CELEX: 62021TJ0312
Funcție publică
Recrutare
Anunț de concurs
Concursul general EPSO/AD/374/19
Decizie de a nu înscrie numele reclamantului în lista de rezervă a concursului
Acțiune în anulare
Modificarea anunțului de concurs după desfășurarea unei părți din testele de acces
Lipsa temeiului legal
Încredere legitimă
Securitate juridică
Forță majoră
Egalitate de tratament
Beneficiul unor măsuri speciale
Organizare a probelor la distanță
Rată de reușită ridicată a candidaților interni
Acțiune în constatarea abținerii de a acționa

)
Prin acțiunea întemeiată pe articolul 270 TFUE și pe articolul 91 din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”), reclamantul, SY, solicită în esență, în primul rând, anularea addendumului la anunțul de concurs general EPSO/AD/374/19 (
JO 2020, C 374 A, p. 3
), care a modificat modalitățile probelor acestui concurs ca urmare a apariției pandemiei de COVID-19, a convocării de către Comisia Europeană din 20 noiembrie 2020 la susținerea unei probe, a listei de rezervă constituite la încheierea concursului menționat în domeniul dreptului concurenței, a deciziilor privind recrutarea candidaților efectuată pe baza acestei liste de rezervă și a deciziei de reexaminare a comisiei de evaluare prin care se confirmă decizia de a nu înscrie numele său în lista de rezervă. El solicită, în al doilea rând, cu titlu subsidiar, să se precizeze în hotărârea care urmează să fie pronunțată cerințele concrete care trebuie urmate de Comisie pentru a restabili situația juridică în care se afla acesta anterior nelegalității săvârșite de comisia de evaluare menționată pentru a permite înscrierea numelui acestuia în lista de rezervă. El solicită Tribunalului, în al treilea rând, să constate încălcarea de către Comisie a articolului 265 TFUE întrucât aceasta nu i‑a adresat o decizie cu privire la reclamația sa administrativă din 17 ianuarie 2021.
I.

Istoricul cauzei
La 6 iunie 2019, Oficiul European pentru Selecția Personalului (EPSO) a publicat în
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
anunțul de concurs general pe bază de dosare și de examene EPSO/AD/374/19, având ca obiect recrutarea de administratori (grupa de funcții AD) în domeniile dreptului concurenței, dreptului financiar, dreptului uniunii economice și monetare, normelor financiare aplicabile bugetului Uniunii Europene și protecției monedelor în euro împotriva contrafacerii (
JO 2019, C 191 A, p. 1
, denumit în continuare „anunțul de concurs”), în vederea constituirii a cinci liste de rezervă din care Comisia va recruta noi membri ai funcției publice în calitate de administratori. Anunțul de concurs și anexele la acesta, în special anexa III, constituiau cadrul juridic aplicabil procedurilor de selecție aferente.
Anunțul de concurs prevedea o procedură în șase etape. În primul rând, candidații depuneau un act prealabil de candidatură electronică. În al doilea rând, erau invitați să susțină o serie de teste sub forma unor chestionare cu variante multiple de răspuns pe calculator, în unul dintre centrele agreate ale EPSO. În cazul în care această invitație nu era făcută anterior probelor de competențe organizate la centrul de evaluare, se prevedea că testele menționate erau efectuate concomitent cu aceste probe. În al treilea rând, era efectuată o examinare a dosarelor candidaților pentru a verifica dacă îndeplineau condițiile de admitere la concurs. În al patrulea rând, candidații care îndeplineau aceste condiții de admitere erau supuși unei selecții pe bază de dosare, în funcție de calificările indicate în actul lor de candidatură. În al cincilea rând, candidații care au obținut una dintre cele mai bune note globale în urma selecției pe bază de dosare erau invitați să susțină patru probe de competențe organizate la centrul de evaluare. În al șaselea rând, comisia de evaluare din cadrul concursului stabilea, pentru fiecare dintre cele cinci domenii ale concursului general, o listă de rezervă în care figurau numele candidaților admisibili care obțineau toate notele minime necesare, precum și cele mai bune note globale în urma probelor de la centrul de evaluare, până la concurența numărului de candidați care au reușit la concurs vizat pentru fiecare dintre domenii.
În special, sub titlul „Cum voi fi selectat?” din anunțul de concurs se arăta, la punctul 5, intitulat „Centrul de evaluare”, după cum urmează:
„În etapa «centru de evaluare» se vor testa opt competențe generale și competențele în domeniu cerute pentru fiecare domeniu prin intermediul a patru teste (un interviu ce vizează testarea competențelor generale, un interviu ce vizează testarea competențelor specifice, un exercițiu de grup și un studiu de caz) […]”
Pe de o parte, din tabelele reproduse la punctul 5 care figurează sub titlul „Cum voi fi selectat?” din anunțul de concurs reiese că evaluarea competențelor generale și a celor privind domeniul era repartizată între probele organizate la centrul de evaluare după cum urmează:
Competență
Teste
1. Analizarea și rezolvarea problemelor
Exercițiu de grup
Studiu de caz
2. Comunicare
Studiu de caz
Interviu ce vizează testarea competențelor generale
3. Oferirea unor servicii de calitate și obținerea de rezultate
Studiu de caz
Interviu ce vizează testarea competențelor generale
4. Învățare și dezvoltare
Exercițiu de grup
Interviu ce vizează testarea competențelor generale
5. Stabilirea priorităților și organizare
Exercițiu de grup
Studiu de caz
6. Reziliență
Exercițiu de grup
Interviu ce vizează testarea competențelor generale
7. Lucrul în echipă
Exercițiu de grup
Interviu ce vizează testarea competențelor generale
8. Capacități de conducere
Exercițiu de grup
Interviu ce vizează testarea competențelor generale
Punctaje minime obligatorii: 3/10 pentru fiecare competență și 40/80 în total
Competență
Test
Punctaj minim obligatoriu
Competențe în domeniu
Interviu ce vizează testarea cunoștințelor în domeniu
50/100
Pe de altă parte, în conformitate cu tabelele în cauză, fiecare competență generală era notată cu 10 puncte, cu un punctaj minim de 3/10 pentru fiecare competență și cu punctajul minim pentru toate aceste competențe de 40/80, în timp ce competențele referitoare la domeniu erau notate cu 100 de puncte, cu un punctaj minim obligatoriu de 50/100.
La 26 iunie 2019, reclamantul și‑a depus candidatura la concurs.
În actul său de candidatură, reclamantul a declarat, în conformitate cu punctul 1.3 din Dispozițiile generale aplicabile concursurilor generale, care figurează în anexa III la anunțul de concurs, intitulat „Egalitatea de șanse și măsuri speciale”, că avea nevoie de măsuri speciale pentru a participa la probe, mai exact la cele scrise pe calculator, la cele scrise pe hârtie și la cele orale, din cauza unui handicap sau a unei afecțiuni care l‑ar fi putut împiedica să participe la teste, [
confidențial
].
Prin e‑mailul din 9 decembrie 2019, echipa EPSO însărcinată cu accesibilitatea l‑a informat pe reclamant că îi era permis, pentru proba studiului de caz, [
confidențial
].
În cursul procedurii de selecție, reclamantul a fost invitat să participe la cele patru probe de competență organizate la centrul de evaluare și, concomitent, la testele pe calculator sub forma unor chestionare cu variante multiple de răspuns.
La 10 ianuarie 2020, reclamantul a participat la prima probă care viza evaluarea competențelor generale, și anume proba studiului de caz, într‑un centru de evaluare extern situat în [
confidențial
]. Prin e‑mailul din 18 ianuarie 2020, el a informat echipa EPSO însărcinată cu accesibilitatea despre o problemă survenită în cursul acestei probe, și anume că prestatorul de servicii însărcinat de EPSO cu organizarea probei nu i‑a permis să bea. Prin e‑mailul din 22 ianuarie 2020, echipa EPSO însărcinată cu accesibilitatea a recunoscut în fața reclamantului existența unei erori de comunicare cu acest prestator.
La 3 martie 2020, reclamantul a participat, într‑un centru de evaluare din Bruxelles (Belgia), la testele pe calculator sub forma unor chestionare cu variante multiple de răspuns și la celelalte trei probe de competențe, și anume interviul ce vizează testarea competențelor generale, exercițiul de grup și interviul ce vizează testarea cunoștințelor în domeniu.
La 6 martie 2020, procedura de selecție a fost suspendată ca urmare a apariției pandemiei de COVID-19 și a crizei sanitare care a urmat. Până la această dată, încă nu toți candidații susținuseră probele organizate la centrul de evaluare.
Prin scrisoarea din 1 iulie 2020, semnată de un șef de unitate al EPSO, în numele președintelui comisiei de evaluare din cadrul concursului, reclamantul a fost informat că „s‑a decis să se reia probele la centrul de evaluare în a doua jumătate a lunii septembrie” și că „candidații [care și‑au] susținut deja probele nu [vor fi] convocați din nou”.
Prin e‑mailul din 28 august 2020, serviciul de contact cu candidații al EPSO i‑a informat că se avea în vedere ca notele pe care le obținuseră anterior lunii martie în urma probelor de competențe organizate la centrul de evaluare, cu prezență fizică, să rămână valide, cu excepția celei obținute în urma exercițiului de grup, acest exercițiu fiind înlocuit cu o probă online la care trebuiau să participe toți candidații, inclusiv cei care susținuseră deja probele concursului în martie 2020.
Reclamantul, în două plângeri din 28 august și din 15 octombrie 2020, înregistrate cu referința EPSOCRS-50590 și, respectiv, cu referința EPSOCRS-52914, și‑a exprimat opoziția față de aceste noi modalități ale probelor avute în vedere, subliniind în special dezavantajul pe care îl vor cauza candidaților care au promovat deja probele în martie 2020 și riscurile sanitare potențial suportate de candidați în cursul desfășurării acestor noi probe. El a insistat de asemenea asupra obligației EPSO de a respecta anunțul de concurs. Cu toate acestea, el și‑a exprimat intenția de a participa la noua probă care înlocuia exercițiul de grup, fără a aduce atingere plângerilor sale în această privință.
Prin scrisoarea din 26 octombrie 2020, semnată de un șef de unitate al EPSO, în numele președintelui comisiei de evaluare, candidații au fost informați cu privire la reluarea procedurii de selecție, după publicarea în Jurnalul Oficial a unui addendum la anunțul de concurs.
La 5 noiembrie 2020, addendumul la anunțul de concurs a fost publicat în Jurnalul Oficial (
JO 2020, C 374 A, p. 3
, denumit în continuare „addendumul la anunțul de concurs”).
Addendumul la anunțul de concurs prevedea, mai întâi, că acei candidați care nu susținuseră testele la centrul de evaluare, cu prezență fizică, anterior datei de 6 martie 2020 trebuiau să susțină toate aceste teste la distanță. În continuare, exercițiul de grup era înlocuit cu un interviu care viza competențele situaționale, organizat la distanță prin videoconferință (
situational competency‑based interview
, denumit în continuare „interviul SCBI”). În sfârșit, candidații care susținuseră toate probele organizate la centrul de evaluare anterior datei de 6 martie 2020 trebuiau să susțină și interviul menționat, al cărui punctaj îl va înlocui pe cel obținut la sfârșitul exercițiului de grup.
Prin scrisoarea din 20 noiembrie 2020, reclamantul a primit o convocare semnată de un șef de unitate al EPSO, în numele președintelui comisiei de evaluare, pentru a susține interviul SCBI la 14 decembrie 2020. În aceasta se preciza că, prin acceptarea invitației, reclamantul accepta condițiile concursului și ale addendumului la anunțul de concurs.
Reclamantul s‑a prezentat la interviul SCBI din 14 decembrie 2020.
Prin scrisoarea din 14 ianuarie 2021, semnată de un șef de unitate al EPSO, în numele președintelui comisiei de evaluare din cadrul concursului, reclamantul a fost informat cu privire la decizia comisiei de evaluare din cadrul concursului de a nu înscrie numele său în lista de rezervă, pentru motivul că nu făcea parte dintre candidații care au obținut cele mai bune note globale la centrul de evaluare, și anume cel puțin 119,5 puncte (denumită în continuare „decizia de neînscriere în lista de rezervă”).
Prin e‑mailul din 17 ianuarie 2021, reclamantul a solicitat reexaminarea deciziei de neînscriere în lista de rezervă și a introdus, în temeiul articolului 90 alineatul (2) din statut, o reclamație în privința acestei decizii, invocând în special un tratament inegal ca urmare a nerespectării de către EPSO a măsurii speciale pentru probe prevăzute în beneficiul său, lipsa conformității addendumului cu anunțul general de concurs și tratamentul inegal față de ceilalți candidați ca urmare a organizării la distanță a probelor prevăzute inițial la centrul de evaluare.
Prin scrisoarea din 21 aprilie 2021, semnată de un șef de unitate al EPSO, în numele președintelui comisiei de evaluare din cadrul concursului, reclamantul a fost informat cu privire la decizia comisiei de evaluare din cadrul concursului de confirmare a deciziei de neînscriere în lista de rezervă (denumită în continuare „decizia de reexaminare”).
La 22 martie 2021, reclamantul a depus electronic o plângere la serviciul de contact cu candidații al EPSO, înregistrată cu numărul EPSOCRS-61721, având ca obiect obținerea unor precizări cu privire la măsurile luate în urma reclamației sale din 17 ianuarie 2021.
Printr‑o nouă plângere, înregistrată cu numărul EPSOCRS-65320 din 8 mai 2021, el a formulat o cerere de acces la informațiile, aflate în documentația EPSO referitoare la concurs, privind numărul de candidați înscriși în lista de rezervă care lucrează sau au lucrat ca agenți contractuali în temeiul unor contracte pe durată determinată sau al unor contracte pe durată nedeterminată, în calitate de agenți temporari sau în calitate de experți naționali detașați la Direcția Generală (DG) Concurență, în echipa serviciului juridic care se ocupă de cazurile de concurență sau în orice alt serviciu sau direcție generală a Comisiei, cu cel puțin un an înainte de începerea procedurii de concurs.
II.

Concluziile părților
Reclamantul solicită Tribunalului:
–
anularea listei de rezervă, a deciziilor privind recrutarea de candidați înscriși pe această listă, a deciziei de neînscriere în lista de rezervă, a deciziei de reexaminare, precum și a addendumului la anunțul de concurs și a convocării din 20 noiembrie 2020 pentru a susține interviul SCBI;
–
cu titlu subsidiar, pe de o parte, anularea deciziei de neînscriere în lista de rezervă și a deciziei de reexaminare și precizarea în hotărârea care urmează să fie pronunțată a cerințelor concrete care trebuie urmate de Comisie pentru a restabili situația juridică în care se afla el anterior nelegalității săvârșite de comitetul de selecție, ceea ce va permite Comisiei să înscrie numele său în lista de rezervă imediat sau după reevaluarea prestațiilor sale, și, pe de altă parte, anularea addendumului la anunțul de concurs și a convocării din 20 noiembrie 2020 la interviul SCBI;
–
constatarea încălcării de către Comisie a articolului 265 TFUE prin faptul că nu i‑a adresat o decizie cu privire la reclamația sa din 17 ianuarie 2021;
–
obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.
Comisia solicită Tribunalului:
–
respingerea acțiunii;
–
obligarea reclamantului la plata cheltuielilor de judecată.
III.

În drept
[
omissis
]
A.

Cu privire la primul capăt de cerere
Prin intermediul primului capăt de cerere, reclamantul solicită anularea listei de rezervă, a deciziilor privind recrutarea de candidați înscriși în această listă, a deciziei de neînscriere în lista de rezervă, a deciziei de reexaminare, precum și a addendumului la anunțul de concurs și a convocării din 20 noiembrie 2020 de a susține interviul SCBI.
[
omissis
]
1.

Cu privire la fondul primului capăt de cerere
În susținerea primului capăt de cerere, reclamantul invocă patru motive, întemeiate, în primul rând, pe nelegalitatea modificării modalităților procedurii de selecție, în al doilea rând, pe un tratament inegal din cauza unei boli preexistente și pe nerespectarea măsurilor prevăzute în această privință cu ocazia participării la probele concursului, în al treilea rând, pe un tratament inegal în raport cu candidații care au participat la toate examenele la distanță și, în al patrulea rând, pe un tratament inegal în raport cu candidații care erau, anterior concursului, angajați de Comisie și ale căror nume au fost înscrise în lista de rezervă.
a)

Cu privire la primul motiv, întemeiat pe nelegalitatea modificării modalităților procedurii de selecție
Reclamantul apreciază că modificarea modalităților procedurii de selecție prin addendumul la anunțul de concurs este nelegală în măsura în care acest addendum a înlocuit proba exercițiului de grup cu interviul SCBI. El apreciază că această modificare a naturii examenelor, deși o parte dintre candidați, printre care el însuși, susținuseră deja probele prevăzute în anunțul de concurs, este lipsită de temei legal ca urmare a caracterului său
a posteriori
și retroactiv.
În această privință, în primul rând, reclamantul susține că argumentul Comisiei întemeiat pe un caz de forță majoră legat de survenirea pandemiei de COVID-19 nu poate contrazice această afirmație. În opinia sa, în cazul în care Comisia nu ar fi omis, în mod greșit, să continue procedura de selecție în primăvara și în vara anului 2020, perioadă în care condițiile sanitare estivale erau mai favorabile, aceasta nu s‑ar fi confruntat cu imposibilitatea de a organiza susținerea cu prezență fizică a probelor în perioada de reluare efectivă a procedurii începând cu luna noiembrie 2020. El adaugă că decizia Comisiei de susținere la distanță a probelor începând cu perioada de iarnă era justificată de voința generatoare de inegalitate de a privilegia candidații care erau și agenți aflați la post în cadrul Comisiei și ale căror contracte erau susceptibile să înceteze în termen scurt și mediu.
În al doilea rând, modificarea modalităților procedurii de selecție prin addendumul la anunțul de concurs ar fi contrară articolului 1 alineatele (1) și (2) din anexa III la statut, care ar conferi candidaților un drept la menținerea modalităților probelor, prevăzând, pe de o parte, că natura examenelor și baremul corespunzător fiecăruia trebuie precizate în anunțul de concurs și, pe de altă parte, că publicarea acestui anunț în Jurnalul Oficial trebuie să intervină cu o lună înainte de data-limită prevăzută pentru primirea candidaturilor și cu două luni înainte de data examenelor. În plus, această modificare ar fi contrară cerinței de transparență care ar rezulta din articolul 1 alineatul (2) din anexa III la statut, interpretat în lumina articolului 1d, a articolului 28 litera (d) și a articolului 29 alineatul (1) din statut, care garantează candidaților la un concurs beneficiul unei proceduri de selecție constante și previzibile înainte de începerea acesteia.
În al treilea rând, interviul SCBI nu ar constitui o altă probă adecvată în raport cu exercițiul de grup în vederea garantării unei selecții obiective. Potrivit reclamantului, documentele prezentate de Comisie pentru a dovedi echivalența examenelor nu sunt susceptibile să contrazică această afirmație.
În al patrulea rând, reclamantul apreciază că EPSO a încălcat obligația sa de solicitudine și dreptul la bună administrare, protejat prin articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”), precum și principiile securității juridice și protecției încrederii legitime. Cu privire la acest din urmă aspect, el se prevalează de asigurarea pe care o avea că nu participă din nou la probe, născută din scrisoarea din 1 iulie 2020, prin care un șef de unitate al EPSO îl informase cu privire la reluarea probelor la centrul de evaluare în cursul lunii septembrie și cu privire la faptul că acei candidați care participaseră deja la probe nu vor fi invitați din nou.
În al cincilea rând, reclamantul susține că EPSO a dispus ca toți candidații să participe la interviul SCBI fără a se întemeia pe o bază juridică, în mod unilateral și generator de inegalitate și prin săvârșirea unui abuz de putere și a considerat că această participare echivala cu acceptarea addendumului la anunțul de concurs. În această privință, el subliniază că consimțământul său de a participa la probe potrivit noilor modalități nu putea fi prezumat, ținând seama în special de plângerile sale și de faptul că participarea sa era similară unei obligații ca urmare a amenințării cu excluderea din procedură pe care ar fi determinat‑o lipsa participării.
În al șaselea rând și cu titlu subsidiar, reclamantul invocă o încălcare de către EPSO a obligației de motivare, întrucât nu a indicat temeiul legal și motivele concrete ale deciziei de modificare a anunțului de concurs.
Comisia contestă argumentele reclamantului.
[
omissis
]
1)

Cu privire la critica întemeiată pe lipsa unui temei legal pentru modificarea modalităților procedurii de selecție prin addendumul la anunțul de concurs
Trebuie amintit că articolul 7 alineatele (1)-(3) din anexa III la statut prevede:
„(1)   Instituțiile, după obținerea avizului Comitetului pentru statutul funcționarilor, încredințează [EPSO] sarcina de a lua măsurile necesare pentru a garanta aplicarea unor norme uniforme în cadrul procedurilor de selecție a funcționarilor Uniunii […]
(2)   Atribuțiile [EPSO] sunt următoarele:
(a)
organizează concursuri generale, la cererea unei instituții;
(b)
oferă sprijin tehnic în cadrul concursurilor interne organizate de o instituție, la cererea acesteia;
(3)   [EPSO] poate, la cererea unei instituții, să îndeplinească alte atribuții legate de selecția funcționarilor.”
Astfel, în temeiul articolului 7 alineatele (1)-(3) din anexa III la statut, EPSO acordă asistență diferitelor instituții prin definirea și organizarea procedurilor de selecție a funcționarilor, cu respectarea normelor generale adoptate de instituțiile respective (a se vedea în acest sens Hotărârea din 29 septembrie 2009, Aparicio și alții/Comisia,
F‑20/08, F‑34/08 și F‑75/08
,
EU:F:2009:132
, punctul
).
În consecință, EPSO a putut decide să adopte addendumul la anunțul de concurs în cadrul competenței de a defini și de a organiza probele concursului pe care o deține în temeiul articolului 7 alineatele (1)-(3) din anexa III la statut. Prin urmare, acest temei legal permitea EPSO să modifice prin acest addendum modalitățile procedurii de selecție.
2)

Cu privire la critica întemeiată pe nerespectarea principiului proporționalității
Trebuie amintit că principiul proporționalității este recunoscut de o jurisprudență constantă ca făcând parte dintre principiile generale de drept al Uniunii. În temeiul acestui principiu, legalitatea unei măsuri adoptate de o instituție a Uniunii este supusă condiției ca, atunci când este posibilă alegerea între mai multe măsuri adecvate, trebuie să se recurgă la cea mai puțin constrângătoare, iar inconvenientele cauzate nu trebuie să fie disproporționate în raport cu obiectivul vizat (a se vedea Hotărârea din 21 octombrie 2004, Schumann/Comisia,
T‑49/03
,
EU:T:2004:314
, punctul
și jurisprudența citată).
Instituțiile Uniunii dispun de o largă putere de apreciere pentru a stabili modalitățile de organizare a unui concurs și este de competența instanței Uniunii să cenzureze aceste modalități numai în măsura în care este necesar pentru a asigura tratamentul egal al candidaților și obiectivitatea alegerii efectuate între aceștia (Hotărârea din 13 ianuarie 2021, Helbert/EUIPO,
T‑548/18
,
EU:T:2021:4
, punctul
). În plus, jurisprudența recunoaște o largă putere de apreciere, în aceleași limite, comisiei de evaluare din cadrul concursului atunci când aceasta se confruntă cu neregularități sau cu erori intervenite în cadrul desfășurării unui concurs general cu participare numeroasă, care, în temeiul principiilor proporționalității și bunei administrări, nu pot fi remediate printr‑o repetare a probelor din cadrul concursului (a se vedea în acest sens Hotărârea din 2 mai 2001, Giulietti și alții/Comisia,
T‑167/99 și T‑174/99
,
EU:T:2001:126
, punctul
). Comisiei de evaluare din cadrul concursului trebuie să i se recunoască o astfel de putere largă de apreciere și atunci când aceasta se confruntă cu cazuri de forță majoră.
Nu este de competența instanței Uniunii să cenzureze conținutul detaliat al unei probe, cu excepția cazului în care acesta depășește cadrul indicat în anunțul de concurs sau nu este compatibil cu finalitățile probei sau ale concursului (a se vedea Hotărârea din 7 februarie 2002, Felix/Comisia,
T‑193/00
,
EU:T:2002:29
, punctul
și jurisprudența citată).
În speță, deși EPSO nu este o comisie de evaluare, i se pot extinde principiile amintite la punctele 53 și 54 de mai sus, din moment ce dispune de o importantă marjă de manevră în organizarea testelor de selecție, în special în vederea garantării aplicării unor norme uniforme în procedurile de selecție a funcționarilor Uniunii (a se vedea în acest sens Hotărârea din 29 septembrie 2009, Aparicio și alții/Comisia,
F‑20/08, F‑34/08 și F‑75/08
,
EU:F:2009:132
, punctele
și
). Această marjă de manevră trebuie apreciată în contextul apariției pandemiei de COVID-19, care a bulversat organizarea probelor concursului în cauză cu participare numeroasă.
În această privință, survenirea pandemiei de COVID-19 în iarna anului 2020, situație epidemiologică exterioară, anormală și imprevizibilă pentru EPSO, care constituie un caz de forță majoră, a determinat statele membre să adopte față de resortisanții lor măsuri de restricționare a deplasărilor și a reuniunilor, însoțite de măsuri sanitare. EPSO era obligat să respecte aceste măsuri în cadrul organizării probelor de concurs, fără a putea exercita un control asupra lor. În consecință, pandemia menționată constituia pentru EPSO un caz de forță majoră care a bulversat organizarea probelor respective, mai exact, potrivit unei jurisprudențe constante, o împrejurare străină, anormală și imprevizibilă, ale cărei consecințe nu ar fi putut fi evitate de acesta în pofida tuturor diligențelor depuse [a se vedea prin analogie Hotărârea din 28 aprilie 2022, C și CD (Obstacole juridice în calea executării unei decizii de predare),
C‑804/21 PPU
,
EU:C:2022:307
, punctul
și jurisprudența citată].
În acest context, punctele 1 și 2 din addendumul la anunțul de concurs menționate la punctul 47 de mai sus amintesc, mai întâi, că EPSO a fost constrâns, din cauza apariției pandemiei de COVID-19, să întrerupă și să suspende în cursul procedurii toate activitățile sale legate de centrul de evaluare, începând cu 6 martie 2020, pentru a garanta aplicarea tuturor măsurilor de precauție adecvate. Se amintește în continuare că, la reluarea procedurii de selecție în pofida pandemiei menționate, pentru motive de sănătate publică, nu era posibil să se organizeze pe termen scurt probe cu prezență fizică în incintele EPSO și că, în sfârșit, pentru a putea finaliza concursul într‑un termen rezonabil, EPSO a decis să organizeze susținerea online (la distanță) a probelor prevăzute inițial la centrul de evaluare.
Prin urmare, EPSO se confrunta cu un caz de forță majoră care făcea imposibilă o programare fiabilă a probelor din cauza evoluției imprevizibile a pandemiei începând cu 6 martie 2020 și cu probabilitatea scăzută a unei reluări a procedurii de selecție în toamna anului 2020 în condiții asemănătoare celor în vigoare înainte de apariția pandemiei de COVID-19. În exercitarea marjei sale importante de manevră și a competențelor care îi revin în temeiul articolului 7 alineatele (1)-(3) din anexa III la statut, pe de o parte, EPSO a putut astfel să considere că se impunea o adaptare a modalităților probelor din cadrul concursului, pentru a asigura continuarea acestei proceduri, protejând în același timp sănătatea candidaților, și pentru a limita eventualele efecte prejudiciabile ale suspendării sau ale reluării procedurii respective atât pentru candidați, cât și pentru instituția în cauză. Pe de altă parte, el a putut decide că această adaptare trebuia reținută numai în măsura a ceea ce era strict necesar în raport cu acest obiectiv.
Cu privire la acest din urmă aspect, mai întâi, reiese din dosar că, la data de 13 martie 2020, dintr‑un număr de 385 de candidați convocați la probele organizate la centrul de evaluare pentru cele două proceduri de selecție în curs la momentul respectiv, dar suspendate, marea majoritate a candidaților, și anume 289 de candidați, susținuseră deja cu prezență fizică probele.
Este necesar să se arate că, în aceste condiții, EPSO s‑a străduit să țină seama de interesul acestor candidați care au susținut deja probele, majoritari în numărul de candidați înscriși, de a nu fi obligați să le susțină din nou, acest interes determinând atunci menținerea probelor în principiu, precum și a rezultatelor aferente acestora, obținute înainte de suspendarea procedurii de selecție. Prin urmare, acesta a considerat în mod întemeiat că soluția care consta, pentru toți candidații, în participarea din nou la distanță la toate probele ar fi fost disproporționată și contrară principiilor proporționalității și bunei administrări în raport cu interesul candidaților menționați.
În continuare, reiese din studiile generale prealabile furnizate de EPSO că modalitățile de susținere la distanță fuseseră deja practicate și experimentate în cursul unor proceduri anterioare de selecție și că acestea au putut fi considerate atunci de administrație și de candidați ca fiind fiabile din punct de vedere tehnic și ca neimplicând diferențe semnificative în ceea ce privește corectitudinea evaluării și rezultatele candidaților, pe lângă faptul că au fost susținute de aceștia. În aceste condiții, ținând seama de studiile prealabile menționate, EPSO putea în mod rezonabil, pe de o parte, să aibă în vedere să privilegieze o serie de modalități de susținere a probelor la distanță în vederea protejării sănătății candidaților și, pe de altă parte, să considere că o susținere la distanță de către candidații care nu au susținut încă probele la data suspendării procedurii a probelor de interviu ce vizează testarea competențelor generale, de interviu ce vizează testarea cunoștințelor în domeniu și de studiu de caz nu le‑ar solicita un efort de adaptare excesiv, contrar principiului proporționalității.
În sfârșit, în ceea ce privește proba exercițiului de grup, este necesar să se arate că EPSO, pe baza consultării specialiștilor și a publicațiilor științifice, a ținut seama de complexitatea tehnică și de caracterul inadecvat al organizării susținerii acestei probe potrivit modalităților la distanță, ea implicând o dinamică specifică legată de prezența la fața locului a candidaților și servind la evaluarea în acest cadru a unor competențe speciale. Astfel, în cadrul importantei marje de manevră de care dispune, EPSO a putut aprecia că aceste dificultăți implicau redefinirea probei exercițiului de grup.
În această privință, trebuie amintit că punctul 5, intitulat „Centrul de evaluare”, care figurează sub titlul „Cum voi fi selectat?”, din anunțul de concurs prevedea repartizarea între probele de evaluare a celor opt competențe vizate de concurs și că, așadar, era imperativ necesară o probă asemănătoare celei a exercițiului de grup pentru asigurarea fiabilității rezultatelor obținute printr‑o dublă evaluare complementară a următoarelor șase competențe: „analizarea și rezolvarea problemelor”, „învățare și dezvoltare”, „stabilirea priorităților și organizare”, „reziliență”, „lucrul în echipă” și „capacități de conducere” (a se vedea punctul 5 de mai sus).
În consecință, o eliminare pură și simplă a probei privind exercițiul de grup nu putea fi avută în vedere de EPSO, în caz contrar comisia de evaluare fiind nevoită să efectueze o evaluare incompletă a competențelor evaluate ale candidaților. EPSO putea în acest caz să aprecieze, tot în cadrul marjei sale largi de manevră, că organizarea unei probe menite să evalueze aceste șase competențe rămânea necesară pentru a garanta validitatea tuturor rezultatelor candidaților.
În aceste condiții, interviul SCBI a fost conceput de EPSO ca o probă care evaluează competențe asemănătoare celor evaluate în cadrul exercițiului de grup, având totodată avantajul de a presupune o organizare mai facilă și fiind de o mai mare fiabilitate tehnică de evaluare decât exercițiul de grup atunci când aceste probe sunt organizate la distanță.
Prin urmare, trebuie să se concluzioneze că adoptarea de către EPSO a addendumului la anunțul de concurs care introduce interviul SCBI rezultă din opțiunea EPSO de a recurge la metoda de examen cea mai puțin constrângătoare pentru toți candidații, având în vedere împrejurarea excepțională pe care o constituie pandemia de COVID-19.
Prin urmare, modificarea în cauză nu este contrară principiului proporționalității.
3)

Cu privire la critica întemeiată pe nerespectarea principiului egalității de tratament
Potrivit unei jurisprudențe constante, principiul egalității de tratament impune ca situații comparabile să nu fie tratate în mod diferit și ca situații diferite să nu fie tratate în același mod, cu excepția cazului în care un astfel de tratament este justificat în mod obiectiv (Hotărârea din 11 septembrie 2007, Lindorfer/Consiliul,
C‑227/04 P
,
EU:C:2007:490
, punctul
, și Hotărârea din 20 martie 2012, Kurrer și alții/Comisia,
T‑441/10 P‑T‑443/10 P
,
EU:T:2012:133
, punctul
). În plus, într‑o materie în care este aplicabilă exercitarea unor atribuții discreționare, principiul egalității este încălcat atunci când instituția vizată realizează o diferențiere arbitrară sau vădit inadecvată în raport cu obiectivul urmărit de reglementarea în cauză (a se vedea Hotărârea din 20 martie 2012, Kurrer și alții/Comisia,
T‑441/10 P‑T‑443/10 P
,
EU:T:2012:133
, punctul
și jurisprudența citată).
O încălcare a principiului egalității presupune ca tratamentul în litigiu să determine un dezavantaj pentru unele persoane în raport cu altele (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 decembrie 2008, Arcelor Atlantique et Lorraine și alții,
C‑127/07
,
EU:C:2008:728
, punctul
și jurisprudența citată).
Revine comisiei de evaluare sarcina de a veghea strict la respectarea principiului egalității de tratament a candidaților în cadrul desfășurării unui concurs. Deși comisia de evaluare se bucură de o largă putere de apreciere în ceea ce privește modalitățile și conținutul detaliat al probelor, este totuși de competența instanței Uniunii să își exercite controlul în măsura necesară pentru a asigura un tratament egal al candidaților și obiectivitate în selecția efectuată de comisia de evaluare dintre aceștia (Hotărârea din 12 martie 2008, Giannini/Comisia,
T‑100/04
,
EU:T:2008:68
, punctul
). În acest context, revine de asemenea AIPN, în calitate de organizatoare a concursului, precum și comisiei de evaluare sarcina de a acționa pentru ca toți candidații la același concurs să susțină aceeași probă în aceleași condiții. Astfel, este de competența comisiei de evaluare să se asigure că probele prezintă în mare măsură același grad de dificultate pentru toți candidații (a se vedea în acest sens Hotărârea din 24 martie 1988, Goossens și alții/Comisia,
228/86
,
EU:C:1988:172
, punctul
, și Hotărârea din 12 februarie 2014, De Mendoza Asensi/Comisia,
F‑127/11
,
EU:F:2014:14
, punctul
și jurisprudența citată).
În plus, pentru a asigura egalitatea între candidați, coerența notării și obiectivitatea evaluării, comisia de evaluare este obligată să garanteze aplicarea coerentă a criteriilor de evaluare tuturor candidaților (Hotărârea din 13 ianuarie 2021, Helbert/EUIPO,
T‑548/18
,
EU:T:2021:4
, punctul
). Această cerință se impune în mod special în probele orale, din moment ce aceste probe sunt prin natura lor mai puțin uniformizate decât probele scrise (Hotărârea din 13 ianuarie 2021, Helbert/EUIPO,
T‑548/18
,
EU:T:2021:4
, punctul
).
Cu toate acestea, din articolul 1d alineatul (6) prima teză din statut reiese că sunt posibile limitări ale principiului nediscriminării, cu condiția ca acestea să fie „justificat[e] în mod obiectiv și rezonabil” și să răspundă unor obiective legitime de interes general în cadrul politicii privind personalul (Hotărârea din 6 iulie 2022, MZ/Comisia,
T‑631/20
,
EU:T:2022:426
, punctul
).
Așadar, larga putere de apreciere de care dispun instituțiile Uniunii în organizarea serviciilor lor și în special în stabilirea criteriilor de capacitate impuse de posturile care urmează să fie ocupate și, în funcție de aceste criterii și în interesul serviciului, a condițiilor și a modalităților de organizare a concursului este reglementată în mod imperativ la articolul 1d din statut, astfel încât diferențele de tratament nu pot fi admise decât dacă sunt justificate în mod obiectiv și proporționale cu nevoile reale ale serviciului (a se vedea în acest sens Hotărârea din 6 iulie 2022, MZ/Comisia,
T‑631/20
,
EU:T:2022:426
, punctul
și jurisprudența citată).
În speță, este necesar să se arate că EPSO a organizat proba orală a interviului SCBI pentru toți candidații, și anume indiferent de situația lor la data reluării procedurii de selecție, înlocuind‑o pe cea a exercițiului de grup, în vederea evaluării acelorași competențe precum cele vizate în mod specific de proba exercițiului de grup.
Având în vedere organizarea specifică a noii probe a interviului SCBI, pe de o parte, trebuie să se concluzioneze că EPSO s‑a asigurat că, prin această probă, comisia de evaluare din cadrul concursului permite tuturor candidaților să fie evaluați în mod coerent și egal cu privire la cele șase competențe vizate de anunțul de concurs, conform jurisprudenței menționate la punctele 71 și 72 de mai sus. În consecință, trebuie să se concluzioneze că EPSO a tratat în mod egal toți candidații.
Pe de altă parte, este adevărat că, având în vedere organizarea generală a concursului, EPSO a tratat în mod egal candidați care se aflau în situații diferite, și anume candidați care au susținut deja probele prevăzute inițial în anunțul de concurs și candidați care nu le susținuseră încă.
Prin urmare, trebuie să se examineze dacă această încălcare a principiului egalității de tratament era justificată în mod obiectiv și rezonabil de un obiectiv legitim de interes general în cadrul politicii privind personalul.
Din cuprinsul punctului 4 din addendumul la anunțul de concurs reiese că această identitate de tratament era motivată de obligația EPSO de a asigura tratamentul egal al tuturor candidaților în ceea ce privește susținerea probei interviului SCBI. O astfel de identitate de tratament era, așadar, în concordanță cu obiectivul intervenției EPSO în procedura de selecție, prevăzut la articolul 7 alineatul (1) din anexa III la statut, care consta în luarea măsurilor necesare pentru a garanta aplicarea unor norme uniforme în procedurile de selecție a funcționarilor Uniunii. Prin urmare, aceasta este justificată în mod obiectiv în sensul jurisprudenței vizate la punctele 69 și 73 de mai sus.
În aceste condiții, trebuie să se concluzioneze că EPSO nu a încălcat, în sensul jurisprudenței vizate la punctul 70 de mai sus, principiul egalității de tratament atunci când l‑a invitat pe reclamant să susțină proba interviului SCBI.
4)

Cu privire la critica întemeiată pe nerespectarea principiilor securității juridice și protecției încrederii legitime
Trebuie amintit că articolul 1 alineatele (1) și (2) din anexa III la statut are următorul cuprins:
„(1)   Anunțul de concurs este stabilit de autoritatea împuternicită să facă numiri, după consultarea comisiei paritare. Acesta trebuie să specifice:
(a)
natura concursului (concurs intern în cadrul instituției, concurs intern în cadrul instituțiilor, concurs general și, după caz, comun pentru două sau mai multe instituții);
(b)
modalitățile (concurs pe bază de dosare, pe bază de examene sau pe bază de dosare și examene);
(c)
natura funcțiilor și atribuțiilor aferente posturilor care urmează să fie ocupate, precum și grupa de funcții și gradul propuse;
[…]
(e)
în cazul unui concurs pe bază de examene, natura examenelor și baremul corespunzător fiecăruia;
[…]
În cazul unui concurs general comun pentru două sau mai multe instituții, anunțul de concurs este stabilit de către autoritatea împuternicită să facă numiri menționată la articolul 2 alineatul (2) din statut, după consultarea comisiei paritare comune.
(2)   În cazul concursurilor generale, trebuie publicat un anunț de concurs în [Jurnalul Oficial], cu cel puțin o lună înainte de termenul prevăzut pentru depunerea candidaturilor și, după caz, cu cel puțin două luni înainte de data de susținere a examenelor.”
Astfel, în temeiul articolului 1 alineatul (1) litera (e) din anexa III la statut, anunțul de concurs trebuie să specifice, pentru concursurile pe bază de examene, natura examenelor și baremul corespunzător fiecăruia (Hotărârea din 21 martie 2013, Taghani/Comisia,
F‑93/11
,
EU:F:2013:40
, punctul
; a se vedea de asemenea în acest sens Hotărârea din 14 iulie 1983, Detti/Curtea de Justiție,
144/82
,
EU:C:1983:211
, punctul
).
În plus, deși comisia de evaluare dispune de o largă putere de apreciere pentru a stabili condițiile unui concurs, aceasta este ținută de textul anunțului de concurs, astfel cum a fost publicat. Termenii anunțului de concurs constituie atât cadrul legalității, cât și cadrul de apreciere pentru comisia de evaluare din cadrul unui concurs (a se vedea în acest sens Hotărârea din 21 octombrie 2004, Schumann/Comisia,
T‑49/03
,
EU:T:2004:314
, punctul
și jurisprudența citată).
În speță, este cert că addendumul la anunțul de concurs a modificat, după încheierea probelor de acces pentru o parte dintre candidați, modalitățile de evaluare a competențelor vizate de proba exercițiului de grup, modificând natura acestei probe, definită în prealabil în conformitate cu articolul 1 alineatul (1) litera (e) din anexa III la statut, pentru a o înlocui cu un exercițiu individual la distanță sub forma interviului SCBI.
În această privință, potrivit unei jurisprudențe constante, principiul protecției încrederii legitime constituie corolarul principiului securității juridice, care impune ca normele de drept să fie clare și precise și urmărește să garanteze previzibilitatea situațiilor și a raporturilor juridice cărora li se aplică dreptul Uniunii (Hotărârea din 15 februarie 1996, Duff și alții,
C‑63/93
,
EU:C:1996:51
, punctul
, și Hotărârea din 5 septembrie 2014, Éditions Odile Jacob/Comisia,
T‑471/11
,
EU:T:2014:739
, punctul
). Aceste principii se opun posibilității ca punctul de pornire al aplicării în timp a unui act al Uniunii să fie stabilit la o dată anterioară publicării acestuia, cu excepția cazului în care, cu titlu excepțional, scopul care trebuie atins o impune și în care încrederea legitimă a persoanelor interesate este respectată în mod corespunzător (a se vedea Hotărârea din 10 noiembrie 2010, OAPI/Simões Dos Santos,
T‑260/09 P
,
EU:T:2010:461
, punctul
și jurisprudența citată).
Prin urmare, este necesar să se verifice dacă, astfel cum apreciază reclamantul, modificarea neprevizibilă a naturii probei după desfășurarea în parte a acesteia încalcă principiile protecției încrederii legitime și securității juridice în sensul jurisprudenței menționate la punctul 85 de mai sus.
În speță, pe de o parte, în ceea ce privește condiția referitoare la scopul care trebuie atins, este necesar să fie amintit că împrejurarea excepțională pe care a constituit‑o pandemia de COVID-19 justifica adoptarea addendumului la anunțul de concurs pentru a permite, în beneficiul candidaților și al instituției, continuarea procedurii de selecție în condiții posibile, proporționale și acceptabile din punct de vedere sanitar (a se vedea punctele 58-67 de mai sus). Procedând astfel, ea viza,
in fine
, efectivitatea recrutării prin concurs. Din moment ce modificarea în cauză a procedurii de selecție era impusă, cu titlu excepțional, de obiectivul de a garanta, în pofida dificultăților contextului sanitar, recrutarea vizată de această procedură, este necesar să se considere că prima condiție de exceptare cuprinsă în jurisprudența menționată la punctul 85 de mai sus este îndeplinită.
Pe de altă parte, în ceea ce privește a doua condiție de exceptare referitoare la respectarea încrederii legitime a reclamantului, este adevărat că, potrivit unei jurisprudențe constante, dreptul de a se prevala de principiul protecției încrederii legitime aparține oricărui justițiabil pe care o instituție a Uniunii l‑a determinat să nutrească speranțe întemeiate. Dreptul de a se prevala de încrederea legitimă presupune îndeplinirea a trei condiții cumulative. În primul rând, administrația Uniunii trebuie să îi fi furnizat persoanei interesate asigurări precise, necondiționate și concordante, emise de surse autorizate și de încredere. În al doilea rând, aceste asigurări trebuie să fie de natură să determine persoana căreia îi sunt adresate să nutrească o așteptare legitimă. În al treilea rând, asigurările date trebuie să fie conforme cu normele aplicabile (a se vedea Hotărârea din 5 septembrie 2014, Éditions Odile Jacob/Comisia,
T‑471/11
,
EU:T:2014:739
, punctul
și jurisprudența citată).
Cu toate acestea, trebuie să se constate că, în speță, astfel cum reiese din cuprinsul punctului 57 de mai sus, EPSO s‑a confruntat, în cursul procedurii, cu un caz de forță majoră care ține de survenirea pandemiei de COVID-19, făcând imposibilă în aceste împrejurări menținerea modalităților procedurii de selecție definite inițial prin anunțul de concurs. Prin urmare, în împrejurările excepționale ale prezentei cauze, reclamantul nu se poate prevala de o pretinsă nerespectare a principiului protecției încrederii legitime că îi sunt aplicate aceste modalități.
Pe de altă parte, trebuie adăugat că EPSO, deși a modificat natura probei exercițiului de grup, a încercat totuși să conceapă această modificare astfel încât să permită respectarea obiectivului acestei probe, astfel cum este definit la punctul 5 care figurează sub titlul „Cum voi fi selectat?” din anunțul de concurs, și anume acela de a evalua cele șase competențe detaliate la acest punct. În plus, este necesar să se arate că modificarea normelor referitoare la natura acestei probe nu a afectat posibilitatea reclamantului de a fi evaluat efectiv cu privire la aceste șase competențe, întrucât a fost invitat să participe la noua probă a interviului SCBI în același mod ca toți ceilalți candidați.
În aceste condiții și având în vedere că EPSO are, în temeiul articolului 7 alineatele (1) și (2) din anexa III la statut, competența de a organiza concursurile generale și de a lua măsurile necesare pentru a garanta aplicarea unor norme uniforme în procedurile de selecție, dispunând în această privință de o largă putere de apreciere, acesta nu avea obligația de a obține în prealabil consimțământul candidaților, printre care și reclamantul, în ceea ce privește o modificare a modalităților probelor. Prin urmare, critica reclamantului potrivit căreia consimțământul său de a participa la probe nu putea fi prezumat (a se vedea punctul 42 de mai sus) este inoperantă și trebuie să fie înlăturată.
În plus, în ceea ce privește scrisoarea din 1 iulie 2020 (a se vedea punctele 14 și 41 de mai sus), EPSO a precizat că, „în lumina dezvoltărilor recente și a politicilor adoptate de statele membre în ceea ce privește situația COVID-19, [a] decis să programeze o reluare [a procedurii] în centrele de evaluare aproximativ în cursul celei de a doua jumătăți a lunii septembrie”. Astfel, deși această scrisoare precizează efectiv că „[c]andidații care au asistat deja [la probele] din centrul de evaluare nu [vor fi] invitați din nou”, nu este mai puțin adevărat că această informație este condiționată în mod explicit de îmbunătățirea situației epidemiologice descrise anterior și indică o reluare cu prezență fizică a procedurii în cadrul centrelor de evaluare, și anume potrivit modalităților prevăzute de anunțul de concurs. Această condiționalitate nu poate da naștere unei încrederi legitime a reclamantului cu privire la menținerea procedurii cu prezență fizică în ipoteza în care situația epidemiologică s‑ar degrada și în care împrejurări de forță majoră ar impune în mod necesar adaptarea ei pentru a permite continuarea acesteia.
Având în vedere tot ceea ce precedă, primul motiv trebuie respins.
[
omissis
]
b)

Cu privire la al treilea motiv, întemeiat pe un tratament inegal în raport cu candidații care au participat la toate examenele la distanță
Reclamantul subliniază că a susținut, cu prezență fizică, probele interviului ce vizează testarea competențelor generale și ale interviului ce vizează testarea cunoștințelor în domeniu la centrul de evaluare la 3 martie 2020, în timp ce candidații care nu au susținut aceste probe la acea dată le‑au susținut ulterior la distanță prin videoconferință, în cadrul reluării procedurii începând cu toamna anului 2020. Ca urmare a acestei diferențe dintre modalitățile de susținere, EPSO, pe de o parte, i‑ar fi rezervat un tratament inegal în comparație cu cel acordat acestor alți candidați și, pe de altă parte, ar fi săvârșit erori procedurale.
Pe de o parte, reclamantul susține că, în ipoteza în care exercițiile care au fost prezentate și întrebările care au fost adresate candidaților în cadrul probelor organizate la distanță au fost aceleași cu cele practicate cu candidații care au susținut deja cu prezență fizică probele organizate la centrul de evaluare, primii ar fi fost avantajați în raport cu cei din urmă prin acordarea unui timp suplimentar pentru a răspunde la întrebări, acest timp fiind inerent retransmisiei electronice prevăzute potrivit noilor modalități de susținere la distanță. Datorită acestui timp suplimentar, candidații respectivi ar fi avut acces la condiții mai bune de interviu de natură să aibă urmări pozitive asupra notării lor. El arată că EPSO nu a încercat să corecteze sau să compenseze acest dezavantaj, chiar dacă astfel de măsuri ar fi admise din punct de vedere juridic în cadrul unei proceduri de selecție pe bază de dosare.
Pe de altă parte, reclamantul arată că instituirea de către EPSO a unor condiții de examinare inegale din punct de vedere obiectiv între candidați implică săvârșirea de către acesta a unei erori de procedură prin adoptarea addendumului la anunțul de concurs, fără a ține seama de interesul reclamantului și nici de cel al celorlalți candidați care au susținut probele cu prezență fizică. El apreciază că faptul că decizia de reexaminare nu cuprinde nicio justificare în această privință, deși cererea de reexaminare avea totuși acest obiect, ar determina încălcarea de către EPSO a obligației de motivare prevăzute la articolul 296 TFUE.
Comisia contestă argumentele reclamantului.
[
omissis
]
În al doilea rând, în ceea ce privește pretinsul tratament inegal legat de organizarea probelor pe cale electronică, trebuie amintit că, în cadrul controlului jurisdicțional al deciziei prin care o comisie de evaluare din cadrul unui concurs refuză înscrierea unui candidat în lista de rezervă, Tribunalul verifică respectarea normelor de drept aplicabile, și anume normele, în special cele de procedură, definite de statut și de anunțul de concurs, și a celor care guvernează lucrările comisiei de evaluare, în special obligația de imparțialitate a comisiei de evaluare și respectarea de către aceasta a egalității de tratament între candidați, precum și lipsa unui abuz de putere (Hotărârea din 6 iulie 2022, JP/Comisia,
T‑179/20
, nepublicată,
EU:T:2022:423
, punctul
).
Potrivit jurisprudenței amintite la punctele 69-74 de mai sus, principiul egalității de tratament impune ca situații comparabile să nu fie tratate în mod diferit, cu excepția cazului în care un astfel de tratament este justificat în mod obiectiv și răspunde unor obiective legitime de interes general în cadrul politicii privind personalul. În plus, revine comisiei de evaluare, care este obligată să garanteze aplicarea coerentă a criteriilor de evaluare tuturor candidaților, sarcina de a acționa pentru ca toți candidații la același concurs să susțină aceeași probă în aceleași condiții și astfel să se asigure că probele prezintă în mare măsură același grad de dificultate pentru toți candidații. Această cerință se impune în mod special în cadrul probelor orale.
Pe de altă parte, reiese din jurisprudență că orice concurs presupune, în general și în mod inerent, un risc de inegalitate de tratament. Astfel, o încălcare a principiului egalității de tratament nu poate fi constatată decât atunci când comisia de evaluare nu a limitat, cu ocazia alegerii probelor, riscul inegalității de șanse până la nivelul riscului inerent, în general, oricărui examen (a se vedea în acest sens Hotărârea din 12 martie 2008, Giannini/Comisia,
T‑100/04
,
EU:T:2008:68
, punctul
). În consecință, decizia de a nu înscrie un candidat într‑o listă de rezervă trebuie anulată în cazul în care se dovedește că concursul era organizat într‑o manieră care genera un risc de inegalitate de tratament superior nivelului riscului inerent oricărui concurs, fără ca respectivul candidat să fi fost obligat să furnizeze dovada faptului că anumiți candidați au fost efectiv avantajați (Hotărârea din 12 februarie 2014, De Mendoza Asensi/Comisia,
F‑127/11
,
EU:F:2014:14
, punctul
).
În speță, trebuie amintit că schimbarea modalităților probelor este rezultanta necesității ca EPSO, confruntat cu pandemia de COVID-19 care constituie un caz de forță majoră, să asigure continuarea procedurii de selecție în condiții de egalitate pentru toți candidații, adaptând în același timp, în mod proporțional, modalitățile probelor pentru a limita eventualele efecte prejudiciabile născute din suspendarea sau din reluarea procedurii, atât pentru candidați, cât și pentru instituția care recruta (a se vedea punctul 59 de mai sus). Prin urmare, deși candidații aflați în situații comparabile cu privire la concurs au fost tratați în mod diferit în cadrul susținerii probelor din cauza mai multor modalități de desfășurare, un astfel de tratament era totuși justificat în mod obiectiv și răspundea unui obiectiv legitim de interes general în cadrul politicii privind personalul.
În plus, studii prealabile, pe care EPSO s‑a întemeiat pentru a modifica modalitățile examenelor, menționează că modalitățile de susținere la distanță în contextul pandemiei de COVID-19 fuseseră experimentate în cursul probelor anterioare și au putut fi considerate,
ex post
, ca fiind fiabile din punct de vedere tehnic și ca neimplicând diferențe semnificative în ceea ce privește corectitudinea evaluării și rezultatele candidaților, pe lângă faptul că au fost susținute de aceștia (a se vedea punctul 62 de mai sus). Mai mult, reiese în esență din cuprinsul punctelor 2 și 4 din addendumul la anunțul de concurs că candidații au susținut aceleași probe pe fond, cu cazul particular al exercițiului de grup înlocuit cu interviul SCBI susținut de toți, și că, prin urmare, numai forma și mediul susținerii probelor evoluase, probele rămânând identice în conținutul, metodologia și dificultatea lor.
Pe de altă parte, trebuie amintit că, cu ocazia susținerii probelor de către fiecare candidat, deși criteriile de evaluare erau identice pentru toți candidații, indiferent de modalitatea de susținere, examinatorii dispuneau totuși de o largă putere de apreciere în ceea ce privește desfășurarea interviurilor, subiectele și domeniile abordate în domeniul anunțului de concurs, precum și întrebările adresate. Astfel, aprecierile efectuate de o comisie de evaluare din cadrul unui concurs atunci când analizează cunoștințele și aptitudinile candidaților constituie expresia unei judecăți de valoare în privința performanței fiecărui candidat la această probă și se înscriu în larga putere de apreciere a comisiei de evaluare. Ele nu pot fi supuse controlului instanței decât în cazul încălcării evidente a unor norme care reglementează lucrările comisiei de evaluare. Astfel, nu este de competența Tribunalului să substituie aprecierea comisiei de evaluare cu propria apreciere (Hotărârea din 12 martie 2008, Giannini/Comisia,
T‑100/04
,
EU:T:2008:68
, punctul
).
Prin urmare, este necesar să se considere că tratamentul diferențiat al candidaților legat de faptul că probele prevăzute inițial la centrul de evaluare nu au avut toate loc cu prezență fizică nu era, în speță, susceptibil să îi avantajeze pe unii dintre aceștia în raport cu alții și nici nu a creat un risc de inegalitate de tratament superior celui inerent oricărui concurs. Întrucât introducerea acestui tratament diferențiat se înscrie, pe de altă parte, în răspunsul la un caz de forță majoră, trebuie să se concluzioneze că, pentru toate aceste motive, diferența de tratament menționată, justificată în mod obiectiv și rezonabil, nu a condus la o încălcare a principiului egalității de tratament.
Rezultă că al treilea motiv trebuie respins.
[
omissis
]

Pentru aceste motive,
TRIBUNALUL (Camera a șaptea)
declară și hotărăște:

1)
Respinge acțiunea.

2)
SY suportă propriile cheltuieli de judecată, precum și jumătate din cheltuielile de judecată efectuate de Comisia Europeană.

3)
Comisia suportă jumătate din propriile cheltuieli de judecată.

da Silva Passos
Valančius
Truchot
Pronunțată astfel în ședință publică la Luxemburg, la 14 decembrie 2022.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.
(
)	Sunt redate numai punctele din prezenta hotărâre a căror publicare este considerată utilă de către Tribunal.