CELEX: 62019CJ0708
Eelotsusetaotlus
Lõplik dumpinguvastane tollimaks
Hiinast pärit alumiiniumfoolium
Väheste muudatustega alumiiniumfoolium
Rakendusmäärus (EL) 2017/271
Vastuvõetavus
Tühistamishagi esitamata jätmine põhikohtuasja hageja poolt
Tühistamishagi esitamise õigus

Eelotsusetaotlus puudutab komisjoni 16. veebruari 2017. aasta rakendusmääruse (EL) 2017/271, millega laiendatakse nõukogu määrusega (EÜ) nr 925/2009 teatava Hiina Rahvavabariigist pärit alumiiniumfooliumi impordile kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu teatava väheste muudatustega alumiiniumfooliumi impordile (
ELT 2017, L 40, lk 51
) (edaspidi „vaidlusalune määrus“), artikli 1 lõike 1 kehtivust.
Taotlus on esitatud Von Aschenbach & Voss GmbH (edaspidi „VA&V“) ja Hauptzollamt Duisburgi (Duisburgi kesktolliasutus, Saksamaa) vahelises kohtuvaidluses, mille ese on teatava Hiinast pärit alumiiniumfooliumi impordilt dumpinguvastase tollimaksu tasumine.
Õiguslik raamistik
Algmäärus
Vaidlustatud määruse vastuvõtmise ajal kehtinud õigusnormid, mis reguleerivad Euroopa Liidu dumpinguvastaste meetmete vastuvõtmist, sisalduvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määruses (EL) 2016/1036 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed (
ELT 2016, L 176, lk 21
) (edaspidi „algmäärus“).
Määruse nr 1069/2009 artikli 1 „Põhimõtted“ lõikes 4 on sätestatud:
„Käesolevas määruses tähendab mõiste „samasugune toode“ toodet, mis on vaatlusaluse tootega identne, see tähendab täiesti sarnane, või sellise toote puudumisel muud toodet, mis ei ole vaatlusaluse tootega küll täiesti sarnane, kuid on omadustelt väga sarnane.“
Määruse artikkel 13 „Kõrvalehoidmine“ on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Käesoleva määruse alusel kehtestatud dumpinguvastaseid tollimakse võib laiendada kolmandatest riikidest pärineva samasuguse toote või sellega võrreldes väheseid muudatusi sisaldava toote impordile või vähesel määral muudetud samasuguse toote impordile riigist, kus meetmeid kohaldatakse, või selle toote osade impordile, kui esineb kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmine.
Kui toimub kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmine, võib dumpinguvastaseid tollimakse, mis ei ületa artikli 9 lõike 5 kohaselt kehtestatud tasakaalustavat jääktollimaksu, laiendada neid meetmeid kohaldava riigi äriühingutest pärinevale impordile, mille toodete suhtes kohaldatakse individuaalseid tollimaksumäärasid.
Kõrvalehoidmiseks loetakse kolmandate riikide ja liidu või riigi, kus meetmeid kohaldatakse, üksikute äriühingute ja liidu vahelise kaubandusstruktuuri muutust, mis tuleneb tavast, protsessist või toimingust, millel ei ole piisavat nõuetekohast põhjendust või majanduslikku õigustust peale tollimaksu kehtestamise, ja kui on tõendeid kahju kohta või selle kohta, et tollimaksu parandav mõju on samasuguse toote hindade ja/või koguste tõttu ohustatud ning et dumping esineb seoses samasuguste või sarnaste toodete puhul varem kindlaksmääratud normaalväärtustega, vajadusel artikli 2 sätete kohaselt.
Kolmandas lõigus nimetatud tava, protsess või toiming sisaldab muu hulgas:
a)
asjaomase toote mõningast muutmist, et seda saaks liigitada tollikoodide alla, mille suhtes tavaliselt meetmeid ei kohaldata, kui muudatused ei muuda toote põhiomadusi;
[…]
3.   Uurimine algatatakse käesoleva artikli kohaselt komisjoni algatusel või liikmesriigi või huvitatud isikute taotlusel, kui on olemas piisavalt tõendeid käesoleva artikli lõikes 1 sätestatud asjaolude kohta. Uurimine algatatakse komisjoni määrusega, millega antakse tolliasutustele ka korraldus import artikli 14 lõike 5 kohaselt registreerida või nõuda tagatisi. Komisjon annab liikmesriikidele teavet, kui huvitatud isik või liikmesriik on esitanud taotluse, milles põhjendatakse uurimise algatamist, ja komisjon on lõpetanud oma sellekohase analüüsi või kui komisjon on ise otsustanud, et tuleb algatada uurimine.
Uurimist toimetab komisjon. Komisjoni võivad abistada tolliasutused ning uurimine viiakse lõpule üheksa kuu jooksul.
Kui lõplikult tuvastatud faktid õigustavad meetmete kohaldamisala laiendamist, teeb seda komisjon, toimides kooskõlas artikli 15 lõikes 3 osutatud kontrollimenetlusega. Laiendamine jõustub kuupäevast, mil artikli 14 lõike 5 kohaselt kehtestati registreerimise nõue või hakati nõudma tagatisi. Käesoleva määruse asjakohaseid menetlussätteid, mis käsitlevad uurimiste algatamist ja läbiviimist, kohaldatakse käesoleva artikli alusel.
4.   Importi ei pea artikli 14 lõike 5 kohaselt registreerima ja selle suhtes ei kohaldata meetmeid, kui sellega tegelevad äriühingud, mis on tollimaksust vabastatud.
Tollimaksust vabastamise taotlusi, millele on lisatud tõendid, esitatakse uurimise algatamist käsitleva komisjoni määrusega kehtestatud tähtaja jooksul.
Kui meetmetest kõrvalehoidmise tava, protsess või toiming toimub väljaspool liitu, võib vabastuse anda asjaomase toote tootjatele, kes tõestavad, et nad ei ole seotud ühegi tootjaga, kelle suhtes kohaldatakse meetmeid, ja kelle osas on leitud, et nad ei ole seotud käesoleva artikli lõigetes 1 ja 2 määratud meetmetest kõrvalehoidmisega.
Kui meetmetest kõrvalehoidmise tava, protsess või toiming toimub liidus, võib vabastuse anda importijatele, kes tõestavad, et nad ei ole seotud tootjatega, kelle suhtes neid meetmeid kohaldatakse.
Neid vabastusi antakse komisjoni otsusega ning need jäävad kehtima nendes sätestatud ajavahemikuks ja nendes sätestatud tingimustel. Komisjon annab liikmesriikidele teavet, kui ta on lõpetanud oma analüüsi.
Kui artikli 11 lõikes 4 sätestatud tingimused on täidetud, võib vabastusi anda pärast uurimise lõpetamist, mille tulemusena meetmete kohaldamisala laiendatakse.
[…]
5.   Käesoleva artikli sätted ei takista kehtivate tollimaksualaste sätete tavapärast kohaldamist.“
Teatava alumiiniumfooliumi importi käsitlevad dumpinguvastased määrused ja vaidlusalune määrus
Euroopa Liidu Nõukogu võttis 24. septembril 2009 vastu määruse (EÜ) nr 925/2009, millega kehtestatakse teatava Armeeniast, Brasiiliast ja Hiina Rahvavabariigist pärit alumiiniumfooliumi impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (
ELT 2009, L 262, lk 1
; edaspidi „algne määrus“). Meetmed võeti väärtuselise tollimaksu kujul, mis kehtestati eelkõige Hiinast pärit impordi suhtes määraga 30% kõigi äriühingute puhul, välja arvatud algse määruse artikli 1 lõikes 2 nimetatud neli äriühingut.
Need meetmed kehtisid CN-koodi ex76071119 (TARICi kood 7607111910) alla kuuluva kuni 650 mm laiustes ja rohkem kui kümme kilo kaaluvates rullides oleva vähemalt 0,008 mm, kuid mitte üle 0,018 mm paksuse ja aluskihita alumiiniumfooliumi suhtes, mis on pärast valtsimist muul viisil töötlemata ja mida tavapäraselt nimetatakse majapidamisfooliumiks.
Pärast esialgse määrusega kehtestatud meetmete aegumise läbivaatamist otsustas komisjon 17. detsembri 2015. aasta rakendusmäärusega (EL) 2015/2384, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatava Hiina Rahvavabariigist pärit alumiiniumfooliumi impordi suhtes ja lõpetatakse teatava Brasiiliast pärit alumiiniumfooliumi importi käsitlev menetlus pärast nõukogu määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 11 lõike 2 kohast aegumise läbivaatamist (
ELT 2015, L 332, lk 63
), pikendada Hiinast pärit majapidamisfooliumi impordi suhtes kehtivaid meetmeid (edaspidi „kehtivad meetmed“).
Talle esitatud taotluse alusel võttis komisjon vastu 31. mai 2016. aasta rakendusmääruse (EL) 2016/865, millega algatatakse uurimine seoses võimaliku kõrvalehoidmisega teatava Hiina Rahvavabariigist pärit alumiiniumfooliumi impordi suhtes rakendusmäärusega 2015/2384 kehtestatud dumpinguvastastest meetmetest, importides Hiina Rahvavabariigist pärit teatavat väheste muudatustega alumiiniumfooliumi, ning millega kehtestatakse kõnealuse impordi suhtes registreerimisnõue (
ELT 2016, L 144, lk 35
). Konkreetselt puudutas asjaomane uurimine nelja liiki alumiiniumfooliumi, mida on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 16 ja mille põhiomadused olid samad kui majapidamisfooliumil, mille suhtes rakendusid kehtivad meetmed. Kolm esimest liiki kuulusid, erinevalt neljandast liigist, sama CN-koodi alla kui asjaomane kaup, kuid kõigil neil olid erinevad TARICi koodid.
Selle uurimise tulemusel võttis komisjon 16. veebruaril 2017 vastu vaidlusaluse määruse, millega ta sisuliselt laiendas olemasolevaid meetmeid Hiinast pärit väheste muudatustega alumiiniumfooliumi impordile, välja arvatud kaup, mida imporditakse muuks otstarbeks kui majapidamisfooliumina kasutamiseks.
Vaidlusaluse määruse alapealkirjale „Uurimine“ järgnevates põhjendustes 10, 15, 16, 18 ja 20 on märgitud:
„(10)
Komisjon teavitas nõuetekohaselt uurimise algatamisest Hiina [Rahvavabariigi] ametiasutusi, Hiina [Rahvavabariigi] eksportivaid tootjaid ja kaubandusettevõtteid, teadaolevalt asjaga seotud liidu importijaid ja liidu tootmisharu.
[…]
(15)
Küsimustikule saatsid täieliku vastuse järgmised eksportivad tootjad, kelle valdustesse korraldati seejärel kontrollkäigud.
–
Dingsheng Aluminium Group
–
[…]
(16)
Küsimustikule saatsid täieliku vastuse järgmised viis liidu sõltumatut importijat:
–
[…]
–
[VA&V],
–
[…]
[…]
(18)
Kontrollkäigud tehti järgmiste sõltumatute importijate valdustesse:
–
[…]
–
[VA&V].
[…]
(20)
Ärakuulamised toimusid komisjoni ja taotleja ning komisjoni ja järgmiste äriühingute vahel: […] ja [VA&V].“
Vaidlusaluse määruse alapealkirjale „Meetmetest kõrvalehoidmine“ järgnevad põhjendused 44–47 on sõnastatud järgmiselt:
„(44)
Analüüsiti koostööd tegevate eksportivate tootjate tegevust. See analüüs kinnitas, et on olemas neli meetmetest kõrvalehoidmise viisi.
(45)
Kõnesoleva nelja meetmetest kõrvalehoidmise viisi kohta leidus tõendeid e‑kirjade kujul, milles Hiina eksportivad tootjad juhendasid kliente, kuidas hetkel kehtivatest meetmetest kõrvale hoida. Lisaks sisaldasid eri tõendid teavet selle kohta, et mõned liidu importijad/kasutajad neid kõrvalehoidmise viise ka tegelikult kasutavad.
(46)
Komisjon leidis kinnitavaid tõendeid ka kontrollides üht koostööd tegevat Hiina tootjat, nimelt ettevõtet Dingsheng Aluminium Group. […]
(47)
Peale selle müüs Dingsheng Aluminium Group samal ajal liitu majapidamisfooliumi üle 650 mm laiustes rullides. Seejärel lõigati need rullid liidus väiksemaks. Üht koostööd tegevat importijat kontrollides leidis komisjon, et kõnesolev importija, nimelt äriühing [VA&V], lõikab liidus laiemaid rulle tarberullideks.“
Vaidlusaluse määruse alapealkirjale „Kokkuvõte“ järgnevates põhjendustes 57–59 on sätestatud:
„(57)
Eespool nimetatud järelduste põhjal leidis komisjon, et esialgses uurimises määratletud vaatlusaluse toote[, st kuni 650 mm laiustes ja rohkem kui kümme kilo kaaluvates rullides oleva vähemalt 0,008 mm, kuid mitte üle 0,018 mm paksuse ja aluskihita alumiiniumfooliumi] impordile kehtestatud tollimaksust hoiti kõrvale, importides [Hiinast] pärit väheste muudatustega vaatlusalust toodet.
(58)
Uurimine näitas ka, et Hiina [Rahvavabariigi] ja liidu vahelise kaubanduse struktuuris esines muutusi, millel puudus piisav nõuetekohane põhjendus või majanduslik õigustus peale tollimaksu kehtestamise.
(59)
Samuti leidis komisjon, et kõnealune import tekitab kahju ning tollimaksu parandav mõju on samasuguse toote hindade ja/või koguste tõttu ohustatud. Leiti ka tõendeid dumpingu kohta võrreldes eelnevalt samasuguse toote suhtes kindlaks määratud normaalväärtustega.“
Vaidlusaluse määruse alapealkirjale „Sõltumatute importijate vabastamistaotlus“ järgnevates põhjendustes 81–86 on sätestatud:
„(81)
Kui meetmetest kõrvalehoidmine toimub liidus, on alusmääruse artikli 13 lõike 4 kohaselt võimalik vabastada laiendatud tollimaksust need importijad, kes suudavad tõendada, et nad ei ole seotud tootjatega, kelle suhtes meetmeid kohaldatakse.
(82)
Sel põhjusel saadi ja vaadati läbi viis vabastamistaotlust sõltumatutelt importijatelt. Üks sõltumatu importija […] katkestas seejärel koostöö.
(83)
Komisjon leidis, et kuigi mõnel juhul toimub lõpuleviimine (fooliumi lõikamine väiksemateks rullideks) liidus, toimub vaatlusaluse toote vähesel määral muutmine kui selline väljaspool liitu, nimelt [Hiinas]. Sel põhjusel leidis komisjon, et sõltumatud importijad ei või vabastust saada.
(84)
Neljast koostööd tegevast äriühingust kolme puhul leiti, et nad on tegelikud importijad, kes müüvad uurimisalust toodet edasi ilma seda töötlemata. Seetõttu ei saa neid äriühinguid alusmääruse artikli 13 lõike 4 kohaselt laiendatud tollimaksust vabastada. Ainult üks äriühing, [VA&V], impordib [Hiinast] uurimisalust toodet, milleks on majapidamisfoolium üle 650 mm rullides, ja töötleb seda edasi. Foolium lõigatakse enne äriühingu klientidele (ümberkerijatele) müümist.
(85)
Enne kehtivate meetmete kehtestamist importis äriühing [VA&V] liitu vaatlusalust toodet ning tehti kindlaks selge kaubandusstruktuuri muutus. Komisjoni järeldused ei toeta selle äriühingu seisukohta, et on olemas piisav põhjendus või majanduslik õigustus peale tollimaksu kehtestamise. Isegi kui komisjon nõustuks, et see tõendab kõrvalehoidmise toimumist liidus, ei saa sellele äriühingule vabastust anda.
(86)
Seetõttu järeldati, et ühelegi sõltumatule importijale ei saa alusmääruse artikli 13 lõike 4 kohaselt vabastust anda.“
Neil asjaoludel järeldas komisjon vaidlusaluse määruse põhjenduses 89, et „Hiina [Rahvavabariigist] pärit vaatlusaluse toote impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastaseid meetmeid [tuleks] laiendada ka [Hiinast] pärit uurimisaluse toote impordile“.
Vaidlusaluse määruse artikli 1 lõigetes 1 ja 4 on sätestatud:
„1.   Käesolevaga laiendatakse määruse (EÜ) nr 925/2009 artikli 1 lõike 2 alusel [Hiinast] pärit teatava alumiiniumfooliumi impordile kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu, mida rakendatakse „kõikide teiste äriühingute“ suhtes, järgmiste toodete impordile liitu:
–
alumiiniumfoolium paksusega vähemalt 0,007 mm, kuid alla 0,008 mm, mis tahes laiusega rullides, lõõmutatud või lõõmutamata, mis kuulub praegu CN-koodi ex76071119 (TARICi kood 7607111930) alla, või
–
alumiiniumfoolium paksusega vähemalt 0,008 mm, kuid mitte üle 0,018 mm, üle 650 mm laiusega rullides, lõõmutatud või lõõmutamata, mis kuulub praegu CN-koodi ex76071119 (TARICi kood 7607111940) alla, või
–
alumiiniumfoolium paksusega üle 0,018 mm, kuid alla 0,021 mm, mis tahes laiusega rullides, lõõmutatud või lõõmutamata, mis kuulub praegu CN-koodi ex76071119 (TARICi kood 7607111950) alla, või
–
alumiiniumfoolium paksusega vähemalt 0,021 mm, kuid mitte üle 0,045 mm, vähemalt kahekihiline, mis tahes laiusega rullides, lõõmutatud või lõõmutamata, mis kuulub praegu CN-koodi ex76071190 (TARICi koodid 7607119045 ja 7607119080) alla.
[…]
4.   Lõikes 1 kirjeldatud toode vabastatakse lõplikust dumpinguvastasest tollimaksust, kui seda imporditakse muuks otstarbeks kui majapidamisfooliumina kasutamiseks. Vabastuse suhtes kohaldatakse liidu asjakohaste tollisätetega, eriti liidu tolliseadustiku artikliga 254 lõppkasutusprotseduuri kohta kehtestatud tingimusi.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
VA&V on Saksamaal asuv sõltumatu äriühing, kes põhikohtuasja asjaolude toimumise ajal importis Hiinast alumiiniumfooliumi.
Ajavahemikul 21. juulist kuni 15. septembrini 2016 deklareeris VA&V Zollamt Ruhrortile (Ruhrorti tollibüroo, Saksamaa) kuus Hiina päritolu alumiiniumfooliumi saadetist nende vabasse ringlusse suunamiseks. Toll registreeris selle impordi kui „üle 650 mm laiused, vähemalt 0,008 mm, kuid mitte üle 0,018 mm paksuse valtsitud alumiiniumi rullid“.
Ruhrorti tollibüroo aktsepteeris need tollideklaratsioonid ja määras imporditollimaksuotsustega kindlaks ainult tollimaksu ja impordikäibemaksu.
Euroopa Kohtule esitatud toimikust nähtub siiski, et pärast nende saadetiste liitu importimist laskis VA&V need rullid enne oma klientidele, nn ümberkerijatele müümist lõigata majapidamisfooliumi jaoks vajalikku mõõtu, s.o kuni 650 mm laiuseks.
Samuti kohustas Duisburgi kesktolliasutus 5. mai 2017. aasta maksuotsusega, millega määrati kindlaks imporditollimaks ja muud impordimaksud (edaspidi „5. mai 2017. aasta maksuotsus“), VA&Vd tasuma nende kuue saadetise eest vaidlusaluse määruse alusel dumpinguvastase tollimaksu summas 413471 eurot.
VA&V esitas selle maksuotsuse peale vaide, mis jäeti 2. veebruari 2018. aasta otsusega rahuldamata.
Seetõttu esitas VA&V Finanzgericht Düsseldorfile (Düsseldorfi maksukohus, Saksamaa) kaebuse nõudega tühistada 5. mai 2017. aasta maksuotsus ja teise võimalusena anda talle menetlusluba kassatsioonkaebuse esitamiseks.
Oma kaebuse toetuseks tugineb VA&V sellele, et vaidlusalune määrus, mille alusel see maksuotsus vastu võeti, on kehtetu, kuna on algmäärusega vastuolus.
Duisburgi kesktolliasutus palub omakorda jätta kaebus rahuldamata, viidates 2. veebruari 2018. aasta otsuses esitatud põhjendustele.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole kindel, milline on vaidlusaluse määruse artikli 1 lõike 1 ulatus ja selle võimalik vastuolu algmääruse artikli 13 lõikega 1, kuivõrd esimesena nimetatud säte laiendab rakendusmäärusega 2015/2384 kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu töötlemisfooliumi suhtes ja näeb ette, et töötlemisfoolium on dumpinguvastasest tollimaksust vabastatud üksnes vaidlusaluse määruse artikli 1 lõikes 4 sätestatud tingimustel. Sellega seoses märgib ta muu hulgas, et vaidlusaluse määruse artikli 1 lõike 4 konkreetne kohaldamine võib töötlemisfooliumi importija asetada ebasoodsamasse olukorda.
Lisaks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kuidas komisjon jõudis selle kohtu arvates ebapiisavalt põhjendatud järeldusele, et 80% uurimisalusest kaubast moodustasid väheste muudatustega tooted. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et kui see osakaal on kindlaks tehtud valesti, siis võib komisjon olla teinud dumpinguvastase tollimaksu sunnimõju tasakaalustamisele hinnangut andes ilmse hindamisvea. Järelikult võib vaidlusaluse määruse artikli 1 lõige 1 olla kehtetu. Ta märgib sellega seoses, et komisjon tugines oma järeldustes algmääruse artikli 18 lõikele 1, arvates töötlemisfooliumi Hiinast liitu suunatud ekspordi kogumahust maha koostööd teinud ettevõtjatelt pärit alumiiniumfooliumi. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et kui komisjon tuvastas, et 20% Hiinast lähtuvast ekspordist moodustas igal juhul töötlemisfoolium, siis leidis komisjon ülejäänud koguse osas, et tegemist oli väheste muudatustega tootega.
Lõpuks on eelotsusetaotluse esitanud kohtul küsimus, kas vaidlusaluse määruse artikli 1 lõige 1 on kehtetu, kuna komisjon tegi selle määruse vastuvõtmisel ilmse hindamisvea, jättes kontrollimata, kas on tegemist imporditud alumiiniumfooliumi erikasutusega liidus. Selle kohtu sõnul ei olnud komisjonil põhikohtuasja asjaoludel võimalik sellist uurimist läbi viia, sest tal puudus selleks vajalik aeg.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab ka, et vaidlusalune määrus puudutab äriühingut VA&V otseselt.
Neil asjaoludel otsustas Finanzgericht Düsseldorf (Düsseldorfi maksukohus, Saksamaa) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas vastuolu tõttu [algmääruse] artikli 13 lõikega 1 on kehtetu [vaidlusaluse määruse] artikli1 lõige 1, millega laiendati töötlemisfooliumile dumpinguvastane tollimaks, mis kehtestati majapidamisfooliumile [rakendusmäärusega 2015/2384] ja mis näeb ette töötlemisfooliumi dumpinguvastasest tollimaksust vabastamise ainult [vaidlusaluse määruse] artikli 1 lõikes 4 sätestatud tingimustel?
2.
Kas [vaidlusaluse määruse] artikli 1 lõige 1 on kehtetu, sest komisjon tegi selle määruse vastuvõtmisel ilmse hindamisvea, kuna komisjoni seisukoht, et 80% uurimisalusest kaubast on väheste muudatustega alumiiniumfoolium, ei ole piisavalt põhjendatud?
3.
Kas [vaidlusaluse määruse] artikli 1 lõige 1 on kehtetu, sest komisjon tegi [selle määruse] vastuvõtmisel ilmse hindamisvea, kuna ei kontrollinud imporditud alumiiniumfooliumi lõppkasutust Euroopa Liidus?“
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
Komisjon väidab 9. märtsi 1994. aasta kohtuotsusele TWD Textilwerke Deggendorf (
C‑188/92
,
EU:C:1994:90
) tuginedes, et käesolev eelotsusetaotlus on vastuvõetamatu, kuna VA&V ei ole esitanud ELTL artikli 263 neljanda lõigu alusel tühistamishagi vaidlusaluse määruse peale liidu kohtule.
Kõigepealt olgu meenutatud, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei välista üldpõhimõte, millega on kõigile tagatud õigus vaidlustada nende huve kahjustava riigisisese meetme peale esitatud hagis selle meetme aluseks olnud liidu õigusakt, mitte kuidagi seda, et see õigus on allutatud tingimusele, et asjaomasel isikul ei ole olnud õigust taotleda ELTL artikli 263 alusel kehtetuks tunnistamist vahetult liidu kohtult. Siiski ei saa isik pädevas liikmesriigi kohtus tugineda asjaomase akti kehtetusele ainult sellisel juhul, kui ta oleks täie kindlusega saanud esitada vastuvõetava nõude asjaomase akti kehtetuks tunnistamiseks selle artikli kuuendas lõigus ette nähtud kahekuulise tähtaja jooksul (vt eelkõige 4. veebruari 2016. aasta kohtuotsus C & J Clark International ja Puma,
C‑659/13 ja C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika, ning 19. septembri 2019. aasta kohtuotsus Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, punkt
).
Seega ei saaks VA&V eelotsusetaotluse esitanud kohtus tugineda vaidlusaluse määruse kehtetusele üksnes siis, kui saaks täie kindlusega väita, et tal oli ELTL artikli 263 neljanda lõigu alusel õigus esitada eelotsusetaotluse esitanud kohtule hagi vaidlusaluse määruse tühistamise nõudes.
Mis puutub küsimusse, kas VA&V oleks täie kindlusega saanud esitada ELTL artikli 263 neljanda lõigu viimase lauseosa tähenduses hagi vaidlusaluse määruse peale, kuna see on halduse üldakt, mis puudutab teda otseselt ega vaja rakendusmeetmeid selle sätte tähenduses, siis piisab märkimisest, et vaidlusaluse määrusega laiendatud dumpinguvastase tollimaksu tasumist nõutakse asjaomaselt ettevõtjalt 5. mai 2017. aasta maksuotsusega. Järelikult ei saa võtta seisukohta, et asjaomane määrus ilmselgelt ei vaja rakendusmeetmeid nimetatud sätte tähenduses (vt eelkõige 18. oktoobri 2018. aasta kohtuotsus Rotho Blaas,
C‑207/17
,
EU:C:2018:840
, punktid
ja
, ning 19. septembri 2019. aasta kohtuotsus Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, punkt
).
Seega ei saa importija nagu VA&V liikmesriigi kohtus tugineda vaidlusaluse määruse kehtetusele ainult siis, kui saab täie kindlusega asuda seisukohale, et see määrus puudutab teda otseselt ja isiklikult ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses.
Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et dumpinguvastase tollimaksu kehtestav määrus on olemuselt normatiivne, kohaldudes kõigi asjaomaste ettevõtjate suhtes (4. veebruari 2016. aasta määrus C & J Clark International ja Puma,
C‑659/13 ja C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika, ning 19. septembri 2019. aasta kohtuotsus Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, punkt
). Sama järeldus kehtib samadel põhjustel ka sellise määruse suhtes nagu vaidlusalune määrus, millega meetmetest kõrvalehoidmise tõttu laiendatakse dumpinguvastast tollimaksu. Nimelt on selle määruse eesmärk laiendada esialgses määruses nagu algmäärus kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu kohaldamisala (19. septembri 2019. aasta kohtuotsus Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, punkt
).
Euroopa Kohtu praktikast tuleneb siiski, et dumpinguvastase tollimaksu kehtestav määrus võib ettevõtjat otseselt ja isiklikult puudutada (4. veebruari 2016. aasta kohtuotsus C & J Clark International ja Puma,
C‑659/13 ja C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, punkt
, ja 19. septembri 2019. aasta kohtuotsus Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, punkt
).
Mis esiteks puutub küsimusse, kas vaidlusalune määrus puudutab VA&Vd otseselt, siis piisab, kui märkida, et see määrus mõjutas otseselt tema õiguslikku olukorda, kuna see oli tema suhtes kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu õiguslik alus.
Sellest tuleneb, et vaidlusalune määrus puudutab VA&Vd otseselt.
Mis teiseks puutub küsimusse, kas tollimaksu vaidlusalune määrus puudutab VA&Vd isiklikult, siis olgu meenutatud, et Euroopa Kohus on identifitseerinud teatavad ettevõtjate kategooriad, keda dumpinguvastase tollimaksu kehtestav määrus võib isiklikult puudutada, mis ei mõjuta aga võimalust, et see määrus puudutab mõnd teist ettevõtjat isiklikult teda kõigist teistest eristavate teatavate eriomaduste tõttu (4. veebruari 2016. aasta kohtuotsus C & J Clark International ja Puma,
C‑659/13 ja C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, punkt
, ja 19. septembri 2019. aasta kohtuotsus Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, punkt
).
Dumpinguvastase tollimaksu kehtestav määrus võib isiklikult puudutada esiteks neid asjaomase kauba tootjaid ja eksportijaid, keda nende majandustegevuse kohta käivate andmete põhjal süüdistatakse dumpingus, teiseks selle kauba importijaid, kelle edasimüügihindu võeti arvesse ekspordihinna arvutamisel ja keda dumpingu olemasolu tuvastamine seega puudutab, ning kolmandaks kõnealuse kauba importijaid, kes on seotud selle kauba eksportijatega, eelkõige juhul, kui ekspordihind arvutati nende importijate poolt liidu turul kasutatud edasimüügihindade alusel ja olukorras, kus dumpinguvastane tollimaks arvutati nende edasimüügihindade alusel (4. veebruari 2016. aasta kohtuotsus C & J Clark International ja Puma,
C‑659/13 ja C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, punktid
–
ja seal viidatud kohtupraktika, ning 19. septembri 2019. aasta kohtuotsus Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, punkt
).
Järelikult tuleb tõdeda, et selliseks importijaks olemiseks, keda dumpinguvastase tollimaksu kehtestav määrus isiklikult puudutab, ei piisa üksnes importijaks olemise tõigast. Nimelt on importija, isegi kui ta on seotud asjaomase toote eksportijatega, isiklikult puudutatud vaid siis, kui ta suudab tõendada, et dumpingu tuvastamisel on arvesse võetud tema äritegevusega seotud andmeid, või kui see nii ei ole, siis et tal on muid eriomadusi, mis teda kõigist teistest isikutest eristavad (vt eelkõige 19. septembri 2019. aasta kohtuotsus Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, punkt
).
Seega ei saa välistada, et määrus, millega meetmetest kõrvalehoidmise tõttu laiendatakse dumpinguvastast tollimaksu – nagu vaidlusalune määrus–, võib asjaomase kauba importijat isiklikult puudutada juhul, kui ta tõendab, et tal on eriomadusi, mis teda kõigist teistest isikutest eristavad (19. septembri 2019. aasta kohtuotsus Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, punkt
).
Selle kohta tuleb märkida, et nagu nähtub eelkõige vaidlusaluse määruse põhjendustest 16, 18 ja 20, osales VA&V uurimises, ja nagu nähtub selle määruse põhjendustest 81–86, tuvastas komisjon, et ühelegi sõltumatule importijale nagu VA&V ei saa algmääruse artikli 13 lõike 4 alusel erandit teha.
Nii tuvastas komisjon esiteks, et VA&V importis Hiinast kaupa, mida uuriti kui majapidamisfooliumi enne töötlemist, ja teiseks, et kaubandusstruktuur muutus, ilma et VA&V oleks välja toonud muud piisavat põhjendust või majanduslikku õigustust peale tollimaksu kehtestamise.
Selles kontekstis ja vastupidi sellele, mida väidab VA&V, ei ole asjaolul, et talle ei edastatud eraldi akti vormis „otsust“, tähtsust selle kindlakstegemisel, kas on olemas vaidlustatav akt, kuna väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et vorm, milles akt või otsus on tehtud, ei ole selle akti või otsuse peale esitatud tühistamishagi vastuvõetavuse hindamisel põhimõtteliselt tähtis. Vaidlustatud akti kvalifitseerimisel tuleb nimelt vaadelda selle akti enda sisu ja selle autori tahet. Lisaks on vaidlustatavateks aktideks põhimõtteliselt meetmed, mis määratlevad haldusmenetluse lõppedes komisjoni lõpliku seisukoha ja mille eesmärk on tekitada siduvaid õiguslikke tagajärgi hageja huve puudutaval viisil, välja arvatud vahemeetmed, mille eesmärk on valmistada ette lõplik otsus. Seega ei ole asjaomase akti kvalifitseerimisel põhimõtteliselt tähtsust asjaolul, kas teatud vorminõuded on täidetud või mitte, see tähendab kas akti andja on selle nõuetekohaselt pealkirjastanud, kas akt on piisavalt põhjendatud või kas aktis on märgitud selle õiguslikuks aluseks olevad sätted. Seega ei ole tähtis, et seda akti ei ole nimetatud „otsuseks“ (17. juuli 2008. aasta kohtuotsus Athinaïki Techniki vs. komisjon,
C‑521/06 P
,
EU:C:2008:422
, punktid
–
ja seal viidatud kohtupraktika).
Arvestades eeltoodut, tuleb asuda seisukohale, et vaidlusalune määrus puudutab VA&Vd isiklikult ja seega oleks täie kindlusega olnud vastuvõetav tema nõue tühistada see määrus.
Käesolevas asjas ei esitanud VA&V ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud kahekuulise tähtaja jooksul hagi selle määruse peale, mis avaldati
Euroopa Liidu Teatajas
17. veebruaril 2017.
Seega, kuna VA&V-l oli täie kindlusega õigus esitada vaidlusaluse määruse peale tühistamishagi ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses, kuid ta ei kasutanud seda õigust, siis ei saa ta 5. mai 2017. aasta maksuotsuse peale esitatud tühistamishagi põhjendamiseks tugineda selle määruse kehtetusele.
Seetõttu ei ole eelotsusetaotlus vastuvõetav.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kaheksas koda) otsustab:

Finanzgericht Düsseldorfi (Düsseldorfi maksukohus, Saksamaa) 21. augusti 2019. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus on vastuvõetamatu.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.