CELEX: 62020TJ0128
Europos Sąjungos prekių ženklas
Protesto procedūra
Žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo COLLIBRA ir vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „collibra“ paraiškos
Ankstesnis žodinis nacionalinis prekių ženklas „Kolibri“
Santykinis atsisakymo registruoti pagrindas
Galimybė supainioti
Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas
Teisė būti išklausytam
Reglamento 2017/1001 94 straipsnio 1 dalies antras sakinys

)
I.

Ginčų aplinkybės
2017 m. birželio 1 d.
Collibra
, ieškovė, Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybai (EUIPO) pateikė dvi Europos Sąjungos prekių ženklų registracijos paraiškas pagal iš dalies pakeistą 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (
OL L 78, 2009, p. 1
) (pakeistą 2017 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2017/1001 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (
OL L 154, 2017, p. 1
)).
Prekių ženklai, kuriuos buvo prašyta įregistruoti, yra:
–
byloje T‑128/20 – žodinis žymuo COLLIBRA,
–
byloje T‑129/20 – toliau pavaizduotas vaizdinis žymuo:
Prekės ir paslaugos, kurioms buvo prašoma įregistruoti prekių ženklus, priklauso 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų ženklų registravimo klasifikacijos, su pakeitimais ir papildymais, 9 ir 42 klasėms (byloje T‑128/20) ir 9 klasei (byloje T‑129/20) ir atitinka šį kiekvienos klasės aprašymą:
–
9 klasė: „Duomenų valdymo programinė įranga, skirta vidaus duomenų organizavimui ir valdymui“;
–
42 klasė: „Kompiuterių ir programinės įrangos projektavimas ir kūrimas; konsultavimo programinės įrangos klausimais paslaugos; programinės įrangos diegimas ir priežiūra; mokslo ir technologijų paslaugos ir su jomis susiję mokslo tyrimai bei projektavimo paslaugos; techninės ir programinės įrangos projektavimas ir kūrimas; programinės įrangos pramonės analizės ir tyrimų paslaugos; visos pirmiau išvardytos paslaugos, susijusios su duomenų valdymo programine įranga ir katalogais, skirtais vidaus duomenų organizavimui ir valdymui“.
[Praleista]
2017 m. rugpjūčio 31 d. Hans Dietrich, įstojusi į bylą šalis, pagal Reglamento Nr. 207/2009 41 straipsnį (dabar – Reglamento 2017/1001 46 straipsnis) pateikė du protestus dėl prašomų įregistruoti prekių ženklų registracijos visoms šio sprendimo 3 punkte nurodytoms prekėms ir paslaugoms.
Abu protestai buvo grindžiami visų pirma ankstesniu žodiniu Vokietijos prekių ženklu „Kolibri“, kurio registracijos paraiška pateikta 1999 m. liepos 1 d., kuris įregistruotas 1999 m. spalio 17 d. numeriu 39938675 ir kuriuo žymimos Nicos sutarties 9, 16, 36, 38, 41 ir 42 klasių prekės ir paslaugos, apimančios, be kita ko, šias prekes ir paslaugas:
–
9 klasė: „Duomenų laikmenose įrašytos programos (programinė įranga), skirtos duomenims ir tekstui tvarkyti; duomenų ir teksto tvarkymo programos, susijusios su nekilnojamojo turto informacinėmis sistemomis, geografinėmis informacinėmis sistemomis (GIS), nekilnojamojo turto valdymu, pastatų valdymu, įrenginių ir susijusių paslaugų valdymu, namų ir (arba) nekilnojamojo turto administravimu, automobilių stovėjimo aikštelių ir požeminių automobilių stovėjimo aikštelių įrengimu, įskaitant automobilių stovėjimo vietų įrengimą; duomenų ir teksto tvarkymo programos valstybės ar savivaldybių institucijoms; duomenų ir teksto tvarkymo programos valstybės ar savivaldybių institucijoms, susijusios su nekilnojamojo turto informacinėmis sistemomis, statybos ir planavimo mokesčiais, nekilnojamojo turto valdymu, kreipimosi dėl statybos leidimų tvarka, miestų planavimu, statybos leidimų išdavimo tvarka, archyviniais duomenimis apie vandentiekio kanalus ir vamzdynus, valstybės iždo apskaita, gyvenamosios vietos registracija, metrikacijos skyriumi, kapinių administravimu, rinkimų organizavimu, rengimu ir vykdymu, automobilių stovėjimo aikštelių ir požeminių automobilių stovėjimo aikštelių įrengimu, įskaitant automobilių stovėjimo vietų įrengimą“;
–
42 klasė: „Duomenų ir teksto tvarkymo programų nuoma; pagalbos telefonu tarnybų ir pagalbos centrų duomenims ir tekstui tvarkyti įrengimas ir teikimas valstybės ir savivaldybių administracijoms; savivaldybių informacinių sistemų įrengimas ir teikimas“.
[Praleista]
Apeliacinė taryba patvirtino Protestų skyriaus išvadą, kad atitinkama visuomenės dalis, kurią sudaro įmonėse ir viešosiose organizacijose dirbantys specialistai, galėjo supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas (kaip tai suprantama pagal Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktą), nepaisant to, kad ši visuomenės dalis yra pastabesnė.
II.

Procesai ir šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamus sprendimus,
–
priteisti iš EUIPO ir įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinius,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
III.

Dėl teisės
[Praleista]
Grįsdama savo ieškinius ieškovė remiasi dviem pagrindais: pirma, Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu ir, antra, Reglamento 2017/1001 94 straipsnio 1 dalyje numatytos teisės į gynybą pažeidimu.
[Praleista]
B.

Dėl ieškinio pirmojo pagrindo, grindžiamo Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu
[Praleista]
1.

Dėl žymenų palyginimo
[Praleista]
c)

Dėl konceptualaus požiūrio
Kalbėdama apie konceptualų požiūrį ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba klaidingai pripažino prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, esant labai panašiais, ir, priešingai, teigia, kad jie skiriasi.
[Praleista]
Šiuo atveju, pirma, Apeliacinė taryba nusprendė, kad ankstesnis prekių ženklas vokiečių kalba gali reikšti nuorodą į kolibrį (tai nėra ginčijama).
Antra, Apeliacinė taryba taip pat pažymėjo, kad, atsižvelgiant į tai, jog žodžiai „collibra“ ir „kolibri“ tariami panašiai, neatmestina galimybė, kad didelė atitinkamos Vokietijos visuomenės dalis prašomuose įregistruoti prekių ženkluose įžvelgs užuominą apie kolibrio sąvoką. Tuo pagrindu ji padarė išvadą, kad didelei atitinkamos visuomenės daliai Vokietijoje prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, konceptualiu požiūriu gali pasirodyti labai panašūs.
Šis argumentas atrodo teisingas, atsižvelgiant į jurisprudenciją, pagal kurią, nors vidutinis vartotojas prekių ženklą paprastai suvokia kaip visumą ir nenagrinėja jo atskirų detalių, vis dėlto stengdamasis suprasti žodinį žymenį jį suskaido į žodinius elementus, jam turinčius konkrečią reikšmę ar primenančius žinomus žodžius (šiuo klausimu žr. 2004 m. spalio 6 d. Sprendimo Vitakraft-Werke Wührmann / VRDT – Krafft (VITAKRAFT),
T‑356/02
,
EU:T:2004:292
,
punktą; 2007 m. vasario 13 d. Sprendimo RESPICUR,
T‑256/04
,
EU:T:2007:46
,
punktą ir 2012 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo TeamBank / VRDT – Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit),
T‑220/11
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2012:444
,
punktą). Neturi reikšmės tai, kad kolibrio sąvoka nesusijusi su prašomais įregistruoti prekių ženklais žymimomis prekėmis ir paslaugomis, nes šie prekių ženklai primena didelei Vokietijos visuomenės daliai žinomą vokiečių kalbos žodį „kolibri“.
Šio argumento negali paneigti nė vienas iš likusių ieškovės argumentų.
Dėl nurodytos jurisprudencijos, pagal kurią prekių ženklas, neturintis akivaizdžios reikšmės nė vienoje iš oficialiųjų Sąjungos kalbų, negali būti konceptualiai panašus į kitą prekių ženklą, kurio tikrąją žodinio elemento reikšmę paprastai suvokia Sąjungos visuomenė (žr. 2008 m. sausio 16 d. Sprendimo Inter-Ikea / VRDT – Waibel (idea),
T‑112/06
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2008:10
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2016 m. sausio 21 d. Sprendimo Laboratorios Ern / VRDT – michelle menard (Lenah.C),
T‑802/14
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2016:25
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), pakanka pažymėti, kad šiuo atveju ji nėra taikytina, nes Apeliacinė taryba pagrįstai pripažino, kad prašomi įregistruoti prekių ženklai (kaip ir ankstesnis prekių ženklas) asocijuojasi su kolibrio sąvoka.
[Praleista]
Taigi pažymėtina, kad Apeliacinė taryba nepadarė teisės klaidos, kai pripažino didelį žymenų, dėl kurių kilo ginčas, konceptualų panašumą.
2.

Dėl prekių ir paslaugų palyginimo
a)

Dėl 9 klasės prekių
Kalbėdama apie programinę įrangą, dėl kurios kilo ginčas, ieškovė kritikuoja Apeliacinės tarybos išvadą, kad programinė įranga, kuria buvo žymimas ankstesnis prekių ženklas, yra vidutiniškai panaši į prašomais įregistruoti prekių ženklais žymimą programinę įrangą.
Šiuo atveju pažymėtina, kad yra lyginama ši programinė įranga:
–
„duomenų valdymo programinė įranga vidaus duomenų organizavimui ir tvarkymui“, kuriai skirti prašomi įregistruoti prekių ženklai, ir
–
„duomenų ir teksto tvarkymo programos, susijusios su nekilnojamojo turto informacinėmis sistemomis, geografinėmis informacinėmis sistemomis (GIS), nekilnojamojo turto valdymu, pastatų valdymu, įrenginių ir susijusių paslaugų valdymu, namų ir (arba) nekilnojamojo turto administravimu; duomenų ir teksto tvarkymo programos valstybės ar savivaldybių institucijoms, duomenų ir teksto tvarkymo programos valstybės ar savivaldybių institucijoms, susijusios su nekilnojamojo turto informacinėmis sistemomis, statybos ir planavimo mokesčiais, nekilnojamojo turto valdymu, kreipimosi dėl statybos leidimų tvarka, miestų planavimu, statybos leidimų išdavimo tvarka, archyviniais duomenimis apie vandentiekio kanalus ir vamzdynus, valstybės iždo apskaita“, kurioms buvo naudojamas ankstesnis prekių ženklas.
[Praleista]
1)

Dėl programinės įrangos pobūdžio
Ieškovė kritikuoja Apeliacinę tarybą, nes ši, pažeisdama EUIPO prekių ženklų ir dizaino gaires, automatiškai padarė išvadą dėl panašumo vien tuo pagrindu, kad visos prekės buvo susijusios su programine įranga.
Vis dėlto iš Apeliacinės tarybos argumentų matyti, kad ji vadovavosi ne tik prekių pobūdžiu, nes ginčijamų sprendimų 41 punkte nurodė, kad gali sutapti atitinkama visuomenės dalis, kuriai skirtos prekės, dėl kurių kilo ginčas, programinės įrangos, dėl kurios kilo ginčas, pobūdis ir paskirtis, taip pat šios programinės įrangos projektavimo ir kūrimo įmonės. Taigi šį argumentą reikia atmesti.
2)

Dėl programinės įrangos paskirties
Ieškovė tvirtina, kad programinės įrangos, dėl kurios kilo ginčas, paskirtis labai skiriasi (tai patvirtino ir Protestų skyrius). Prašomais įregistruoti prekių ženklais žymimos programinės įrangos paskirtis – užtikrinti vidinių duomenų valdymą, o pagrindinis valdymu siekiamas tikslas – suteikti organizacijos darbuotojams galimybę ieškoti vidaus duomenų, juos rasti ir patikrinti jų patikimumą, užtikrinant atitiktį teisės aktų reikalavimams. Nors ankstesniu prekių ženklu žymima programinė įranga, sprendžiant iš jos naudojimo įrodymų, gali leisti susipažinti su duomenimis (o tai, ieškovės nuomone, yra įprasta daugumos programinės įrangos savybė), jos paskirtis – automatizuoti ir padėti sudaryti su nekilnojamuoju turtu susijusias operacijas, visų pirma – rengti su nekilnojamuoju turtu susijusius dokumentus ir valdyti statybos leidimus bei įrenginius.
[Praleista]
Pirmiausia reikia išnagrinėti, ar pagrįsti argumentai dėl programinės įrangos paskirties palyginimo.
Pirma, reikia atmesti ieškovės teiginį, kad ankstesniu prekių ženklu žymima programinė įranga naudojama tik dokumentams rengti ir užduotims automatizuoti, nes iš naudojimo įrodymų (kurie nėra ginčijami) analizės matyti, kad šios programinės įrangos paskirtis – ne tik „teksto tvarkymas“, bet ir „duomenų tvarkymas“, o šis gali apimti platesnį veiksmų ratą, ne vien paprastą dokumentų rengimą ar užduočių automatizavimą.
Antra, ginčijamų sprendimų 40 punkte Apeliacinė taryba nurodė, kad „būtinybė įgyvendinti duomenų politiką, išlaikyti duomenų vientisumą ir patikimumą bei užtikrinti atitiktį teisės aktų reikalavimams“ svarbi tiek nekilnojamojo turto sandoriams (įsigijimas ir pardavimas), užstatymo teisėms ir koncesijos sutartims, tiek pastatų administravimui, kaip antai nekilnojamojo turto nuomai, pastatų ir įrenginių valdymui. Ji pripažino, kad tiek viešojo sektoriaus subjektai, tiek privačios organizacijos turi įgyvendinti „duomenų politiką ir užtikrinti duomenų vientisumą bei teisės aktais nustatytų standartų laikymąsi“, kiek tai susiję su prašymais išduoti statybos leidimus ir įrenginių administravimu bei valdymu.
Priešingai, nei teigia EUIPO, minėtame ginčijamų sprendimų 40 punkte Apeliacinė taryba nepalygino ginčijamos programinės įrangos paskirties ir nepaaiškino, kodėl ankstesniu prekių ženklu žymima programinė įranga atitinka tuos pačius tikslus kaip ir duomenų valdymo programinė įranga. Apeliacinė taryba jame netiesiogiai apibrėžė duomenų valdymą kaip „duomenų politikos [įgyvendinimą], duomenų vientisumo ir patikimumo [palaikymą] [ir] teisės aktuose nustatytų standartų laikymąsi“ (šalys to neginčija).
Trečia, reikia pažymėti, kad vienintelis Apeliacinės tarybos atliktas programinės įrangos, dėl kurios kilo ginčas, paskirties palyginimas pateiktas ginčijamų sprendimų 39 punkte ir skamba taip:
„Prašom[ų] įregistruoti prekių ženkl[ų] specifikacijoje aprašytas vidinių duomenų organizavimas ir valdymas taip pat priskiriami prie [įstojusios į bylą šalies] programinės įrangos savybių. Pavyzdžiui, [įstojusios į bylą šalies] kreipimosi dėl statybos leidimų programinė įranga (OP 17) leidžia organizacijai sukurti individualų jos pagrindinių duomenų elementų (rinkmenų, specializuotų paslaugų ir atskirų užduočių srauto ir užduočių paskirstymo) žemėlapį.“
Taigi tik ginčijamų sprendimų 39 punkte Apeliacinė taryba iš esmės nusprendė, kad ankstesniu prekių ženklu žymima programine įranga atliekamas „duomenų tvarkymas“ ir „teksto tvarkymas“ pasižymi tomis pačiomis „vidaus duomenų organizavimo ir valdymo“ savybėmis, kaip ir prašomais įregistruoti prekių ženklais žymima „duomenų valdymo programinė įranga, skirta vidaus duomenims organizuoti ir valdyti“. Būtent šiuo klausimu (ir tik ginčijamų sprendimų 39 punkte) Apeliacinė taryba nustatė, kad programinė įranga sutampa, remdamasi bendromis ginčo programinės įrangos savybėmis, t. y. tuo, kad visa programine įranga galima organizuoti ir valdyti vidaus duomenis. Šiuo klausimu pažymėtina, kad įstojusi į bylą šalis nepagrįstai teigia, jog ieškovė pripažino, kad per administracinę procedūrą lyginama programinė įranga sutampa. Įstojusios į bylą šalies nurodytos pastabos, iš kurių kyla tokie sutapimai, iš tikrųjų išplaukia iš jos pačios, o ne iš ieškovės pateiktų dokumentų.
Reikia patvirtinti, kad ankstesniu prekių ženklu žymimam nekilnojamojo turto „duomenų tvarkymui“ reikalingos vidinės duomenų organizavimo ir valdymo savybės, kuriomis taip pat pasižymi prašomais įregistruoti prekių ženklais žymima programinė įranga. Šiuo klausimu EUIPO ir įstojusi į bylą šalis teisingai pažymi, kad ankstesniu prekių ženklu žymima „įrenginių valdymo“ arba „namų ir (arba) nekilnojamojo turto administravimo“ programinė įranga sukuria daug duomenų ir apima tam tikras šių duomenų organizavimo ir valdymo funkcijas, t. y. tas funkcijas, kurias atlieka ir vadinamoji duomenų valdymo programinė įranga.
Kaip tik todėl, kad minėtos programinės įrangos paskirtis sutampa, Apeliacinė taryba konstatavo tik vidutinį, o ne didelį paskirties panašumą.
Be to, atmestinas ieškovės argumentas, kad Protestų skyrius pripažino, jog programinės įrangos paskirtis labai skiriasi. Ji nurodė, kad nors konkreti programinės įrangos naudojimo paskirtis nesutampa (
their specific purpose of use is not the same
), ši programinė įranga paprastai naudojama duomenims tvarkyti (
data processing
), be to, jos naudojimo būdas (kompiuteriu) buvo vienodas. Taigi iš šių sprendimų taip pat matyti, kad programinės įrangos paskirtis sutampa, nes ja galima tvarkyti duomenis.
[Praleista]
b)

Dėl 42 klasės paslaugų
Ieškovė teigia, kad Apeliacinė taryba nemotyvuotai tvirtina, kad prašomu įregistruoti žodiniu prekių ženklu žymimas paslaugas gali teikti ankstesniu prekių ženklu žymimą programinę įrangą kuriančios įmonės. Be to, šios aplinkybės (beje, ginčijamos) nepakanka išvadai, jog minėtos paslaugos ir prekės yra panašios, padaryti. Iš tikrųjų šios paslaugos skiriasi nuo ankstesniu prekių ženklu žymimos programinės įrangos arba turi tik labai mažai panašumų.
EUIPO ir į bylą įstojusi šalis ginčija šiuos argumentus.
[Praleista]
Antra, Apeliacinė taryba teisingai nurodė, kad ankstesniu prekių ženklu žymimą nekilnojamojo turto ir įrenginių valdymo programinę įrangą ir prašomu įregistruoti žodiniu prekių ženklu žymimą duomenų valdymo programinę įrangą galėjo suprojektuoti ir sukurti tos pačios įmonės. Reikia pripažinti, kad informacinių technologijų srityje programinės įrangos gamintojai taip pat paprastai teikia ir su programine įranga susijusias paslaugas. Be to, kaip pažymi EUIPO, šiuo atveju prekių bei paslaugų, dėl kurių kilo ginčas, galutiniai naudotojai ir gamintojai sutampa. Kadangi ieškovės argumentai šiuo klausimu jau buvo atmesti, Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, kad prašomu įregistruoti žodiniu prekių ženklu žymimos paslaugos, susijusios su duomenų valdymo ir katalogų programine įranga, skirta vidaus duomenims organizuoti ir valdyti, yra panašios į ankstesniu prekių ženklu žymimą programinę įrangą. Be to, priešingai, nei teigia ieškovė, šių argumentų pakanka panašumui nustatyti.
3.

Dėl galimybės supainioti
[Praleista]
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad reikia atmesti visą ieškinio pirmąjį pagrindą.
[Praleista]

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (trečioji kolegija)
nusprendžia:

1.
Sujungti bylas T‑128/20 ir T‑129/20, kad būtų priimtas sprendimas.

2.
Atmesti ieškinius.

3.
Priteisti iš
Collibra
bylinėjimosi išlaidas.

Collins
Csehi
De Baere
Paskelbta 2021 m. rugsėjo 22 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.