CELEX: 62016CJ0667
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Bendra žemės ūkio politika
Finansavimas EŽŪFKP lėšomis
Reglamentas (EB) Nr. 1122/2009
Parama kaimo plėtrai
Kompleksinio paramos susiejimo taisyklių nesilaikymas
Išmokų sumažinimas ir neskyrimas
Išmokų sumažinimo subendrinimas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2009 m. lapkričio 30 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1122/2009, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu, moduliavimu ir integruota administravimo ir kontrolės sistema pagal tame reglamente numatytas ūkininkams skirtas tiesioginės paramos schemas, ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu pagal vyno sektoriui numatytą paramos schemą (
OL L 316, 2009, p. 65
), 70–72 straipsnių išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant M. N. F. M. Nooren teisių perėmėjų M. N. J. P. W. Nooren ir J. M. F. D. C. Nooren ginčą su
Staatssecretaris van Economische Zaken
(ekonomikos reikalų valstybės sekretorius, Nyderlandai) dėl paramos žemės ūkiui sumažinimo dėl kompleksinio paramos susiejimo taisyklių, susijusių su veršelių apsauga, nesilaikymo.
Teisinis pagrindas
2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiančio [r]eglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003 (
OL L 30, 2009, p. 16
), 23 straipsnio „Išmokų sumažinimas arba neskyrimas, kai nesilaikoma kompleksinio paramos susiejimo taisyklių“ 1 dalies pirmoje pastraipoje nustatyta:
„Jei bet kuriuo metu atitinkamais kalendoriniais metais (toliau – „atitinkami kalendoriniai metai“) nesilaikoma teisės aktais nustatytų valdymo arba geros žemės ūkio bei aplinkosaugos būklės reikalavimų, ir reikalavimų buvo nesilaikoma dėl veiksmų arba neveikimo, kurie tiesiogiai priskiriami ūkininkui, pateikusiam paraišką paramai gauti atitinkamais kalendoriniais metais, visa tam ūkininkui skirtų ar skirtinų tiesioginių išmokų suma, taikant 7, 10 ir 11 straipsnius, yra sumažinama arba neskiriama, laikantis išsamių 24 straipsnyje nustatytų taisyklių.“
Šio reglamento 24 straipsnyje „Išsamios išmokų sumažinimo ir neskyrimo taisyklės, kai nesilaikoma kompleksinio paramos susiejimo taisyklių“ numatyta:
„1.   Išsamios išmokų sumažinimo ir neskyrimo, nurodyto 23 straipsnyje, taisyklės nustatomos 141 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. Tokiais atvejais atsižvelgiama į nustatyto pažeidimo sunkumą, m[a]stą, pastovumą bei pasikartojimą ir į šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse išdėstytus kriterijus.
2.   Aplaidumo atveju išmoka sumažinama ne daugiau kaip 5 %, o pasikartojančio pažeidimo atveju – 15 %.
<...>
3.   Tyčinio pažeidimo atveju išmoka iš esmės mažinama ne mažiau kaip 20 % ir net gali būti visiškai neskiriamos išmokos pagal vieną ar kelias paramos schemas vienus ar daugiau kalendorinių metų.
4.   Bet kuriuo atveju bendra suma, kuria išmoka sumažinama arba neskiriama už vienus kalendorinius metus, neviršija bendros 23 straipsnio 1 dalyje nurodytos sumos.“
Reglamento Nr. 1122/2009 II dalies IV antraštinės dalies III skyriaus „Išvados dėl kompleksinio paramos susiejimo“ 70 straipsnio „Bendrieji principai ir sąvokos“ 6 dalyje numatyta:
„Kai nustatoma daugiau kaip vienas įvairių aktų ar standartų, taikomų toje pačioje kompleksinio paramos susiejimo srityje, nesilaikymo atvejis, nustatant sumažinimą pagal 71 straipsnio 1 dalį ir 72 straipsnio 1 dalį šie atvejai laikomi vienu nesilaikymo atveju.“
Minėtame III skyriuje esantis šio reglamento 71 straipsnis „Išmokų sumažinimas už aplaidumą“ suformuluotas taip:
„1.   Nepažeidžiant 77 straipsnio, jei nustatytas reikalavimų pažeidimas padarytas dėl ūkininko aplaidumo, taikomas išmokų sumažinimas. Dažniausiai 3 % mažinama visa 70 straipsnio 8 dalyje nurodyta suma.
Tačiau mokėjimo agentūra, remdamasi kompetentingos kontrolės institucijos pagal 54 straipsnio 1 dalies c punktą parengtoje tikrinimo ataskaitoje pateiktu įvertinimu, gali nuspręsti minėtą procentą sumažinti iki 1 % arba padidinti iki 5 % visos sumos arba 54 straipsnio 1 dalies c punkto antroje pastraipoje nurodytais atvejais mažinimo apskritai netaikyti.
<...>
6.   Jeigu pakartotinis reikalavimų pažeidimas nustatomas kartu su kitu reikalavimų pažeidimu ar kitu pakartotiniu reikalavimų pažeidimu, gauti sumažinimo procentai sudedami. Nepažeidžiant šio straipsnio 5 dalies trečios pastraipos, maksimalus sumažinimas negali viršyti 15 % visos 70 straipsnio 8 dalyje nurodytos bendros sumos.“
To paties reglamento tame pačiame III skyriuje esančio 72 straipsnio „Išmokų sumažinimas ir jų neskyrimas už tyčinius reikalavimų pažeidimus“ 1 dalyje nustatyta:
„Nepažeidžiant 77 straipsnio, jei nustatytą reikalavimų pažeidimą ūkininkas padarė tyčia, 70 straipsnio 8 dalyje nurodyta bendra suma paprastai mažinama 20 %.
Tačiau mokėjimo agentūra, remdamasi kompetentingos kontrolės institucijos pagal 54 straipsnio 1 dalies c punktą parengtoje tikrinimo ataskaitoje pateiktu vertinimu, gali nuspręsti išmokos mažinimą sumažinti iki 15 % visos sumos arba tam tikrais atvejais padidinti iki 100 % visos sumos.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Galvijų augintojas M. N. F. M. Nooren paprašė tiesioginių išmokų kaip paramos už 2011 metus. Tais metais
Algemene Inspectiedienst
(Bendroji patikrinimų tarnyba, Nyderlandai) kontrolieriai savo ataskaitose dešimt kartų konstatavo, kad M. N. F. M. Nooren pažeidė keletą su veršelių apsauga susijusių pareigų.
2014 m. rugsėjo 18 d. sprendimu ekonomikos reikalų valstybės sekretorius, kelis kartus perskaičiavęs bendros suinteresuotajam asmeniui suteiktų ar suteiktinų tiesioginių išmokų sumos sumažinimą, nustatė, kad išmokos sumažinamos 55 %.
Šį sumažinimą sudaro, pirma, sumažinimas 15 % už įvairius reikalavimų pažeidimų dėl aplaidumo atvejus ir, antra, sumažinimas 40 % už tyčinius reikalavimų pažeidimus.
Ieškovai pagrindinėje byloje apskundė 2014 m. rugsėjo 18 d. sprendimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
Tas teismas mano, kad sumažinimas 15 ir 40 % pritaikytas pagrįstai.
Ieškovai pagrindinėje byloje teigia, kad bendras tiesioginių išmokų sumos sumažinimas negali viršyti 15 %. Ekonomikos reikalų valstybės sekretorius tvirtina, kad nagrinėjamu atveju pritaikytas sumažinimas pagrįstai yra 55 % – t. y. subendrintas sumažinimas 15 ir 40 %.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, iš Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsnių negalima nustatyti, ar bendros tiesioginių išmokų sumos sumažinimas reikalavimų pažeidimų dėl aplaidumo ar tyčinių reikalavimų pažeidimų atvejais gali būti sudedamas ir ar ekonomikos reikalų valstybės sekretorius pagrįstai nustatė, kad bendras sumažinimo dydis yra 55 %.
Šiomis aplinkybėmis
College van Beroep voor het bedrijfsleven
(Administracinis apeliacinis komercinių bylų teismas, Nyderlandai) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Reglamento Nr. 1122/2009 70, 71 ir 72 straipsniuose Sąjungos teisės aktų leidėjas numatė galimybę (taip yra šiuo atveju, kuris susijęs su įvairiais reikalavimų, taikomų toje pačioje kompleksinio paramos susiejimo srityje, pažeidimais) sudėti paramos sumažinimą, viena vertus, už pakartotinius ir nepakartotinius kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų pažeidimus ir, kita vertus, už tyčinius kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų pažeidimus?
2.
Jeigu būtų atsakyta teigiamai, kokia nuostata yra teisinis pagrindas sudėti paramos sumažinimą ir kokia yra apskaičiavimo taisyklė, skirta šiam sumažinimui sudėti?
3.
Jeigu būtų atsakyta neigiamai, ar teisinį pagrindą sudėti paramos sumažinimą galima rasti kituose Sąjungos teisės aktuose?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo ir antrojo klausimų
Pirmuoju ir antruoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai nustatyti keli pažeidimai toje pačioje srityje, reikia sudėti, viena vertus, bendros gautų ar gautinų tiesioginių išmokų sumos sumažinimą, taikomą reikalavimų pažeidimų dėl aplaidumo atvejais, ir, kita vertus, išmokų sumažinimą tyčinių reikalavimų pažeidimų atvejais.
Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniuose nustatytos, be kita ko, Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsnių įgyvendinimo taisyklės. Todėl, siekiant atsakyti į pirmąjį ir antrąjį klausimus, pirmiausia reikia išnagrinėti Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsniuose įtvirtintus reikalavimus.
Reglamento Nr. 73/2009 23 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje numatyta, kad ūkininkui, pateikusiam paraišką paramai gauti, visa skirtų ar skirtinų tiesioginių išmokų suma sumažinama pagal šio reglamento 24 straipsnyje numatytas taisykles, jei bet kuriuo metu atitinkamais kalendoriniais metais, už kuriuos buvo pateikta paraiška paramai gauti, nesilaikoma teisės aktais nustatytų valdymo arba geros žemės ūkio ir aplinkosaugos būklės reikalavimų ir jų buvo nesilaikoma dėl veiksmų arba neveikimo, kurie tiesiogiai priskiriami ūkininkui (šiuo klausimu žr. 2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat‑Troost,
C‑11/12
,
EU:C:2012:808
,
punktą).
Iš šios nuostatos teksto matyti, kad kiekvienas veiksmas arba neveikimas iš esmės lemia visos ūkininkui skirtų ar skirtinų tiesioginių išmokų sumos sumažinimą, o šiam sumažinimui taikomos minėto reglamento 24 straipsnyje numatytos taisyklės.
Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad aplaidumo atveju išmoka sumažinama ne daugiau kaip 5 %, o kompleksinio paramos susiejimo taisyklių pasikartojančio pažeidimo atveju – 15 %. Šio straipsnio 3 dalyje numatyta, kad tyčinio šių taisyklių pažeidimo atveju išmoka iš esmės mažinama ne mažiau kaip 20 % ir net gali būti visiškai neskiriama išmokų pagal vieną ar kelias paramos schemas. Minėto straipsnio 4 dalyje numatyta, kad bet kuriuo atveju bendra suma, kuria išmoka sumažinama arba neskiriama už vienus kalendorinius metus, negali viršyti bendros Reglamento Nr. 73/2009 23 straipsnio 1 dalyje nurodytos sumos.
Taigi Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnyje nustatytos įvairios gautų ar gautinų tiesioginių išmokų sumos sumažinimo ribos ir neskyrimas aplaidumo ir kompleksinio paramos susiejimo taisyklių tyčinio pažeidimo atvejais, taip pat maksimali riba visais atvejais per vienus kalendorinius metus.
Vadovaujantis šio straipsnio 1 dalimi, šio straipsnio 2 ir 3 dalių įgyvendinimo taisyklės paaiškintos atitinkamai Reglamento Nr. 1122/2009 71 ir 72 straipsniuose, iš kurių pirmasis pavadintas „Išmokų sumažinimas už aplaidumą“, o antrasis – „Išmokų sumažinimas ir jų neskyrimas už tyčinius reikalavimų pažeidimus“.
Atsižvelgiant į tai, kad Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnis taikomas aplaidumo atvejais, o šio reglamento 72 straipsnis – tyčinių reikalavimų pažeidimų atvejais, nė vienas iš šių straipsnių vienas pats negali apimti situacijos, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, apimančios tyčinių reikalavimų pažeidimų atvejus kartu su reikalavimų pažeidimų dėl aplaidumo atvejais.
Be to, Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnio 6 dalyje numatyta, kad jeigu pakartotinis reikalavimų pažeidimas nustatomas kartu su kitu reikalavimų pažeidimu ar kitu pakartotiniu reikalavimų pažeidimu, gauti sumažinimo procentai sudedami, jeigu maksimalus sumažinimas, nepažeidžiant 71 straipsnio 5 dalies trečios pastraipos, neviršija 15 % visos šio reglamento 70 straipsnio 8 dalyje nurodytos sumos. Tačiau, kiek tai susiję su tyčinių reikalavimų pažeidimų atvejais, minėto reglamento 72 straipsnio 1 dalyje numatytas 20 % dydžio sumažinimas, kuris vis dėlto gali būti sumažintas iki 15 % arba padidintas iki 100 % visos gautų ar gautinų tiesioginių išmokų sumos.
Tai reiškia, kad, jeigu reglamento 71 straipsnio 6 dalis turėtų apimti, kaip tvirtina ieškovai pagrindinėje byloje, tik tokią situaciją, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, visos gautų ar gautinų tiesioginių išmokų sumos sumažinimo procentas neviršytų 15 %, o tai yra minimalus procentinis dydis, jeigu nustatomas vienintelis tyčinio reikalavimų pažeidimo atvejis, ir išliktų mažesnis nei 20 %, o tai atitinka procentinį dydį, kuris bendrai turi būti taikomas tokiu atveju.
Kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 37 punkte, visų pirma dėl tokio aiškinimo Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnis taptų praktiškai neveiksmingas. Be to, toks aiškinimas prieštarautų šio reglamento tikslui, kuris, vadovaujantis 2012 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat‑Troost (
C‑11/12
,
EU:C:2012:808
) 35 punktu, yra skatinti laikytis kompleksinio paramos susiejimo taisyklių. Galiausiai jis prieštarautų Reglamento Nr. 73/2009 23 straipsnio 1 daliai, kurioje nustatyta, kad kiekvienas veiksmas arba neveikimas iš esmės lemia visos skirtų ar skirtinų tiesioginių išmokų sumos sumažinimą, ir šio reglamento 24 straipsnio 1 daliai, kuri nacionalines valdžios institucijas įpareigoja atsižvelgti, be kita ko, į kompleksinio paramos susiejimo taisyklių pažeidimo sunkumą.
Kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 51 punkte, Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnio 1 dalis pati viena taip pat negali apimti tokios situacijos, kokia nagrinėjama pagrindinėje byloje, ne tik dėl šio straipsnio pavadinimo, bet ir dėl šios nuostatos teksto, kuriame paminėtas tik pažeidimo padarymo „tyčia“ atvejis.
Be to, vadovaujantis Reglamento Nr. 1122/2009 70 straipsnio 6 dalies tekstu, siekiant nustatyti sumažinimą pagal šio reglamento 71 straipsnio 1 dalį ir 72 straipsnio 1 dalį, reikia manyti, kad nustatyti keli įvairių teisės aktų ar normų pažeidimo toje pačioje srityje atvejai laikomi vienu pažeidimo atveju.
Iš šios nuostatos, siejamos su minėto reglamento 71 ir 72 straipsniais, matyti, kad, pirma, keli įvairių teisės aktų ar normų pažeidimo toje pačioje srityje dėl aplaidumo atvejai laikomi vienu pažeidimo dėl aplaidumo atveju ir, antra, tyčinių pažeidimų toje pačioje srityje atvejai taip pat laikomi vienu tyčinio pažeidimo atveju.
Tuo remiantis reikia daryti išvadą, kad esant tokia situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, reikia pagal Reglamento Nr. 1122/2009 71 straipsnį nustatyti visos gautų ar gautinų tiesioginių išmokų sumos sumažinimo už pažeidimų dėl aplaidumo atvejus procentą ir sykiu pagal Reglamento Nr. 1122/2009 72 straipsnį nustatyti šio sumažinimo už tyčinių pažeidimų atvejus procentą.
Todėl nepažeidžiant Reglamento Nr. 73/2009 24 straipsnio 4 dalies, kurioje numatyta maksimali viso sumažinimo ir neskyrimo riba už vienus kalendorinius metus, ir reglamentuose Nr. 73/2009 ir 1122/2009 nesant kitų nuostatų, skirtų visiems pažeidimų dėl aplaidumo ir tyčinių pažeidimų atvejams, reikia sudėti abu procentinius dydžius, nustatytus pagal Reglamento Nr. 1122/2009 71 ir 72 straipsnius.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad į pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 1122/2009 70–72 straipsniai, siejami su Reglamento Nr. 73/2009 23 ir 24 straipsniais, turi būti aiškinami taip, kad esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai nustatyti keli pažeidimai toje pačioje srityje, reikia sudėti, pirma, visos gautų ar gautinų tiesioginių išmokų sumos sumažinimą, taikomą pažeidimų dėl aplaidumo atvejais, ir, antra, išmokų sumažinimą, taikomą tyčinių reikalavimų pažeidimų atvejais, o visa sumažinimo suma už vienus kalendorinius metus turi būti nustatyta laikantis proporcingumo principo ir neviršijant visos Reglamento Nr. 73/2009 23 straipsnio 1 dalyje nurodytos sumos.
Dėl trečiojo klausimo
Kadangi trečiasis klausimas pateiktas papildomai tam atvejui, jeigu į pirmąjį ir antrąjį klausimus būtų atsakyta neigiamai, į trečiąjį klausimą atsakyti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

2009 m. lapkričio 30 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1122/2009, kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu, moduliavimu ir integruota administravimo ir kontrolės sistema pagal tame reglamente numatytas ūkininkams skirtas tiesioginės paramos schemas, ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu pagal vyno sektoriui numatytą paramos schemą, 70–72 straipsniai, siejami su 2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiančio reglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003, 23 ir 24 straipsniais, turi būti aiškinami taip, kad esant tokiai situacijai, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai nustatyti keli pažeidimai toje pačioje srityje, reikia sudėti, pirma, visos gautų ar gautinų tiesioginių išmokų sumos sumažinimą, taikomą pažeidimų dėl aplaidumo atvejais, ir, antra, išmokų sumažinimą, taikomą tyčinių reikalavimų pažeidimų atvejais, o visa sumažinimo suma už vienus kalendorinius metus turi būti nustatyta laikantis proporcingumo principo ir neviršijant visos Reglamento Nr. 73/2009 23 straipsnio 1 dalyje nurodytos sumos.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.