v súvislosti s dovoznými prirážkami a nepriamymi daňami v analogickej krajine (teda v Indii), ako aj v súvislosti s rozdielmi vo výrobe, resp. výrobnými nákladmi, alebo z dôvodu, že [Rada a Komisia] počas prešetrovania (včas) neposkytli spolupracujúcim čínskym vyvážajúcim výrobcom všetky údaje indického výrobcu týkajúce sa stanovenia normálnej hodnoty?“
O prejudiciálnych otázkach
Svojimi dvomi otázkami, ktoré je potrebné preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či je sporné nariadenie neplatné z troch dôvodov, z ktorých prvý je založený na porušení článku 2 ods. 11 základného nariadenia a druhý a tretí na porušení článku 2 ods. 10 tohto posledného uvedeného nariadenia.
Na úvod je po prvé potrebné uviesť, že otázky vnútroštátneho súdu týkajúce sa platnosti sporného nariadenia spočívajú čiastočne na výklade tohto nariadenia v spojení s vykonávacím nariadením č. 924/2012, ktoré Súdny dvor zrušil rozsudkom z 5. apríla 2017, Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener/Rada (
C‑376/15 P a C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
), v rozsahu, v akom sa týkalo žalobcov vo veci, v ktorej bol vydaný uvedený rozsudok.
V tejto súvislosti z chronológie okolností sporu vo veci samej, tak ako ju opísal vnútroštátny súd, vyplýva, že antidumpingové clo vo výške 85 %, ktoré bolo predmetom výzvy na zaplatenie, o ktorú ide vo veci samej, bolo stanovené na základe sporného nariadenia, ktoré je ako jediné
ratione temporis
uplatniteľné na tieto okolnosti.
Je však potrebné pripomenúť, že posúdenie platnosti aktu, ktoré prináleží vykonať Súdnemu dvoru v rámci prejudiciálneho konania, sa musí spravidla zakladať na situácii, ktorá existovala v čase prijatia tohto aktu (rozsudky zo 17. júla 1997, SAM Schiffahrt a Stapf,
C‑248/95 a C‑249/95
,
EU:C:1997:377
, bod
, ako aj z 1. októbra 2009, Gaz de France – Berliner Investissement,
C‑247/08
,
EU:C:2009:600
, bod
).
Z toho vyplýva, že tak prijatie vykonávacieho nariadenia č. 924/2012, ako aj jeho čiastočné zrušenie rozsudkom z 5. apríla 2017, Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener/Rada (
C‑376/15 P a C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
), nemôžu mať vplyv na platnosť sporného nariadenia, keďže tieto dve okolnosti nastali po prijatí tohto nariadenia.
Po druhé, keďže účastníci konania vo veci samej a iné dotknuté osoby uvedené v článku 23 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, ktoré predložili Súdnemu dvoru pripomienky, sa zaoberali otázkou vplyvu správ z rokov 2011 a 2016 na platnosť sporného nariadenia, je potrebné pripomenúť, že Súdny dvor rozhodol, že platnosť tohto nariadenia nemožno posudzovať vzhľadom na správy z roku 2011.
Len v dvoch výnimočných situáciách, ktoré vyplývajú z úmyslu normotvorcu Únie obmedziť svoju vlastnú právomoc voľnej úvahy pri uplatňovaní pravidiel WTO, pritom Súdny dvor pripustil, že súdu Únie prináleží v prípade potreby preskúmať zákonnosť aktu Únie vzhľadom na dohody WTO alebo rozhodnutie OUS, ktorým sa konštatuje nedodržanie týchto dohôd. V prvom rade ide o prípad, keď Únia zamýšľala splniť konkrétny záväzok, ktorý prevzala v rámci týchto dohôd, a po druhé o prípad, keď predmetný akt práva Únie výslovne odkazuje na konkrétne ustanovenia týchto dohôd (rozsudok z 18. októbra 2018, Rotho Blaas,
C‑207/17 P
,
EU:C:2018:840
, body
a
, ako aj citovaná judikatúra).
Je však potrebné uviesť, že sporné nariadenie výslovne neodkazuje na ustanovenia práva WTO, ani z neho nevyplýva, že prijatím tohto nariadenia mala Rada v úmysle splniť konkrétny záväzok, ktorý v tomto rámci prevzala. Okrem toho správy z roku 2011 pochádzajú z obdobia po prijatí tohto nariadenia, a preto nemôžu predstavovať jeho právny základ (rozsudok z 18. októbra 2018, Rotho Blaas,
C‑207/17
,
EU:C:2018:840
, bod
).
Z tých istých dôvodov nemožno platnosť sporného nariadenia posudzovať ani vzhľadom na správy z roku 2016.
Po uvedení týchto úvodných spresnení je postupne potrebné preskúmať tri dôvody neplatnosti uvádzané vnútroštátnym súdom.
V prvom rade sa tento súd pýta, či sporné nariadenie porušuje článok 2 ods. 11 základného nariadenia v rozsahu, v akom Rada na účely stanovenia dumpingového rozpätia pre nespolupracujúcich čínskych vyvážajúcich výrobcov vylúčila z porovnania podľa tohto ustanovenia vývozné transakcie týkajúce sa určitých druhov dotknutého výrobku.
Je potrebné pripomenúť, že článok 2 ods. 11 základného nariadenia stanovuje dve metódy porovnania normálnej hodnoty a vývoznej ceny na účely výpočtu dumpingového rozpätia. Podľa judikatúry Súdneho dvora sú Rada a Komisia (ďalej len „inštitúcie Únie“) bez ohľadu na zvolenú metódu porovnávania povinné na účely výpočtu zohľadniť všetky vývozné transakcie týkajúce sa výrobku dotknutého vyšetrovaním do Únie, ako je definovaný počas začatia vyšetrovania, a teda nemôžu vylúčiť vývozné transakcie do Únie týkajúce sa určitých druhov tohto výrobku (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. apríla 2017, Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener/Rada,
C‑376/15 P a C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
, body
,
,
a
).
V prejednávanej veci na rozdiel od predpokladu, na ktorom je založený prvý dôvod neplatnosti, zo žiadneho odôvodnenia sporného nariadenia ani zo žiadnej informácie v spise, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, nevyplýva, že inštitúcie Únie na účely prijatia tohto nariadenia a konkrétnejšie pri porovnaní normálnej hodnoty a vývoznej ceny na účely výpočtu dumpingového rozpätia vylúčili vývozné transakcie týkajúce sa určitých druhov posudzovaného výrobku.
Naopak, po prvé tak odôvodnenia 56 a 57, ako aj odôvodnenie 102 sporného nariadenia naznačujú, že inštitúcie Únie na účely porovnania normálnej hodnoty a vývoznej ceny skutočne zohľadnili všetky vývozné transakcie týkajúce sa dotknutého výrobku. Podľa odôvodnení 56 a 57 tohto nariadenia totiž prešetrovanie, ktoré viedlo k prijatiu tohto nariadenia, preukázalo, že v Indii sa vyrábajú a predávajú tak špeciálne, ako aj štandardné spojovacie materiály, pričom spojovacie materiály vyrábané a predávané čínskymi vyvážajúcimi výrobcami a spojovacie materiály vyrábané a predávané na domácom trhu v Indii majú rovnaké základné fyzikálne a technické vlastnosti a sú podobné. Pokiaľ ide o odôvodnenie 102 uvedeného nariadenia, konštatuje sa v ňom rozdiel medzi štandardnými a osobitnými typmi spojovacích materiálov.
Ani z odôvodnení 97 a 98 sporného nariadenia, ktoré vnútroštátny súd osobitne uvádza v odôvodnení svojho návrhu na začatie prejudiciálneho konania, nemožno vyvodiť nijaký iný záver. Tieto odôvodnenia sa totiž obmedzujú na to, že v odpovedi na tvrdenie uvedené v priebehu prešetrovania uvádzajú, že indický výrobca predával aj druhy spojovacích materiálov, ktoré boli porovnateľné s tými, ktoré vyvážali čínski vyvážajúci výrobcovia, pričom s cieľom zabezpečiť porovnateľnosť cien boli vykonané primerané úpravy normálnej hodnoty.
Hoci ako v tejto súvislosti uvádza vnútroštátny súd, inštitúcie Únie vykonali úpravy normálnej hodnoty na účely zabezpečenia porovnateľnosti cien, z tejto okolnosti nijako nevyplýva, že by pri porovnaní normálnej hodnoty a vývoznej ceny vylúčili transakcie týkajúce sa určitých druhov dotknutého výrobku. Porovnateľnosť cien sa totiž nezohľadňuje v rámci uplatnenia článku 2 ods. 11 základného nariadenia, ale v rámci uplatnenia jeho článku 2 ods. 10 (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. apríla 2017, Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener/Rada,
C‑376/15 P a C‑377/15 P
,
EU:C:2017:269
, bod
).
Po druhé je potrebné dodať, že v odpovedi na žiadosť Súdneho dvora Komisia predložila Súdnemu dvoru podrobnosti výpočtu dumpingového rozpätia pre nespolupracujúcich čínskych vyvážajúcich výrobcov spolu s vysvetleniami týkajúcimi sa tohto výpočtu. Z analýzy týchto skutočností vyplýva, že inštitúcie Únie na účely tohto výpočtu systematicky zohľadňovali všetky vývozné transakcie dotknutého výrobku.
Preto inštitúciám Únie nemožno vytýkať, že na účely výpočtu dumpingového rozpätia pre nespolupracujúcich čínskych vyvážajúcich výrobcov v spornom nariadení pri porovnaní podľa článku 2 ods. 11 základného nariadenia vylúčili transakcie súvisiace s určitými druhmi dotknutého výrobku.
V druhom rade sa vnútroštátny súd pýta, či sporné nariadenie porušuje článok 2 ods. 10 základného nariadenia z dôvodu, že pri porovnaní normálnej hodnoty výrobkov indického výrobcu a vývozných cien podobných čínskych výrobkov v rámci určenia rozsahu dumpingového rozpätia pre dotknuté výrobky inštitúcie Únie odmietli zohľadniť úpravy súvisiace s dovoznými prirážkami a nepriamymi daňami v Indii, ako aj s rozdielmi vo výrobe a výrobnými nákladmi.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že článok 2 ods. 10 základného nariadenia stanovuje, že ak nie je možné vykonať spravodlivé porovnanie normálnej hodnoty a vývoznej ceny, prihliadne sa vo forme úprav na rozdiely vo faktoroch, o ktorých sa tvrdí a preukáže, že ovplyvňujú ceny.
Okrem toho je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora, ak niektorý účastník konania podľa článku 2 ods. 10 základného nariadenia žiada o úpravy určené na to, aby sa mohla porovnať normálna hodnota s vývoznými cenami s cieľom určiť dumpingové rozpätie, musí preukázať, že jeho žiadosť je odôvodnená (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 7. mája 1987, Nachi Fujikoshi/Rada,
255/84
,
EU:C:1987:203
, bod
, ako aj zo 16. februára 2012, Rada a Komisia/Interpipe Niko Tube a Interpipe NTRP,
C‑191/09 P a C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, bod
).
V prejednávanej veci z odôvodnení 101 až 104 sporného nariadenia vyplýva, že inštitúcie Únie vykonali určité úpravy s cieľom vykonať spravodlivé porovnanie normálnej hodnoty a vývozných cien.
Naopak, nezdá sa, že by boli inštitúciám Únie predložené žiadosti o úpravy spojené s dovoznými prirážkami a nepriamymi daňami v Indii, ako aj s rozdielmi vo výrobe a výrobných nákladoch.
Túto poslednú okolnosť potvrdzuje analýza všetkých pripomienok, ktoré Komisia v priebehu prešetrovania dostala od dotknutých strán po zaslaní informačného dokumentu všetkým týmto účastníkom konania. Tieto pripomienky, ktoré Komisia predložila na žiadosť Súdneho dvora v prejednávanej veci, totiž neuvádzajú žiadnu žiadosť o také úpravy, aké sú uvedené v predchádzajúcom bode tohto rozsudku.
V dôsledku toho pri neexistencii akejkoľvek žiadosti o úpravy, ako sú úpravy uvedené v bode 62 tohto rozsudku, a pri neexistencii akejkoľvek skutočnosti, ktorá by preukazovala dôvodnosť takýchto úprav, nemožno inštitúciám Únie vytýkať, že v spornom nariadení takéto úpravy nevykonali. Za týchto podmienok vzhľadom na diskusie pred Súdnym dvorom nie je potrebné určiť, či, a prípadne za akých podmienok, sa dovozca, akým je Donex, môže pred vnútroštátnym súdom odvolávať na údajné opomenutie týchto inštitúcií vykonať tieto úpravy.
Po tretie sa vnútroštátny súd pýta, či sporné nariadenie porušuje článok 2 ods. 10 základného nariadenia z dôvodu, že inštitúcie Únie pri prešetrovaní, ktoré viedlo k jeho prijatiu, neposkytli vôbec alebo v dostatočnom čase čínskym spolupracujúcim vyvážajúcim výrobcom všetky údaje indického výrobcu týkajúce sa stanovenia normálnej hodnoty.
V tejto súvislosti z odôvodnenia návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že vnútroštátny súd sa domnieva, že inštitúcie Únie tým, že neoznámili tieto údaje čínskym vyvážajúcim výrobcom prinajmenšom v dostatočnom čase, im zabránili dôkladne argumentačne podložiť svoje žiadosti o úpravy. Donex rovnako vo svojich písomných pripomienkach predložených Súdnemu dvoru tvrdí, že toto oneskorené oznámenie zabránilo týmto vyvážajúcim výrobcom v primeranom výkone ich práva žiadať o úpravy a argumentačne podložiť svoje žiadosti na tento účel.
Bez toho, aby bola dotknutá otázka, či článok 2 ods. 10 základného nariadenia ukladá inštitúciám Únie povinnosť poskytnúť dotknutým osobám informácie týkajúce sa stanovenia normálnej hodnoty na základe cien výrobcu z analogickej krajiny, zdá sa, ako správne poznamenávajú inštitúcie Únie a ako uviedol generálny advokát v bode 64 svojich návrhov, že tretí dôvod neplatnosti v podstate smeruje k vytknutiu týmto inštitúciám, že porušili právo na obranu tých čínskych vyvážajúcich výrobcov, ktorí počas vyšetrovania vedúceho k prijatiu sporného nariadenia uplatnili svoje procesné práva.
Z judikatúry Súdneho dvora pritom vyplýva, že spoločnosť, ktorá sa nezúčastnila antidumpingového prešetrovania a nie je ani prepojená so žiadnym vyvážajúcim výrobcom z krajiny, ktorá je predmetom prešetrovania, sa nemôže sama dovolávať práva na obranu v konaní, ktorého sa sama nezúčastnila (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. septembra 2015, Fliesen‑Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, bod
).
Ako v podstate uviedol generálny advokát v bode 60 svojich návrhov, to isté musí platiť
a fortiori
, ak sa takáto spoločnosť chce dovolávať porušenia práva na obranu vyvážajúcich výrobcov z krajiny, ktorá je predmetom prešetrovania, s ktorými nie je nijako prepojená.
Ako totiž uviedol generálny advokát v bode 57 svojich návrhov, základné nariadenie v systéme antidumpingového konania priznáva niektorým zúčastneným stranám procesné práva a záruky, ktorých uplatnenie však závisí od aktívnej účasti dotknutých strán na samotnom konaní, ktorá sa musí prejaviť prinajmenšom predložením písomnej žiadosti v stanovenej lehote.
V prejednávanej veci zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, jednak vyplýva, že Donex ani jej dodávatelia sa nezúčastnili na prešetrovaní, ktoré viedlo k prijatiu sporného nariadenia, a jednak, že Donex zrejme nie je prepojená s čínskymi vyvážajúcimi výrobcami, ktorí sa na ňom zúčastnili. Preto, ako uviedol generálny advokát v bode 65 svojich návrhov, táto spoločnosť sa nemôže dovolávať prípadného porušenia ich práva na obranu.
Tento záver nemôže spochybniť ani okolnosť, že tretí dôvod neplatnosti je z formálneho hľadiska založený na porušení článku 2 ods. 10 základného nariadenia z dôvodu pochybenia týkajúceho sa spravodlivého porovnania normálnej hodnoty a vývoznej ceny. Prípadné pochybenie, ktorým by mohlo byť poznačené toto porovnanie, by totiž bolo len možným dôsledkom údajného opomenutia oznámiť čínskym vyvážajúcim výrobcom niektoré skutočnosti, a to prinajmenšom v primeranom čase. Ako však už bolo uvedené v bode 67 tohto rozsudku, toto opomenutie by v prípade, že by bolo preukázané, predstavovalo porušenie ich práva na obranu.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy je na prejudiciálne otázky potrebné odpovedať tak, že ich preskúmaním sa nezistili žiadne skutočnosti, ktoré by mohli mať vplyv na platnosť sporného nariadenia.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

Preskúmaním prejudiciálnych otázok sa nezistili žiadne skutočnosti, ktoré by mohli mať vplyv na platnosť nariadenia Rady (ES) č. 91/2009 z 26. januára 2009, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých spojovacích materiálov zo železa alebo ocele s pôvodom v Čínskej ľudovej republike.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: holandčina.