CELEX: 62016CJ0667
Ennakkoratkaisupyyntö
Yhteinen maatalouspolitiikka
Maaseuturahastosta maksettava rahoitus
Asetus (EY) N:o 1122/2009
Tuki maaseudun kehittämiseen
Täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamatta jättäminen
Tuen vähentäminen ja epääminen
Vähennysten yhdistäminen

Ennakkoratkaisupyyntö koskee neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1122/2009 (
EUVL 2009, L 316, s. 65
) 70–72 artiklan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä M.N.J.P.W. ja J.M.F.D.C. Nooren, jotka ovat M.N.F.M. Noorenin oikeudenomistajia, ja toisaalta Staatssecretaris van Economische Zaken (talousasioiden valtiosihteeri, Alankomaat) ja joka koskee maataloustukien määrän vähentämistä, koska vasikoiden suojelua koskevia täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä ei ole noudatettu.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (
EUVL 2009, L 30, s. 16
) 23 artiklan, jonka otsikko on ”Tuen vähentäminen tai epääminen, jos täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä ei noudateta”, 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos lakisääteisiä hoitovaatimuksia tai hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimusta ei jonkin kalenterivuoden, jäljempänä ’asianomainen kalenterivuosi’, jonain aikana noudateta ja kyseinen noudattamatta jättäminen johtuu suoraan tukihakemuksen asianomaisena kalenterivuonna jättäneen viljelijän toiminnasta tai laiminlyönnistä, viljelijälle myönnettyjen tai myönnettävien suorien tukien kokonaismäärää alennetaan tai se evätään 24 artiklassa säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti sen jälkeen kun on sovellettu 7, 10 ja 11 artiklaa.”
Kyseisen asetuksen 24 artiklassa, jonka otsikko on ”Tuen vähentämistä ja epäämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jos täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä ei noudateta”, säädetään seuraavaa:
”1.   Edellä 23 artiklassa tarkoitetut tuen vähentämistä tai epäämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 141 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tässä yhteydessä huomioon otetaan havaitun noudattamatta jättämisen vakavuus, laajuus, kesto ja toistuvuus sekä tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa vahvistetut perusteet.
2.   Jos kyseessä on laiminlyönti, vähennys ei saa olla enempää kuin 5 prosenttia, ja jos kyseessä on toistuva noudattamatta jättäminen, vähennys ei saa olla enempää kuin 15 prosenttia.
– –
3.   Jos kyseessä on tarkoituksellinen noudattamatta jättäminen, vähennysprosentin on pääsääntöisesti oltava vähintään 20, ja kyseeseen voi myös tulla täydellinen yhden tai useamman tukijärjestelmän ulkopuolelle sulkeminen, ja nämä seuraamukset voivat jatkua yhden tai useamman kalenterivuoden ajan.
4.   Tuen vähentämisen ja evätyn tuen kokonaismäärä ei voi kuitenkaan yhden kalenterivuoden osalta ylittää 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kokonaismäärää.”
Asetuksen N:o 1122/2009 II osan IV osaston III luvussa, jonka otsikko on ”Täydentäviä ehtoja koskevat havainnot”, olevan 70 artiklan, jonka otsikko on ”Yleisperiaatteet ja määritelmät”, 6 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos samaan täydentävien ehtojen alaan liittyvien eri säädösten tai standardien osalta on havaittu useampi kuin yksi säännösten noudattamatta jättämisen tapaus, kyseisiä tapauksia on 71 artiklan 1 kohdan ja 72 artiklan 1 kohdan mukaisen vähennyksen vahvistamiseksi pidettävä yhtenä noudattamatta jättämisenä.”
Edellä mainitussa III luvussa olevan 71 artiklan, jonka otsikko on ”Vähennysten soveltaminen laiminlyönnin tapauksessa”, sanamuoto on seuraava:
”1.   Jos havaittu noudattamatta jättäminen johtuu viljelijän laiminlyönnistä, on sovellettava vähennystä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7[7] artiklan soveltamista. Vähennyksen on pääsääntöisesti oltava kolme prosenttia 70 artiklan 8 kohdassa tarkoitetusta kokonaismäärästä.
Maksajavirasto voi kuitenkin toimivaltaisen valvontaviranomaisen 54 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti tarkastuskertomuksen arviointiosassa esittämän arvion perusteella päättää joko alentaa kyseistä prosenttiosuutta yhteen prosenttiin tai korottaa sitä viiteen prosenttiin kyseisestä kokonaismäärästä taikka 54 artiklan 1 kohdan c alakohdan toisessa alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa olla soveltamatta vähennystä lainkaan.
– –
6.   Jos toistuva noudattamatta jättäminen havaitaan yhdessä jonkin toisen noudattamatta jättämisen tai toisen toistuvan noudattamatta jättämisen kanssa, prosenttimääräiset vähennykset lasketaan yhteen. Vähennys voi kuitenkin olla enintään 15 prosenttia 70 artiklan 8 kohdassa tarkoitetusta kokonaismäärästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 kohdan kolmannen alakohdan soveltamista.”
Kyseessä olevan asetuksen samassa III luvussa olevan 72 artiklan, jonka otsikkona on ”Vähennysten ja epäämisten soveltaminen säännösten tahallisen noudattamatta jättämisen tapauksissa”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos viljelijä on jättänyt säännöksiä noudattamatta tahallisesti, 70 artiklan 8 kohdassa tarkoitettuun kokonaismäärään sovellettavan vähennyksen on pääsääntöisesti oltava 20 prosenttia kyseisestä kokonaismäärästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 77 artiklan soveltamista.
Maksajavirasto voi kuitenkin toimivaltaisen valvontaviranomaisen 54 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti tarkastuskertomuksen arviointiosassa esittämän arvion perusteella päättää alentaa kyseistä prosenttiosuutta vähintään 15 prosenttiin tai korottaa sitä tapauksen mukaan enintään 100 prosenttiin kyseisestä kokonaismäärästä.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Nooren, joka on karjankasvattaja, haki suoria tukia vuodeksi 2011. Kyseisenä vuonna Algemene Inspectiedienstin (maatalousministeriön yleinen tarkastusyksikkö, Alankomaat) tarkastajat totesivat kertomuksissaan kymmeneen otteeseen useita vasikoiden suojelua koskevien velvoitteiden laiminlyöntejä, joihin Nooren oli syyllistynyt.
Sen jälkeen, kun talousasioiden valtiosihteeri oli useaan otteeseen laskenut uudelleen asianomaiselle myönnettyjen tai myönnettävien suorien tukien kokonaismäärän vähennyksen, hän vahvisti mainitun vähennyksen suuruudeksi 55 prosenttia 18.9.2014 tekemällään päätöksellä.
Edellä mainittu vähennys muodostuu yhtäältä 15 prosentin vähennyksestä erilaisten laiminlyönnistä johtuvien noudattamatta jättämisten vuoksi ja toisaalta 40 prosentin vähennyksestä tahallisen noudattamatta jättämisen vuoksi.
Pääasian kantajat nostivat 18.9.2014 tehdystä päätöksestä kanteen ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa.
Kyseinen tuomioistuin katsoi, että 15 ja 40 prosentin vähennykset oli vahvistettu perustellusti.
Pääasian kantajat väittävät, että suorien tukien määrän kokonaisvähennys voi olla enintään 15 prosenttia. Talousasioiden valtiosihteeri väittää, että käsiteltävässä tapauksessa sovellettu vähennys on perustellusti 55 prosenttia, joka vastaa 15 prosentin ja 40 prosentin vähennysten yhdistämistä.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan asetuksen N:o 1122/2009 70–72 artiklan perusteella ei ole mahdollista määrittää, voidaanko suorien tukien kokonaismäärän vähennykset laiminlyönnistä johtuvan tai tahallisen noudattamatta jättämisen tapauksissa laskea yhteen, eikä sitä, vahvistiko talousasioiden valtiosihteeri perustellusti 55 prosentin kokonaisvähennyksen määrän.
Tässä tilanteessa College van Beroep voor het bedrijfsleven (taloudellis-hallinnollisten asioiden ylioikeus) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko unionin lainsäätäjä säätänyt asetuksen N:o 1122/2009 70, 71 ja 72 artiklassa mahdollisuudesta laskea yhteen yhtäältä laiminlyönnistä johtuvista täydentävien ehtojen toistuvista ja toistumattomista noudattamatta jättämisistä ja toisaalta täydentävien ehtojen tahallisista noudattamatta jättämisistä määrätyt tuen vähennykset, kuten on menetelty esillä olevassa asiassa, jossa on kyse useasta noudattamatta jättämisestä samalla täydentävien ehtojen alalla?
2)
Jos vastaus on myöntävä, mihin artiklaan tai sen osaan tällainen yhteenlaskeminen perustuu ja millaista laskentasääntöä siihen sovelletaan?
3)
Jos vastaus on kieltävä, onko tällaiselle yhteenlaskemiselle löydettävissä perusta muualta unionin oikeudesta?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen ja toinen kysymys
Ensimmäisellä ja toisella kysymyksellään, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko asetuksen N:o 1122/2009 70–72 artiklaa tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa on todettu useita samaan alaan liittyviä sääntöjen noudattamatta jättämisen tapauksia, on laskettava yhteen yhtäältä maksettujen tai maksettavien suorien tukien kokonaismäärän vähennys, jota sovelletaan laiminlyönnistä johtuvissa noudattamatta jättämisen tapauksissa, ja toisaalta tahallisen noudattamatta jättämisen tapauksissa sovellettava vähennys.
Asetuksen N:o 1122/2009 70–72 artiklassa vahvistetaan muun muassa asetuksen N:o 73/2009 23 ja 24 artiklan soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastaamiseksi on näin ollen tarkasteltava aluksi asetuksen N:o 73/2009 23 ja 24 artiklassa säädettyjä vaatimuksia.
Asetuksen N:o 73/2009 24 artiklassa säädettyjen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti saman asetuksen 23 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaan tukihakemuksen jättäneelle viljelijälle myönnettyjen tai myönnettävien suorien tukien kokonaismäärää alennetaan, jos lakisääteisiä hoitovaatimuksia tai hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimusta ei sen kalenterivuoden jonain aikana noudateta, jota koskeva tukihakemus on jätetty, ja jos kyseinen noudattamatta jättäminen johtuu suoraan kyseisen viljelijän toiminnasta tai laiminlyönnistä (ks. vastaavasti tuomio 13.12.2012, Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost,
C-11/12
,
EU:C:2012:808
,
kohta).
Kyseisen säännöksen sanamuodosta ilmenee, että kukin toimi tai laiminlyönti johtaa lähtökohtaisesti viljelijälle myönnettyjen tai myönnettävien suorien tukien kokonaismäärän alentamiseen, ja alentamiseen sovelletaan kyseisen asetuksen 24 artiklassa säädettyjä yksityiskohtaisia sääntöjä.
Asetuksen N:o 73/2009 24 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jos kyseessä on laiminlyönti, vähennys ei saa olla enempää kuin 5 prosenttia, ja jos kyseessä on täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen toistuva noudattamatta jättäminen, vähennys ei saa olla enempää kuin 15 prosenttia. Kyseisen artiklan 3 kohdassa säädetään, että vähennysprosentin on oltava vähintään 20, ja kyseeseen voi myös tulla täydellinen yhden tai useamman tukijärjestelmän ulkopuolelle sulkeminen, jos kyseisiä sääntöjä jätetään tarkoituksellisesti noudattamatta. Kyseisen artiklan 4 kohdassa säädetään, että tuen vähentämisen ja evätyn tuen kokonaismäärä ei voi kuitenkaan yhden kalenterivuoden osalta ylittää asetuksen N:o 73/2009 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kokonaismäärää.
Asetuksen N:o 73/2009 24 artiklassa vahvistetaan näin ollen maksettujen tai maksettavien suorien tukien vähennysten ja epäämisten eri rajat täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen laiminlyöntitapauksissa ja tapauksissa, joissa kyseisiä sääntöjä on jätetty tarkoituksellisesti noudattamatta, sekä enimmäismäärä kaikkien tapausten osalta kalenterivuoden ajalta.
Kyseisen artiklan 2 ja 3 kohdan yksityiskohtaiset soveltamissäännöt täsmennetään – kyseisen artiklan 1 kohdan mukaisesti – asetuksen N:o 1122/2009 71 ja 72 artiklassa, joista ensimmäisen otsikko on ”Vähennysten soveltaminen laiminlyönnin tapauksessa” ja jälkimmäisen ”Vähennysten ja epäämisten soveltaminen säännösten tahallisen noudattamatta jättämisen tapauksissa”.
Koska asetuksen N:o 1122/2009 71 artiklaa sovelletaan laiminlyöntitapauksissa ja sen 72 artiklaa tahallisen noudattamatta jättämisen tapauksissa, kumpikaan kyseisistä artikloista ei voi yksinään kattaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaista tilannetta, joka sisältää tahallisen noudattamatta jättämisen tapauksia ja laiminlyönnistä johtuvia noudattamatta jättämisen tapauksia.
Asetuksen N:o 1122/2009 71 artiklan 6 kohdassa säädetään lisäksi, että jos toistuva noudattamatta jättäminen havaitaan yhdessä jonkin toisen noudattamatta jättämisen tai toisen toistuvan noudattamatta jättämisen kanssa, prosenttimääräiset vähennykset lasketaan yhteen, mutta vähennys saa olla enintään 15 prosenttia kyseisen asetuksen 70 artiklan 8 kohdassa tarkoitetusta kokonaismäärästä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 71 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan soveltamista. Kun on sen sijaan kyse tahallisesta noudattamatta jättämisestä, kyseisen asetuksen 72 artiklan 1 kohdassa säädetään 20 prosentin vähennyksestä, jota voidaan kuitenkin alentaa aina 15 prosenttiin saakka tai korottaa 100 prosenttiin saakka maksettujen tai maksettavien suorien tukien kokonaismäärästä.
Tästä seuraa, että jos asetuksen 71 artiklan 6 kohta kattaisi yksin pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen tilanteen, kuten pääasian kantajat väittävät, vähennyksen prosenttiosuus maksettujen tai maksettavien suorien tukien kokonaismäärästä ei ylittäisi 15:tä prosenttia, joka on vähimmäisprosenttiosuus, jos yksi ainoa tahallinen noudattamatta jättäminen on näytetty toteen, ja se jäisi alle 20 prosentin, joka vastaa prosenttiosuutta, jota on yleisesti sovellettava tällaisessa tapauksessa.
Kuten julkisasiamies totesi ratkaisuehdotuksensa 37 kohdassa, tällainen tulkinta merkitsisi ensinnäkin sitä, että asetuksen N:o 1122/2009 72 artiklalta vietäisiin sen tehokas oikeusvaikutus. Se olisi seuraavaksi vastoin kyseisen asetuksen tavoitetta, joka 13.12.2012 annetun tuomion Maatschap L.A. en D.A.B. Langestraat en P. Langestraat-Troost (
C-11/12
,
EU:C:2012:808
) 35 kohdan mukaan on täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamisen edistäminen. Se olisi lopuksi vastoin asetuksen N:o 73/2009 23 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään, että kukin toimi tai laiminlyönti johtaa lähtökohtaisesti viljelijälle myönnettyjen tai myönnettävien suorien tukien kokonaismäärän alentamiseen, ja kyseisen asetuksen 24 artiklan 1 kohtaa, jossa velvoitetaan kansalliset viranomaiset ottamaan huomioon muun muassa täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamatta jättämistä koskevan tilanteen vakavuus.
Kuten julkisasiamies totesi ratkaisuehdotuksensa 51 kohdassa, asetuksen N:o 1122/2009 72 artiklan 1 kohta ei myöskään voi yksin kattaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaista tilannetta, mikä ei johdu vain kyseisen artiklan otsikosta vaan myös kyseisen säännöksen sanamuodosta, jossa mainitaan yksinomaan ”tahallisen” noudattamatta jättämisen tapaus.
Lisäksi asetuksen N:o 1122/2009 70 artiklan 6 kohdan sanamuodon mukaan vähennyksen määrittämiseksi kyseisen asetuksen 71 artiklan 1 kohdan ja 72 artiklan 1 kohdan mukaisesti on katsottava, että samaan täydentävien ehtojen alaan liittyvien eri säädösten tai standardien osalta havaittuja useampia säännösten noudattamatta jättämisen tapauksia on pidettävä yhtenä noudattamatta jättämisen tapauksena.
Kyseisestä säännöksestä – yhdessä kyseisen asetuksen 71 ja 72 artiklan kanssa tarkasteltuna – ilmenee, että yhtäältä useat samaan alaan liittyvät laiminlyönnistä johtuvan noudattamatta jättämisen tapaukset muodostavat yhden ainoan laiminlyönnistä johtuvan noudattamatta jättämisen tapauksen, ja että toisaalta samaan alaan liittyvät tahallisen noudattamatta jättämisen tapaukset muodostavat niin ikään yhden ainoan tahallisen noudattamatta jättämisen tapauksen.
Tästä seuraa, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa on vahvistettava maksettujen tai maksettavien suorien tukien kokonaismäärän vähennysprosentti laiminlyönnistä johtuvissa noudattamatta jättämisen tapauksissa asetuksen N:o 1122/2009 71 artiklan mukaisesti, ja samanaikaisesti on vahvistettava kyseisen vähennyksen prosenttiosuus tapauksissa, joissa noudattamatta jättäminen on tahallista, asetuksen N:o 1122/2009 72 artiklan mukaisesti.
Seuraavaksi on todettava, että – jollei muuta johdu asetuksen N:o 73/2009 24 artiklan 4 kohdasta, jossa säädetään kaikkien vähennysten ja epäämisten enimmäismäärästä kalenterivuoden osalta, ja koska asetuksissa N:o 73/2009 ja N:o 1122/2009 ei ole muuta säännöstä, joka koskisi sekä laiminlyönnistä johtuvia noudattamatta jättämisen tapauksia että tahallisen noudattamatta jättämisen tapauksia – asetuksen N:o 1122/2009 71 ja 72 artiklan mukaisesti vahvistetut kaksi prosenttiosuutta on laskettava yhteen.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1122/2009 70–72 artiklaa, tarkasteltuina yhdessä asetuksen N:o 73/2009 23 ja 24 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa on todettu useita samaan alaan liittyviä noudattamatta jättämisen tapauksia, on laskettava yhteen yhtäältä maksettujen tai maksettavien suorien tukien kokonaismäärän vähennys, jota sovelletaan laiminlyönnistä johtuvissa noudattamatta jättämisen tapauksissa, ja toisaalta tahallisen noudattamatta jättämisen tapauksissa sovellettava vähennys, ja vähennysten kokonaismäärä kalenterivuodelta on vahvistettava suhteellisuusperiaatetta noudattaen ja ylittämättä asetuksen N:o 73/2009 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kokonaismäärää.
Kolmas kysymys
Koska kolmas kysymys on esitetty sen varalta, että ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen olisi vastattu kieltävästi, siihen ei ole syytä vastata.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1122/2009 70–72 artiklaa, tarkasteltuina yhdessä yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 23 ja 24 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa on todettu useita samaan alaan liittyviä noudattamatta jättämisen tapauksia, on laskettava yhteen yhtäältä maksettujen tai maksettavien suorien tukien kokonaismäärän vähennys, jota sovelletaan laiminlyönnistä johtuvissa noudattamatta jättämisen tapauksissa, ja toisaalta tahallisen noudattamatta jättämisen tapauksissa sovellettava vähennys, ja vähennysten kokonaismäärä kalenterivuodelta on vahvistettava suhteellisuusperiaatetta noudattaen ja ylittämättä asetuksen N:o 73/2009 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kokonaismäärää.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: hollanti.