CELEX: 62021CJ0436
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Aviotransports
Regula (EK) Nr. 261/2004
3. panta 1. punkta a) apakšpunkts
Piemērošanas joma
2. panta f)
h) punkts
Jēdziens “biļete”
Jēdziens “rezervācija”
Jēdziens “savienotie lidojumi”
Rezervēšana ar ceļojumu aģentūras starpniecību
7. pants
Kompensācija lidmašīnas pasažierim lidojuma ilgas kavēšanās gadījumā
Aviopārvadājums, kas sastāv no vairākiem lidojumiem, kurus veic dažādi apkalpojošie gaisa pārvadātāji
Savienotais lidojums ar izlidošanu no lidostas dalībvalsts teritorijā, pārsēšanos Šveicē un galamērķi trešā valstī

Šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (
OV 2004, L 46, 1. lpp.
), 2., 3. un 7. pantu, kā arī 2. pantu un pielikumu Nolīgumā starp Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par gaisa transportu, kas parakstīts 1999. gada 21. jūnijā Luksemburgā un Eiropas Kopienas vārdā apstiprināts ar Padomes un attiecībā uz nolīgumu par zinātnisku un tehnoloģisku sadarbību arī Komisijas lēmumu (2002. gada 4. aprīlis) par septiņu nolīgumu noslēgšanu ar Šveices Konfederāciju (2002/309/EK, Euratom) (
OV 2002, L 114, 73. lpp.
), kas grozīts ar Eiropas Savienības/Šveices Apvienotās gaisa transporta komitejas, kas izveidota saskaņā ar šo nolīgumu, Lēmumu Nr. 1/2017 (2017. gada 29. novembris) (
OV 2017, L 348, 46. lpp.
) (turpmāk tekstā – “EK un Šveices nolīgums”).
Šis lūgums iesniegts saistībā ar tiesvedību starp sabiedrību
flightright GmbH
, kas sniedz juridisko palīdzību aviopasažieriem, un gaisa pārvadātāju
American Airlines Inc
. par kompensāciju uz Regulas Nr. 261/2004 pamata sakarā ar lidmašīnas ierašanos galamērķī ar ilgu kavējumu.
Atbilstošās tiesību normas
Regulas Nr. 261/2004 1. apsvērumā ir teikts:
“Kopienas rīcībai gaisa satiksmes nozarē cita starpā ir jābūt vērstai uz to, lai nodrošinātu augsta līmeņa pasažieru aizsardzību. Turklāt ir jāņem vērā vispārējās patērētāju aizsardzības prasības.”
Šīs regulas 2. pantā “Definīcijas” ir noteikts:
“Šajā regulā:
[..]
b)
“apkalpojošais gaisa pārvadātājs” ir gaisa pārvadātājs, kas veic vai plāno veikt lidojumu saskaņā ar līgumu ar pasažieri vai citas tādas juridiskas vai fiziskas personas vārdā, kurai ir līgums ar šo pasažieri;
[..]
d)
“ceļojuma rīkotājs” ir organizators Padomes 1990. gada 13. jūnija Direktīvas 90/314/EEK par kompleksiem ceļojumiem, kompleksām brīvdienām un kompleksām ekskursijām [(
OV 1990, L 158, 59. lpp.
)] 2. panta 2. punkta nozīmē, izņemot gaisa pārvadātāju;
[..]
f)
“biļete” ir derīgs dokuments, kas dod tiesības saņemt pārvadājuma pakalpojumu, vai līdzīgs neizdrukāts dokuments, tostarp elektroniskā formā, un ko izdevis vai apstiprinājis gaisa pārvadātājs vai tā pilnvarots aģents;
g)
“rezervācija” ir fakts, ka pasažierim ir biļete vai cits pierādījums, kas liecina par to, ka gaisa pārvadātājs vai ceļojuma rīkotājs rezervāciju ir pieņēmis un reģistrējis;
h)
“galamērķis” ir galamērķis, kas norādīts uz biļetes, kuru uzrāda pie reģistrācijas letes, vai, tieši savienoto reisu gadījumā, pēdējā reisa galamērķis; [..]
[..].”
Minētās regulas 3. panta “Darbības joma” 1. punktā ir paredzēts:
“Šo regulu piemēro:
a)
pasažieriem, kas izlido no lidostas kādas dalībvalsts teritorijā, uz kuru attiecas Līgums;
[..].”
Šīs pašas regulas 7. panta “Tiesības saņemt kompensāciju” 1. punktā ir noteikts:
“Ja ir izdarīta atsauce uz šo pantu, pasažieri saņem kompensāciju šādā apmērā:
a)
EUR 250 par visiem lidojumiem 1500 kilometru vai mazākā attālumā;
b)
EUR 400 par visiem lidojumiem Kopienas iekšienē vairāk nekā 1500 kilometru attālumā un par visiem citiem lidojumiem 1500 līdz 3500 kilometru attālumā;
c)
EUR 600 par visiem lidojumiem, uz ko neattiecas a) vai b) apakšpunkts.
[..]”
Saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 13. pantu “Tiesības uz atlīdzinājumu”:
“Ja apkalpojošais gaisa pārvadātājs izmaksā kompensāciju vai pilda citas saistības, kas izriet no šīs regulas, šīs regulas noteikumus nevar interpretēt kā tādus, kas ierobežo pārvadātāja tiesības prasīt kompensāciju no kādas personas, tostarp trešām pusēm, saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktiem. Šī regula nekādā ziņā neierobežo apkalpojošā gaisa pārvadātāja tiesības prasīt atlīdzinājumu no ceļojuma rīkotāja vai citas personas, ar kuru minētajam pārvadātājam ir līgums. [..]”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Kāda pasažiere ar ceļojumu aģentūru noslēdza starpniecības līgumu un uz tā pamata iegādājās vienotu elektronisko biļeti ceļojumam 2018. gada 25. jūlijā no Štutgartes (Vācijā) uz Kanzassitiju (ASV), kas sastāvēja, pirmkārt, no lidojuma no Štutgartes uz Cīrihi (Šveice), ko veica
Swiss International Air Lines AG
, un, otrkārt, no diviem lidojumiem – attiecīgi no Cīrihes uz Filadelfiju (ASV) un no Filadelfijas uz Kanzassitiju –, kurus veica
American Airlines
. Šīs elektroniskās biļetes numurs bija ierakstīts šiem lidojumiem izsniegtajās iekāpšanas kartēs. Turklāt no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem izriet, ka minētajā biļetē kā pakalpojumu sniedzēja bija norādīta
American Airlines
, un tā ietvēra vienotās rezervācijas numuru (“
Filekey
”), kas attiecās uz visu ceļojumu kopumā. Ceļojumu aģentūra izrakstīja rēķinu, kurā norādīta viena “patērētāja cena” visam ceļojumam kopumā, kā arī par atpakaļceļu no Kanzassitijas līdz Štutgartei ar pārsēšanos Čikāgā (ASV) un Londonā (Apvienotā Karaliste).
Lidojumi attiecīgi no Štutgartes uz Cīrihi un no Cīrihes uz Filadelfiju noritēja pēc plāna, turpretī lidojums no Filadelfijas uz Kanzassitiju galamērķi sasniedza ar vairāk nekā četru stundu nokavējumu.
Sabiedrība
flightright
, kurai tika cedētas no šā nokavējuma izrietošās tiesības, pamatojoties uz Regulu Nr. 261/2004 7. panta 1. punkta c) apakšpunktu, Vācijas tiesās cēla prasību, ar ko lūdza piespriest
American Airlines
samaksāt kompensāciju 600 EUR apmērā.
Pirmās instances tiesā celtā prasība tika noraidīta; apelācijas instancē
Landgericht Stuttgart
(Štutgartes apgabaltiesa, Vācija) pirmās instances tiesas spriedumu atstāja negrozītu, jo uzskatīja, ka
American Airlines
nav apkalpojošais gaisa pārvadātājs, kas veicis lidojumu ar izlidošanu no lidostas dalībvalsts teritorijā, tāpēc Regula Nr. 261/2004 attiecībā uz to neesot piemērojama un nekāda kompensācija uz šīs regulas pamata neesot jāmaksā. Minētā tiesa norādīja, ka nekas neliecina, ka atbildētāja pamatlietā būtu apņēmusies veikt attiecīgās pasažieres pārvadājumu no Štutgartes uz Kanzassitiju, un tā arī neesot uzņēmusies segt šā pārvadājuma izmaksas, izpildot kādu koda koplietošanas līgumu.
Pēc tam
flightright
ar kasācijas sūdzību vērsās iesniedzējtiesā
Bundesgerichtshof
(Federālā augstākā tiesa, Vācija), kas uzskata, ka tiesvedības iznākums ir atkarīgs no Regulas Nr. 261/2004 2., 3. un 7. panta, kā arī eventuāli no EK un Šveices nolīguma interpretācijas.
Pirmām kārtām, minētā tiesa norāda, ka šajā gadījumā šī regula ir piemērojama atbilstoši tās 3. panta 1. punkta a) apakšpunktam, ja aplūkojamie trīs lidojumi, kuri veido pārvadājumu no Štutgartes uz Kanzassitiju, ir jāuztver kā viena “vienība” Tiesas judikatūras, it īpaši spriedumu, 2018. gada 31. maijs, Wegener (
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
), un 2019. gada 11. jūlijs, České aerolinie (
C‑502/18
,
EU:C:2019:604
), izpratnē.
Iesniedzējtiesa norāda: pat ja no šīs judikatūras izriet, ka divi vai vairāki lidojumi, kas ir vienotas rezervācijas priekšmets, kā savienotie lidojumi ir uzskatāmi par kopumu Regulā Nr. 261/2004 paredzēto tiesību uz kompensāciju vajadzībām, tomēr rodoties jautājums, vai – lai konstatētu vienotas rezervācijas esamību – pietiek ar to, ka ceļojumu aģentūra viena un tā paša pārvadājuma ietvaros izraugās dažādu apkalpojošo gaisa pārvadātāju veikto lidojumu kombināciju, izraksta pasažierim par to vienu kopīgu rēķinu un izsniedz vienotu elektronisko biļeti, vai tomēr šīm vajadzībām ir arī nepieciešams, lai starp šiem pārvadātājiem pastāvētu konkrētas tiesiskās attiecības.
Minētā tiesa sliecas uzskatīt, ka, pirmkārt, ar rezervāciju par vienotu cenu, kas izpaužas kā vienotas biļetes izsniegšana par visiem aplūkojamajiem lidojumiem, pietiek, lai konstatētu, ka uz šiem lidojumiem attiecas “vienota rezervācija” šā sprieduma 13. punktā minētās judikatūras izpratnē un, otrkārt, no Regulas Nr. 261/2004 2. panta f) un g) punkta izriet, ka pasažierim ir tiesības uz kompensāciju no apkalpojošā gaisa pārvadātāja, kurš – lai gan nav piedalījies tās rezervēšanā vai apstiprināšanā – dod iespēju starpniekam vai ceļojuma rīkotājam pieņemt un reģistrēt šādu rezervāciju. Minētā tiesa uzskata, ka šāda interpretācija atbilst šīs regulas 1. apsvērumā minētajam mērķim – augstā līmenī nodrošināt pasažieru aizsardzību – un tādējādi veicina to personu paļāvību, kuras, iegādājoties biļeti, vēršas pie gaisa pārvadātāja pilnvarota starpnieka.
Otrām kārtām, gadījumam, ja prevalētu šīs normas ar pretēju izpratni, iesniedzējtiesa norāda, ka tad, ja abi aplūkojamie lidojumi, ko veic
American Airlines
, proti, attiecīgi no Cīrihes uz Filadelfiju un no Filadelfijas uz Kanzassitiju, vismaz būtu uzskatāmi par savienotajiem lidojumiem, rastos jautājums, vai Regula Nr. 261/2004 ir piemērojama arī lidojumam no Šveices uz kādu trešo valsti.
Šādos apstākļos
Bundesgerichtshof
(Federālā augstākā tiesa, Vācija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai runa par tieši savienoto reisu [Regulas Nr. 261/2004] 2. panta h) punkta izpratnē ir jau tad, ja ceļojumu aģentūra vienā pārvadājumā apvieno dažādu gaisa pārvadātāju lidojumus, par to pasažierim izsniedz rēķinu par kopsummu un izdod vienotu elektronisko biļeti, vai tomēr papildus tam ir jāpastāv īpašai juridiskai saiknei starp šiem apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem?
2)
Ja starp apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem ir jāpastāv īpašai juridiskai saiknei,
vai pietiek ar to, ka tādā rezervācijā kā pirmajā jautājumā aprakstītā ir apvienoti divi secīgi lidojumi, kurus veic viens un tas pats gaisa pārvadātājs?
3)
Ja atbilde uz otro jautājumu būtu apstiprinoša,
vai [EK un Šveices nolīguma] 2. pants un atsauce uz [Regulu Nr. 261/2004], kas [iekļauta šā nolīguma pielikumā] [..], ir jāinterpretē tādējādi, ka šī regula attiecas arī uz pasažieriem, kuri no lidostas, kas atrodas Šveices teritorijā, izlido uz kādu trešo valsti?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 261/2004 2. panta h) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “savienotie lidojumi” ietver arī pārvadājumu, kas sastāv no vairākiem lidojumiem, kurus veic dažādi apkalpojošie gaisa pārvadātāji, ko nesaista konkrētas tiesiskās attiecības, ja šo lidojumu kombināciju ir izraudzījusies ceļojumu aģentūra, kura izrakstījusi vienu kopīgu rēķinu un izsniegusi vienotu biļeti šim pārvadājumam, un ka līdz ar to pasažierim, kas izlido no lidostas kādas dalībvalsts teritorijā un kas, ierodoties pēdējā lidojuma galamērķī, piedzīvo ilgu kavēšanos, var atsaukties uz šīs regulas 7. pantā paredzētajām tiesībām uz kompensāciju.
Šīs regulas 2. panta h) punktā jēdziens “galamērķis” ir definēts kā galamērķis, kas norādīts uz biļetes, kuru uzrāda pie reģistrācijas letes, vai tieši savienoto reisu gadījumā – pēdējā reisa galamērķis (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2013. gada 26. februāris, Folkerts,
C‑11/11
,
EU:C:2013:106
,
34.
un
35.
punkts, kā arī 2018. gada 31. maijs, Wegener,
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
,
17.
punkts).
Jēdziens “savienotie lidojumi” šīs normas izpratnē ir jāsaprot kā tāds, kas norāda uz diviem vai vairākiem lidojumiem, kuri ir jāskata kopā Regulā Nr. 261/2004 paredzēto pasažieru tiesību saņemt kompensāciju kontekstā. Tas tā ir gadījumā, kad divi vai vairāki lidojumi ir vienas rezervācijas priekšmets (spriedums, 2018. gada 31. maijs, Wegener,
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
,
18.
un
19.
punkts).
Regulas Nr. 261/2004 2. panta g) punktā jēdziens “rezervācija” ir definēts kā “fakts, ka pasažierim ir biļete vai cits pierādījums, kas liecina par to, ka gaisa pārvadātājs vai ceļojuma rīkotājs rezervāciju ir pieņēmis un reģistrējis”. Šādu pieņemšanu un reģistrēšanu var veikt gan gaisa pārvadātājs, gan ceļojuma rīkotājs šā panta d) punkta izpratnē. Jēdziens “biļete” šīs regulas 2. panta f) punkta izpratnē ietver jebkuru informāciju – materiālā vai nemateriālā formā –, kas pasažierim dod tiesības saņemt pārvadājuma pakalpojumu (rīkojums, 2021. gada 11. oktobris, Vueling Airlines,
C‑686/20
, nav publicēts,
EU:C:2021:859
,
28.
punkts), ko izdevis vai apstiprinājis gaisa pārvadātājs vai tā pilnvarots aģents.
Regulas Nr. 261/2004 1. apsvērumā minētās augsta līmeņa pasažieru aizsardzības interesēs šie jēdzieni ir jāinterpretē plaši (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2009. gada 19. novembris, Sturgeon u.c.,
C‑402/07 un C‑432/07
,
EU:C:2009:716
,
45.
punkts, kā arī 2012. gada 4. oktobris, Finnair,
C‑22/11
,
EU:C:2012:604
,
23.
punkts).
Attiecībā uz savienotajiem lidojumiem Regulas Nr. 261/2004 2. panta h) punkta izpratnē, šīs regulas piemērojamība ir jāvērtē, ņemot vērā sākotnējās izlidošanas vietu un galamērķa vietu. Tā kā saskaņā ar minētās regulas 3. panta 1. punkta a) apakšpunktu to citastarp piemēro pasažieriem, kas izlido no lidostas kādas dalībvalsts teritorijā, savienotais lidojums ar izlidošanu no šādas lidostas ietilpst šīs regulas piemērošanas jomā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 11. jūlijs, České aerolinie,
C‑502/18
,
EU:C:2019:604
,
16.
–
18.
punkts).
Šajā gadījumā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka pamatlietā aplūkojamajai pasažierei bija vienota elektroniskā biļete, ko piegādāja ceļojumu aģentūra, un tas viņai deva iespēju veikt ceļojumu no Štutgartes uz Kanzassitiju, izmantojot trīs secīgus lidojumus, un ka šīs biļetes numurs bija ierakstīts ar šiem lidojumiem saistītajās iekāpšanas kartēs. Turklāt no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem ir konstatējams, ka minētajā biļetē bija norādīts tikai viens pakalpojumu sniedzējs, proti,
American Airlines
, kā arī vienotais rezervācijas numurs (
Filekey
) attiecībā uz visu šo pārvadājumu kopumā, par kuru izrakstīts viens kopīgs rēķins.
Nav strīda par to, ka nokavējums, kura dēļ ierašanās notika vairāk nekā četras stundas vēlāk, skāra tikai pēdējo lidojumu, kas pilnā apmērā tika veikts ārpus Savienības teritorijas. Tātad, lai konstatētu, vai tādai pasažierei kā pamatlietā aplūkojamā uz Regulas Nr. 261/2004 pamata var piešķirt kompensāciju par šādu nokavējumu atbilstoši šā sprieduma 20. punktā atgādinātajai judikatūrai, ir jāpārliecinās, vai ir uzskatāms, ka pēdējais minētais lidojums ir viens no savienotajiem lidojumiem šīs regulas 2. panta h) punkta izpratnē – ar izlidošanu no lidostas, kas atrodas kādas dalībvalsts teritorijā.
Šajā ziņā, ņemot gan vērā, ka iesniedzējtiesai vēl būtu jānoskaidro vairāki jautājumi, šķiet, ka pamatlietā aplūkojamajai pasažierei bija biļete Regulas Nr. 261/2004 2. panta f) punkta izpratnē, kas uzskatāma par pierādījumu, ka rezervāciju visam viņas ceļojumam no Štutgartes uz Kanzassitiju bija pieņēmis un reģistrējis ceļojuma rīkotājs, kā paredzēts šā panta g) punktā. Ir uzskatāms, ka šāda pārvadājuma pamatā ir vienota rezervācija un ka līdz ar to runa ir par “savienotajiem lidojumiem” šā sprieduma 20. punktā atgādinātās judikatūras izpratnē.
Iesniedzējtiesa gan norāda, ka lidojumus, kuri veido pamatlietā aplūkojamo pārvadājumu, bija veikuši dažādi apkalpojošie gaisa pārvadātāji, proti,
Swiss International Air Lines
un
American Airlines
, starp kuriem nepastāvēja nekādas tiesiskās attiecības.
Tomēr nevienā Regulas Nr. 261/2004 normā nav teikts, ka kvalificēšana par savienotajiem lidojumiem būtu atkarīga no tā, vai starp apkalpojošajiem gaisa pārvadātājiem, kuri attiecīgā gadījumā veic kādu no šiem savienotajiem lidojumiem, pastāv konkrētas tiesiskās attiecības (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2018. gada 31. maijs, Wegener,
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
,
22.
punkts).
Turklāt šāds papildu nosacījums būtu pretrunā šīs regulas 1. apsvērumā minētajam mērķim nodrošināt pasažieru tiesību aizsardzību augstā līmenī, jo tas varētu ierobežot ar minēto regulu pasažieriem piešķirtās tiesības, it īpaši tiesības saņemt kompensāciju uz Regulas Nr. 261/2004 7. panta pamata, ja viņu lidojums ierodas ar lielu nokavējumu, kas vienāds vai ilgāks par trim stundām (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2009. gada 19. novembris, Sturgeon u.c.,
C‑402/07 un C‑432/07
,
EU:C:2009:716
,
60.
un
61.
punkts, un 2012. gada 23. oktobris, Nelson u.c.,
C‑581/10 un C‑629/10
,
EU:C:2012:657
,
34.
un
40.
punkts).
Visbeidzot jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 261/2004 13. pantu apkalpojošajam gaisa pārvadātājam, kas veicis kādu no aplūkojamajiem savienotajiem lidojumiem, ir tiesības atbilstoši piemērojamajām dalībvalsts tiesību normām prasīt atlīdzinājumu no ceļojuma rīkotāja vai citas personas, ar kuru minētajam pārvadātājam ir noslēgts līgums. Tātad šī regula neliedz apkalpojošajam gaisa pārvadātājam, kuram ir pienākums izmaksāt pasažieriem minētajā regulā paredzēto kompensāciju, prasīt, it īpaši no personas, ar kuras starpniecību tika izsniegta biļete, kompensāciju par šiem ciestajiem zaudējumiem gadījumā, ja pēdējais minētais neveiktu savus pienākumus (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2021. gada 21. decembris, Azurair u.c.,
C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 un C‑270/20
,
EU:C:2021:1038
,
61.
punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos iemeslus, uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 261/2004 2. panta h) punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka jēdziens “savienotie lidojumi” ietver arī pārvadājumu, kas sastāv no vairākiem lidojumiem, kurus veic dažādi apkalpojošie gaisa pārvadātāji, ko nesaista konkrētas tiesiskās attiecības, ja šo lidojumu kombināciju ir izraudzījusies ceļojumu aģentūra, kura izrakstījusi vienu kopīgu rēķinu un izsniegusi vienotu biļeti šim pārvadājumam, un ka līdz ar to pasažieris, kas izlido no lidostas kādas dalībvalsts teritorijā un kas, ierodoties pēdējā lidojuma galamērķī, piedzīvo ilgu kavēšanos, var atsaukties uz šīs regulas 7. pantu, kurā paredzētas tiesības uz kompensāciju.
Par otro un trešo jautājumu
Ņemot vērā uz pirmo jautājumu sniegto atbildi, atbilde uz otro un trešo jautājumu vairs nav nepieciešama.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:

Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91, 2. panta h) punkts

ir jāinterpretē tādējādi, ka:

jēdziens “savienotie lidojumi” ietver arī pārvadājumu, kas sastāv no vairākiem lidojumiem, kurus veic dažādi apkalpojošie gaisa pārvadātāji, ko nesaista konkrētas tiesiskās attiecības, ja šo lidojumu kombināciju ir izraudzījusies ceļojumu aģentūra, kura izrakstījusi vienu kopīgu rēķinu un izsniegusi vienotu biļeti šim pārvadājumam, un ka līdz ar to pasažieris, kas izlido no lidostas kādas dalībvalsts teritorijā un kas, ierodoties pēdējā lidojuma galamērķī, piedzīvo ilgu kavēšanos, var atsaukties uz šīs regulas 7. pantu, kurā paredzētas tiesības uz kompensāciju.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.