CELEX: 62020CJ0490
Ennakkoratkaisupyyntö
Unionin kansalaisuus
SEUT 20 ja SEUT 21 artikla
Oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella
Lapsi, joka on syntynyt hänen vanhempansa vastaanottaneessa jäsenvaltiossa
Tämän jäsenvaltion antama syntymätodistus, jossa mainitaan, että lapsella on kaksi äitiä
Se, että jäsenvaltio, josta toinen näistä kahdesta äidistä on peräisin, kieltäytyy antamasta kyseisen lapsen syntymätodistusta, koska sillä ei ole tietoa siitä, kuka lapsen biologinen äiti on
Se, että tällaisen todistuksen saaminen on edellytyksenä henkilökortin tai passin myöntämiselle
Kyseisen alkuperäjäsenvaltion kansallinen säännöstö, jossa ei sallita samaa sukupuolta olevien henkilöiden vanhemmuutta

Ennakkoratkaisupyyntö koskee SEU 4 artiklan 2 kohdan, SEUT 20 ja SEUT 21 artiklan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 7, 9, 24 ja 45 artiklan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa ovat vastakkain V.M.A. ja Stolichna obshtina, rayon ”Pancharevo” (Sofian kunta, Pancharevon alue, Bulgaria) (jäljempänä Sofian kunta) ja joka koskee sitä, että viimeksi mainittu on kieltäytynyt antamasta V.M.A:n ja hänen aviovaimonsa tyttären syntymätodistusta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Kansainvälinen oikeus
Lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen, jonka Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous hyväksyi 20.11.1989 (Yhdistyneiden kansakuntien sopimuskokoelma, nide 1577, s. 3), 2 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1.   Sopimusvaltiot kunnioittavat ja takaavat tässä yleissopimuksessa tunnustetut oikeudet kaikille niiden lainkäyttövallan alaisille lapsille ilman minkäänlaista lapsen, hänen vanhempiensa tai muun laillisen huoltajansa rotuun, ihonväriin, sukupuoleen, kieleen, uskontoon, poliittisiin tai muihin mielipiteisiin, kansalliseen, etniseen tai sosiaaliseen alkuperään, varallisuuteen, vammaisuuteen, syntyperään tai muuhun seikkaan perustuvaa erottelua.
2.   Sopimusvaltiot ryhtyvät kaikkiin tarpeellisiin toimiin varmistaakseen, että lasta suojellaan kaikenlaiselta syrjinnältä ja rangaistukselta, jotka perustuvat hänen vanhempiensa, laillisten huoltajiensa tai muiden perheenjäsentensä asemaan, toimintaan, mielipiteisiin tai vakaumuksiin.”
Yleissopimuksen 7 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1.   Lapsi on rekisteröitävä heti syntymänsä jälkeen, ja hänellä on syntymästään lähtien oikeus nimeen ja kansalaisuuteen sekä mikäli mahdollista, oikeus tuntea vanhempansa ja olla heidän hoidettavanaan.
2.   Sopimusvaltiot takaavat näiden oikeuksien toteuttamisen kansallisen lainsäädäntönsä ja asiaankuuluvissa kansainvälisissä asiakirjoissa määriteltyjen velvoitteidensa mukaisesti etenkin silloin, kun lapsi muuten olisi kansalaisuudeton.”
Unionin oikeus
EU-sopimus
SEU 4 artiklan 2 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Unioni kunnioittaa jäsenvaltioiden tasa-arvoa perussopimuksia sovellettaessa sekä niiden kansallista identiteettiä, joka on olennainen osa niiden poliittisia ja valtiosäännön rakenteita, myös alueellisen ja paikallisen itsehallinnon osalta. Se kunnioittaa keskeisiä valtion tehtäviä, erityisesti niitä, joiden tavoitteena on valtion alueellisen koskemattomuuden turvaaminen, yleisen järjestyksen ylläpitäminen sekä kansallisen turvallisuuden takaaminen. Erityisesti kansallinen turvallisuus säilyy yksinomaan kunkin jäsenvaltion vastuulla.”
EUT-sopimus
SEUT 20 artiklassa määrätään seuraavaa:
”1.   Otetaan käyttöön unionin kansalaisuus. Unionin kansalainen on jokainen, jolla on jonkin jäsenvaltion kansalaisuus. Unionin kansalaisuus täydentää mutta ei korvaa jäsenvaltion kansalaisuutta.
2.   Unionin kansalaisella on perussopimuksissa määrätyt oikeudet ja velvollisuudet. Hänellä on muun muassa:
a)
oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella;
– –
Näitä oikeuksia käytetään perussopimuksissa ja niiden soveltamiseksi hyväksytyissä toimenpiteissä määritellyin edellytyksin ja rajoituksin.”
SEUT 21 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Jokaisella unionin kansalaisella on oikeus vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella, jollei perussopimuksissa määrätyistä tai niiden soveltamisesta annetuissa säännöksissä säädetyistä rajoituksista ja ehdoista muuta johdu.”
Perusoikeuskirja
Perusoikeuskirjan 7 artiklassa, jonka otsikko on ”Yksityis- ja perhe-elämän kunnioittaminen”, määrätään seuraavaa:
”Jokaisella on oikeus siihen, että hänen yksityis- ja perhe-elämäänsä, kotiaan sekä viestejään kunnioitetaan.”
Perusoikeuskirjan 9 artiklassa, jonka otsikko on ”Oikeus solmia avioliitto ja oikeus perustaa perhe”, määrätään seuraavaa:
”Oikeus solmia avioliitto ja oikeus perustaa perhe taataan tämän oikeuden käyttöä sääntelevien kansallisten lainsäädäntöjen mukaisesti.”
Perusoikeuskirjan 24 artiklassa, jonka otsikko on ”Lapsen oikeudet”, määrätään seuraavaa:
”1.   Lapsella on oikeus hänen hyvinvoinnilleen välttämättömään suojeluun ja huolenpitoon. Lapsen on saatava ilmaista vapaasti mielipiteensä. Lapsen mielipide on hänen ikänsä ja kehitystasonsa mukaisesti otettava huomioon häntä koskevissa asioissa.
2.   Kaikissa lasta koskevissa viranomaisten tai yksityisten laitosten toimissa on ensisijaisesti otettava huomioon lapsen etu.
3.   Jokaisella lapsella on oikeus ylläpitää henkilökohtaisia suhteita ja suoria yhteyksiä kumpaankin vanhempaansa säännöllisesti, jollei se ole lapsen edun vastaista.”
Perusoikeuskirjan 45 artiklassa, jonka otsikko on ”Liikkumis- ja oleskeluvapaus”, määrätään seuraavaa:
”1.   Jokaisella unionin kansalaisella on oikeus vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella.
2.   Liikkumis- ja oleskeluvapaus voidaan perussopimusten mukaisesti myöntää jäsenvaltion alueella laillisesti asuville kolmansien maiden kansalaisille.”
Direktiivi 2004/38/EY
Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (
EUVL 2004, L 158, s. 77
ja oikaisu
EUVL 2004, L 229, s. 35
) 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1)
’unionin kansalaisella’ henkilöä, jolla on jonkin jäsenvaltion kansalaisuus;
2)
’perheenjäsenellä’:
a)
aviopuolisoa;
b)
kumppania, jonka kanssa unionin kansalainen on rekisteröinyt parisuhteen jonkin jäsenvaltion lainsäädännön nojalla, jos vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädännössä rekisteröity parisuhde rinnastetaan avioliittoon, ja vastaanottavan jäsenvaltion asiaa koskevassa lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisesti;
c)
unionin kansalaisen alle 21-vuotiaita tai hänestä riippuvaisia jälkeläisiä suoraan etenevässä polvessa samoin kuin unionin kansalaisen aviopuolison tai b alakohdassa tarkoitetun kumppanin vastaavanlaisia jälkeläisiä;
d)
unionin kansalaisesta riippuvaisia sukulaisia suoraan takenevassa polvessa samoin kuin unionin kansalaisen aviopuolison tai b alakohdassa tarkoitetun kumppanin vastaavanlaisia sukulaisia;
3)
’vastaanottavalla jäsenvaltiolla’ jäsenvaltiota, johon unionin kansalainen siirtyy käyttääkseen oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen ja oleskeluun.”
Direktiivin 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Oikeus maasta poistumiseen”, säädetään seuraavaa:
”1.   Unionin kansalaisilla, joilla on voimassa oleva henkilötodistus tai passi, ja heidän perheenjäsenillään, jotka eivät ole minkään jäsenvaltion kansalaisia mutta joilla on voimassa oleva passi, on oikeus poistua jäsenvaltion alueelta matkustaakseen toiseen jäsenvaltioon, sanotun kuitenkaan rajoittamatta matkustusasiakirjoihin kansallisilla rajoilla kohdistettavia tarkastuksia koskevien määräysten soveltamista.
– –
3.   Jäsenvaltioiden on kunkin oman lainsäädäntönsä mukaisesti myönnettävä kansalaisilleen henkilötodistus tai passi, jossa mainitaan haltijan kansalaisuus, sekä uusittava se.
4.   Passin on oltava voimassa ainakin kaikissa jäsenvaltioissa sekä niissä maissa, joiden kautta sen haltijan on kuljettava matkustaessaan johonkin toiseen jäsenvaltioon. Jos jäsenvaltion lainsäädännössä ei säädetä henkilötodistuksen myöntämisestä, myönnetyn tai uusitun passin on oltava voimassa vähintään viiden vuoden ajan.”
Direktiivin 5 artiklassa, jonka otsikko on ”Oikeus maahantuloon”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on sallittava unionin kansalaisen, jolla on voimassa oleva henkilötodistus tai passi, ja hänen perheenjäsentensä, jotka eivät ole minkään jäsenvaltion kansalaisia ja joilla on voimassa oleva passi, tulo alueelleen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta matkustusasiakirjoihin kansallisilla rajoilla kohdistettavia tarkastuksia koskevien määräysten soveltamista.
– –
4.   Jos unionin kansalaisella tai hänen perheenjäsenellään, joka ei ole minkään jäsenvaltion kansalainen, ei ole vaadittavia matkustusasiakirjoja tai mahdollisesti tarvittavaa viisumia, asianomaisen jäsenvaltion on ennen maahanpääsyn epäämistä annettava näille henkilöille kaikin kohtuullisin tavoin mahdollisuus hankkia tarpeelliset asiakirjat tai saada ne toimitetuksi heille kohtuullisessa määräajassa, tai vahvistaa tai osoittaa muilla keinoin, että heillä on oikeus vapaaseen liikkuvuuteen ja oleskeluun.
– –”
Bulgarian oikeus
Bulgarian tasavallan perustuslain (Konstitutsia na Republika Bulgaria) (jäljempänä Bulgarian perustuslaki) 25 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Bulgarian kansalaisuus on jokaisella, jonka vanhemmista ainakin toinen on Bulgarian kansalainen tai joka on syntynyt Bulgarian alueella, jos hän ei saa muuta kansalaisuutta polveutumisen perusteella. Bulgarian kansalaisuus on mahdollista saada myös kansalaistamisen perusteella.”
Bulgarian kansalaisuudesta 5.11.1998 annetun lain (Zakon za balgarskoto grazhdanstvo; DV nro 136, 18.11.1998, s. 1) 8 §:n mukaan ”Bulgarian kansalaisuus on periytymisen perusteella jokaisella, jonka vanhemmista ainakin toinen on Bulgarian kansalainen”.
Perhekoodeksin (Semeen kodeks), joka on annettu 12.6.2009 (DV nro 47, 23.6.2009, s. 19), 60 §:ssä, jonka otsikko on ”Polveutuminen äidin osalta”, säädetään seuraavaa:
”(1)   Polveutuminen äidin osalta määräytyy syntymän perusteella.
(2)   Lapsen äiti on nainen, joka on synnyttänyt lapsen, myös silloin, kun lapsi on saanut alkunsa hedelmöityshoidoissa.
– –”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
V.M.A. on Bulgarian kansalainen, ja K.D.K. on Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen. Viimeksi mainittu on syntynyt Gibraltarilla, jossa kyseiset naiset avioituivat vuonna 2018. He ovat asuneet vuodesta 2015 Espanjassa.
Joulukuussa 2019 V.M.A. ja K.D.K. saivat tyttären S.D.K.A:n, joka syntyi ja asuu kummankin vanhempansa kanssa Espanjassa. Espanjan viranomaisten antamassa tyttären syntymätodistuksessa mainitaan V.M.A. tyttären ”äitinä A” ja K.D.K. hänen ”äitinään”.
V.M.A. haki 29.1.2020 Sofian kunnalta S.D.K.A:n syntymätodistusta, koska tämä todistus on tarpeen muun muassa bulgarialaisen henkilötodistuksen myöntämiseksi. Hakemuksensa tueksi V.M.A. esitti laillistetun auktorisoidun bulgariankielisen käännöksen Barcelonan (Espanja) väestörekisteristä annetusta otteesta, joka koskee S.D.K.A:n syntymätodistusta.
Sofian kunta vaati 7.2.2020 lähettämällään kirjeellä V.M.А:ta toimittamaan seitsemän päivän kuluessa selvitystä S.D.K.A:n polveutumisesta sen osalta, kuka hänen biologinen äitinsä on. Se täsmensi tältä osin, että kansallisella tasolla voimassa oleviin virkatodistusmalleihin sisältyvässä syntymätodistusmallissa on vain yksi ruutu ”äidille” ja toinen ruutu ”isälle” ja että kummassakin näistä ruuduista voi olla vain yksi nimi.
V.M.A. vastasi 18.2.2020 Sofian kunnalle, että Bulgarian voimassa olevan lainsäädännön mukaan hänellä ei ole velvollisuutta toimittaa pyydettyä tietoa.
Niinpä Sofian kunta hylkäsi 5.3.2020 tekemällään päätöksellä V.M.A:n hakemuksen S.D.K.A:n syntymätodistuksen antamisesta. Se ilmoitti hylkäyspäätöksensä perusteeksi sen, ettei sillä ollut tietoa siitä, kuka asianomaisen lapsen biologinen äiti on, ja sen, että kahden naispuolisen vanhemman mainitseminen syntymätodistuksessa on vastoin Bulgarian tasavallan yleistä järjestystä, jonka mukaan kahden samaa sukupuolta olevan henkilön välinen avioliitto ei ole sallittu.
V.M.A. nosti hylkäyspäätöksestä kanteen Administrativen sad Sofia-gradissa (Sofian kaupungin hallintotuomioistuin, Bulgaria) eli ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa.
Tämä tuomioistuin toteaa, että Bulgarian perustuslain 25 §:n 1 momentin ja Bulgarian kansalaisuuslain 8 §:n mukaan S.D.K.A. on Bulgarian kansalainen siitä huolimatta, ettei hänellä vielä ole Bulgarian viranomaisten antamaa syntymätodistusta. Se nimittäin, että nämä viranomaiset kieltäytyvät antamasta hänelle tällaista todistusta, ei merkitse sitä, että häneltä olisi evätty Bulgarian kansalaisuus.
Mainittu tuomioistuin on sitä vastoin epävarma siitä, loukataanko sillä, että Bulgarian viranomaiset kieltäytyvät rekisteröimästä Bulgarian kansalaisen syntymää, joka on tapahtunut toisessa jäsenvaltiossa ja joka on todistettu tämän viimeksi mainitun jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antamalla syntymätodistuksella, jossa mainitaan kaksi äitiä, tällaiselle kansalaiselle SEUT 20 ja SEUT 21 artiklassa sekä perusoikeuskirjan 7, 24 ja 45 artiklassa annettuja oikeuksia. Se nimittäin, että Bulgarian viranomaiset kieltäytyvät antamasta syntymätodistusta – vaikkei sillä olisikaan oikeudellista vaikutusta asianomaisella lapsella olevaan Bulgarian kansalaisuuteen ja siis hänellä olevaan unionin kansalaisuuteen –, voi vaikeuttaa bulgarialaisen henkilötodistuksen myöntämistä ja näin ollen tehdä kyseiselle lapselle hankalammaksi käyttää oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen ja siten käyttää täysimääräisesti unionin kansalaisen oikeuksiaan.
Koska S.D.K.A:n toinen äiti K.D.K. on Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen, sama tuomioistuin pohtii myös, ovatko oikeudelliset seuraukset, jotka johtuvat Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamisesta Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä tehdystä sopimuksesta (
EUVL 2020, L 29, s. 7
; jäljempänä erosopimus), ja erityisesti se, ettei kyseisellä lapsella enää voi olla unionin kansalaisen asemaa K.D.K:n kansalaisuuden perusteella, merkityksellisiä mainittua kysymystä arvioitaessa.
Lisäksi Administrativen sad Sofia-grad miettii sitä, voiko Bulgarian viranomaisilla syntymätodistuksen laatimisen yhteydessä mahdollisesti oleva velvollisuus mainita tässä todistuksessa kaksi äitiä asianomaisen lapsen vanhempina loukata Bulgarian tasavallan yleistä järjestystä ja kansallista identiteettiä, sillä kyseinen jäsenvaltio ei ole säätänyt mahdollisuudesta mainita syntymätodistuksessa, että lapsella on kaksi samaa sukupuolta olevaa vanhempaa. Kyseinen tuomioistuin korostaa tältä osin, että säännöksillä lapsen polveutumisesta on perustavanlaatuinen merkitys Bulgarian valtiosääntöperinteessä sekä perhe- ja perintöoikeutta koskevassa Bulgarian oikeuskirjallisuudessa niin pelkästä oikeudellisesta näkökulmasta kuin arvojenkin näkökulmasta, kun Bulgarian yhteiskunnallisen kehityksen tämänhetkinen tila otetaan huomioon.
Niinpä Administrativen sad Sofia-grad katsoo, että yhtäältä Bulgarian tasavallan valtiosääntöoikeudellinen ja kansallinen identiteetti ja toisaalta lapsen etu ja erityisesti hänen oikeutensa yksityiselämään ja vapaaseen liikkuvuuteen on tarpeen saattaa keskenään tasapainoon.
Kyseinen tuomioistuin pohtii, voitaisiinko tässä tapauksessa tällainen tasapaino saavuttaa soveltamalla suhteellisuusperiaatetta, ja erityisesti, tarkoittaisiko se, että syntymätodistusmallin ruudussa ”Äiti” mainitaan nimeltä toinen niistä kahdesta Espanjan viranomaisten laatimassa syntymätodistuksessa mainitusta äidistä – jolloin kyseinen äiti voi olla joko lapsen biologinen äiti tai se, josta on tullut äiti jotakin toista kautta, esimerkiksi adoptiossa – täyttämättä ruutua ”Isä”, asianmukaista tasapainoa näiden eri legitiimien intressien välillä. Se huomauttaa, että vaikka myös tällainen ratkaisu voisi aiheuttaa tiettyjä vaikeuksia, koska Bulgarian viranomaisten laatiman syntymätodistuksen ja Espanjan viranomaisten laatiman syntymätodistuksen välillä voi olla eroja, kyseinen ratkaisu mahdollistaisi siten syntymätodistuksen antamisen Bulgarian viranomaisissa, millä poistettaisiin asianomaisen lapsen vapaan liikkuvuuden mahdollisia esteitä tai ainakin lievennettäisiin niitä. Kyseinen tuomioistuin miettii kuitenkin, sopisiko kyseinen ratkaisu yhteen perusoikeuskirjan 7 artiklassa vahvistetun sen oikeuden kanssa, joka lapsella on yksityis- ja perhe-elämään.
Lopuksi siltä varalta, että unionin tuomioistuin katsoo, että unionin oikeus edellyttää asianomaisen lapsen molempien äitien mainintaa Bulgarian viranomaisten laatimassa syntymätodistuksessa, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, miten tämä vaatimus olisi pantava täytäntöön, sillä kyseinen tuomioistuin ei voi korvata kansallisella tasolla voimassa oleviin virkatodistusmalleihin sisältyvää syntymätodistusmallia.
Tässä tilanteessa Administrativen sad Sofia-grad on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko SEUT 20 ja SEUT 21 artiklaa sekä [perusoikeuskirjan] 7, 24 ja 45 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että Bulgarian hallintoviranomaiset – joilta on haettu syntymätodistusta sellaiselle toisessa unionin jäsenvaltiossa syntyneelle lapselle, joka on Bulgarian kansalainen ja jonka syntymästä on todistuksena Espanjan viranomaisten laatima syntymätodistus, johon on merkitty kaksi naispuolista henkilöä lapsen äideiksi ilmoittamatta tarkemmin, onko toinen heistä lapsen biologinen äiti, ja jos on, kumpi – kieltäytyvät antamasta haettua syntymätodistusta sillä perusteella, ettei kantaja suostu kertomaan, kuka lapsen biologinen äiti on?
2)
Onko SEU 4 artiklan 2 kohtaa ja perusoikeuskirjan 9 artiklaa tulkittava siten, että unionin jäsenvaltioiden kansallisen ja valtiosääntöoikeudellisen identiteetin kunnioittamisesta seuraa, että jäsenvaltioilla on polveutumisen vahvistamista koskevien sääntöjen osalta laaja harkintavalta? Erityisesti kysytään seuraavaa:
Onko SEU 4 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että siinä jäsenvaltioiden sallitaan vaatia tietoja lapsen biologisesta polveutumisesta?
Onko SEU 4 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 7 artiklan ja 24 artiklan 2 kohdan kanssa, tulkittava siten, että yhtäältä jäsenvaltion kansallinen ja valtiosääntöoikeudellinen identiteetti ja toisaalta lapsen etu on tarpeen saattaa keskenään tasapainoon, kun otetaan huomioon, että tällä hetkellä ei ole arvokonsensusta tai oikeudellista konsensusta mahdollisuudesta merkitä samaa sukupuolta olevia henkilöitä vanhemmiksi syntymätodistukseen ilmoittamatta tarkemmin, onko jompikumpi vanhemmista lapsen biologinen vanhempi – ja jos on, kumpi? Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, miten tällainen tasapaino voitaisiin konkreettisesti saavuttaa?
3)
Onko [erosopimuksen] oikeudellisilla seurauksilla vaikutusta ensimmäiseen kysymykseen annettavaan vastaukseen siltä osin kuin toinen lapsen äideistä, jotka mainitaan toisessa jäsenvaltiossa annetussa syntymätodistuksessa, on Yhdistyneen kuningaskunnan kansalainen ja toinen äiti on unionin jäsenvaltion kansalainen, kun erityisesti otetaan huomioon, että se, että Bulgarian viranomaiset epäävät lapselta syntymätodistuksen, estää unionin jäsenvaltiota myöntämästä lapselle henkilötodistusta ja voi siis tehdä lapselle vaikeammaksi käyttää täysimääräisesti oikeuksiaan unionin kansalaisena?
4)
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla unionin oikeuden ja erityisesti tehokkuusperiaatteen nojalla velvollisuus poiketa syntymätodistusmallista, joka sisältyy kansallisella tasolla voimassa oleviin virkatodistusmalleihin?”
Menettely unionin tuomioistuimessa
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää ennakkoratkaisupyynnössään asian käsittelemistä nopeutetussa menettelyssä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 105 artiklan nojalla. Kyseinen tuomioistuin katsoo muun muassa, että Bulgarian viranomaisten kieltäytyminen antamasta S.D.K.A:lle, jonka se toteaa olevan Bulgarian kansalainen, syntymätodistusta aiheuttaa tälle lapselle vakavia vaikeuksia saada bulgarialainen henkilötodistus ja siis käyttää SEUT 21 artiklassa taattua oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.
Työjärjestyksen 105 artiklan 1 kohdassa määrätään, että unionin tuomioistuimen presidentti voi ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen pyynnöstä tai poikkeuksellisesti omasta aloitteestaan päättää esittelevää tuomaria ja julkisasiamiestä kuultuaan, että ennakkoratkaisupyyntö käsitellään nopeutetussa menettelyssä, jos asian laatu edellyttää, että asia käsitellään ensi tilassa.
Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimen presidentti päätti 19.10.2020 esittelevää tuomaria ja julkisasiamiestä kuultuaan hyväksyä tämän tuomion 33 kohdassa mainitun pyynnön nopeutetusta menettelystä. Tämä päätös perusteltiin sillä, että S.D.K.A., joka on pieni lapsi, on tällä hetkellä vailla passia, vaikka hän asuu jäsenvaltiossa, jonka kansalainen hän ei ole. Koska esitetyillä kysymyksillä pyritään selvittämään, onko Bulgarian viranomaisilla velvollisuus antaa syntymätodistus kyseiselle lapselle, ja koska ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että tällainen todistus on kansallisen oikeuden mukaan tarpeen Bulgarian passin saamiseksi, unionin tuomioistuimen ensi tilassa antama vastaus on omiaan myötävaikuttamaan siihen, että kyseinen lapsi saa passin nopeammin käyttöönsä (ks. vastaavasti unionin tuomioistuimen presidentin määräys 3.7.2015, Gogova,
C-215/15
, ei julkaistu,
EU:C:2015:466
,
–
kohta).
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksillään, jotka on syytä tutkia yhdessä, pääasiallisesti, onko jäsenvaltio unionin oikeuden nojalla velvollinen antamaan säännöstönsä mukaisen henkilötodistuksen saamiseksi syntymätodistuksen lapselle, joka on tämän jäsenvaltion kansalainen ja jonka syntymä toisessa jäsenvaltiossa on osoitettu syntymätodistuksella, jonka tämän toisen jäsenvaltion viranomaiset ovat laatineet tämän jäsenvaltion kansallisen oikeuden mukaisesti ja johon lapsen äideiksi on merkitty kyseisistä jäsenvaltioista ensin mainitun kansalainen ja hänen aviovaimonsa erittelemättä, kumpi näistä kahdesta naisesta on synnyttänyt kyseisen lapsen. Jos tähän vastataan myöntävästi, kyseinen tuomioistuin tiedustelee, edellytetäänkö unionin oikeudessa, että tällaisessa todistuksessa mainitaan, kuten lapsen syntymäjäsenvaltion viranomaisten laatimassa todistuksessa, nimeltä molemmat naiset äiteinä.
Kansallinen tuomioistuin kysyy myös, vaikuttaako esitettyyn kysymykseen annettavaan vastaukseen jotenkin se, että asianomaisen lapsen toinen äiti on Yhdistyneen kuningaskunnan, joka ei enää ole jäsenvaltio, kansalainen.
Aluksi on palautettava mieleen, että yhtäältä kansalaisuuden saamista ja menettämistä koskevien ehtojen määrittely kuuluu kansainvälisen oikeuden mukaan kunkin jäsenvaltion toimivaltaan ja että toisaalta unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvissa tilanteissa kyseessä olevien kansallisten sääntöjen on oltava unionin oikeuden mukaisia (tuomio 2.3.2010, Rottmann,
C-135/08
,
EU:C:2010:104
,
ja
kohta ja tuomio 12.3.2019, Tjebbes ym.,
C-221/17
,
EU:C:2019:189
,
kohta).
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on todennut, mihin se on yksin toimivaltainen, että S.D.K.A. on syntymänsä perusteella Bulgarian kansalainen Bulgarian perustuslain 25 §:n 1 momentin nojalla.
SEUT 20 artiklan 1 kohdan mukaan unionin kansalainen on jokainen, jolla on jonkin jäsenvaltion kansalaisuus. Tästä seuraa, että Bulgarian kansalaisena S.D.K.A:lla on mainitun määräyksen nojalla unionin kansalaisen asema.
Tältä osin unionin tuomioistuin on todennut useaan otteeseen, että unionin kansalaisen aseman tarkoituksena on olla jäsenvaltioiden kansalaisten perustavanlaatuinen asema (tuomio 20.9.2001, Grzelczyk,
C-184/99
,
EU:C:2001:458
,
kohta ja tuomio 15.7.2021, A (Julkinen terveydenhuolto),
C‑535/19
,
EU:C:2021:595
,
kohta).
Kuten unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, jäsenvaltion kansalainen, joka on unionin kansalaisen ominaisuudessaan käyttänyt vapauttaan liikkua ja oleskella toisessa jäsenvaltiossa kuin alkuperäjäsenvaltiossaan, voi vedota tähän ominaisuuteen liittyviin oikeuksiin, erityisesti niihin, joista määrätään SEUT 21 artiklan 1 kohdassa, myös tarvittaessa alkuperäjäsenvaltioonsa nähden (tuomio 5.6.2018, Coman ym.,
C-673/16
,
EU:C:2018:385
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Mainittuun määräykseen ja sen soveltamisesta annettuihin säännöksiin voivat vedota myös ne unionin kansalaiset, jotka ovat syntyneet heidän vanhempansa vastaanottaneessa jäsenvaltiossa eivätkä ole koskaan käyttäneet oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen (tuomio 2.10.2019, Bajratari,
C-93/18
,
EU:C:2019:809
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
SEUT 21 artiklan 1 kohdan mukaan jokaisella unionin kansalaisella on oikeus vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella, jollei perussopimuksissa määrätyistä tai niiden soveltamisesta annetuissa säännöksissä säädetyistä rajoituksista ja ehdoista muuta johdu. Jotta jäsenvaltioiden kansalaisilla on mahdollisuus käyttää kyseistä oikeutta, jäsenvaltioiden on direktiivin 2004/38 4 artiklan 3 kohdan nojalla myönnettävä kansalaisilleen oman lainsäädäntönsä mukaisesti henkilötodistus tai passi, jossa mainitaan haltijan kansalaisuus.
On siis niin, että koska S.D.K.A. on Bulgarian kansalainen, Bulgarian viranomaisilla on velvollisuus myöntää hänelle henkilökortti tai passi, jossa mainitaan hänen kansalaisuutensa ja hänen sukunimensä sellaisena kuin se ilmenee Espanjan viranomaisten laatimasta syntymätodistuksesta, sillä unionin tuomioistuimella on jo ollut tilaisuus todeta, että SEUT 21 artikla on esteenä sille, että jäsenvaltion viranomaiset kansallista lainsäädäntöään soveltaen kieltäytyvät tunnustamasta lapsen sukunimeä sellaisena kuin se on määräytynyt ja rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa, jossa tämä lapsi on syntynyt ja asunut syntymästään saakka (ks. vastaavasti tuomio 14.10.2008, Grunkin ja Paul,
C-353/06
,
EU:C:2008:559
,
kohta).
On vielä täsmennettävä, että direktiivin 2004/38 4 artiklan 3 kohdan nojalla Bulgarian viranomaiset ovat velvollisia myöntämään S.D.K.A:lle henkilökortin tai passin siitä riippumatta, onko tälle lapselle laadittu uusi syntymätodistus. On siis niin, että siltä osin kuin Bulgarian oikeudessa edellytetään bulgarialaisen syntymätodistuksen laatimista ennen bulgarialaisen henkilökortin tai passin myöntämistä, kyseinen jäsenvaltio ei voi vedota kansalliseen oikeuteensa evätäkseen S.D.K.A:lta tällaisen henkilökortin tai passin.
Tällaisen asiakirjan on yksinään tai liitettynä muihin asiakirjoihin – tarvittaessa asianomaisen lapsen vastaanottavan jäsenvaltion antamaan asiakirjaan – annettava S.D.K.A:n kaltaisessa tilanteessa olevalle lapselle mahdollisuus käyttää SEUT 21 artiklan 1 kohdassa taattua oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella kummankin äitinsä kanssa, joiden aseman kyseisen lapsen vanhempina on heidät vastaanottanut jäsenvaltio vahvistanut heidän direktiivin 2004/38 mukaisen oleskelunsa yhteydessä.
On palautettava mieleen, että SEUT 21 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltioiden kansalaisille tunnustettuihin oikeuksiin kuuluu kansalaisten oikeus viettää normaalia perhe-elämää sekä heidät vastaanottavassa jäsenvaltiossa että jäsenvaltiossa, jonka kansalaisuus heillä on, kun he palaavat tämän jäsenvaltion alueelle, perheenjäsentensä rinnalla (tuomio 5.6.2018, Coman ym.,
C-673/16
,
EU:C:2018:385
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Pääasiassa on riidatonta, että Espanjan viranomaiset ovat vahvistaneet lainmukaisesti, että S.D.K.A:n ja hänen kummankin vanhempansa V.M.A:n ja K.D.K:n välillä on joko biologinen tai juridinen polveutumissuhde, jonka ne ovat todistaneet näiden viimeksi mainittujen lapselle antamassaan syntymätodistuksessa. V.M.A:lla ja K.D.K:lla on siis SEUT 21 artiklan ja direktiivin 2004/38 nojalla oltava alaikäisen unionin kansalaisen, jonka tosiasiallisia huoltajia he ovat, vanhempina kaikkien jäsenvaltioiden tunnustama oikeus matkustaa mainitun alaikäisen mukana tämän käyttäessä oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella (ks. analogisesti tuomio 13.9.2016, Rendón Marín,
C-165/14
,
EU:C:2016:675
,
–
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Niinpä Bulgarian viranomaiset ovat kunkin muun jäsenvaltion viranomaisten tavoin velvollisia tunnustamaan kyseisen polveutumissuhteen, jotta S.D.K.A. voi – koska hän on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan saanut Bulgarian kansalaisuuden – käyttää esteettä kummankin vanhempansa kanssa SEUT 21 artiklan 1 kohdassa taattua oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.
Jotta S.D.K.A. voi tosiasiallisesti käyttää oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella molempien vanhempiensa kanssa, lisäksi on tarpeen, että V.M.A:lla ja K.D.K:lla on mahdollisuus saada asiakirja, jossa heidät mainitaan henkilöinä, joilla on oikeus matkustaa kyseisen lapsen kanssa. Tässä tapauksessa vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisilla on parhaat edellytykset laatia tällainen asiakirja, joka voi olla syntymätodistus. Muilla jäsenvaltioilla on velvollisuus tunnustaa tämä asiakirja.
Perusoikeuskirjan 9 artiklassa kyllä määrätään, kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on todennut, että oikeus solmia avioliitto ja oikeus perustaa perhe taataan tämän oikeuden käyttöä sääntelevien kansallisten lainsäädäntöjen mukaisesti.
Tältä osin on todettava, että unionin oikeuden nykytilassa henkilöiden oikeudellinen asema, johon kuuluvat säännöt avioliitosta ja polveutumisesta, on jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluva asia, eikä unionin oikeus vaikuta tähän toimivaltaan. Jäsenvaltiot voivat siis vapaasti mahdollistaa tai jättää mahdollistamatta kansallisessa oikeudessaan samaa sukupuolta olevien henkilöiden välisen avioliiton ja heidän vanhemmuutensa. Tätä toimivaltaa käyttäessään kunkin jäsenvaltion on kuitenkin noudatettava unionin oikeutta ja erityisesti EUT-sopimuksen määräyksiä, jotka koskevat jokaiselle unionin kansalaiselle tunnustettua vapautta liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella, tunnustamalla tätä varten henkilöiden oikeudellisen aseman, joka on toisessa jäsenvaltiossa vahvistettu tämän toisen jäsenvaltion oikeuden mukaisesti (ks. vastaavasti tuomio 5.6.2018, Coman ym.,
C-673/16
,
EU:C:2018:385
,
–
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee tässä asiayhteydessä unionin tuomioistuimelta sitä, voisiko SEU 4 artiklan 2 kohta oikeuttaa sen, että Bulgarian viranomaiset kieltäytyvät antamasta S.D.K.A:n syntymätodistusta ja siten myöntämästä henkilökorttia tai passia tälle lapselle. Mainittu tuomioistuin toteaa muun muassa, että kyseisten viranomaisten mahdollinen velvollisuus laatia syntymätodistus, jossa mainitaan kaksi naispuolista henkilöä kyseisen lapsen vanhempina, voisi loukata Bulgarian tasavallan yleistä järjestystä ja sen kansallista identiteettiä siltä osin kuin Bulgarian perustuslain ja Bulgarian perheoikeuden mukaan kahden samaa sukupuolta olevan henkilön vanhemmuus ei ole mahdollinen.
Tältä osin on muistutettava, että SEU 4 artiklan 2 kohdan mukaan unioni kunnioittaa jäsenvaltioidensa kansallista identiteettiä, joka on olennainen osa niiden poliittisia ja valtiosäännön rakenteita.
Lisäksi unionin tuomioistuin on katsonut toistuvasti, että yleisen järjestyksen käsitettä on perusvapauteen kohdistuvan poikkeuksen perusteena tulkittava suppeasti siten, etteivät jäsenvaltiot voi kukin yksinään määritellä kyseisen käsitteen ulottuvuutta ilman unionin toimielinten valvontaa. Tästä seuraa, että yleiseen järjestykseen voidaan vedota vain, kun on kyse yhteiskunnan perustavanlaatuiseen etuun kohdistuvasta todellisesta ja riittävän vakavasta uhasta (tuomio 5.6.2018, Coman ym.,
C-673/16
,
EU:C:2018:385
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kuten julkisasiamies on pääasiallisesti todennut ratkaisuehdotuksensa 150 ja 151 kohdassa, jäsenvaltion velvollisuus yhtäältä antaa lapselle – joka on tämän jäsenvaltion kansalainen, joka on syntynyt toisessa jäsenvaltiossa ja jonka tämän toisen jäsenvaltion viranomaisten antamassa syntymätodistuksessa mainitaan kaksi samaa sukupuolta olevaa henkilöä hänen vanhempinaan – henkilökortti tai passi ja toisaalta tunnustaa tämän lapsen polveutumissuhde kumpaankin kyseisistä henkilöistä hänen käyttäessään oikeuksiaan, jotka perustuvat SEUT 21 artiklaan ja siihen liittyviin johdetun oikeuden toimiin, ei loukkaa kyseisen jäsenvaltion kansallista identiteettiä eikä myöskään uhkaa sen yleistä järjestystä.
Tällainen velvollisuus nimittäin ei merkitse sitä, että jäsenvaltion, jonka kansalainen asianomainen lapsi on, olisi kansallisessa oikeudessaan mahdollistettava samaa sukupuolta olevien henkilöiden vanhemmuus tai tunnustettava muita tarkoituksia kuin kyseisellä lapsella unionin oikeuden nojalla olevien oikeuksien käyttöä varten kyseisen lapsen polveutumissuhde niihin henkilöihin, jotka vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisten laatimassa syntymätodistuksessa mainitaan hänen vanhempinaan (ks. analogisesti tuomio 5.6.2018, Coman ym.,
C-673/16
,
EU:C:2018:385
,
ja
kohta).
On lisättävä, että kansallinen toimenpide, joka on omiaan rajoittamaan henkilöiden vapaan liikkuvuuden käyttämistä, voi olla oikeutettu vain silloin, kun tällainen toimenpide on perusoikeuskirjassa taattujen perusoikeuksien, joiden noudattamista unionin tuomioistuin valvoo, mukainen (tuomio 5.6.2018, Coman ym.,
C-673/16
,
EU:C:2018:385
,
kohta).
Pääasian kohteena olevassa tilanteessa perusoikeuskirjan 7 artiklassa taattu oikeus yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamiseen sekä perusoikeuskirjan 24 artiklassa taatut lapsen oikeudet, erityisesti lapsen oikeus siihen, että hänen etunsa otetaan ensisijaisesti huomioon kaikissa häntä koskevissa toimissa, sekä lapsen oikeus ylläpitää henkilökohtaisia suhteita ja suoria yhteyksiä kumpaankin vanhempaansa säännöllisesti, ovat perustavanlaatuisia.
Tässä yhteydessä on huomattava, että – kuten perusoikeuskirjan selityksistä (
EUVL 2007, C 303, s. 17
) ilmenee – perusoikeuskirjan 52 artiklan 3 kohdan mukaan oikeuksilla, jotka taataan perusoikeuskirjan 7 artiklassa, on sama merkitys ja sama ulottuvuus kuin oikeuksilla, jotka taataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun yleissopimuksen 8 artiklassa.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että ”perhe-elämän” olemassaolo on tosiseikkoja koskeva kysymys, joka riippuu siitä, onko käytännössä tosiasiallisesti olemassa läheisiä henkilökohtaisia siteitä, ja että vanhemman ja hänen lapsensa mahdollisuus olla yhdessä on olennainen osa perhe-elämää (Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomio 12.7.2001, K. ja T. v. Suomi, CE:ECHR:2001:0712JUD002570294, 150 ja 151 kohta). Kuten unionin tuomioistuimella on ollut tilaisuus todeta, kyseisestä oikeuskäytännöstä ilmenee lisäksi, että homoseksuaalinen parisuhde on omiaan kuulumaan yksityiselämän käsitteeseen ja perhe-elämän käsitteeseen samalla tavalla kuin vastakkaista sukupuolta olevien ja samassa tilanteessa olevien henkilöiden parisuhde (tuomio 5.6.2018, Coman ym.,
C-673/16
,
EU:C:2018:385
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Niinpä – kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 153 kohdassa – asianomaisen lapsen suhdetta kumpaankin niistä henkilöistä, joiden kanssa hän viettää tosiasiallista perhe-elämää vastaanottavassa jäsenvaltiossa ja jotka tämän jäsenvaltion viranomaisten laatimassa syntymätodistuksessa mainitaan hänen vanhempinaan, suojataan perusoikeuskirjan 7 artiklalla.
Lisäksi – kuten tämän tuomion 59 kohdassa palautettiin mieleen – perhe-elämän kunnioittamista koskevaa oikeutta, sellaisena kuin se taataan perusoikeuskirjan 7 artiklassa, on luettava yhdessä sen velvollisuuden kanssa, joka on ottaa huomioon perusoikeuskirjan 24 artiklan 2 kohdassa tunnustettu lapsen etu. Koska perusoikeuskirjan 24 artikla merkitsee, kuten perusoikeuskirjan selityksissä muistutetaan, että unionin oikeuteen on sisällytetty tärkeimmät lapsen oikeudet, jotka on vahvistettu lapsen oikeuksia koskevassa ja kaikkien jäsenvaltioiden ratifioimassa yleissopimuksessa, tämän yleissopimuksen määräykset on mainittua artiklaa tulkittaessa otettava asianmukaisesti huomioon (ks. vastaavasti tuomio 14.2.2008, Dynamic Medien,
C-244/06
,
EU:C:2008:85
,
kohta ja tuomio 11.3.2021, Belgian valtio (Alaikäisen vanhemman palauttaminen),
C-112/20
,
EU:C:2021:197
,
kohta).
Erityisesti on todettava, että kyseisen yleissopimuksen 2 artiklassa vahvistetaan lapsen osalta syrjintäkiellon periaate, joka edellyttää, että kyseisessä yleissopimuksessa mainitut oikeudet, joihin sen 7 artiklan mukaan kuuluvat lapsen oikeus tulla rekisteröidyksi heti syntymänsä jälkeen, oikeus nimeen ja oikeus kansalaisuuteen, taataan lapselle ilman, että häneen kohdistuu tältä osin syrjintää, mukaan lukien hänen vanhempiensa seksuaaliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä.
Niinpä olisi perusoikeuskirjan 7 ja 24 artiklassa lapselle taattujen perusoikeuksien vastaista viedä häneltä suhde toiseen vanhemmistaan silloin, kun hän käyttää oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, tai tehdä tämän oikeuden käytöstä hänelle tosiasiallisesti mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa sillä perusteella, että hänen vanhempansa ovat samaa sukupuolta.
Lopuksi se, että toinen asianomaisen lapsen vanhemmista on Yhdistyneen kuningaskunnan, joka ei enää ole jäsenvaltio, kansalainen, on tältä osin merkityksetöntä.
Lisäksi siltä varalta, että selvityksessä osoittautuisi, ettei S.D.K.A:lla olekaan Bulgarian kansalaisuutta, on muistutettava, että olipa K.D.K:n ja S.D.K.A:n kansalaisuus mikä tahansa ja riippumatta siitä, onko heillä itsellään unionin kansalaisten asema, kaikkien jäsenvaltioiden on pidettävä K.D.K:ta direktiivin 2004/38 2 artiklan 2 alakohdan a alakohdassa tarkoitettuna V.M.A:n aviovaimona ja S.D.K.A:ta puolestaan mainitun 2 alakohdan c alakohdassa tarkoitettuna V.M.A:n jälkeläisenä suoraan etenevässä polvessa eli niiden on pidettävä heitä V.M.A:n perheenjäseninä (ks. vastaavasti tuomio 5.6.2018, Coman ym.,
C‑673/16
,
EU:C:2018:385
,
ja
kohta).
On nimittäin niin, että sellaista alaikäistä lasta, jonka asemaa unionin kansalaisena ei ole vahvistettu ja jonka syntymätodistuksessa, jonka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet, mainitaan hänen vanhempinaan kaksi samaa sukupuolta olevaa henkilöä, joista toinen on unionin kansalainen, on kaikkien jäsenvaltioiden pidettävä direktiivissä 2004/38 tarkoitettuna unionin kyseisen kansalaisen jälkeläisenä suoraan etenevässä polvessa niiden oikeuksien käyttöä varten, jotka annetaan SEUT 21 artiklan 1 kohdassa ja siihen liittyvissä johdetun oikeuden toimissa.
Esitettyihin kysymyksiin on vastattava kaiken edellä esitetyn perusteella, että SEU 4 artiklan 2 kohtaa, SEUT 20 ja SEUT 21 artiklaa sekä perusoikeuskirjan 7, 24 ja 45 artiklaa, luettuina yhdessä direktiivin 2004/38 4 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että kun kyseessä on alaikäinen lapsi, joka on unionin kansalainen ja jonka vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antamassa syntymätodistuksessa mainitaan kaksi samaa sukupuolta olevaa henkilöä hänen vanhempinaan, jäsenvaltio, jonka kansalainen kyseinen lapsi on, on velvollinen yhtäältä myöntämään hänelle henkilökortin tai passin vaatimatta, että sen kansalliset viranomaiset laativat ensin syntymätodistuksen, ja toisaalta tunnustamaan kunkin muun jäsenvaltion tavoin asiakirjan, jonka vastaanottava jäsenvaltio on antanut ja jonka perusteella lapsi voi käyttää kummankin kyseisen henkilön kanssa oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (suuri jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

SEU 4 artiklan 2 kohtaa, SEUT 20 ja SEUT 21 artiklaa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7, 24 ja 45 artiklaa, luettuina yhdessä Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 4 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että kun kyseessä on alaikäinen lapsi, joka on unionin kansalainen ja jonka vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antamassa syntymätodistuksessa mainitaan kaksi samaa sukupuolta olevaa henkilöä hänen vanhempinaan, jäsenvaltio, jonka kansalainen kyseinen lapsi on, on velvollinen yhtäältä myöntämään hänelle henkilökortin tai passin vaatimatta, että sen kansalliset viranomaiset laativat ensin syntymätodistuksen, ja toisaalta tunnustamaan kunkin muun jäsenvaltion tavoin asiakirjan, jonka vastaanottava jäsenvaltio on antanut ja jonka perusteella lapsi voi käyttää kummankin kyseisen henkilön kanssa oikeuttaan liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: bulgaria.