CELEX: 62020CJ0613
Eelotsusetaotlus
Õhutransport
Määrus (EÜ) nr 261/2004
Artikli 5 lõige 3
Ühiseeskirjad reisijatele lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta
Hüvitamiskohustusest vabastamine
Mõiste „erakorralised asjaolud“
Lennuettevõtja töötajate streik
Tütarettevõtja töötajate solidaarsusstreik emaettevõtja töötajatega

Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (
ELT 2004, L 46, lk 1
; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10; parandus
ELT 2018, L 155, lk 35
), artikli 5 lõiget 3.
Taotlus on esitatud CSi ja Eurowings GmbH vahelises kohtuvaidluses seoses viimase keeldumisega maksta broneeritud lennu tühistamise eest CSile hüvitist.
Õiguslik raamistik
Määrus nr 261/2004
Määruse nr 261/2004 põhjendustes 1, 4, 14 ja 15 on märgitud:
„(1)
Õhutranspordi valdkonnas [liidu] võetava meetme eesmärk on muu hulgas tagada reisijate kaitstuse kõrge tase. Peale selle tuleks täielikult võtta arvesse kõiki tarbijakaitse üldisi nõudeid.
[…]
(4)
Seetõttu peaks [liit] [nõukogu 4. veebruari 1991. aasta määruses (EMÜ) nr 295/91 kompenseerimissüsteemi ühiste eeskirjade kohta, mida rakendatakse regulaarlennuliikluses reisija lennureisist mahajätmise korral (
EÜT 1991, L 36, lk 5
; ELT eriväljaanne 07/01, lk 306)] sätestatud kaitstuse standardeid karmistama, suurendama reisijate õigusi ning tagama lennuettevõtjate tegutsemise ühtlustatud tingimustel liberaliseeritud turul.
[…]
(14)
[Montréalis 28. mail 1999 sõlmitud ja Euroopa Ühenduse nimel nõukogu 5. aprilli 2001. aasta otsusega 2001/539/EÜ (
EÜT 2001, L 194, lk 38
; ELT eriväljaanne 07/05, lk 491) heaks kiidetud rahvusvahelise õhuveo nõuete ühtlustamise] konventsiooni alusel tuleks lennuettevõtjate kohustusi piirata või nad nende täitmisest vabastada juhul, kui juhtumi põhjuseks on erakorralised asjaolud, mida ei oleks saanud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik sobivad meetmed. Sellised asjaolud võivad eelkõige esineda poliitiliselt ebastabiilsetes oludes, asjaomase lennu tegemiseks sobimatute ilmastikutingimuste tõttu, turvalisuse ohu, ettenägematute lennuohutusega seotud vajakajäämiste ning streikide korral, mis mõjutavad tegutseva lennuettevõtja toimimist.
(15)
Erakorralised asjaolud loetakse olemasolevaks, kui lennuliikluse korraldamist käsitleva otsuse mõju konkreetsele lennukile konkreetsel päeval põhjustab lennu pikaajalise hilinemise, lennu väljumise järgmisele päevale edasilükkamise või selle lennuki ühe või mitme lennu tühistamise, kuigi asjaomane lennuettevõtja on võtnud kõik mõistlikud meetmed hilinemiste või tühistamiste vältimiseks.“
Määruse artiklis 2 „Mõisted“ on sätestatud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
b)
tegutsev lennuettevõtja
– lennuettevõtja, kes teostab või kavatseb teostada lennu reisijaga sõlmitud lepingu alusel või sellise teise füüsilise või juriidilise isiku nimel, kes on sõlminud reisijaga lepingu;
[…]
l)
tühistamine
– asjaolu, kui varem kavandatud lend, millele oli broneeritud vähemalt üks koht, jääb ära.“
Määruse artiklis 5 „Tühistamine“ on sätestatud:
„1.   Lennu tühistamise korral:
[…]
c)
on asjaomastel reisijatel õigus saada tegutsevalt lennuettevõtjalt hüvitist vastavalt artiklile 7, välja arvatud juhul, kui
i)
neid on tühistamisest teavitatud vähemalt kaks nädalat enne kavandatud väljumisaega; või
ii)
neid on teavitatud tühistamisest kahe nädala ja seitsme päeva vahel enne kavandatud väljumisaega ning neile on pakutud võimalust teekonda muuta, mis võimaldab neil välja lennata mitte rohkem kui kaks tundi enne kavandatud väljumisaega ja jõuda lõppsihtkohta hiljemalt neli tundi pärast kavandatud saabumisaega; või
iii)
neid on teavitatud tühistamisest vähem kui seitse päeva enne kavandatud väljumisaega ning neile on pakutud võimalust teekonda muuta, mis võimaldab neil välja lennata mitte rohkem kui üks tund enne kavandatud väljumisaega ja jõuda lõppsihtkohta hiljemalt kaks tundi pärast kavandatud saabumisaega.
[…]
3.   Tegutsev lennuettevõtja ei ole kohustatud maksma hüvitist vastavalt artiklile 7, kui ta suudab tõestada, et tühistamise põhjustasid erakorralised asjaolud, mida ei oleks suudetud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik vajalikud meetmed.
[…]“.
Määruse artikli 7 „Õigus hüvitisele“ lõikes 1 on nähtud ette:
„Kui osutatakse käesolevale artiklile, saavad reisijad hüvitist kuni:
a)
250 euro ulatuses kõikide kuni 1500 kilomeetri pikkuste lendude puhul;
b)
400 euro ulatuses kõikide üle 1500 kilomeetri pikkuste ühendusesiseste lendude ning kõikide muude 1500–3500 kilomeetri pikkuste lendude puhul;
c)
600 euro ulatuses kõikide muude kui punktides a või b nimetatud lendude puhul.
[…]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
CS broneeris koha lennule Salzburgist (Austria) Berliini (Berliin-Tegeli lennujaam, Saksamaa), vahemaa nende kahe linna vahel on lühem kui 1500 km. Eurowings pidi lennu teostama 20. oktoobril 2019, kuid lend tuli selle tegutseva lennuettevõtja salongipersonali streigi tõttu tühistada.
Streigi korraldas lennusaatjate ametiühing UFO. Streik toimus Eurowingsi emaettevõtja Lufthansa AGga peetud kollektiivläbirääkimiste tulemusel. 14. oktoobri 2019. aasta streigihoiatust laiendati 18. oktoobril 2019 mitme tütarettevõtja, sh Eurowingsi töötajatele läbirääkimiste kiirendamiseks ja kontserni emaettevõtjale surve suurendamiseks. Esialgu teatati, et streik toimub 20. oktoobril 2019 ajavahemikul kell 5.00 kuni kell 11.00, kuid samal päeval ja ilma eelhoiatuseta pikendati streiki kuni südaööni. Streigi kestuse pikendamise tõttu ei olnud võimalik kinni pidada selleks päevaks koostatud lennuplaanist. Selle tagajärjel pidi Eurowings tühistama 20. oktoobri 2019. aasta päeval streigist puudutatud 712 lennust 158 lendu, sh CSi lennu.
CS nõuab määruse nr 261/2004 artikli 7 lõike 1 punktis a ette nähtud 250 euro suurust hüvitist. Ta väidab, et tema lennu tühistamise kaasa toonud salongipersonali streik ei kujuta endast „erakorralist asjaolu“ määruse artikli 5 lõike 3 tähenduses ja selle eest vastutab Eurowings. Streigi põhjuseks on hageja sõnul tegutseva lennuettevõtja enda ettevõtjasisesed ümberkorraldusmeetmed ning seda oleks saanud ära hoida vastavate läbirääkimiste ja kokkulepete abil. Lisaks on kollektiivlepinguga seotud vaidlused omased lennuettevõtja tegevusele. Hiljem sõlmitud kokkulepe näitab pealegi, et Eurowings oleks saanud kollektiivlepinguga seotud vaidlust lahendada. Streik kuulub niisiis lennuettevõtja tavapärase tegevuse alla ega välju tema kontrolli alt.
Eurowings väidab omalt poolt, et lennu tühistamise põhjustasid erakorralised asjaolud. 14. oktoobril 2019 kuulutati streik välja üksnes Lufthansa vastu ja seda laiendati tema tütarettevõtjatele, sh Eurowingsile, alles 18. oktoobril 2019. Pealegi pidi streik alguses toimuma ajavahemikul kell 5.00 kuni kell 11.00. Alles streigi toimumise päeval pikendas ametiühing streiki spontaanselt ja ilma eelhoiatuseta kuni südaööni. Sellest anti Eurowingsile teada samal päeval kell 5.30, mistõttu muutus streigi algseks toimumisajaks koostatud erakorraline lennuplaan kehtetuks. Lisaks oli Eurowings allhankijate lende kasutades sunnitud selle kuupäeva lendudest, mil pidi lendama CS, tühistama kavandatud 712 lennust üksnes 158 lendu. Eurowings leiab, et ta võttis seega kõik tema võimuses olevad meetmed, et vähendada kollektiivlepingu läbirääkimiste negatiivseid tagajärgi kõigile selleks päevaks kavandatud lendudele. Lufthansa tegi 18. oktoobril 2019 järeleandmise ja nõustus tõstma töötasu 2%. Seega loobuti Lufthansa juures hoiatusstreigist, kuid streiki jätkati Eurowingsi juures, kuigi selleks puudus alus. Seega ei kuulunud kõnealune streik lennuettevõtja tavapärase tegevuse hulka ja väljus Eurowingsi kontrolli alt, sest streigi laiendamine ja selle kestuse pikendamine olid Eurowingsi jaoks erakorraline asjaolu, mida ta ei saanud vältida.
CS esitas Bezirksgericht Salzburgile (Salzburgi esimese astme kohus, Austria) hagi, nõudes Eurowingsilt määruse nr 261/2004 artikli 7 lõike 1 punktis a ette nähtud 250 euro suurust hüvitist. See kohus jättis CSi nõude rahuldamata põhjendusel, et streiki tuleb pidada „erakorraliseks asjaoluks“ kõnealuse määruse artikli 5 lõike 3 tähenduses. Nimetatud kohus märkis ühelt poolt eelkõige seda, et hoolimata Lufthansa kui kontserni emaettevõtja järeleandmisest salongipersonali nõudmistele kestis streik edasi ja seda isegi laiendati. Teiselt poolt ei saanud Eurowings kui Lufthansa tütarettevõtja sõlmida emaettevõtjale siduvat kokkulepet. Peale selle pidi Eurowings tühistama vaid 158 lendu streigipäevaks kavandatud 712 lennust, piirdudes vältimatuga.
CS esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, Landesgericht Salzburgile (liidumaa kohus Salzburgis, Austria).
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Euroopa Kohus ei ole veel käsitlenud olukorda, mille puhul tegutseva lennuettevõtja töötajate streik toimub äriühingute kontserni kontekstis. Seega tekib küsimus, kas asjaolu, et tütarettevõtja töötajad ühinevad solidaarselt ametiühingu kutsega alustada streiki kontserni emaettevõtja vastu, et toetada emaettevõtja salongipersonali palganõudeid, mille on esitanud ametiühing, on omane tegutseva lennuettevõtja tavapärasele tegevusele ja kui pika aja jooksul. Kõnealune küsimus tekib eelkõige siis, kui tütarettevõtja streik „iseseisvub“ pärast seda, kui ametiühing on kontserni emaettevõtjaga jõudnud kokkuleppele, nii et ametiühing jätkab streiki ilma seadusliku aluseta ja koguni pikendab seda, kusjuures salongipersonal järgib üleskutset.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et tegutsev lennuettevõtja peab tõendama erakorralise asjaolu olemasolu ja tõendama, et ta ei oleks mingil juhul saanud erakorralist asjaolu vältida olukorrale vastavate meetmetega. Sellega seoses tekib küsimus, kas on piisav lennuettevõtja väide, et vaatamata sellele, et emaettevõtja rahuldas ametiühingu nõuded, ametiühing jätkas ja koguni pikendas streiki. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et tegutseva lennuettevõtja tõendamiskoormisele ei või esitada ülemäära kõrgeid nõudeid. Kui streigi ajendiks on ummikseis kollektiivlepingu üle peetavatel läbirääkimistel, kuid lõpuks ikkagi saavutatakse kokkulepe, tuleb selle kohtu sõnul asuda seisukohale, et streigi jätkamine ja pikendamine on alusetud, kui menetluses ei selgu, et selle põhjustasid nimetatud lennuettevõtjale omistatavad asjaolud.
Kõnealune kohus märgib samuti, et tegutseva lennuettevõtja töötajate streigist tuleneva ümberkorralduse puhul on prioriteetide seadmine – lähtudes kõikide reisijate olukorra võimalikult vähesel määral halvendamisest – põhimõtteliselt lubatav.
Neil asjaoludel otsustas Landesgericht Salzburg (liidumaa kohus Salzburgis) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas lennuettevõtja enda töötajate streik, millele kutsus üles ametiühing palka ja/või sotsiaalhüvitisi puudutavate nõuete maksmapanekuks, võib olla „erakorraline asjaolu“ määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses?
2.
Kas see on nii vähemalt siis,
a)
kui streigiüleskutsega kontserni emaettevõtja [Lufthansa] vastu ühinevad solidaarselt tütarettevõtja töötajad, et toetada ametiühingu kaudu esitatud kontserni emaettevõtja salongipersonali nõudeid,
ja
b)
eelkõige juhul, kui tütarettevõtja töötajate streik pärast emaettevõtjaga kokkuleppe saavutamist „iseseisvub“, kuna ametiühing jätkab streiki konkreetsete põhjusteta ja seda koguni pikendab ning tütarettevõtja salongipersonal järgib streigikutset?
3.
Kas erakorralise asjaolu tõendamiseks piisab tegutseva lennuettevõtja väitest, et hoolimata sellest, et kontserni emaettevõtja rahuldas nõuded, jätkas ametiühing streiki ilma põhjuseta ja koguni pikendas lõpuks selle kestust, ja kellel on tõendamiskoormis juhul, kui olukorra täpsemad asjaolud jäid ebaselgeks?
4.
Kas kostja tütarettevõtja juures 18. oktoobril 2019 ajavahemikuks 20. oktoobril 2019 kell 5.00 kuni kell 11.00 välja kuulutatud streik, mida 20. oktoobril 2019 kell 5.30 spontaanselt pikendati kuni sama päeva südaööni, on asjaolu, mis tegelikult väljub lennuettevõtja kontrolli alt?
5.
Kas sellised meetmed nagu muudetud lennuplaani koostamine ja puuduva salongipersonali tõttu toimumata jäänud lendude asendamine allhankijate lendudega, arvestades eelkõige sihtkohti, kuhu ligipääs maismaad pidi on raskendatud, ning tehes vahet Saksamaa-siseste ja Euroopa-siseste lendude vahel, on kujunenud olukorras kohased meetmed, kui võtta lisaks arvesse, et sellel päeval toimuma pidanud 712 lennust oldi sunnitud tühistama kõigest 158 lendu?
6.
Millised nõuded tuleb esitada tegutseva lennuettevõtja tõendamiskoormisele seoses tõendamisega, et võeti kõik tehniliselt ja majanduslikult vastuvõetavad ning sobivad meetmed?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene kuni neljas küsimus
Esimese kuni neljanda küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 261/2004 artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „erakorraline asjaolu“ alla selle sätte tähenduses kuulub niisugune streik töötajate palka ja/või sotsiaalhüvitisi puudutavate nõuete maksmapanekuks, millele kutsus üles tegutseva lennuettevõtja töötajate ametiühing, et toetada solidaarsusest streiki, mis korraldati selle emaettevõtja vastu, kelle üks tütarettevõtjatest on kõnealune lennuettevõtja, ja kui streigiga ühines selle tütarettevõtja töötajate kategooria, kelle kohalolu on lennu läbiviimiseks vajalik, kusjuures see streik kestis kauem kui streigis osalema kutsunud ametiühing alguses teatas – hoolimata sellest, et emaettevõtjaga saavutati vahepeal kokkulepe.
Kõigepealt tuleb märkida, et lennu tühistamise korral on määruse nr 261/2004 artiklis 5 nähtud ette, et asjaomastel reisijatel on õigus saada tegutsevalt lennuettevõtjalt hüvitist vastavalt selle määruse artikli 7 lõikele 1, välja arvatud juhul, kui neid on tühistamisest enne teavitatud selle artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktides i–iii ette nähtud tähtaegade jooksul. Selle määruse artikli 5 lõige 3 võimaldab siiski vabastada tegutseva lennuettevõtja sellest hüvitise maksmise kohustusest, kui ta suudab tõendada, et tühistamise põhjustasid „erakorralised asjaolud“, mida ei oleks suudetud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik vajalikud meetmed (vt selle kohta 23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punktid
ja
ning seal viidatud kohtupraktika).
Mõiste „erakorralised asjaolud“ määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses – mida tuleb tõlgendada kitsalt – tähistab sündmusi, mis oma olemuselt või päritolult ei ole omased asjaomase lennuettevõtja tavapärasele tegevusele ja väljuvad tema tegeliku kontrolli alt, kusjuures need kaks tingimust on kumulatiivsed ning neid tuleb eraldi hinnata igal üksikjuhtumil (vt selle kohta 23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punktid
ja
ning seal viidatud kohtupraktika).
Esiteks olgu märgitud – nagu nähtub ka 23. märtsi 2021. aasta kohtuotsuse Airhelp (
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
) punktist 28 –, et kuigi streik kätkeb endas konfliktset hetke töötajate ja tööandja vahelistes suhetes eesmärgiga halvata tööandja tegevust, on streik siiski üks tööturu osapoolte läbirääkimiste võimalikest väljendustest ning seetõttu tuleb seda käsitada asjaomase tööandja tavapärasele tegevusele omase sündmusena, sõltumata asjaomase tööturu eripärast või Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 28 tagatud põhiõiguse rakendamisel kohaldatavatest liikmesriigi õigusnormidest.
Need kaalutlused peavad paika ka juhul, kui tööandja on – nagu käesoleval juhul – tegutsev lennuettevõtja, kellel võib tavapäraselt tekkida enda tegevuse käigus vajadus tegeleda töötajate või osa töötajate poolt väljendatud lahkarvamustega ja isegi nendega tekkinud konfliktidega (vt selle kohta 17. aprilli 2018. aasta kohtuotsus Krüsemann jt,
C‑195/17, C‑197/17–C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17–C‑286/17 ja C‑290/17–C‑292/17
,
EU:C:2018:258
, punktid
ja
). Tegutseva lennuettevõtja töötajate töö- ja palgatingimusi käsitlevad meetmed kuuluvad aga nimetatud lennuettevõtja tavapärase tegevuse hulka (23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkt
).
Streik, mille ainus eesmärk on saada lennuettevõtjalt salongipersonali palgatõusu, kujutab seega endast sündmust, mis on omane selle ettevõtja tavapärasele tegevusele, eriti kui niisugune streik on korraldatud seaduslikus raamistikus (vt selle kohta 23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkt
).
Lisaks, kuivõrd nii emaettevõtjasisene sotsiaalpoliitika kui ka tema kindlaks määratud kontserni poliitika võivad avaldada mõju samasse kontserni kuuluvate tütarettevõtjate sotsiaalpoliitikale ja -strateegiale, ei saa streiki, mille algatas tegutseva lennuettevõtja töötajate ametiühing, et toetada solidaarsusest streiki, mis korraldati selle emaettevõtja vastu, kelle üks tütarettevõtjatest on kõnealune lennuettevõtja, pidada sündmuseks, mis ei ole viimase tavapärasele tegevusele omane. Nagu Euroopa Komisjon oma kirjalikes seisukohtades märkis, ei ole see, kui töövaidlused laienevad kollektiivlepingu üle peetavate läbirääkimiste käigus kontserni erinevatele osadele, ei tavapäratu ega ettenägematu.
Teiseks tuleb streiki palka ja/või sotsiaalhüvitisi puudutavate nõuete maksmapanekuks pidada sündmuseks, mis ei jää täielikult tegutseva lennuettevõtja tegeliku kontrolli alt välja (vt selle kohta 23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkt
), sh juhul, kui streik algatati solidaarsusest streikijatega, kes on selle emaettevõtja töötajad, kelle üks tütarettevõtjatest on kõnealune lennuettevõtja.
Nimelt olgu esiteks märgitud, et kuna streik kujutab endast töötajatele Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 28 tagatud õigust, siis tuleb asjaolu, et nad tuginevad sellele ja käivitavad sellest tulenevalt vastavasisulise liikumise, pidada iga tööandja jaoks prognoositavaks, eelkõige juhul, kui streigile eelneb etteteatamine (vt selle kohta 23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkt
).
Euroopa Kohus on pealegi 7. mai 1991. aasta kohtuotsuse Organisationen Danske Slagterier (
C‑338/89
,
EU:C:1991:192
) punktis 18 juba asunud seisukohale, et streik, millele eelneb kohaldatavates riigisisestes õigusnormides ette nähtud etteteatamine ning mille puhul on välja kuulutatud, et see võib laieneda sektoritele, mis mõjutavad sellise ettevõtja tegevust, keda see streik algul ei puudutanud, ei kujuta endast ebatavalist ja ettenägematut sündmust.
Analoogia alusel tuleb märkida, et kui ametiühing kutsub streigist osa võtma emaettevõtja töötajaid, on ette nähtav, et selle emaettevõtja juhitava kontserni teiste üksuste töötajad võivad streigiga ühineda solidaarsusest või kaitsmaks sel puhul oma huve.
Teiseks, kuivõrd streigi toimumine kujutab endast tööandja jaoks ettenähtavat sündmust, on tal põhimõtteliselt vahendeid, et selleks valmistuda ja vajaduse korral leevendada streigi tagajärgi, mistõttu tal säilib teataval määral kontroll sündmuste üle. Nagu tõdeti käesoleva kohtuotsuse punktis 19, tuleb seetõttu, et mõistet „erakorralised asjaolud“ määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses tuleb tõlgendada kitsalt, asuda seisukohale, et termini „erakorralised“ valik annab tunnistust liidu seadusandja tahtest hõlmata selle mõistega üksnes neid asjaolusid, mille üle tegutseval lennuettevõtjal ei ole mingit kontrolli. Ent nii nagu iga tööandja, ei saa selline lennuettevõtja, kes seisab silmitsi oma töötajate streigiga, mille on põhjustanud palga ja/või sotsiaalhüvitistega seotud nõuded, väita, et tal ei ole streigi üle mingit kontrolli (vt selle kohta 23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punktid
ja
). Sama kehtib siis, kui streigi on algatanud tegutseva lennuettevõtja töötajad solidaarsusest oma emaettevõtja töötajatega.
Seega selleks, et tagada määruse nr 261/2004 artikli 7 lõikes 1 sätestatud hüvitise maksmise kohustuse soovitav toime, ei saa tegutseva lennuettevõtja töötajate streiki kvalifitseerida „erakorraliseks asjaoluks“ selle määruse artikli 5 lõike 3 tähenduses, kui see streik on seotud lennuettevõtja töötajate palga ja/või sotsiaalhüvitiste nõuetega, mida saab lahendada nende äriühingute kontsernisiseses sotsiaalses dialoogis, kelle hulka kuulub ka kõnealune lennuettevõtja. Nimetatud järeldust ei sea kahtluse alla ka see, et streikijate nõudmised võivad olla ebamõistlikud või ebaproportsionaalsed, sest igal juhul kuulub palgataseme või laiemalt töötingimuste kindlaksmääramine tööandja ja tema töötajate vaheliste töösuhete hulka (vt selle kohta 23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punktid
ja
).
Kolmandaks, nagu nähtub 23. märtsi 2021. aasta kohtuotsuse Airhelp (
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
) punktist 42, soovis liidu seadusandja viidata asjaomase lennuettevõtja tegevuse välistele streikidele, kui ta märkis määruse nr 261/2004 põhjenduses 14, et erakorralised asjaolud võivad eelkõige esineda streikide korral, mis mõjutavad tegutseva lennuettevõtja toimimist. Eelneva alusel tuleb teha järeldus, et eelkõige võib „erakorralisteks asjaoludeks“ kõnealuse määruse artikli 5 lõike 3 tähenduses pidada streike, mille on algatanud ja milles osalevad lennujuhid või lennujaama töötajad.
Seevastu streik, mille algatavad ja milles osalevad tegutseva lennuettevõtja enda töötajad, kujutab endast selle ettevõtja „ettevõttesisest“ sündmust, sh streigi puhul, mis algatati ametiühingute üleskutsel, sest ametiühingud tegutsevad nimetatud ettevõtja töötajate huvides. Kui aga niisuguse streigi aluseks on nõuded, mida võivad rahuldada üksnes ametivõimud ja mis seega väljuvad asjaomase lennuettevõtja tegeliku kontrolli alt, võib see kujutada endast „erakorralist asjaolu“ määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses (23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punktid
ja
).
Asjaolu, et streik kestab kauem kui võimalik streigihoiatuses ette nähtud tähtaeg, ei saa pidada määravaks vaatamata sellele, et vahepeal sõlmiti emaettevõtjaga kokkulepe. Isegi kui oletada, et asjaolu, et streik, milles osalema ametiühing kutsus, kestis alguses teatatust kauem, tähendab riigisisese õiguse kohaselt selle streigi kvalifitseerimist ebaseaduslikuks, ei saa see kaalutlus avaldada mõju streigi kvalifitseerimisele määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 kohaselt (vt selle kohta 17. aprilli 2018. aasta kohtuotsus Krüsemann jt,
C‑195/17, C‑197/17–C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17–C‑286/17 ja C‑290/17–C‑292/17
,
EU:C:2018:258
, punkt
).
Euroopa Kohus on juba märkinud, et kui eristada streike, mis on liikmesriigi kohaldamisele kuuluva õiguse järgi seaduslikud, nendest streikidest, mis seda ei ole, et teha kindlaks, kas neid peab kvalifitseerima „erakorraliseks asjaoluks“ määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses, siis tähendaks see omakorda, et reisijate õigus hüvitist saada sõltuks iga liikmesriigi enda sotsiaalõigusnormidest ja järelikult rikuks see määruse nr 261/2004 põhjendustes 1 ja 4 toodud eesmärke, milleks on tagada reisijate kaitstuse kõrge tase ja lennuettevõtjate tegutsemise ühtlustatud tingimused Euroopa Liidu territooriumil (vt selle kohta 17. aprilli 2018. aasta kohtuotsus Krüsemann jt,
C‑195/17, C‑197/17–C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17–C‑286/17 ja C‑290/17–C‑292/17
,
EU:C:2018:258
, punkt
).
Neil asjaoludel tuleb esimesele kuni neljandale küsimusele vastata, et määruse nr 261/2004 artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „erakorraline asjaolu“ alla selle sätte tähenduses ei kuulu niisugune streik töötajate palka ja/või sotsiaalhüvitisi puudutavate nõuete maksmapanekuks, millele kutsus üles tegutseva lennuettevõtja töötajate ametiühing, et toetada solidaarsusest streiki, mis korraldati selle emaettevõtja vastu, kelle üks tütarettevõtjatest on kõnealune lennuettevõtja, ja kui streigiga ühines selle tütarettevõtja töötajate kategooria, kelle kohalolu on lennu läbiviimiseks vajalik, kusjuures see streik kestis kauem kui streigis osalema kutsunud ametiühing alguses teatas – hoolimata sellest, et emaettevõtjaga saavutati vahepeal kokkulepe.
Viies ja kuues küsimus
Viiendale ja kuuendale küsimusele ei ole vaja vastata, sest need põhinevad eeldusel, et niisugune streik, nagu on kõne all põhikohtuasjas, tuleb kvalifitseerida „erakorraliseks asjaoluks“ määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (üheksas koda) otsustab:

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „erakorraline asjaolu“ alla selle sätte tähenduses ei kuulu niisugune streik töötajate palka ja/või sotsiaalhüvitisi puudutavate nõuete maksmapanekuks, millele kutsus üles tegutseva lennuettevõtja töötajate ametiühing, et toetada solidaarsusest streiki, mis korraldati selle emaettevõtja vastu, kelle üks tütarettevõtjatest on kõnealune lennuettevõtja, ja kui streigiga ühines selle tütarettevõtja töötajate kategooria, kelle kohalolu on lennu läbiviimiseks vajalik, kusjuures see streik kestis kauem kui streigis osalema kutsunud ametiühing alguses teatas – hoolimata sellest, et emaettevõtjaga saavutati vahepeal kokkulepe.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.