CELEX: 62017TJ0079
Henkilöstö
Sopimussuhteiset toimihenkilöt
Palvelukseen ottaminen
Sisäinen kilpailu
Varallaololuettelon laatiminen hallintoavustajien myöhempää palvelukseen ottamista varten
Hyväksymisedellytys, joka koskee sen tehtäväryhmän määrittämistä, johon hakija kuuluu hakemusten toimittamiselle asetetun määräajan päättymispäivänä
Kilpailun kokeisiin osallistumisen epääminen

Asian tausta
Kantajana oleva Alain Schoonjans työskenteli Euroopan komissiossa 1.12.2010–30.11.2013 tehtäväryhmän III sopimussuhteisena toimihenkilönä, 1.–31.12.2013 väliaikaisena ulkopuolisena työntekijänä, 1.1.2014–15.9.2015 jälleen tehtäväryhmän III sopimussuhteisena toimihenkilönä ja lopuksi 16.9.2015–31.12.2016 tehtäväryhmän IV sopimussuhteisena toimihenkilönä.
Komissio julkaisi 9.2.2016 ilmoituksen kokeisiin perustuvasta sisäisestä kilpailusta varallaololuettelon laatimiseksi palkkaluokan 2 sihteerien/virkailijoiden (AST/SC 2), palkkaluokan 2 hallintoavustajien (AST 2) ja palkkaluokan 6 hallintovirkamiesten (AD 6) myöhempää palvelukseen ottamista varten (jäljempänä kilpailuilmoitus). Näiden kolmen kilpailun viitteet olivat seuraavat: COM/01/AST-SC/16 (AST/SC 2) – Sihteerit/virkailijat, COM/02/AST/16 (AST 2) – Hallintoavustajat ja COM/03/AD/16 (AD 6) – Hallintovirkamiehet.
Kilpailuilmoituksen III jakson, jonka otsikko on ”Kilpailun osallistumisedellytykset”, 2.1 kohdan c alakohdassa todettiin hakijoiden hallinnollisesta asemasta seuraavaa:
”[Hakijalta edellytetään] sähköistä rekisteröitymistä koskevan määräajan päättymispäivää edeltäneiden vähintään kuuden kuukauden aikana työskentelemistä tehtäväryhmässä, joka on III jakson 2.2 kohdassa asetettu osallistumisedellytykseksi kilpailuun, johon hakija on rekisteröitynyt, tai työskentelemistä koko edellä tarkoitetun kuuden kuukauden ajanjakson ajan tai osan tästä ajasta ylemmässä tehtäväryhmässä.
Edellytetyn kuuden kuukauden ajanjakson laskennassa otetaan huomioon seuraavat ajanjaksot: ajanjaksot ”työtehtävissä” toimivan työntekijän hallinnollisessa asemassa, ”asepalveluksen suorittamista varten myönnetyllä virkavapaalla”, ”vanhempain- tai perhevapaalla”, ”yksikön edun mukaisesti siirrettynä tilapäisesti muihin tehtäviin” tai ”omasta pyynnöstään siirrettynä tilapäisesti muihin tehtäviin (siirron ensimmäisten kuuden kuukauden aikana pyynnöstä) [Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien] henkilöstösääntöjen 37 artiklassa tarkoitetulla tavalla.”
Kilpailuilmoituksen saman jakson 2.2 kohdassa todettiin tehtäväryhmistä ja palkkaluokista seuraavaa:
”Sähköiselle rekisteröitymiselle asetetun määräajan päättymispäivänä hakijan tehtäväryhmän on oltava jokin seuraavista:
Kilpailun COM/01/AST-SC/16 (AST/SC 2) hakijan on oltava tehtäväryhmän AST/SC virkamies tai väliaikainen toimihenkilö taikka tehtäväryhmän II sopimussuhteinen toimihenkilö.
Kilpailun COM/02/AST/16 (AST 2) hakijan on oltava tehtäväryhmän AST virkamies tai väliaikainen toimihenkilö taikka tehtäväryhmän III sopimussuhteinen toimihenkilö.
Kilpailun COM/03/AD/16 (AD 6) hakijan on oltava tehtäväryhmän AD virkamies tai väliaikainen toimihenkilö taikka tehtäväryhmän IV sopimussuhteinen toimihenkilö.”
Kantaja toimitti hakemuksen sisäiseen kilpailuun COM/02/AST/16 (AST 2) ajankohtana, jota ei ole tarkemmin täsmennetty.
Sisäisen kilpailun COM/02/AST/16 (AST 2) valintalautakunta ilmoitti kantajalle 11.4.2016 päätöksestään hylätä hänen hakemuksensa (jäljempänä riidanalainen päätös), koska hän ei täyttänyt kilpailuilmoituksessa vahvistettua edellytystä, jonka mukaan hänen oli oltava kilpailuun rekisteröitymiselle asetetun määräajan päättymispäivänä tehtäväryhmässä III (jäljempänä riidanalainen edellytys).
Kantaja valitti 11.7.2016 riidanalaisesta päätöksestä.
Nimittävä viranomainen hylkäsi valituksen 27.10.2016 tekemällään päätöksellä, joka annettiin kantajalle tiedoksi samana päivänä.
Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
Kantaja nosti nyt käsiteltävän kanteen unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 6.2.2017 toimittamallaan kannekirjelmällä.
Kantaja pyysi 14.2.2017 päivätyssä kirjeessä käsiteltävän asian yhdistämistä asiaan T-55/17, Healy v. komissio, ja asiaan T-73/17, RS v. komissio, unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 68 artiklan mukaisesti, koska ne liittyvät toisiinsa.
Komissiota kehotettiin 15.2.2017 päivätyllä kirjeellä esittämään huomautuksensa käsiteltävän asian sekä asian T-55/17, Healy v. komissio, ja asian T-73/17, RS v. komissio, mahdollisesta yhdistämisestä.
Komissio jätti vastineensa 5.4.2017.
Kantaja ilmoitti 18.5.2017 päivätyllä kirjeellä luopuvansa oikeudestaan toimittaa vastauskirjelmä.
Kantaja pyysi 30.5.2017 päivätyllä kirjeellä istunnon järjestämistä.
Unionin yleisen tuomioistuimen yhdeksännen jaoston puheenjohtaja päätti 14.11.2017 tekemällään päätöksellä olla yhdistämättä käsiteltävää asiaa asiaan T-55/17, Healy v. komissio, ja asiaan T-73/17, RS v. komissio.
Asianosaisten suulliset lausumat ja unionin yleisen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin antamat vastaukset kuultiin 19.1.2018 pidetyssä istunnossa.
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
kumoaa riidanalaisen päätöksen
–
velvoittaa komission suorittamaan hänelle 5000 euroa korvauksena hänelle väitetysti aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä
–
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Komissio vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää kanteen
–
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
Kumoamisvaatimukset
Asianosaisten lausumat
Kantaja esittää riidanalaista päätöstä koskevien vaatimustensa tueksi riidanalaista edellytystä koskevan lainvastaisuusväitteen siltä osin kuin sillä rikotaan väitetysti Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen (jäljempänä palvelussuhteen ehdot) 82 artiklan 7 kohtaa ja Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 27 artiklan ensimmäistä kohtaa.
Yhtäältä kantaja katsoo, että palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan toisen virkkeen sanamuoto on yksiselitteinen eikä jätä mitään harkintavaltaa komissiolle, kun siinä todetaan, että tehtäväryhmän IV sopimussuhteiset toimihenkilöt voivat osallistua muun muassa palkkaluokan AST 1 – AST 4 kilpailuihin.
Käsiteltävässä asiassa kilpailuilmoituksessa kuitenkin todettiin, että ainoastaan tehtäväryhmän III sopimussuhteiset toimihenkilöt voivat osallistua palkkaluokan AST 2 kilpailuun. Näin ollen komissio rikkoi kantajan mukaan palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan toista virkettä, joten kyseistä kilpailuilmoitusta on pidettävä lainvastaisena ja riidanalainen päätös on kumottava.
Toiseksi kantaja katsoo, että vaikka oletetaan, että riidanalainen edellytys on yhteensoveltuva palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan kanssa, sillä rikotaan henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäistä kohtaa, koska sillä rajoitetaan palvelukseenoton laajuutta perusteettomasti ja joka tapauksessa suhteettomasti.
Komissio kiistää kantajan väitteen.
Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi asiasta
Henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään seuraavaa:
”Palvelukseen ottamisessa on pyrittävä varmistamaan, että toimielin saa palvelukseensa mahdollisimman päteviä, tehokkaita ja ehdottoman luotettavia virkamiehiä, jotka otetaan palvelukseen unionin jäsenvaltioiden kansalaisten keskuudesta maantieteellisesti mahdollisimman laajalta alueelta. Tointa ei saa varata tietyn jäsenvaltion kansalaisille.”
Henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan neljännessä alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Vaikka periaate, jonka mukaan suurin osa virkamiehistä otetaan palvelukseen avointen kilpailujen kautta, säilyy voimassa, nimittävä viranomainen voi päättää, poiketen siitä, mitä d alakohdassa säädetään, ja ainoastaan poikkeustapauksissa, järjestää toimielimen sisäisen kilpailun, joka on avoin myös – – palvelussuhteen ehtojen 3 a ja 3 b artiklassa tarkoitetuille sopimussuhteisille toimihenkilöille. Jälkimmäiseen ryhmään kuuluviin toimihenkilöihin sovelletaan tätä osallistumista koskevia rajoituksia – – palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan mukaisesti sekä rajoituksia, jotka koskevat heille sopimussuhteisina toimihenkilöinä uskottuja tehtäviä.”
Aluksi on palautettava mieleen oikeuskäytännössä vahvistetut periaatteet, jotka koskevat kilpailun järjestämiseen sovellettavia edellytyksiä ja yksityiskohtaisia sääntöjä.
Ensinnäkin kilpailuilmoituksen keskeinen tehtävä on antaa asianomaisille henkilöille mahdollisimman täsmällistä tietoa niiden edellytysten luonteesta, joita avoimena olevassa toimessa toimiminen vaatii, jotta näillä henkilöillä on mahdollisuus arvioida, onko heidän aiheellista esittää hakemus (ks. tuomio 31.1.2006, Giulietti v. komissio,
T-293/03
,
EU:T:2006:37
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Toiseksi toimielimellä on tältä osin laaja harkintavalta määriteltäessä, mitä pätevyyttä koskevia kriteerejä avoimet toimet edellyttävät, ja määriteltäessä näiden kriteerien mukaan ja yksikön edun mukaisesti, mitkä ovat kilpailun järjestämisen edellytykset ja sitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt (ks. vastaavasti tuomio 9.10.2008, Chetcuti v. komissio,
C-16/07 P
,
EU:C:2008:549
,
ja
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; tuomio 31.1.2006, Giulietti v. komissio,
T-293/03
,
EU:T:2006:37
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 13.12.2006, Heus v. komissio,
T-173/05
,
EU:T:2006:392
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Toimielimille kilpailujen järjestämisessä ja erityisesti hakemusten hyväksymisedellytysten vahvistamisessa kuuluvan harkintavallan käytössä on kuitenkin noudatettava henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisen kohdan ja 29 artiklan 1 kohdan pakottavia säännöksiä. Henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisessä kohdassa määritellään pakottavasti jokaisen palvelukseen ottamisen tarkoitus, ja 29 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan avoinna olevien virkojen täyttämisessä noudatettavien menettelyjen puitteet. Tätä harkintavaltaa on näin ollen käytettävä aina täytettäviin virkoihin liittyvien vaatimusten ja yleisemmin yksikön edun mukaisesti (ks. tuomio 13.12.2006, Heus v. komissio,
T-173/05
,
EU:T:2006:392
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen; ks. vastaavasti myös tuomio 17.11.2009, Di Prospero v. komissio,
F-99/08
,
EU:F:2009:153
,
ja
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Erityisesti edellytyksistä, joilla rajoitetaan hakijoiden rekisteröitymistä kilpailuun, voidaan todeta, että vaikka ne ovat omiaan rajoittamaan toimielimen mahdollisuuksia saada palvelukseensa henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitetut parhaat hakijat, tästä ei kuitenkaan seuraa, että kaikki tällaisen rajoituksen sisältävät edellytykset ovat ristiriidassa edellä mainitun artiklan kanssa. Harkintavalta, joka hallintoviranomaisella on kilpailun järjestämisessä, ja yleisemmin yksikön etu nimittäin antavat toimielimelle mahdollisuuden asettaa edellytyksiä, joita se pitää tarkoituksenmukaisina ja jotka siitä huolimatta, että niillä rajoitetaan hakijoiden osallistumista kilpailuun ja siten väistämättä rekisteröityneiden hakijoiden määrää, eivät kuitenkaan uhkaa vaarantaa henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettua tavoitetta mahdollisimman pätevien, tehokkaiden ja ehdottoman luotettavien hakijoiden rekisteröitymisen varmistamisesta (ks. vastaavasti tuomio 17.11.2009, Di Prospero v. komissio,
F-99/08
,
EU:F:2009:153
,
kohta).
Tältä osin ja kuten komissio katsoo, oikeuskäytännössä on jo todettu, ettei ole mitään velvollisuutta hyväksyä toimielimen sisäiseen kilpailuun kaikkia kyseisen toimielimen palveluksessa olevia henkilöitä. Tällaisella velvollisuudella loukataan nimittäin kyseisen toimielimen laajaa harkintavaltaa (ks. vastaavasti tuomio 9.10.2008, Chetcuti v. komissio,
C-16/07 P
,
EU:C:2008:549
,
–
kohta ja tuomio 24.9.2009, Brown v. komissio,
F-37/05
,
EU:F:2009:121
,
kohta). Toimielimen toimihenkilöille ja virkamiehille ei näin ollen voida myöntää ehdotonta oikeutta osallistua toimielimen sisäiseen kilpailuun (ks. vastaavasti tuomio 6.3.1997, de Kerros ja Kohn-Berge v. komissio,
T-40/96 ja T-55/96
,
EU:T:1997:28
,
kohta ja tuomio 8.11.2006, Chetcuti v. komissio,
T-357/04
,
EU:T:2006:339
,
kohta).
Henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisen kohdan kanssa ristiriitaisiksi katsotaan ainoastaan edellytykset, joilla rajoitetaan hakijoiden osallistumista kilpailuun ja joihin liittyy uhka siitä, että mahdollisimman pätevien hakijoiden ilmoittautumisen varmistamista koskevan tavoitteen saavuttaminen vaarantuu (ks. vastaavasti tuomio 6.3.1997, de Kerros ja Kohn-Berge v. komissio,
T-40/96 ja T-55/96
,
EU:T:1997:28
,
kohta ja tuomio 17.11.2009, Di Prospero v. komissio,
F-99/08
,
EU:F:2009:153
,
kohta).
Kolmanneksi on muistutettava, että kun otetaan huomioon toimielimille tällä alalla myönnetty laaja harkintavalta, yksikön etua koskevan edellytyksen noudattamista valvoessaan unionin yleisen tuomioistuimen on valvottava ainoastaan sitä, onko toimielin pysynyt kohtuullisissa rajoissa, ja sitä, ettei se ole käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen virheellisellä tavalla (ks. vastaavasti tuomio 19.6.2015, Z v. unionin tuomioistuin,
T-88/13 P
,
EU:T:2015:393
,
kohta).
Seuraavaksi on määritettävä palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan ensimmäisen ja toisen virkkeen soveltamisala.
Palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetään, että tehtäväryhmissä II–IV työskenteleville sopimussuhteisille toimihenkilöille voidaan myöntää oikeus ottaa osaa sisäisiin kilpailuihin vasta sen jälkeen, kun he ovat olleet toimielimen palveluksessa kolme vuotta. Palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan toisessa virkkeessä täsmennetään erityisesti, että tehtäväryhmään III kuuluva henkilöstö voi osallistua ainoastaan palkkaluokkien AST 1 ja AST 2 kilpailuihin ja tehtäväryhmään IV kuuluva henkilöstö ainoastaan palkkaluokkien AST 1 – AST 4 tai AD 5 ja AD 6 kilpailuihin.
Palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan ensimmäisen virkkeen osalta unionin yleinen tuomioistuin totesi tänään antamassaan tuomiossa Healy v. komissio (T-55/17), että toimielimen, joka päättää poikkeuksellisesti järjestää tehtäväryhmissä II–IV työskenteleville sopimussuhteisille toimihenkilöille avoimen sisäisen kilpailun, on noudatettava kyseisessä säännöksessä säädettyä kolmen vuoden palvelusaikaa koskevaa ehtoa. Kun otetaan huomioon kyseisen toimielimen laaja harkintavalta, se voi henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisen kohdan ja 29 artiklan 1 kohdan pakottavia säännöksiä noudattaen kuitenkin vahvistaa tiettyjä virkoja tai tehtäväryhmiä varten tiukempia edellytyksiä vaatimalla muun muassa palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädettyä vähimmäisaikaa pitempää palvelusaikaa (ks. vastaavasti ja analogisesti tuomio 13.7.1989, Jaenicke Cendoya v. komissio,
108/88
,
EU:C:1989:325
,
kohta).
Palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan toisesta virkkeestä on todettava, että unionin lainsäätäjä on lähtökohtaisesti myöntänyt tehtäväryhmään IV kuuluville sopimussuhteisille toimihenkilöille, kuten kantajalle, oikeuden osallistua palkkaluokkien AST 1 – AST 4 tai AD 5 ja AD 6 kilpailuihin.
Tämä päätelmä on väistämätön, kun otetaan huomioon unionin lainsäätäjän palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan ensimmäisessä ja toisessa virkkeessä käyttämien ilmaisujen ero. Ensimmäisessä virkkeessä lainsäätäjä täsmentää, että kyseiselle sopimussuhteiselle henkilöstölle voidaan myöntää oikeus – ”peuvent être autorisés” (ranskaksi) – ”podrá autorizarse” (espanjaksi), ”kann – – erteilt werden” (saksaksi), ”may be authorised” (englanniksi), ”possono essere autorizzati” (italiaksi), ”może być upoważniony” (puolaksi) ja ”podem ser autorizados” (portugaliksi) – ottaa osaa sisäisiin kilpailuihin, jos heidän palvelusaikansa on vähintään kolme vuotta. Toisessa virkkeessä ei sen sijaan mainita mitään oikeuden myöntämisestä. Siinä päinvastoin myönnetään tehtäväryhmään IV kuuluvalle sopimussuhteiselle henkilöstölle oikeus osallistua palkkaluokkien AST 1 – AST 4 tai AD 5 ja AD 6 kilpailuihin laajentamatta tätä oikeutta kuitenkaan muiden palkkaluokkien kilpailuihin. Tältä osin on todettava, että ranskankielisessä versiossa käytetään kielteistä ilmaisua ”ne peuvent prendre part qu’aux concours”, mutta sama ajatus ilmaistaan myönteisesti muissa kieliversioissa: espanjaksi ”solo tendrán acceso”, saksaksi ”haben Zugang – – nur für”, englanniksi ”may have access only”, italiaksi ”possono partecipare unicamente”, puolaksi ”może mieć dostęp jedynie” ja portugaliksi ”apenas podem ter acesso”.
Palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan kahdesta ensimmäisestä virkkeestä seuraa, kun niitä luetaan yhdessä, että toimielin voi järjestää poikkeuksellisesti sisäisen kilpailun, joka on avoin sopimussuhteisille toimihenkilöille, joiden palvelusaika on vähintään kolme vuotta. Jos kyseinen toimielin päättää avata sisäisen kilpailun tämän palvelusaikaa koskevan edellytyksen täyttäville sopimussuhteisille toimihenkilöille, sen on kuitenkin noudatettava unionin lainsäätäjän kyseisille toimihenkilöille myöntämää oikeutta ja näin ollen myönnettävä kyseisille tehtäväryhmään IV kuuluville toimihenkilöille oikeus osallistua palkkaluokkien AST 1 – AST 4 tai AD 5 ja AD 6 kilpailuihin, jotka se on päättänyt järjestää.
Noudattaen unionin lainsäätäjän asettamia rajoja ja ottaen huomioon laajan harkintavaltansa kyseinen toimielin voi kuitenkin, kuten komissio väittää ja kuten edellä 28 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä katsotaan, rajoittaa tehtäväryhmän IV sopimussuhteisen henkilöstön oikeutta osallistua palkkaluokkien AST 1 – AST 4 tai AD 5 ja AD 6 kilpailuihin vahvistamalla pätevyyttä koskevia lisäedellytyksiä, joita avoimet toimet tai yksikön etu edellyttävät.
Käsiteltävässä asiassa on selvää, että kaikki tehtäväryhmään IV kuuluvat sopimussuhteiset toimihenkilöt suljetaan riidanalaisella edellytyksellä pois kilpailusta COM/02/AST/16 (AST 2), vaikka he täyttävät muut kilpailuilmoituksessa vahvistetut edellytykset. Näin ollen komissio rikkoi palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan toista virkettä, jossa kyseisille työntekijöille myönnetään nimenomaisesti oikeus osallistua palkkaluokan AST 2 kilpailuihin.
Komissio väittää kuitenkin vastineessaan, että riidanalainen edellytys on yhteensopiva henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisen kohdan ja 29 artiklan kanssa. Se katsoo lähinnä, että kyseinen edellytys on suoraan yhteydessä yksikön etuun, jonka mukaan tavoitteena on saada palvelukseen erittäin pätevää ja välittömästi palvelukseen otettavaa henkilöstöä. Tehtäväryhmän III työntekijöiden tehtävät ja velvollisuudet ja tehtäväryhmän IV työntekijöiden tehtävät ja velvollisuudet eroavat nimittäin komission mukaan yhtä paljon toisistaan kuin palkkaluokkien AST ja AD työntekijöiden tehtävät ja velvollisuudet, mikä komission mukaan käy ilmi palvelussuhteen ehtojen liitteessä I olevasta A jaksosta ja 80 artiklasta.
Tätä väitettä ei kuitenkaan voida hyväksyä, koska se merkitsee kaikkien tehtäväryhmän IV sopimussuhteisten toimihenkilöiden hyväksymättä jättämistä ainoastaan sen perusteella, että heitä pidetään liian pätevinä palkkaluokan AST 2 virkoihin, mukaan lukien työntekijät, jotka ovat jo tehtäväryhmän III toimihenkilöinä hoitaneet tehtäviä, jotka ovat verrattavissa täytettävien virkojen tehtäviin.
On nimittäin jo todettu, että kilpailuun osallistumisen epääminen pelkästään sen perusteella, että hakija on liian pätevä, on ristiriidassa henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisessä kohdassa kaikkia virkamiesten tai toimihenkilöiden palvelukseenottomenettelyitä varten säädetyn sen pakottavan tavoitteen kanssa, joka on sen varmistaminen, että toimielin saa palvelukseensa mahdollisimman päteviä, tehokkaita ja ehdottoman luotettavia toimielinhenkilöitä. Tällainen epääminen voidaan sen sijaan hyväksyä, jos toimielin esittää seikkoja, joista voidaan päätellä, että liiallinen pätevyys estää kyseisiä hakijoita suorittamasta täytettäviin virkoihin liittyviä tehtäviä tai vaikuttaa kielteisesti asianomaisten henkilöiden työn laatuun, tuottavuuteen tai motivaatioon (ks. vastaavasti tuomio 11.2.1999, Jiménez v. SMHV,
T-200/97
,
EU:T:1999:26
,
–
kohta; ks. myös analogisesti tuomio 28.3.1996, Noonan v. komissio,
T-60/92
,
EU:T:1996:44
,
–
kohta).
Komissio kuitenkin korostaa yhtäältä, että tehtäväryhmän III sopimussuhteisten toimihenkilöiden tehtävät ja vastuutaso eivät ole samat kuin tehtäväryhmän IV sopimussuhteisten toimihenkilöiden ja toisaalta, että sama koskee palkkaluokkia AST ja AD.
Toisaalta komissio väittää, että sopimussuhteisten toimihenkilöiden tehtäväryhmä III vastaa virkamiesten palkkaluokkia AST 1 ja AST 2 ja että tehtäväryhmä IV vastaa virkamiesten palkkaluokkaa AD.
Ottaen huomioon tarve saada käyttöön välittömästi palvelukseen otettavia henkilöitä komissio päättelee tästä kaksiosaisesta oletuksesta, että tehtäväryhmän III sopimussuhteisilla toimihenkilöillä oli oikeus osallistua ainoastaan sisäiseen kilpailuun COM/02/AST/16 (AST 2) ja että tehtäväryhmän IV sopimussuhteisilla toimihenkilöillä oli oikeus osallistua ainoastaan sisäiseen kilpailuun COM/03/AD/16 (AD 6).
Näin ollen edellä 44 kohdassa mainittujen periaatteiden vastaisesti komission väitteiden tueksi ei ole esitetty mitään seikkoja, jotka osoittaisivat, että tehtäväryhmän IV sopimussuhteisten toimihenkilöiden liiallinen pätevyys voisi vaikuttaa kielteisesti heidän työnsä laatuun, heidän tuottavuuteensa ja heidän motivaatioonsa hoitaa palkkaluokan AST 2 virkaa.
Näissä olosuhteissa on katsottava, että komissio käytti harkintavaltaansa ilmeisen virheellisellä tavalla kun se asetti tehtäväryhmän IV toimihenkilöille kiellon hakea sisäiseen kilpailuun COM/02/AST/16 (AST 2).
Lisäksi jos oletetaan, että tehtäväryhmän IV sopimussuhteiset toimihenkilöt eivät yleensä voi osallistua palkkaluokan AST 2 virkoja varten järjestettäviin kilpailuihin, koska kyseinen tehtäväryhmä vastaa virkamiesten palkkaluokkaa AD, palvelussuhteen ehtojen 82 artiklan 7 kohdan toinen virke menettää tehokkaan vaikutuksensa, sillä siinä myönnetään nimenomaan kyseisille sopimussuhteisille toimihenkilöille oikeus osallistua tällaisiin kilpailuihin.
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella riidanalaista edellytystä koskeva lainvastaisuusväite on hyväksyttävä ja riidanalainen päätös on näin ollen kumottava.
Vahingonkorvausvaatimus
Koska riidanalaisen päätöksen kumoaminen ei kantajan mukaan ole riittävä korvaus hänelle väitetysti aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä, hän vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin velvoittaa komission maksamaan hänelle 5000 euroa. Komissio vastaa, että koska riidanalainen päätös ei ole lainvastainen, tämä unionin yleisessä tuomioistuimessa ensimmäisen kerran esitetty vaatimus on hylättävä. Vaikka kyseinen päätös olisi lainvastainen, sen kumoaminen on komission mukaan joka tapauksessa riittävä korvaus väitetyistä henkisestä kärsimyksestä.
On muistettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan lainvastaisen toimen kumoaminen voi sinällään olla asianmukainen ja periaatteessa riittävä korvaus henkisestä kärsimyksestä, joka tästä toimesta on voinut aiheutua (tuomio 9.11.2004, Montalto v. neuvosto,
T-116/03
,
EU:T:2004:325
,
kohta; ks. vastaavasti myös tuomio 9.7.1987, Hochbaum ja Rawes v. komissio,
44/85, 77/85, 294/85 ja 295/85
,
EU:C:1987:348
,
kohta).
Lainvastaisen toimen kumoaminen ei kuitenkaan itsessään voi olla asianmukainen korvaus silloin, kun yhtäältä riidanalaisessa toimessa esitetään sellainen nimenomaisesti kielteinen arvio kantajan kyvyistä, joka saattaa loukata häntä (ks. vastaavasti tuomio 7.2.1990, Culin v. komissio,
C-343/87
,
EU:C:1990:49
,
–
kohta; tuomio 23.3.2000, Rudolph v. komissio,
T-197/98
,
EU:T:2000:86
,
kohta ja tuomio 13.12.2005, Cwik v. komissio,
T-155/03, T-157/03 ja T-331/03
,
EU:T:2005:447
,
ja
kohta), ja kun toisaalta kantaja osoittaa, että hänelle on aiheutunut aineetonta vahinkoa, joka on erotettavissa kumoamisen perustana olevasta lainvastaisuudesta ja jota ei voida kokonaan korjata tällä kumoamisella (tuomio 6.6.2006, Girardot v. komissio,
T-10/02
,
EU:T:2006:148
,
kohta ja tuomio 19.11.2009, Michail v. komissio,
T-49/08 P
,
EU:T:2009:456
,
kohta).
Käsiteltävässä asiassa kantaja katsoo, että hänelle aiheutunut henkinen kärsimys johtuu siitä, ettei komissio pystynyt sijoittamaan häntä olosuhteisiin, joissa kilpailu olisi pitänyt järjestää, jotta taattaisiin kaikkien hakijoiden yhdenvertainen kohtelu ja arvioinnin objektiivisuus.
On todettava, että yhtäältä kantaja ei väitä, että komissio teki hänen kyvyistään kielteisen arvion, joka saattaa loukata häntä, ja toisaalta hän ei osoita, että hänelle on aiheutunut henkistä kärsimystä, joka on erotettavissa kumoamisen perusteena olevasta lainvastaisuudesta.
Näissä olosuhteissa ja edellä 53 ja 54 kohdassa muistutetun oikeuskäytännön mukaisesti unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että riidanalaisen päätöksen kumoaminen on asianmukainen ja riittävä korvaus henkisestä kärsimyksestä, jota kantajalle on voinut aiheutua kyseisen päätöksen lainvastaisuuden vuoksi. Vahingonkorvausvaatimus on näin ollen hylättävä.
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella kanne on hyväksyttävä siltä osin kuin siinä vaaditaan riidanalaisen päätöksen kumoamista ja hylättävä muilta osin.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on olennaisilta osin hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kantajan vaatimuksen mukaisesti.

Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (yhdeksäs jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Sisäisen kilpailun COM/02/AST/16 (AST 2) valintalautakunnan päätös, jolla hylätään Alain Schoonjansin hakemus, kumotaan.

2)
Kanne hylätään muilta osin.

3)
Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Gervasoni
Kowalik-Bańczyk
Mac Eochaidh
Julistettiin Luxemburgissa 12 päivänä syyskuuta 2018.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ranska.