CELEX: 62021CJ0436
Преюдициално запитване
Въздушен транспорт
Регламент № 261/2004
Член 3, параграф 1, буква a)
Приложно поле
Член 2, букви е)
з)
Понятието „билет“
Понятието „резервация“
Понятието „директно свързан полет“
Резервация чрез туристическа агенция
Член 7
Обезщетение за пътниците в случай на голямо закъснение на полета
Транспортна операция, състояща се от няколко полета, изпълнявани от различни опериращи въздушни превозвачи
Директно свързан полет от летище, намиращо се в държава членка, с междинно кацане в Швейцария и краен пункт на пристигане в трета държава

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на членове 2, 3 и 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (
ОВ L 46, 2004 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218) и на член 2 и приложението към Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт, подписано в Люксембург на 21 юни 1999 г. и одобрено от името на Европейската общност с Решение 2002/309/ЕО, Евратом на Съвета и на Комисията относно Споразумение за научно и технологично сътрудничество от 4 април 2002 година за сключване на седем споразумения с Швейцарската конфедерация (
ОВ L 114, 2002 г., стр. 73
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 27, стр. 25), изменено с Решение № 1/2017 на Съвместния комитет за въздушен транспорт между Европейския съюз и Швейцария, учреден съгласно това споразумение от 29 ноември 2017 г. (
ОВ L 348, 2017 г., стр. 46
) (наричано по-нататък „Споразумението ЕО—Швейцария“).
Запитването е отправено в рамките на спор между flightright GmbH, дружество за правна помощ на пътниците, ползващи въздушен транспорт, и American Airlines Inc., въздушен превозвач, относно обезщетение на основание Регламент № 261/2004, поискано поради голямо закъснение на полет при пристигането му в крайния пункт.
Правна уредба
Съображение 1 от Регламент № 261/2004 гласи:
„Действия на Общността в областта на въздушния транспорт следва да целят, наред с други неща, гарантирането на високо равнище на защита на пътниците. Освен това, по принцип следва да се отчитат изцяло изискванията за защита на клиента“.
Член 2 от този регламент, озаглавен „Определения“, гласи:
„За целите на настоящия регламент:
[…]
б)
„опериращ въздушен превозвач“ означава въздушен превозвач, който изпълнява или има намерение да изпълнява полет съгласно договор с пътник или от името на друго лице, юридическо или физическо, имащо договор с този пътник;
[…]
г)
„туроператор“ означава, с изключение на въздушен превозвач, организатор по смисъла на член 2, точка 2 от [Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически почивки и пакетните туристически обиколки (
ОВ L 158, 1990 г., стр. 59
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 248)];
[…]
е)
„билет“ означава валиден документ, даващ право на транспорт, или нещо еквивалентно на нехартиен носител, включително електронна форма, издаден или одобрен от въздушния превозвач или негов упълномощен представител;
ж)
„резервация“ означава фактът, че пътникът има билет или друго доказателство, което показва, че резервацията е приета и регистрирана от въздушния превозвач или туроператор;
з)
„краен пункт на пристигане“ означава дестинацията на билета, представен на регистрацията или, при директно свърз[ан]и полети, дестинацията на последния полет; […]
[…]“.
Член 3 от посочения регламент, озаглавен „Приложно поле“, в параграф 1 предвижда:
„Настоящият регламент се прилага:
а)
за пътници, заминаващи от летище, намиращо се на територията на държава членка, към която Договорът се прилага;
[…]“.
Член 7 от същия регламент, озаглавен „Право на обезщетение“, в параграф 1 предвижда:
„При прилагането на този член пътниците получават обезщетение, възлизащо на:
а)
250 EUR за всички полети до 1500 километра;
б)
400 EUR за всички полети на територията на Общността над 1500 километра и за всички други полети между 1500 и 3500 километра;
в)
600 EUR за всички полети, непопадащи под букви а) или б).
[…]“.
Член 13 от Регламент № 261/2004, озаглавен „Право на поправяне на вредите“, гласи:
„В случаите, когато опериращ въздушен превозвач плаща обезщетение или изпълнява други задължения, произтичащи от настоящия регламент, нито една разпоредба от този регламент не може да се тълкува като ограничаваща неговото право да търси обезщетение от всяко лице, в това число и трети лица, в съответствие с приложимото законодателство. По-специално, настоящият регламент по никакъв начин не ограничава опериращия въздушен превозвач да търси възстановяване от туроператор или друго лице, с което опериращият въздушен превозвач има договор. […]“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
На 25 юли 2018 г. за пътуването си от Щутгарт (Германия) до Канзас Сити (Съединени щати), пътничка сключва с туристическа агенция договор за посредничество, обективиран в единен електронен билет, от една страна, за полет от Щутгарт до Цюрих (Швейцария), изпълняван от Swiss International Air Lines AG, и от друга страна, два полета, съответно от Цюрих до Филаделфия (Съединени щати) и от Филаделфия до Канзас Сити, изпълнявани от American Airlines. Номерът на този билет е посочен на бордните карти за тези полети. Освен това от преписката, с която разполага Съдът, е видно, че в този билет American Airlines е посочено като доставчик на услуги и билетът съдържа единен номер на резервация („Filekey“) за целия този маршрут. Туристическата агенция издава фактура, в която се посочва обща „цена на ползвателя“ за цялото пътуване, както и за връщането от Канзас Сити до Щутгарт през Чикаго (Съединени щати) и Лондон (Обединеното кралство).
Докато полетите, съответно от Щутгарт до Цюрих и от Цюрих до Филаделфия, са изпълнени според предвиденото, полетът от Филаделфия до Канзас Сити е закъснял с повече от четири часа при пристигането си.
Пред германските съдилища flightright, на което са прехвърлени правата, възникнали от това закъснение, иска от American Airlines да заплати обезщетение в размер на 600 EUR на основание член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 261/2004.
Отхвърлянето на иска в първоинстанционното производство е потвърдено от въззивната инстанция Landgericht Stuttgart (Областен съд Щутгарт, Германия), който приема, че American Airlines не е опериращият въздушен превозвач, изпълнил полет от територията на държава членка, поради което Регламент № 261/2004 не е приложим спрямо него и следователно не се дължи никакво обезщетение съгласно този регламент. Според този съд нищо не указва, че ответникът в главното производство се е задължил да извърши превоза на съответната пътничка от Щутгарт до Канзас Сити, нито че е поел отговорността за този превоз в изпълнение на споразумение за съвместно опериране.
Flightright подава ревизионна жалба пред запитващата юрисдикция, Bundesgerichtshof (Федерален върховен съд, Германия), който счита, че изходът на спора зависи от тълкуването на членове 2, 3 и 7 от Регламент № 261/2004 и евентуално на Споразумението ЕО—Швейцария.
На първо място, тази юрисдикция отбелязва, че в случая съгласно член 3, параграф 1, буква а) Регламентът се прилага, ако трите разглеждани полета, съставляващи превоза от Щутгарт до Канзас Сити, трябва да се разглеждат като „един“ по смисъла на практиката на Съда, по-специално на решения от 31 май 2018 г., Wegener (
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
), и от 11 юли 2019 г., České aerolinie (
C‑502/18
,
EU:C:2019:604
).
Според запитващата юрисдикция, макар от тази съдебна практика да следва, че два или повече полета, за които е направена една-единствена резервация, трябва да се считат за един за целите на правото на обезщетение, предвидено в Регламент № 261/2004, все пак се поставя въпросът дали, за да се приеме, че е налице една-единствена резервация, е достатъчно туристическата агенция да съчетае полети, изпълнявани от различни въздушни превозвачи в една и съща транспортна операция, като фактурира една обща цена за пътника и издаде единен електронен билет, или за тази цел се изисква и наличието на специално правоотношение между тези превозвачи.
Тази юрисдикция е склонна да приеме, от една страна, че резервация за обща цена, която се изразява в издаването на единен билет за всички разглеждани полети, е достатъчна, за да се констатира, че тези полети са предмет на „една-единствена резервация“ по смисъла на цитираната в точка 13 от настоящото решение съдебна практика, и от друга страна, че от член 2, букви е) и ж) от Регламент № 261/2004 следва, че пътникът има право да получи обезщетение от опериращия въздушен превозвач, когато последният, без да е участвал в резервацията или нейното потвърждение, позволи на посредник или туроператор да приеме и регистрира такава резервация. Посочената юрисдикция счита, че това тълкуване е в съответствие с посочената в съображение 1 от този регламент цел да се гарантира високо равнище на защита на пътниците, като по този начин се благоприятства доверието на тези, които при покупката на билети се обърнат към посредник, оторизиран от въздушния превозвач.
На второ място, в случай че се възприеме тълкуване на тези разпоредби в обратен смисъл, запитващата юрисдикция отбелязва, че ако поне двата разглеждани полета, изпълнени от American Airlines, а именно тези съответно от Цюрих до Филаделфия и от Филаделфия до Канзас Сити, трябва да се разглеждат като директно свързан полет, се поставя въпросът дали Регламент № 261/2004 се прилага в случай на полет, заминаващ от Швейцария към трета държава.
При тези обстоятелства Landgericht Düsseldorf (Областен съд Дюселдорф) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1.
Налице ли са директно свързани полети по смисъла на член 2, буква з) от Регламента, когато туристическа агенция комбинира полети на различни въздушни превозвачи в една транспортна операция, начислява за това обща цена на пътника и издава единен електронен билет, или освен това е необходимо опериращите въздушни превозвачи да се намират в специално правоотношение помежду си?
2.
В случай че е необходимо опериращите въздушни превозвачи да се намират в специално правоотношение помежду си:
Достатъчна ли е хипотеза, в която резервация от вида, описан в първия въпрос, комбинира два последователни полета, които се изпълняват от един и същ въздушен превозвач?
3.
При утвърдителен отговор на втория въпрос:
Трябва ли член 2 от [Споразумението ЕО—Швейцария] и добавеното в неговото приложение […] позоваване на Регламент № 261/2004 да се тълкуват в смисъл, че Регламентът се прилага и за пътници, които пътуват с полет от летища на територията на Швейцария до трета държава?“.
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
С първия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 2, буква з) от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „директно свързан полет“ обхваща транспортна операция, състояща се от няколко полета, изпълнени от различни опериращи въздушни превозвачи, които не се намират в специално правоотношение, когато тези полети са били комбинирани от туристическа агенция, фактурирала обща цена и издала единен билет за тази операция, така че пътникът, заминаващ от летище на територията на държава членка и претърпял голямо закъснение при пристигането на последния полет в крайния пункт, може да се позове на правото на обезщетение по член 7 от този регламент.
Член 2, буква з) от този регламент определя понятието „краен пункт на пристигане“ като дестинацията, посочена на билета, представен на регистрацията, или при директно свързани полети, дестинацията на последния полет на съответния пътник (вж. в този смисъл решения от 26 февруари 2013 г., Folkerts,
C‑11/11
,
EU:C:2013:106
, т.
и
и от 31 май 2018 г., Wegener,
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
, т.
).
Понятието „директно свързан полет“ по смисъла на тази разпоредба трябва да се разбира като отнасящо се до два или повече полета, съставляващи едно цяло за целите на правото на обезщетение на пътниците по Регламент № 261/2004. Такъв е случаят, когато два или повече полета са запазени с една резервация (решение от 31 май 2018 г., Wegener,
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
, т.
и
).
Понятието „резервация“ е определено в член 2, буква ж) от Регламент № 261/2004 като „фактът, че пътникът има билет или друго доказателство, което показва, че резервацията е приета и регистрирана“. Приемането и регистрирането могат да се правят както от въздушния превозвач, така и от туроператор по смисъла на буква г) от този член. Понятието „билет“ по смисъла на член 2, буква е) от този регламент включва всеки материален или нематериален документ, който предоставя на пътника право на транспорт (определение от 11 октомври 2021 г., Vueling Airlines,
C‑686/20
, непубликувано,
EU:C:2021:859
, т.
), издаден или одобрен от въздушен превозвач или негов упълномощен представител.
С оглед на посоченото в съображение 1 от Регламент № 261/2004 високо равнище на защита на пътниците, тези понятия трябва да се тълкуват широко (вж. в този смисъл решения от 19 ноември 2009 г., Christopher Sturgeon и др.,
C‑402/07 и C‑432/07
,
EU:C:2009:716
, т.
и от 4 октомври 2012 г., Finnair,
C‑22/11
,
EU:C:2012:604
, т.
).
Що се отнася до директно свързан полет по смисъла на член 2, буква з) от Регламент № 261/2004, приложимостта на този регламент трябва да се преценява с оглед на мястото на първоначалния пункт на излитане и крайния пункт на пристигане на този полет. Тъй като съгласно член 3, параграф 1, буква а) посоченият регламент по-конкретно се прилага към пътници, заминаващи от летище, намиращо се на територията на държава членка, изпълнен от такова летище директно свързан полет попада в приложното поле на същия регламент (вж. в този смисъл решение от 11 юли 2019 г., České aerolinie,
C‑502/18
,
EU:C:2019:604
, т.
—
).
В случая от акта за преюдициално запитване е видно, че пътничката в главното производство е притежавала единен електронен билет, издаден от туристическа агенция, с който е могла да пътува от Щутгарт до Канзас Сити с три последователни полета и номерът на този билет е бил възпроизведен в бордните карти за тези полети. Освен това от преписката, с която разполага Съдът, е видно, че в билета е посочен само един доставчик на услуги, а именно American Airlines, и единен номер на резервация („Filekey“), свързан с целия този маршрут, за който е фактурирана обща цена.
Безспорно е, че само последният полет, изцяло осъществен извън територията на Съюза, е бил засегнат от закъснение от повече от четири часа при пристигането. Следователно, за да се определи дали пътничка като тази в главното производство може да бъде обезщетена за това закъснение в приложение на Регламент № 261/2004, следва да се провери, в съответствие с припомнената в точка 20 от настоящото решение съдебна практика, дали последният полет трябва да се счита за част от директно свързан полет по смисъла на член 2, буква з) от този регламент, с пункт на излитане от летище, разположено на територията на държава членка.
В това отношение, освен ако не се установи друго при проверките, които следва да извърши запитващата юрисдикция, изглежда, че пътничката в главното производство е разполагала с билет по смисъла на член 2, буква е) от Регламент № 261/2004, като доказателство, че резервацията за цялото ѝ пътуване от Щутгарт до Канзас Сити е била приета и регистрирана от туроператор, както предвижда буква ж) от този член. Такава транспортна операция трябва да се счита за базирана на една-единствена резервация и следователно за „директно свързан полет“ по смисъла на съдебната практика, припомнена в точка 20 от настоящото решение.
Наистина запитващата юрисдикция посочва, че полетите, съставляващи разглежданата в главното производство транспортна операция, са били изпълнени от различни опериращи въздушни превозвачи, а именно Swiss International Air Lines и American Airlines, без да е налице специално правоотношение между тях.
Нито една разпоредба от Регламент № 261/2004 обаче не обуславя квалифицирането на даден полет като директно свързан полет от наличието на специално правоотношение между опериращите въздушни превозвачи, изпълняващи евентуално включените в него междинни полети (вж. по аналогия решения от 31 май 2018 г.Wegener,
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
, т.
).
Такова допълнително условие освен това би било в противоречие с преследваната с този регламент цел да се гарантира високо равнище на защита на пътниците, както се посочва в съображение 1 от него, тъй като то би могло да ограничи придобитите от пътниците въз основа на посочения регламент права, между които е и правото на обезщетение по член 7 от Регламент № 261/2004, когато при пристигане полетите на тези пътници имат голямо закъснение, тоест равно на или по-голямо от три часа (вж. в този смисъл решения от 19 ноември 2009 г., Christopher Sturgeon и др.,
C‑402/07 и C‑432/07
,
EU:C:2009:716
, т.
и
и от 23 октомври 2012 г., Nelson и др.,
C‑581/10 и C‑629/10
,
EU:C:2012:657
, т.
и
).
Накрая, следва да се припомни, че съгласно член 13 от Регламент № 261/2004 опериращите въздушни превозвачи, които са изпълнили полетите, от които е съставен разглежданият директно свързан полет, могат да търсят възстановяване от туроператор или от друго лице, с което има договор, в съответствие с приложимото национално законодателство. Поради това този регламент не е пречка опериращият въздушен превозвач, който е платил предвиденото в посочения регламент обезщетение, да може с цел да получи компенсация за тази финансова тежест да се обърне по-специално към лицето, чрез което са издадени билетите, в случай че последният не изпълни задълженията си (вж. в този смисъл решение от 21 декември 2021 г., Azurair и др.,
C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 и C‑270/20
,
EU:C:2021:1038
, т.
и цитираната съдебна практика).
С оглед на изложените по-горе съображения на първия въпрос следва да се отговори, че член 2, буква з) от Регламент № 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „директно свързан полет“ обхваща транспортна операция, състояща се от няколко полета, изпълнени от различни въздушни превозвачи, които не се намират в специално правоотношение, когато тези полети са били комбинирани от туристическа агенция, фактурирала обща цена и издала единен билет за тази операция, така че пътникът, заминаващ от летище на територията на държава членка и претърпял голямо закъснение при пристигането на последния полет в крайния пункт, може да се позове на правото на обезщетение по член 7 от този регламент.
По втория и третия въпрос
Предвид отговора на първия въпрос, на втория и третия въпрос не следва да се дава отговор.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните в главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:

Член 2, буква з) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91

трябва да се тълкува в смисъл, че

понятието „директно свързан полет“ обхваща транспортна операция, състояща се от няколко полета, изпълнени от различни въздушни превозвачи, които не се намират в специално правоотношение, когато тези полети са били комбинирани от туристическа агенция, фактурирала обща цена и издала единен билет за тази операция, така че пътникът, заминаващ от летище на територията на държава членка и претърпял голямо закъснение при пристигането на последния полет в крайния пункт, може да се позове на правото на обезщетение по член 7 от този регламент.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.