CELEX: 62015TJ0462
Dumping
Dovozy bicyklov odosielaných z Kambodže, Pakistanu a Filipín
Rozšírenie konečného antidumpingového cla na dovoz bicyklov s pôvodom v Číne na tieto dovozy
Nariadenie (EÚ) 2015/776
Obchádzanie
Prekládka
Článok 13 ods. 1 a 2 a článok 18 ods. 3 nariadenia (ES) č. 1225/2009 [teraz článok 13 ods. 1 a 2 a článok 18 ods. 3 nariadenia (EÚ) 2016/1036]

)
Okolnosti predchádzajúce sporu
Nariadením Rady (EHS) č. 2474/93 z 8. septembra 1993, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike do spoločenstva a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné antidumpingové clo (
Ú. v. ES L 228, 1993, s. 1
; Mim. vyd. 11/051, s. 3), Rada Európskej únie stanovila konečné antidumpingové clo vo výške 30,6 % na dovoz bicyklov s pôvodom v Číne.
Po preskúmaní pred uplynutím platnosti opatrení podľa jej nariadenia (ES) č. 384/96 z 22. decembra 1995 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (
Ú. v. ES L 56, 1996, s. 1
; Mim. vyd. 11/010, s. 45) [nahradeného nariadením Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (
Ú. v. EÚ L 343, 2009, s. 51
, ďalej len „základné nariadenie“), ktoré bolo tiež nahradené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21
)], a najmä v súlade s článkom 11 ods. 2 nariadenia č. 384/96 (teraz článok 11 ods. 2 základného nariadenia), Rada nariadením (ES) č. 1524/2000 z 10. júla 2000, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (
Ú. v. ES L 175, 2000, s. 39
; Mim. vyd. 11/033, s. 319), rozhodla o zachovaní vyššie uvedeného antidumpingového cla.
Po predbežnom preskúmaní podľa článku 11 ods. 3 nariadenia č. 384/96 (teraz článok 11 ods. 3 základného nariadenia) Rada nariadením (ES) č. 1095/2005 z 12. júla 2005, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovozy bicyklov s pôvodom vo Vietname a ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (ES) č. 1524/2000 (
Ú. v. EÚ L 183, 2005, s. 1
), zvýšila antidumpingové clo na dovozy bicyklov s pôvodom v Číne na 48,5 %.
Rada vykonávacím nariadením (EÚ) č. 990/2011 z 3. októbra 2011, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike po preskúmaní pred uplynutím platnosti podľa článku 11 ods. 2 nariadenia (ES) č. 384/96 (
Ú. v. EÚ L 261, 2011, s. 2
) rozhodla o zachovaní platného antidumpingového cla vo výške 48,5 %.
V máji 2013 po predbežnom preskúmaní podľa článku 11 ods. 3 základného nariadenia (teraz článku 11 ods. 3 nariadenia 2016/1036) prijala Rada nariadenie (EÚ) č. 502/2013 z 29. mája 2013, ktorým sa mení vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 990/2011 (
Ú. v. EÚ L 153, 2013, s. 17
), a rozhodla o zachovaní platného antidumpingového cla vo výške 48,5 %, s výnimkou bicyklov vyvážaných troma podnikmi, ktorým boli uložené individuálne colné sadzby.
Po prešetrovaní zameranom na obchádzanie opatrení uskutočnenom na základe článku 13 základného nariadenia (teraz článku 13 nariadenia 2016/1036) prijala Rada vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 501/2013 z 29. mája 2013, ktorým sa konečné antidumpingové clo uložené vykonávacím nariadením (EÚ) č. 990/2011 na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike rozširuje na dovoz bicyklov odosielaných z Indonézie, Malajzie, zo Srí Lanky a z Tuniska bez ohľadu na to, či majú alebo nemajú deklarovaný pôvod v Indonézii, Malajzii, na Srí Lanke a v Tunisku (
Ú. v. EÚ L 153, 2013, s. 1
).
Na základe novej sťažnosti predloženej v roku 2014, ktorá sa tentoraz týkala prípadného obchádzania antidumpingových ciel výrobcami/vývozcami bicyklov so sídlom v Kambodži, Pakistane a na Filipínach, Európska komisia prijala vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 938/2014 z 2. septembra 2014, ktorým sa začína prešetrovanie týkajúce sa možného obchádzania antidumpingových opatrení uložených nariadením Rady (EÚ) č. 502/2013 na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike prostredníctvom dovozu bicyklov odosielaných z Kambodže, Pakistanu a Filipín bez ohľadu na to, či majú, alebo nemajú deklarovaný pôvod v Kambodži, Pakistane a na Filipínach, a na základe ktorého sa zavádza registrácia takéhoto dovozu (
Ú. v. EÚ L 263, 2014, s. 5
). V priebehu tohto prešetrovania týkajúceho sa obdobia od 1. januára 2011 do 31. augusta 2014 Komisia doručila žalobkyni, Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd, „dotazník pre spoločnosti požadujúce oslobodenie od prípadného rozšírenia cla“ (ďalej len „dotazník“), ktorý táto spoločnosť vyplnila a odoslala späť 10. októbra 2014.
Zo spisu vyplýva, že žalobkyňa je spoločnosť s ručením obmedzeným s jediným spoločníkom založená podľa kambodžského práva v máji 2013 a je v úplnom vlastníctve spoločnosti Cronus International Co. Ltd so sídlom v Hongkongu, ktorej samotnej 100 % základného imania je vo vlastníctve čínskeho výrobcu bicyklov, spoločnosti Guangzhou Cronus Bicycle Fashion Sports Co. Ltd. Táto spoločnosť uvedená ako posledná vlastní tiež 100 % základného imania v čínskej spoločnosti Guangzhou Cronus Bicycles Co. Ltd, ktorá je výrobcom bicyklov, rámov a rámov nastriekaných farbou, a je prepojená s ďalším čínskym výrobcom bicyklov, spoločnosťou Shine Wheel Bicycle Co. Ltd, ktorá skončila svoju výrobu 1. júna 2014. Keďže žalobkyňa nespresnila v tabuľkách D 5 a D 6 pripojených k formuláru, že bola tiež spojená so spoločnosťou Shine Wheel Bicycle, predložila údaje o tomto dodávateľovi až 27. októbra 2014, t. j. v odpovedi na žiadosť Komisie o doplňujúce informácie zo 16. októbra 2014.
Žalobkyňa spresňuje, že vzhľadom na dátum jej založenia a začatia svojej činnosti v januári 2014, informácie, ktoré poskytla vo formulári a v tabuľkách, ktoré sú k nemu pripojené, sa presnejšie týkali obdobia od 1. septembra 2013 do 31. augusta 2014 (ďalej len „preferenčné obdobie“), než obdobia prešetrovania (pozri bod 7 vyššie). Z formulára vyplýva, že žalobkyňa definovala svoju činnosť ako výrobu a predaj bicyklov a rámov bicyklov, predovšetkým na základe malých objednávok, pod značkou Cronus.
V tabuľke F 2, ktorá obsahuje zoznam všetkých nákupov polotovarov vykonaných žiadateľom o oslobodenie, ktorá je pripojená k formuláru, žalobkyňa označila ako svojho takmer výlučného dodávateľa spoločnosť „Shine Wheel Bicycle Co. Ltd (Guangzhou)“, spolu s jednou vietnamskou spoločnosťou zaoberajúcou sa striekaním rámov a ďalšou čínskou spoločnosťou.
Vo svojej odpovedi z 27. októbra 2014 žalobkyňa predložila zmenenú tabuľku F 2. Shine Wheel Bicycle sa v nej označuje ako spoločnosť prepojená so žalobkyňou, ktorej predaje žalobkyni počas referenčného obdobia predstavovali väčšinu nákupov žalobkyne v tomto období. Guangzhou Cronus Bicycles v nej bola tiež uvedená ako spoločnosť prepojená so žalobkyňou, pokiaľ ide o určité obchody počas referenčného obdobia.
Počas prešetrovania sa Komisii podarilo identifikovať šesť spoločností, ktoré vyvážajú bicykle z Kambodže. Jedna z nich preniesla svoje sídlo do Pakistanu na konci roka 2013, zostávajúcich päť výrobcov bicyklov zodpovedajúcich 94 % dovozu z tejto krajiny daného typu výrobku do Európskej únie spolupracovalo a doručilo žiadosť o oslobodenie.
Komisia preskúmala informácie predložené týmito piatimi spoločnosťami, medzi ktorými bola aj žalobkyňa. Dňa 11. novembra 2014 Komisia oznámila žalobkyni svoj zámer uskutočniť overovanie na mieste. Toto sa uskutočnilo 8. a 9. decembra 2014 v priestoroch žalobkyne v Tai Seng (Kambodža).
Po tomto overení na mieste a kontrolách, ktorých predmetom boli aj štyria ďalší spolupracujúci výrobcovia, dospela Komisia k záveru, že tri spoločnosti boli oprávnené na udelenie oslobodenia podľa článku 13 ods. 4 základného nariadenia (teraz článok 13 ods. 4 nariadenia 2016/1036), no dve spoločnosti, medzi ktorými bola žalobkyňa, na to nárok nemali.
Počas daného overovania Komisia zistila viacero nezrovnalostí, v súvislosti s ktorými vypočula ďalšie vysvetlenia poskytnuté žalobkyňou a preskúmala dokumentáciu, ktorú jej predložila.
Po prvé Komisia zistila, že žalobkyňa nemala účtovný softvér a svoje účtovníctvo viedla v počítačových súboroch typu Excel. Až v októbri 2014 začala vypracovávať podrobné správy o výrobe.
Komisia ďalej uviedla, že z formulára a tabuliek, ktoré sú k nemu pripojené, vyplýva, že žalobkyňa bola schopná vyrábať bicykle až od 1. januára 2014 vo výrobných priestoroch na zváranie a striekanie farbou a že na začiatku tohto obdobia nevyrábala rámy. Komisia preto vyjadrila pochybnosti o pôvode 1099 bicyklov vyvezených do Únie (v tomto prípade do Grécka) 27. januára 2014, ktoré boli takto opísané na faktúre CI‑15295‑PM predloženej žalobkyňou: 380 bicyklov 26″ s hliníkovým rámom, 240 bicyklov 26″ s oceľovým rámom, 120 bicyklov 24″ s oceľovým rámom, 119 bicyklov s oceľovým rámom „hi‑ten 700C“, 130 bicyklov 20″ s oceľovým skladateľným rámom a 120 bicyklov 20″ s oceľovým rámom. Na základe otázok týkajúcich sa okolností, za akých bol tento tovar vyvezený, žalobkyňa predložila faktúru KYD‑KN‑F01 zo 17. januára 2014, z ktorej vyplýva, že kúpila 1098 bicyklov 26″ s oceľovým rámom od vietnamskej spoločnosti Kim Y DINH Trading Service One Member Co. Ltd. Komisia jednak dospela k záveru, že ani táto spoločnosť nebola sama výrobcom bicyklov a rámov bicyklov, ale len obchodníkom, navyše prejavila svoje znepokojenie tým, že boli nakúpené len oceľové rámy bicyklov, zatiaľ čo faktúra CI‑15295‑PM uvádzala aj predaj 380 hliníkových bicyklov a veľkosti týchto rámov (26″) zodpovedali iba čiastočne veľkosti bicyklov vyvezených do Únie.
Žalobkyňa bola vyzvaná na vysvetlenie týchto rozporov, pričom počas overovania na mieste predložila osvedčenie o pôvode „formulár A“ vydané vietnamským ministerstvom obchodu pre daného obchodníka na rámy bicyklov, na ktoré sa vzťahuje faktúra KYD‑KN‑F01. Komisia však konštatovala, že toto osvedčenie pôvodu uvádzalo len oceľové rámy, hoci vývoz do Únie uvedený v bode 17 vyššie sa týkal aj hliníkových rámov, čo neskôr pripustila aj žalobkyňa, pričom uviedla, že toto osvedčenie je chybné, pokiaľ ide o fakt, že uvádza len oceľové rámy. Okrem toho žalobkyni sa nepodarilo predložiť nijaké osvedčenie o pôvode, t. j. „formulár A“ na jej meno na bicykle vyvezené do Únie, ktoré boli predmetom faktúry CI‑15295‑PM.
Komisia preto dospela k rozhodnutiu, že keďže žalobkyňa sama nevyrábala rámy bicyklov na začiatku svojej výroby, jediným možným vysvetlením bolo, že predmetné bicykle neboli poskladané žalobkyňou, ale len preložené od čínskych spoločností, ktoré sú s ňou spojené.
Komisia okrem toho počas overovania na mieste zistila nezrovnalosti a nedostatočnú spoľahlivosť tvrdení, pokiaľ ide o niektoré skutočnosti uvedené vo formulári. Podľa tejto inštitúcie niektoré výrobné náklady nezodpovedali pridanej hodnote k dielom počas montážnej alebo kompletizačnej činnosti a boli umelo zvýšené, aby spĺňali dve limitné hodnoty stanovené v článku 13 ods. 2 písm. b) základného nariadenia [teraz článok 13 ods. 2 písm. b) nariadenia 2016/1036]. Pripísanie určitých nákladov (t. j. amortizácie, nájomného, nákladov na elektrickú energiu) na výrobu rámov bicyklov nezodpovedalo objemu vyrobených bicyklov, spotreba náterovej farby používanej pri tejto výrobe bola nadhodnotená s ohľadom na údaje poskytnuté od skutočných výrobcov bicyklov a mzdové náklady boli príliš vysoké vzhľadom na objem vyrobených rámov bicyklov a zmontovaných bicyklov, a to vždy v porovnaní s platmi, aké vyplácajú skutoční výrobcovia. Komisia teda urobila na tomto základe rekonštrukciu výrobných nákladov žalobkyne a dospela k záveru, že na jednej strane časti bicyklov z Číny predstavovali viac ako 60 % celkovej hodnoty častí zmontovaného výrobku (t. j. 77 %), a na druhej strane, že hodnota pridaná k dielom počas montážnej činnosti bola nižšia ako 25 % (t. j. 2 %).
Dňa 13. marca 2015 Komisia oznámila žalobkyni svoje závery, ku ktorým dospela a ktoré sa v prvom rade týkali existencie praktík obchádzania v Kambodži (všeobecné závery), a v druhom rade úlohy, ktorú zohrávala žalobkyňa pri uplatňovaní týchto praktík (osobitné závery).
V odpovedi na uvedené oznámenie žalobkyňa zaslala 31. marca 2015 niekoľko písomných námietok a niektoré uviedla na vypočutí. Po prvé predovšetkým spochybnila záver, podľa ktorého bola zapojená do praktík prekládky. V tejto súvislosti tvrdí, že z informácií získaných počas overovania na mieste vyplýva, že najpravdepodobnejším vysvetlením sa zdá, že dotknuté rámy bicyklov pochádzali z Vietnamu. Žalobkyňa poskytla doplňujúce vysvetľujúce dokumenty súvisiace s faktúrou CI‑15295‑PM s cieľom preukázať vietnamský pôvod rámov bicyklov. Žalobkyňa uvádza, že v danej súvislosti predložila najmä faktúru o kúpe ocele a hliníka použitých na výrobu rámov bicyklov, faktúru od vietnamskej spoločnosti, ktorá spracovala oceľ na rámy, faktúru zo 17. januára 2014 od dodávateľov rámov bicyklov, ktorá bola označená KYD‑KN‑F01, zoznam balení týchto rámov z toho istého dňa a dôkaz o zaplatení tejto faktúry, ako aj údaj o celkovej hmotnosti dodaných rámov bicyklov (približne tri tony), ktorý zodpovedal údajom poskytnutým v tabuľke F 2. Žalobkyňa vysvetlila jeden chýbajúci bicyklový rám, t. j. že bolo vyvezených 1098 bicyklov v porovnaní s 1099 rámami tou skutočnosťou, že bicyklový rám odobrala ako vzorku od svojho dodávateľa. Po druhé napadla úpravu jej nákladov na výrobu vykonanú Komisiou na účely výpočtu prahovej hodnoty 25 % pridanej hodnoty podľa článku 13 ods. 2 písm. b) základného nariadenia.
Dňa 18. mája 2015 Komisia prijala vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/776 z 18. mája 2015, ktorým sa konečné antidumpingové clo uložené vykonávacím nariadením Rady (EÚ) č. 502/2013 na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike rozširuje na dovoz bicyklov odosielaných z Kambodže, Pakistanu a Filipín bez ohľadu na to, či majú alebo nemajú deklarovaný pôvod v Kambodži, Pakistane a na Filipínach (
Ú. v. EÚ L 122, 2015, s. 4
, ďalej len „napadnuté nariadenie“).
V odôvodneniach 69, 71, 73 a 74 napadnutého nariadenia Komisia najmä konštatovala:
„(69)
Jedna z piatich spolupracujúcich spoločností nebola schopná zosúladiť údaje o type rámov nakúpených z Číny s údajmi o type bicyklov predaných do Únie, pričom táto spoločnosť v tomto období nevyrábala rámy. Preto sa dospelo k záveru, že bicykle boli preložené.
…
(71)
Pripomíname, že počas overenia na mieste informácie, ktoré poskytla spoločnosť, neumožnili Komisii zosúladiť informácie o type nakúpených rámov s typom bicyklov vyvážaných do Únie, keďže spoločnosť vykazovala nákupy rámov z ocele, pričom vyvážala bicykle s rámami z ocele a hliníka rôznych veľkostí. To by naznačovalo, že vyvezené bicykle neboli zostavené v Kambodži. Okrem toho jediným dôkazom predloženým spoločnosťou počas overenia na mieste na preukázanie pôvodu týchto rámov je formulár A/osvedčenie o pôvode vydané vietnamskými orgánmi na meno vietnamského obchodníka. Po zverejnení spoločnosť tvrdila, že formulár A/osvedčenie o pôvode nesprávne uvádza, že všetky rámy sú z ocele, aj keď v skutočnosti sú aj z hliníka. Nové dokumenty, ktoré spoločnosť predložila po zverejnení vo vietnamskom a čínskom jazyku s obmedzeným prekladom do angličtiny, obsahovali niekoľko nezrovnalostí (ako sa zistilo počas overenia na mieste, množstvo nakúpených rámov nebolo možné zosúladiť s počtom vyvezených bicyklov; jeden dokument bol predložený ako faktúra, avšak neobsahoval žiadne ceny; neboli predložené žiadne dôkazy pre ostatné výrobné kroky pri výrobe rámov, ako je rezanie, tvarovanie, dierovanie a natieranie). Tieto nové dokumenty boli preto považované za neúplné a nedostatočné na preukázanie toho, že predmetné rámy boli vyrobené vo Vietname.
…
(73)
Okrem toho spoločnosť pre predmetné bicykle nebola schopná poskytnúť formulár A/osvedčenie o pôvode od ministerstva obchodu v Kambodži. Z tohto dôvodu a vzhľadom na chýbajúce akékoľvek ďalšie dostupné informácie sa dospelo k záveru, že predmetné časti pochádzali z Číny. …
(74)
Preto sa na základe dôkazov uvedených vyššie zistila existencia prekládok výrobkov čínskeho pôvodu v Kambodži v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia.“
Komisia v odôvodnení 80 a nasl. napadnutého nariadenia tiež odmietla námietky žalobkyne týkajúce sa úpravy jej výrobných nákladov na účely výpočtu prahovej hodnoty 25 % pridanej hodnoty podľa článku 13 ods. 2 písm. b) základného nariadenia.
Komisia teda zamietla žiadosť o oslobodenie podanú žalobkyňou (odôvodnenie 161 napadnutého nariadenia). Komisia rozhodla v článku 1 napadnutého nariadenia o rozšírení konečného antidumpingového cla vo výške 48,5 % uplatňovaného sa na dovozy bicyklov z Číny a uvedeného v bode 3 vyššie, na dovozy bicyklov vyvážaných najmä z Kambodže tak, že nezahrnula žalobkyňu medzi podniky oslobodené od cla. V súlade s odsekom 3 tohto článku „clo rozšírené odsekom 1 tohto článku sa vyberá na dovoz zasielaný z Kambodže, Pakistanu a Filipín bez ohľadu na to, či má alebo nemá deklarovaný pôvod v Kambodži, Pakistane alebo na Filipínach, registrovaný v súlade s článkom 2 nariadenia (EÚ) č. 938/2014 a článkom 13 ods. 3 a článkom 14 ods. 5 [základného nariadenia], s výnimkou dovozu výrobkov, ktoré vyrábajú spoločnosti uvedené v odseku 1“.
Konanie a návrhy účastníkov konania
Žalobkyňa návrhom doručeným do kancelárie Všeobecného súdu 11. augusta 2015 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.
[
omissis
]
Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky, ktoré im položil Všeobecný súd, boli vypočuté na pojednávaní 9. novembra 2017.
Žalobkyňa a Komisia predložili na pojednávaní určité pripomienky k správe pre pojednávanie, čo bolo zaznamenané v zápisnici z pojednávania.
Právny stav
[
omissis
]
O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 13 ods. 1 základného nariadenia, ktoré je výsledkom „zjavne nesprávneho posúdenia z právneho a skutkového hľadiska“, ktorého sa údajne dopustila Komisia, pokiaľ ide o konštatovanie obchádzania a povahu dostupných údajov
V rámci prvého žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že konštatovanie o prekládke je nesprávne, ako aj sú nesprávne právne dôsledky tohto konštatovania. Podľa jej tvrdenia boli dotknuté bicykle vyrobené z rámov a materiálov vietnamského pôvodu, pretože Komisia nemá žiadne dôkazy o tom, že to tak nie je. Základné nariadenie ani judikatúra jej neumožňujú, aby vzhľadom na neexistenciu dôkazov rozhodla, že došlo k praktike prekládky. Žalobkyňa sa domnieva, že z právneho hľadiska dostatočne preukázala vietnamský pôvod dielov pomocou dôkazov, ktoré sa Komisii nepodarilo vyvrátiť, tak ako to urobila. Spresňuje, že na faktúre CI‑15295‑PM sú špecifické referenčné čísla každého modelu, čo umožňuje určiť materiál tvoriaci rám. Dodáva, že predložila dodatočné dokumenty spomenuté v bode 22 vyššie. Uvádza tiež, že napáda spôsob, akým Komisia posúdila osvedčenie o pôvode „formulár A“ vydané vietnamskými orgánmi, vzhľadom na to, že toto osvedčenie uvádza číslo faktúry dodávateľa, dátum tejto faktúry, počet dotknutých jednotiek, hrubú hmotnosť nákladu a že táto hmotnosť bola skontrolovaná pri prevoze cez hranicu medzi Vietnamom a Kambodžou. Preto je chybný len odkaz na „oceľové rámy bicyklov“ uvedený v danom osvedčení, čo už žalobkyňa vysvetlila tým, že išlo o obyčajnú chybu na strane dodávateľa.
Dodáva, že jediná nezrovnalosť v dôkazoch, ktoré predložila, sa týkala odlišného opisu bicyklov vo faktúre CI‑15295‑PM, od rámov, ktoré sú predmetom nákupnej faktúry KYD‑KN‑F01, a od osvedčenia o pôvode, „formulár A“, pričom všetky ostatné dôkazy preukazujú, že kúpila rámy bicyklov vietnamského pôvodu. Preskúmanie Komisie by teda znamenalo, že u každého nečínskeho výrobcu, ktorý má spojitosť s čínskymi výrobcami bicyklov, by bol predpoklad, že sa dopúšťa prekládky, bez ohľadu na skutkové okolnosti danej veci.
Komisia sa tak dopustila zo skutkového a právneho hľadiska nesprávneho posúdenia pri uplatnení článku 13 ods. 1 základného nariadenia.
Komisia navrhuje, aby bol prvý žalobný dôvod zamietnutý.
Úvodné poznámky
[
omissis
]
Z článku 13 ods. 1 základného nariadenia vyplýva, že existencia obchádzania antidumpingových opatrení je preukázaná, pokiaľ sú splnené štyri podmienky. Po prvé zmena v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou, alebo medzi jednotlivými spoločnosťami tejto krajiny podliehajúcej opatreniam a Úniou. Po druhé táto zmena musí vychádzať z praxe, postupov alebo činností, pre ktoré neexistuje iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie ako uloženie cla. Po tretie musia existovať dôkazy o ujme spôsobenej výrobnému odvetviu Únie alebo o oslabovaní nápravných účinkov antidumpingového cla. Po štvrté musia existovať dôkazy o existencii dumpingu (rozsudky z 26. januára 2017, Maxcom/Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P a C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
, bod
, a z 26. januára 2017, Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P a C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, bod
).
Zo znenia a systematiky článku 13 základného nariadenia vyplýva, že pri preukazovaní obchádzania musia dotknuté inštitúcie vykonať celkové posúdenie týkajúce sa tretej krajiny, ktorá je predmetom prešetrovania súvisiaceho s obchádzaním ako celkom. Pri preukazovaní takého obchádzania naopak nemusia vykonať preskúmanie situácie každého výrobcu/vývozcu, keďže toto preskúmanie musia vykonať uvedení jednotliví výrobcovia/vývozcovia v rámci žiadostí podaných podľa článku 13 ods. 4 tohto nariadenia (rozsudky z 26. januára 2017, Maxcom/Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P a C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
, bod
, a z 26. januára 2017, Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P a C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, bod
).
Obchádzanie antidumpingových opatrení podľa článku 13 ods. 1 základného nariadenia stanovia inštitúcie Únie pre celú tretiu krajinu, zatiaľ čo každému výrobcovi/vývozcovi prináleží preukázať, že jeho špecifická situácia odôvodňuje udelenie oslobodenia podľa článku 13 ods. 4 tohto nariadenia (rozsudky z 26. januára 2017, Maxcom/Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P a C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
, bod
, a z 26. januára 2017, Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P a C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, bod
).
Okrem toho, ako pripomenul generálny advokát Mengozzi vo svojich návrhoch v spojených veciach Maxcom a i./Chin Haur Indonesia (
C‑247/15 P, C‑253/15 P a C‑259/15 P
,
EU:C:2016:712
, body
a
), článok 13 ods. 1 druhý pododsek základného nariadenia (teraz článok 13 ods. 1 štvrtý pododsek nariadenia 2016/1036) obsahuje demonštratívny výpočet praxe, postupov alebo činností, ktoré okrem iného zahŕňajú „zasielanie výrobku, podliehajúceho opatreniam cez tretie krajiny“ a „skladanie súčastí prostredníctvom montáže v [Únii] alebo tretej krajine, za okolností uvedených v odseku 2“. Ako správne uviedla Komisia vo svojej odpovedi z 13. októbra 2017 na opatrenia na zabezpečenie priebehu konania z 22. septembra 2017 (pozri body 38 a 39 vyššie), rôzne druhy praktík obchádzania stanovené v danom článku 13 ods. 1 druhom pododseku sú v tomto článku uvedené len demonštratívne, ako naznačuje aj slovné spojenie „okrem iného“.
Z toho vyplýva, že postačuje, ak sa preukáže čo i len jeden druh praktík obchádzania na to, aby druhá podmienka uvedená v bode 53 vyššie bola splnená, čo však nevylučuje, aby dotknuté inštitúcie preukázali aj iné druhy praktík obchádzania, ak sa domnievajú, že k nim tiež došlo.
Uplatnenie na tento prípad
Z napadnutého nariadenia vyplýva, že Komisia preskúmala všetky štyri podmienky uvedené v bode 53 vyššie na úrovni Kambodže pred tým, než jednak vyhovela individuálnej žiadosti o udelenie oslobodenia predloženého troma z piatich spolupracujúcich kambodžských spoločností a jednak zamietla takú žiadosť podanú dvoma ďalšími spoločnosti, z ktorých jednou bola žalobkyňa.
Po prvé, pokiaľ ide o prvú, tretiu a štvrtú podmienku, Komisia konštatovala, že boli splnené, čo žalobkyňa nespochybňuje.
Pokiaľ ide o druhú podmienku, t. j. o existenciu praktík obchádzania v Kambodži, a to praxe, postupov alebo činností, pre ktoré neexistuje iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie ako uloženie cla, Komisia konštatovala jednak existenciu praktík prekládok a jednak skladanie súčastí, ktoré nespĺňali kritériá stanovené v článku 13 ods. 2 základného nariadenia.
Ako vyplýva z odôvodnení 69 až 74 napadnutého nariadenia, zistenie existencie prekládok na úrovni Kambodže sa zakladá výlučne na individuálnej situácii žalobkyne. Je však nutné zdôrazniť, že Komisia tiež zistila existenciu montážnej činnosti v Kambodži, ktorá nespĺňala kritériá článku 13 ods. 2 základného nariadenia v prípade dvoch spoločností z Kambodže, vrátane žalobkyne, ako vyplýva z odôvodnení 75 až 88 napadnutého nariadenia.
V dôsledku toho aj za predpokladu, keby žalobkyňa nebola zapojená do praktík prekládky, v dôsledku čoho by bola vyvrátená existencia takých praktík na úrovni Kambodže, konštatovanie týkajúce sa tejto krajiny, pokiaľ ide o praktiky obchádzania, by bolo aj naďalej platné na základe odôvodnenia napadnutého nariadenia týkajúceho sa montážnych činností, ktoré nespĺňajú kritériá článku 13 ods. 2 základného nariadenia, pokiaľ ide minimálne o druhú kambodžskú spoločnosť, pričom konštatovania v spornom nariadení s ohľadom na túto druhú spoločnosť nie sú predmetom tohto sporu.
Prvý žalobný dôvod teda nemôže vyvrátiť konštatovanie uvedené v napadnutom nariadení o existencii praktík obchádzania v Kambodži v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia.
Teraz je potrebné overiť, či prvý žalobný dôvod je dôvodný, pokiaľ ide o to, že sa snaží preukázať neexistenciu prekládky zo strany žalobkyne.
V tejto súvislosti z napadnutého nariadenia vyplýva, že Komisia zamietla žiadosť žalobkyne o oslobodenie z dôvodu existencie praktík prekládky, ako aj montážnych činností, ktoré nespĺňajú kritériá uvedené v článku 13 ods. 2 základného nariadenia.
Treba zdôrazniť, že ako to vyplýva z judikatúry pripomenutej v bode 55 vyššie, každému jednotlivému výrobcovi/vývozcovi prináleží preukázať, že jeho špecifická situácia odôvodňuje oslobodenie podľa článku 13 ods. 4 základného nariadenia. Podľa tohto ustanovenia žiadosti o udelenie výnimky musia byť „náležite doložené dôkazmi“ a ak prax, postupy alebo činnosť obchádzania prebiehajú mimo Únie, musia umožniť dotknutým osobám „doká[zať], že nie sú v spojen[é] so žiadnym výrobcom, ktorý podlieha opatreniam“, a že „nie [sú zapojené] do praktík obchádzania, ktoré sú vymedzené v odsekoch 1 a 2 tohto článku“.
V dôsledku toho, ak žiadateľ o oslobodenie nedokáže preukázať, že jeho špecifická situácia odôvodňuje udelenie daného oslobodenia, napríklad v dôsledku skutočností preukazujúcich existenciu praktík prekládky, Komisia udelenie tohto oslobodenia dôvodne odmietne.
V tomto prípade Komisia po prvé konštatovala, že žalobkyňa bola v januári 2014 len v štádiu začatia svojej činnosti výroby a že sama nevyrobila rámy bicyklov vyvezené do Únie 27. januára 2014, ktoré sú predmetom faktúry CI‑15295‑PM, čo žalobkyňa nespochybňuje.
Komisia po druhé na základe porovnania faktúry CI‑15295‑PM obsahujúcej počet a druhy bicyklov vyvezených do Únie 27. januára 2014 a faktúry na kúpu rámov bicyklov, ktoré boli údajne použité na výrobu bicyklov vyvezených do Únie, ktorá je označená KYD‑KN‑F01, konštatovala, že ide o dve nekoherentné plnenia. Na jednej strane, podľa faktúry KYD‑KN‑F01, rámy kúpené od vietnamského obchodníka boli z ocele, hoci podľa faktúry CI‑15295‑PM bicykle vyvezené do Únie mali sčasti oceľové rámy a sčasti hliníkové rámy. Na druhej strane, zatiaľ čo faktúra KYD‑KN‑F01 uvádza, že ide o rámy bicyklov 26″, bicykle predané do Únie, ktoré sú predmetom faktúry CI‑15295‑PM, boli troch rôznych veľkostí, a to 26″, 24″ a 20″. Žalobkyňa nespochybňuje správnosť týchto nezrovnalostí.
Po tretie z osvedčenia o pôvode „formulár A“ vydaného vietnamskými orgánmi na tieto rámy bicyklov vyplýva takisto prvá uvedená nezrovnalosť, pretože uvádza len, že ide o oceľové rámy.
Treba teda konštatovať, že dôkazy predložené žalobkyňou nemôžu preukázať, že bola schopná vyrobiť bicykle vyvezené do Únie, na ktoré sa vzťahuje faktúra CI‑15295‑PM, z rámov bicyklov údajne kúpených vo Vietname.
Žalobkyňa sa snaží vysvetliť takto zistené nezrovnalosti jednoduchou „chybou“ na strane jej vietnamského dodávateľa. Toto tvrdenie však nemôže uspieť.
Treba totiž uviesť, že tieto nezrovnalosti sa týkajú materiálu a zároveň veľkosti rámov, ktoré predstavujú základné vlastnosti každého bicykla, určujú druh a kvalitu bicykla, ako aj jeho cenu. Nemožno teda tvrdiť, že tak významné rozdiely možno vysvetliť iba „chybou“ na strane dodávateľa, a to o to viac, že údajná „chyba“ sa javí ako viacnásobná, a týka sa nielen materiálu (oceľ alebo hliník), ale aj troch rôznych veľkostí rámov.
Navyše niektoré dokumenty a informácie predložené žalobkyňou po zverejnení záverov Komisie, ako aj v priebehu tohto konania vyvolávajú ďalšie pochybnosti, pokiaľ ide o okolnosti sprevádzajúce vývoz bicyklov do Únie, ktorý je predmetom faktúry CI‑15295‑PM.
Všeobecný súd teda po prvé konštatuje, podobne ako Komisia, že faktúra CI‑15295‑PM, ako bola predložená a preskúmaná, ako aj z ktorej bola vyhotovená fotokópia počas overovacej návštevy na mieste a ktorá je uvedená v prílohe B 5, sa nezhoduje s tou, ktorá bola predložená žalobkyňou v rámci tohto konania v prílohe A 11 (s. 200). To isté platí aj s ohľadom na zoznam obalov uvedený v tej istej prílohe A 11 (s. 201), ktorý nie je presnou fotokópiou zoznamu predloženého počas overovacej návštevy na mieste.
Po druhé žalobkyňa tvrdí, že colné orgány vykonali kontrolu nákladu rámov bicyklov pri prekročení hraníc medzi Vietnamom a Kambodžou. Nemožno však tvrdiť, že uvedené orgány by si nevšimli, že uvedený náklad nezodpovedal opisu predmetných výrobkov, ktorý je uvedený v osvedčení o pôvode „formulár A“, ani na faktúre KYD‑KN‑F01, a to tým skôr, že nezrovnalosti sa týkajú základných vlastností týchto dielov, t. j. materiálu rámov a ich veľkosti.
Po tretie treba uviesť, rovnako ako uviedla Komisia, že objednávka predložená žalobkyňou v odpovedi na zverejnenie záverov (pozri prílohu A 12, s. 231) neobsahuje cenu, čo vyvoláva pochybnosti o jej spoľahlivosti. Žalobkyňa v tejto súvislosti vysvetľuje, že neexistencia ceny spočíva v tom, že rokovania žalobkyne so svojím vietnamským dodávateľom o konečnej cene v čase zaslania danej objednávky stále prebiehali (bod 43 repliky). Zároveň však žalobkyňa tvrdí, že pre tohto dodávateľa sa rozhodla práve z dôvodu, že predložil „najlacnejšiu ponuku“ (bod 45 repliky). Tieto vysvetlenia sa teda javia ako rozporuplné.
Po štvrté Komisia konštatovala v odôvodnení 71 napadnutého nariadenia, že „neboli predložené žiadne dôkazy pre ostatné výrobné kroky pri výrobe rámov, ako je rezanie, tvarovanie, dierovanie a natieranie“. Žalobkyňa v žalobe síce tvrdí, že nakúpené rámy boli v jej závode spracované na hotové bicykle určené na vývoz, toto tvrdenie však nepredstavuje žiadny dôkaz o jednotlivých fázach výroby predmetných rámov. Na základe otázok položených v tejto súvislosti na pojednávaní žalobkyňa potvrdila, že také dôkazy skutočne nepredložila, ako uvádza Komisia v odôvodnení 71 napadnutého nariadenia.
Po piate je nesporné, že žalobkyňa nepredložila nijaké osvedčenie o pôvode „formulár A“ na bicykle vyvezené do Únie, ktoré boli predmetom faktúry CI‑15295‑PM.
Za týchto okolností treba konštatovať, že Komisia mohla dospieť k záveru bez toho, aby sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, že vzhľadom na stav závodu žalobkyne v januári 2014, nepredloženie touto žalobkyňou žiadnych dôkazov o ostatných fázach výroby rámov bicyklov a neexistenciu nijakého iného prijateľného vysvetlenia, 1099 bicyklov vyvezených do Grécka bolo predmetom prekládky z Číny, pretože nemohli byť zmontované z rámov bicyklov, ktoré nezodpovedali ich základných vlastnostiam.
V tejto súvislosti žalobkyňa nemôže Komisii vytýkať, že „vzhľadom na neexistenciu dôkazov“ dospela k záveru, že bicykle, ktoré boli vyvezené do Únie a na ktoré sa vzťahuje faktúra CI‑15295‑PM, boli predmetom prekládky z Číny.
Z ustálenej judikatúry pripomenutej v bode 55 vyššie totiž vyplýva, že každému jednotlivému výrobcovi/vývozcovi prináleží preukázať, že jeho špecifická situácia odôvodňuje oslobodenie podľa článku 13 ods. 4 základného nariadenia. Vzhľadom na úvahy uvedené v bodoch 68 až 80 vyššie treba konštatovať, že žalobkyni sa nepodarilo preukázať, že vyrobila uvedené bicykle použitím rámov vietnamského pôvodu.
Navyše z odôvodnenia 72 napadnutého nariadenia, ako aj z informácií predložených žalobkyňou v tabuľke F 2 vyplýva, že počas referenčného obdobia doviezla veľkú väčšinu dielov bicyklov od čínskych výrobcov bicyklov a výrobcov dielov bicyklov, s ktorými mala kapitálové prepojenie (pozri bod 11 vyššie). Za týchto okolností a vzhľadom na neexistenciu žiadneho iného prijateľného vysvetlenia, ktoré by bolo podložené spoľahlivými dôkazmi, Komisia mohla dospieť k záveru bez toho, aby sa dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, že bicykle, ktoré boli vyvezené do Únie a na ktoré sa vzťahuje faktúra CI‑15295‑PM, boli predmetom prekládky z Číny.
Toto konštatovanie stačí na preukázanie toho, že žalobkyňa nesplnila podmienky stanovené v článku 13 ods. 4 základného nariadenia, a že Komisia preto správne zamietla jej žiadosť o oslobodenie.
Na jednej strane, ako totiž vyplýva z bodu 57 vyššie, čo i len jeden druh praktík obchádzania stačí na preukázanie, že žiadateľ o oslobodenie je zapojený do takýchto praktík v zmysle uvedeného ustanovenia.
Na druhej strane Všeobecný súd konštatuje, že prekládka, o ktorú ide, sa vzťahuje len na vývoz 1099 bicyklov, ktoré sú predmetom faktúry CI‑15295‑PM, do Únie, ako to potvrdili aj účastníci konania vo svojich odpovediach na opatrenia na zabezpečenie priebehu konania. Článok 13 ods. 4 základného nariadenia však ukladá dotknutému výrobcovi, aby preukázal, že „nie je zapojený do praktík obchádzania“. Toto ustanovenie však nestanovuje kvantitatívne ani kvalitatívne požiadavky, pokiaľ ide o tieto praktiky. Najmä nevyžaduje, aby uvedené praktiky boli konštatované s ohľadom na každý vývoz do Únie počas referenčného obdobia.
Navyše je nutné konštatovať, že v prejednávanej veci tento vývoz – ktorý ani zďaleka nie je zanedbateľný – predstavuje, ako uviedla Komisia, 18 % z celkového objemu vývozu žalobkyne do Únie počas referenčného obdobia.
Z toho vyplýva, že keďže Komisia správne konštatovala, že odvolateľka bola zapojená do takéhoto postupu prekládky, hoci len pokiaľ ide o vývoz uvedený v bode 86 vyššie, mohla bez toho, aby sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia, zamietnuť jej žiadosť o oslobodenie. Prvý žalobný dôvod teda treba zamietnuť ako nedôvodný.
[
omissis
]
Z vyššie uvedeného vyplýva, že je potrebné zamietnuť žalobu v celom rozsahu.
O trovách
Podľa článku 134 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Keďže žalobkyňa vo veci nemala úspech, je opodstatnené uložiť jej povinnosť nahradiť trovy konania v súlade s návrhom Komisie.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (siedma komora)
rozhodol takto:

1.
Žaloba sa zamieta.

2.
Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

Tomljenović
Marcoulli
Kornezov
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 19. apríla 2018.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.
(
)	Uvádzajú sa iba tie body rozsudku, ktorých uverejnenie považuje Všeobecný súd za užitočné.