CELEX: 62020TJ0128
Eiropas Savienības preču zīme
Iebildumu process
Eiropas Savienības vārdiskas preču zīmes “COLLIBRA” un grafiskas preču zīmes “collibra” reģistrācijas pieteikumi
Agrāka valsts vārdiska preču zīme “Kolibri”
Relatīvs atteikuma pamats
Sajaukšanas iespēja
Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts
Tiesības tikt uzklausītam
Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkta otrais teikums

)
I.

Tiesvedības priekšvēsture
2017. gada 1. jūnijā
Collibra
, prasītāja, iesniedza Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (
EUIPO
) divus Eiropas Savienības preču zīmju reģistrācijas pieteikumus saskaņā ar grozīto Padomes Regulu (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Eiropas Savienības preču zīmi (
OV 2009, L 78, 1. lpp.
) (aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (
OV 2017, L 154, 1. lpp.
)).
Reģistrācijai tika pieteiktas šādas preču zīmes:
–
lietā T‑128/20: vārdisks apzīmējums “COLLIBRA”;
–
lietā T‑129/20: šāds zemāk attēlots grafisks apzīmējums:
Preces un pakalpojumi, attiecībā uz kuriem tika pieteikta reģistrācija, lietā T‑128/20 ietilpst 9. un 42. klasē, un lietā T‑129/20 9. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un attiecībā uz katru no klasēm atbilst šādam aprakstam:
–
9. klase: “Datu pārvaldības programmatūra iekšējo datu organizēšanai un pārvaldībai”;
–
42. klase: “Datortehnikas un programmatūras projektēšana un izstrāde; konsultācijas programmatūras jomā; datorprogrammu instalēšana un uzturēšana; zinātniskie un tehnoloģiskie un izpētes pakalpojumi un ar tiem saistītie dizaina pakalpojumi, datortehnikas un programmatūras projektēšana un izstrāde; rūpnieciskās analīzes un izpētes pakalpojumi programmatūras jomā; visi iepriekšminētie pakalpojumi saistībā ar datu pārvaldības un katalogu programmatūru iekšējo datu organizēšanas un pārvaldības nolūkos”.
[..]
2017. gada 31. augustā
Hans Dietrich
, persona, kas iestājusies lietā, pamatojoties uz Regulas Nr. 207/2009 41. pantu (tagad Regulas 2017/1001 46. pants), iesniedza divus iebildumus pret pieteikto preču zīmju reģistrāciju attiecībā uz iepriekš šī sprieduma 3. punktā norādītajām precēm un pakalpojumiem.
Abi iebildumi tostarp bija balstīti uz agrāku Vācijas vārdisku preču zīmi “Kolibri”, kuras reģistrācijas pieteikums iesniegts 1999. gada 1. jūlijā un kura 1999. gada 17. oktobrī reģistrēta ar numuru 39938675 attiecībā uz precēm un pakalpojumiem, kas Nicas nolīguma izpratnē ietilpst 9., 16., 36., 38., 41. un 42. klasē un atbilst šādām precēm un pakalpojumiem:
–
9. klase: “Datu un teksta apstrādes programmas, kas ierakstītas datu nesējos (programmatūra); datu un teksta apstrādes programmas attiecībā uz nekustamā īpašuma informācijas sistēmām, ģeogrāfiskās informācijas sistēmām (ĢIS), nekustamā īpašuma pārvaldīšanu, ēku, iekārtu un ar tām saistīto pakalpojumu pārvaldīšanu, dzīvojamo ēku un/vai nekustamā īpašuma pārvaldīšanu, autostāvvietu un pazemes autostāvvietu, tostarp stāvlaukumu nodrošināšanu; datu un tekstu apstrādes programmas valsts vai pašvaldību iestādēm, datu un tekstu apstrādes programmas valsts vai pašvaldību iestādēm attiecībā uz nekustamā īpašuma informācijas sistēmām, būvniecības un attīstības nodokļiem, nekustamā īpašuma pārvaldīšanu, būvatļaujas pieprasījuma procedūru, pilsētas plānošanu, būvatļaujas procedūru, arhīvu datiem par ūdens kanāliem un ūdensvadiem, valsts kases grāmatvedību, dzīvesvietas reģistrāciju, civilstāvokļa aktu reģistrācijas biroju, kapsētu administrāciju, vēlēšanu organizāciju, sagatavošanu un vadīšanu, stāvvietu un pazemes stāvvietu, tostarp stāvlaukumu nodrošināšanu”;
–
42. klase: “Datu un teksta apstrādes programmu noma; datu un tekstu apstrādei valsts un pašvaldību iestādēs paredzēto tālruņa atbalsta dienestu un atbalsta centru ierīkošana un nodrošināšana; pašvaldības informācijas sistēmu ierīkošana un nodrošināšana”.
[..]
Apelācijas padome apstiprināja Iebildumu nodaļas konstatējumu, saskaņā ar kuru konkrētajai sabiedrības daļai, ko veido publisko tiesību subjektu uzņēmumos un organizācijās strādājošie profesionāļi, neraugoties uz tās augsto uzmanības līmeni, pastāvēja sajaukšanas iespēja Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē attiecībā uz konfliktējošajām preču zīmēm.
II.

Tiesvedība un lietas dalībnieku prasījumi
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
atcelt apstrīdētos lēmumus;
–
piespriest
EUIPO
un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
EUIPO
un personas, kas iestājusies lietā, prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
noraidīt prasības;
–
piespriest prasītājai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
III.

Juridiskais pamatojums
[
..
]
Savas prasības pamatojumam prasītāja izvirza divus pamatus, no kuriem pirmais attiecas uz Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu un otrais – uz Regulas 2017/1001 94. panta 1. punktā paredzēto tiesību uz aizstāvību pārkāpumu.
[..]
B.

Par pirmo pamatu – Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpumu
[
..
]
1.

Par apzīmējumu salīdzinājumu
[
..
]
c)

Par konceptuālo aspektu
Konceptuālajā aspektā prasītāja norāda uz Apelācijas padomes kļūdu, ciktāl tā ir uzskatījusi, ka konfliktējošajām preču zīmēm ir augsta līdzības pakāpe, un apgalvo, ka – gluži pretēji – tās ir atšķirīgas.
[..]
Izskatāmajā lietā, pirmkārt, Apelācijas padome uzskatīja, ka agrākā preču zīme vācu valodā var veidot norādi uz kolibri, un tas nav apstrīdēts.
Otrkārt, Apelācijas padome turpinājumā norādīja, ka, ņemot vērā vārda “collibra” izrunu, kas ir tuva vārda “kolibri” izrunai, nevar izslēgt, ka nozīmīga Vācijas sabiedrības daļa reģistrācijai pieteiktajās preču zīmēs uztvers netiešu atsauci uz kolibri jēdzienu. Līdz ar to tā secināja, ka konfliktējošās preču zīmes konceptuāli var uzskatīt par lielā mērā līdzīgām no nozīmīgas konkrētās sabiedrības daļas Vācijā skatpunkta.
Šāda argumentācija šķiet pareiza, ņemot vērā judikatūru, saskaņā ar kuru, pat ja vidusmēra patērētājs parasti uztver preču zīmi kā vienu veselumu un neanalizē tās dažādās sastāvdaļas, tomēr, uztverot vārdisko apzīmējumu, tas identificēs tos vārdiskos elementus, kuri tam saistīsies ar noteiktu nozīmi vai atgādinās tam zināmus vārdus (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2004. gada 6. oktobris, Vitakraft‑Werke Wührmann/ITSB – Krafft (VITAKRAFT),
T‑356/02
,
EU:T:2004:292
,
51.
punkts; 2007. gada 13. februāris, RESPICUR,
T‑256/04
,
EU:T:2007:46
,
57.
punkts, un 2012. gada 19. septembris, TeamBank/ITSB – Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit),
T‑220/11
, nav publicēts,
EU:T:2012:444
,
38.
punkts). Faktam, ka kolibri jēdzienam nav saiknes ar precēm un pakalpojumiem, kas aptverti ar reģistrācijai pieteiktajām preču zīmēm, nav nozīmes, ņemot vērā faktu, ka šīs pēdējās minētās ir līdzīgas vācu vārdam “kolibri”, ko zina ievērojama Vācijas sabiedrības daļa.
Šo slēdzienu nevar atspēkot ne ar vienu citu prasītājas argumentu.
Attiecībā uz norādīto judikatūru, saskaņā ar kuru nevar būt konceptuāla līdzība starp preču zīmi, kas nenorāda uz kādu acīmredzamu nozīmi nevienā no Savienības oficiālajām valodām, un citu preču zīmi, kuras vārdiskajam elementam parasti piemīt patiesa nozīme no Savienības sabiedrības skatpunkta (skat. spriedumus, 2008. gada 16. janvāris,
Inter‑Ikea
/ITSB –
Waibel
(“idea”),
T‑112/06
, nav publicēts,
EU:T:2008:10
,
70.
punkts un tajā minētā judikatūra, un 2016. gada 21. janvāris,
Laboratorios Ern
/ITSB –
michelle menard
(“Lenah.C”),
T‑802/14
, nav publicēts,
EU:T:2016:25
,
45.
punkts un tajā minētā judikatūra), ir pietiekami norādīt, ka tā nav piemērojama šajā lietā, ciktāl Apelācijas padome pamatoti ir uzskatījusi, ka reģistrācijai pieteiktās preču zīmes tāpat kā agrākā preču zīme norāda uz kolibri jēdzienu.
[..]
Tātad ir jāsecina, ka Apelācijas padome nav pieļāvusi tiesību kļūdu, konstatēdama konfliktējošo apzīmējumu augstu konceptuālas līdzības pakāpi.
2.

Par preču un pakalpojumu līdzību
a)

Par 9. klasē ietilpstošajām precēm
Attiecībā uz konfliktējošo programmatūru salīdzinājumu prasītāja kritizē Apelācijas padomes secinājumu, ka programmatūrai, saistībā ar kuru ir tikusi izmantota agrākā preču zīme, ir vidējas līdzības pakāpe ar programmatūru, ko aptver reģistrācijai pieteiktās preču zīmes.
Šajā lietā ir jāatgādina, ka salīdzināmās programmatūras ir:
–
ar reģistrācijai pieteiktajām preču zīmēm aptvertās “datu pārvaldības programmatūra iekšējo datu organizēšanai un pārvaldībai” un
–
“datu un teksta apstrādes programmas attiecībā uz nekustamā īpašuma informācijas sistēmām, ģeogrāfiskās informācijas sistēmām (ĢIS), nekustamā īpašuma pārvaldīšanu, ēku, iekārtu un ar tām saistīto pakalpojumu pārvaldīšanu, māju un/vai nekustamā īpašuma pārvaldīšanu, autostāvvietu un pazemes autostāvvietu, tostarp stāvlaukumu nodrošināšanu; datu un tekstu apstrādes programmas valsts vai pašvaldību iestādēm, datu un tekstu apstrādes programmas valsts vai pašvaldību iestādēm attiecībā uz nekustamo īpašumu informācijas sistēmām, būvniecības un attīstības nodokļiem, nekustamā īpašuma pārvaldīšanu, būvatļaujas pieprasījuma procedūru, pilsētas teritorijas attīstību, būvatļaujas procedūru, arhīvu datiem par ūdens kanāliem un caurulēm, valsts kases grāmatvedību”, attiecībā uz kurām ir izmantota agrākā preču zīme.
[..]
1)

Par programmatūru būtību
Prasītāja pārmet Apelācijas padomei, ka tā, pārkāpdama
EUIPO
Preču zīmju un dizainparaugu pamatnostādnes, esot automātiski izdarījusi secinājumu par līdzību, pamatojoties vienīgi uz to, ka visas preces bija saistītas ar programmatūru.
Tomēr no Apelācijas padomes argumentācijas izriet, ka tā nav aprobežojusies ar preču būtību, ciktāl tā apstrīdēto lēmumu 41. punktā ir apgalvojusi, ka konfliktējošo preču konkrētā sabiedrības daļa var sakrist ar programmatūru būtību un izmantošanas mērķi, tāpat kā konfliktējošo programatūru projektēšanas un izstrādes uzņēmumi. Tāpēc šis arguments ir jānoraida.
2)

Par programmatūru izmantošanas mērķi
Prasītāja apgalvo, ka konfliktējošo programmatūru izmantošanas mērķis ir ļoti atšķirīgs, kā to esot apstiprinājusi arī pati Iebildumu nodaļa. Ar reģistrācijai pieteiktajām preču zīmēm aptvertā programmatūra esot domāta tādu iekšējo datu pārvaldības nodrošināšanai, kuru pamatmērķis ir ļaut personām organizācijas ietvaros meklēt, atrast un pārbaudīt iekšējo datu ticamību, garantējot tiesiskā regulējuma atbilstību. Lai gan saskaņā ar agrākās preču zīmes izmantošanas pierādījumiem tās programmatūra var ļaut iepazīties ar datiem, kas, pēc prasītājas domām, esot parasta iezīme vairumam programmatūru, to izmantošanas mērķis esot automatizēt un palīdzēt veikt ar nekustamajiem īpašumiem saistītas darbības, tostarp dokumentu sagatavošanu nekustamo īpašumu jomā un būvatļauju un iekārtu pārvaldību.
[..]
Galvenokārt – ir jāpārbauda to argumentu pamatotība, kuri attiecas uz programmatūru izmantošanas mērķa salīdzinājumu.
Pirmkārt, ir jānoraida prasītājas apgalvojums, ka agrākās preču zīmes aptvertā programmatūra kalpo vienīgi dokumentu sagatavošanai un uzdevumu automatizācijai, jo no izmantošanas pierādījuma analīzes, kas turklāt nav apstrīdēta, izriet, ka minētā programmatūra ir domāta ne tikai “teksta apstrādei”, bet arī “datu apstrādei”, kas var ietvert plašāku klāstu nekā vienkārša dokumentu sagatavošana vai uzdevumu automatizācija.
Otrkārt, apstrīdēto lēmumu 40. punktā Apelācijas padome apstiprināja, ka “nepieciešamība īstenot ar datiem saistītu politiku, saglabāt datu integritāti un uzticamību, kā arī nodrošināt tiesību normu ievērošanu” vienlīdz attiecas gan uz tādiem darījumiem ar nekustamajiem īpašumiem kā iegāde, pārdošana, apbūves tiesības un koncesiju līgumi, gan uz tādu nekustamo īpašumu apsaimniekošanu kā īpašumu īre un noma, kā arī nekustamo īpašumu un iekārtu pārvaldība. Tā uzskatīja, ka publisko tiesību subjektiem tāpat kā jebkurai privāttiesību organizācijai ir jāīsteno “ar datiem saistīta politika, jāsaglabā datu integritāte un jānodrošina tiesību normu ievērošana” attiecībā uz būvatļauju pieteikumiem, kā arī iekārtu apsaimniekošanu un pārvaldību.
Minētajā apstrīdēto lēmumu 40. punktā Apelācijas padome – pretēji tam, ko apgalvo
EUIPO
, – nav veikusi konfliktējošo programmatūru salīdzinājumu, ne arī paskaidrojusi, kādā ziņā ar agrāko preču zīmi aptvertā programmatūra atbilst tādiem pašiem mērķiem kā datu pārvaldības programmatūra. Savukārt Apelācijas padome tajā ir netieši definējusi datu pārvaldību kā “ar datiem saistītu politiku, datu integritātes un ticamības nodrošināšanu, [kā arī] tiesību normu ievērošanu”, un šo definīciju lietas dalībnieki neapstrīd.
Treškārt, ir jānorāda, ka Apelācijas padomes veiktais konfliktējošo programmatūru izmantošanas mērķu salīdzinājums ir veikts apstrīdēto lēmumu 39. punktā, kas ir formulēts šādi:
“Iekšējo datu, kas aprakstīti reģistrācijai pieteikto preču zīmju specifikācijā, organizēšana un pārvaldība ir raksturīga arī [personas, kas iestājusies lietā,] programmām. Piemēram, [personas, kas iestājusies lietā] (OP 17) būvatļaujas pieprasījumu programma ļauj organizācijai izveidot šo elementu pamatdatu – datņu aprites, specializēto pakalpojumu, individuālo uzdevumu, uzdevumu sadales – personalizēto karti.”
Tātad tikai apstrīdēto lēmumu 39. punktā Apelācijas padome būtībā ir uzskatījusi, ka “datu apstrāde” un “teksta apstrāde”, ko veica agrākās preču zīmes aptvertā programmatūra, ietver tādas pašas “iekšējo datu organizēšanas un pārvaldības” iezīmes kā “datu pārvaldības programmatūra iekšējo datu organizēšanai un pārvaldībai”, kas aptverta ar reģistrācijai pieteiktajām preču zīmēm. Tieši šajā ziņā un vienīgi apstrīdēto lēmumu 39. punktā Apelācijas padome ir konstatējusi programmatūru pārklāšanos, pamatojoties uz konfliktējošo programmatūru kopīgo iezīmju esamību, proti, ka tās visas ļauj organizēt un pārvaldīt iekšējos datus. Šajā ziņā ir jānorāda, ka persona, kas iestājusies lietā, kļūdaini apgalvo, ka prasītāja ir pieļāvusi programmatūru salīdzinājuma pārklāšanos administratīvā procesa laikā. Patiesībā apsvērumi, uz kuriem atsaucas persona, kas iestājusies lietā, un kuri esot pieļāvuši šādu pārklāšanos, izriet no tās pašas procesuālajiem rakstiem, nevis no prasītājas procesuālajiem rakstiem.
Jāapstiprina, ka ar agrāko preču zīmi aptvertajai “datu apstrādei” nekustamo īpašumu jomā ir jāpiemīt iekšējo datu organizēšanas un pārvaldības iezīmēm, kas ir raksturīgas arī reģistrācijai pieteikto preču zīmju programmatūrai. Šajā ziņā
EUIPO
un persona, kas iestājusies lietā, pamatoti uzsver, ka agrākās preču zīmes aptvertā programmatūra “iekārtu pārvaldībai” vai “dzīvojamo ēku un/vai nekustamā īpašuma apsaimniekošanai” rada ievērojamu datu apjomu un ietver noteiktas šo datu organizēšanas un pārvaldības funkcionalitātes, kuras tām ir kopīgas ar tā saukto datu pārvaldības programmatūru.
Minēto programmatūru izmantošanas mērķu pārklāšanās esamība ir iemesls, kādēļ Apelācijas padome ir konstatējusi tikai vidēju, nevis augstu izmantošanas mērķa līdzības pakāpi.
Turklāt ir jānoraida prasītājas arguments, saskaņā ar kuru Iebildumu nodaļa ir apgalvojusi, ka programmatūru izmantošanas mērķis ir ļoti atšķirīgs. Proti, pēdējā minētā norādīja, ka, lai gan to specifiskie izmantošanas mērķi nav vieni un tie paši (
their specific purpose of use is not the same
), tās visas parasti tiek izmantotas datu apstrādei (
data processing
), turklāt to izmantošanas metode (
ar datora starpniecību
) ir vienāda. Tātad no šiem lēmumiem izriet arī programmatūru adresātu pārklāšanās, jo tās visas ļauj veikt datu apstrādi.
[..]
b)

Par 42. klasē ietilpstošajiem pakalpojumiem
Prasītāja norāda, ka Apelācijas padome, nenorādot pamatojumu, vienīgi apgalvo, ka ar reģistrācijai pieteikto vārdisko preču zīmi aptvertos pakalpojumus varētu piedāvāt vieni un tie paši uzņēmumi, kas izstrādā tādas programmatūras veidus, attiecībā uz kuru tiek izmantota agrākā preču zīme. Turklāt šis apstāklis, kas turklāt ir apstrīdēts, neesot pietiekams, lai izsecinātu līdzību starp minētajiem pakalpojumiem un precēm. Patiesībā šie pakalpojumi atšķiras no programmatūras, kuru aptver agrākā preču zīme, vai vismaz to līdzība ir ļoti niecīga.
EUIPO
un persona, kas iestājusies lietā, apstrīd šo argumentāciju.
[..]
Otrkārt, Apelācijas padome nav pieļāvusi kļūdu, norādot, ka ar agrāko preču zīmi aptverto nekustamo īpašumu un iekārtu pārvaldības programmatūru un datu pārvaldības programmatūru, kas aptverta ar reģistrācijai pieteikto vārdisko preču zīmi, var izveidot un attīstīt vieni un tie paši uzņēmumi. Ir jākonstatē, ka informātikas jomā programmatūras ražotāji bieži sniedz arī ar programmatūru saistītus pakalpojumus. Turklāt, kā norāda
EUIPO
, izskatāmajā lietā konfliktējošo preču un pakalpojumu ražotāji un galapatērētāji sakrīt. Tā kā prasītājas argumenti šajā ziņā jau ir noraidīti, Apelācijas padome pamatoti varēja secināt, ka ar reģistrācijai pieteikto vārdisko preču zīmi aptvertie pakalpojumi, kas attiecas uz visām datu pārvaldības un iekšējo datu organizēšanas un pārvaldības kataloga programmatūrām, ir līdzīgi agrākās preču zīmes aptvertajai programmatūrai. Turklāt – pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, – šī argumentācija ir pietiekama, lai konstatētu līdzību.
3.

Par sajaukšanas iespēju
[
..
]
No iepriekš minētā izriet, ka pirmais pamats ir jānoraida kopumā.
[..]

Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (trešā palāta)
nospriež:

1)
Lietas T‑128/20 un T‑129/20 apvienot sprieduma taisīšanai.

2)
Prasības noraidīt.

3)
Collibra
atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

Collins
Csehi
De Baere
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2021. gada 22. septembrī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.
(
)	Ietverti tikai tie šī sprieduma punkti, kuru publicēšanu Vispārējā tiesa uzskata par lietderīgu.