CELEX: 62015TJ0591
Riigiabi
Lennujaama- ja turundusteenuste leping
Pau-Béarni kaubandus-tööstuskoja ja Transavia vahel sõlmitud kokkulepe
Otsus, millega abi kuulutatakse siseturuga kokkusobimatuks ja kohustatakse see tagasi nõudma
Mõiste „riigiabi“
Riigile omistatavus
Kaubandus-tööstuskoda
Eelis
Erainvestori kriteerium
Tagasi nõudmine
Põhiõiguste harta artikkel 41
Toimikuga tutvumine
Õigus olla ära kuulatud

)
Vaidluse taust
Käsitletavad meetmed
Hageja Transavia Airlines CV on Madalmaade õiguse alusel asutatud nii-öelda odavlennuettevõtja, kes korraldab selle riigi kolmest lennujaamast tšarter- ja liinilende enam kui 100 sihtkohta Euroopas ning Põhja-Aafrikas.
Pau-Pyrénées’ lennujaam (edaspidi „Pau lennujaam“) asub Pyrénées-Atlantiques’i departemangus, Prantsusmaal. Seda käitab Pau-Béarni kaubandus-tööstuskoda (edaspidi „CCIPB“). 1. jaanuaril 2007 andis Prantsuse Vabariik Pau lennujaama omandiõiguse üle kohalike omavalitsuste teatud pädevusi teostavate avalik-õiguslike isikute koostööliidule syndicat mixte de l’aéroport Pau Pyrénées, mille liikmed on Nouvelle-Aquitaine’i piirkondlik nõukogu, Pyrénées-Atlantiques’i departemangu nõukogu, Pau Béarn Pyrénées’ piirkonna linnade ühendus ja enam kui kümme kommuunide ühendust. Pau lennujaama omanikuks saades sai koostööliidust riigi asemel kontsessiooni andja ja talle läks üle kontsessioonileping CCIPBga, kes jäi seega lennujaama käitajaks pärast omandiõiguse üleminekut sellele koostööliidule.
23. jaanuaril 2006 sõlmis CCIPB hagejaga lepingu (edaspidi „2006. aasta leping“), milles viimane kohustus avama lennuliini Pau ja Amsterdami (Madalmaad) Schipoli lennujaama vahel vähemalt 156 lennuga aastas ja vähemalt kolme lennuga nädalas. Pau lennujaama taristu kasutamiseks kohustus hageja maksma tasu. Nimetatud leping oli sõlmitud kolmeks aastaks alates 26. aprillist 2006, mil pidi lennuliin avatama, ning lepingut võis pikendada kahe aasta võrra.
Lisaks võttis hageja endale 2006. aasta lepingus kohustuse osutada turundusteenust, mis seisnes muu hulgas reklaami avaldamises tema internetisaidil tasu eest 250000 eurot, mida CCIPB oli kohustatud maksma kahe esimese aasta eest vähemalt 156 väljuva lennu eest aastas. Juhuks, kui minimaalset lendude arvu ei saavutata, nähti ette tasu proportsionaalne vähendamine. Kolmandaks aastaks nähti ette tasu 12,50 eurot iga lahkuva reisija kohta, kuid mitte rohkem kui 250000 eurot aastas. Samuti nähti ette, et kui 2006. aasta lepingut uuendatakse, makstakse hagejale neljanda ja viienda aasta eest iga lahkuva reisija kohta kokkulepitud tasu.
2006. aasta lepingu alusel maksis CCIPB hagejale 26. aprillist 2006 kuni 29. oktoobrini 2009 osutatud turundusteenuste eest kokku 700000 – 900000 eurot. 2006. aasta lepingut uuendati vaikides 26. aprillil 2009. Kuid hageja otsustas 2006. aasta lepingu lennuliini ebarahuldava tulemuse tõttu üles öelda.
[…]
Menetlus ja poolte nõuded
Hageja esitas käesolevas asjas Üldkohtu kantseleile hagiavalduse 13. oktoobril 2015.
Hageja esitas 11. aprillil 2016 Üldkohtu kantseleile eraldi dokumendiga menetlust korraldavate meetmete võtmise taotluse, milles ta palus, et komisjon esitaks teatud dokumente.
Komisjon esitas oma seisukohad ette nähtud tähtajal.
Ettekandja-kohtuniku ettekande põhjal otsustas Üldkohus avada menetluse suulise osa ning palus kodukorra artikli 88 alusel võetavate menetlust korraldavate meetmete raames komisjonil ja hagejal vastata teatud küsimustele ning komisjonil esitada teatud dokumente.
Üldkohtu 21. juuni 2017. aasta otsusega otsustati määrata kohtuasi kuuendale kojale laiendatud koosseisus.
Poolte kohtukõned kuulati ära 26. oktoobri 2017. aasta kohtuistungil.
Hageja palub Üldkohtul:
–
tühistada vaidlustatud otsuse artikli 1 punkt 3 ja hagejat puudutavas osas vaidlustatud otsuse artiklid 3–5;
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
Komisjon palub Üldkohtul:
–
jätta hagi rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejalt.
I.
Õiguslik käsitlus
Hageja esitab hagi põhjenduseks kuus väidet, millest esimene käsitleb Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklis 41 sätestatud hea halduse põhimõtte ja kaitseõiguste rikkumist, teine ELTL artikli 107 lõike 1 rikkumist, sest komisjon pani tuvastatud abi andmise süüks Prantsuse Vabariigile, ning kolmas ELTL artikli 107 lõike 1 rikkumist ja puudulikku põhjendust, sest komisjon kohaldas vääralt turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kriteeriumi, järeldades, et 2006. aasta leping andis majandusliku eelise, neljandaks ELTL artikli 107 lõike 1 rikkumist seetõttu, et komisjon järeldas vääralt, et väidetav eelis on valikuline, viiendaks ELTL artikli 107 lõike 1 rikkumist ja ilmset hindamisviga, kuna komisjon ei analüüsinud, kas väidetav eelis avaldas konkurentsile ka tegelikult negatiivset mõju, ning kuuendaks ELTL artikli 107 lõike 1 ja artikli 108 lõike 2 rikkumist ning komisjoni ilmset hindamisviga tagasinõutava summa kindlaksmääramisel.
Esimene väide, mille kohaselt on rikutud harta artiklis 41 sätestatud hea halduse põhimõtet ja kaitseõigusi
Hageja on seisukohal, et komisjon on rikkunud harta artikli 41 lõikes 1 ning lõike 2 punktides a ja b tunnustatud hea halduse põhimõtet, sest ta ei andnud enne vaidlustatud otsuse vastuvõtmist hagejale võimalust oma seisukoha esitamiseks ega lubanud tal oma haldustoimikuga tutvuda. Nii rikkus komisjon väidetavalt hageja kaitseõigusi. Nende menetlusõigusrikkumiste tõttu tuleb vaidlustatud otsus osaliselt tühistada.
[…]
Selle kohta tuleb toonitada, et hageja on asjasse puutuv isik ELTL artikli 108 lõike 2 tähenduses, mistõttu võib ta nõuda, et komisjon viiks 2006. aasta lepingu suhtes uurimise läbi erapooletult ja õiglaselt harta artikli 41 lõike 1 tähenduses, seda enam, et 2006. aasta lepinguga riigiabi andmise tuvastamine võib talle seoses saadud summa tagasinõudmisega tekitada rahalisi kohustusi.
Hageja põhjenduskäiguga ei saa aga nõustuda osas, milles ta väidab, et harta artikli 41 lõige 2 annab talle õiguse nõuda komisjonilt, et viimane paluks talt isiklikult selgitusi või muul moel oma seisukoha esitamist enne vaidlustatud otsuse vastuvõtmist, ja et see säte annab talle õiguse tutvuda riigiabi puudutava komisjoni haldustoimikuga.
Nimelt kui harta artiklis 41 lõikes 1 ette nähtud õigus heale haldusele väljendub kohustuses uurida hoolikalt ja erapooletult kõiki juhtumi asjaolusid, loetleb harta artikli 41 lõige 2 omakorda hulga õigusi, mida liidu haldusasutused tagama peavad, ning nende seas on ka kaitseõigused, mis hõlmavad õigust olla ära kuulatud ja õigust toimikuga tutvuda.
[…]
Sellel kohta tuleb esiteks märkida, et hageja, olles asjasse puutuv isik ELTL artikli 108 lõike 2 tähenduses, ei saa tugineda harta artikli 41 lõike 2 punkti 2 rikkumisele põhjusel, et komisjon ei küsinud temalt isiklikult selgitusi riigiabi uurimise menetluse kohta. Kui antaks õigus nõuda komisjonilt niisugust isiklikku pöördumist, nagu nõuab hageja, muudetaks nimelt teabeallika rolli, mis asjasse puutuvatel isikutel riigiabi kontrolli menetlustes peamiselt on. Seega tuleb tagasi lükata hageja argument, et artikli 41 lõiked 1 ja 2 muutuksid sisutühjaks, kui ettevõtjat kohustataks iga päev Euroopa Liidu Teatajast kontrollima, kas tema suhtes on alustatud uurimist või võetud vastu mõni otsus.
Lisaks ei tekitanud komisjoni kohustust pöörduda isikulikult hageja poole ka asjaolu, et komisjoni uurimine puudutas konkreetselt 2006. aasta lepingut, mille pool hageja oli, mistõttu ei olnud komisjonil mingeid raskusi hageja väljaselgitamiseks kõigi potentsiaalsete asjasse puutuvate isikute hulgast.
Nimelt olgu täheldatud, et ELTL artikli 108 lõikes 2 silmas peetud „asjasse puutuvad isikud“ ei ole mitte ainult abi kaudu soodustusi saanud ettevõtja või ettevõtjad, vaid ka isikud, ettevõtjad või ettevõtjate ühendused, kelle huve võib abi andmine mõjutada, nende seas konkureerivad ettevõtjad ja kutseühendused. Kohtupraktika kohaselt on teisisõnu tegemist teadmata adressaatide hulgaga ja teate avaldamine Euroopa Liidu Teatajas on sobiv viis kõigi asjasse puutuvate isikute teavitamiseks (14. novembri 1984. aasta kohtuotsus Intermills vs. komisjon,
323/82
,
EU:C:1984:345
, punkt
).
Seetõttu võis komisjon piirduda Euroopa Liidu Teatajas 2006. aasta lepingu suhtes menetluse algatamise teate avaldamisega, rikkumata seejuures harta artiklis 41 ette nähtud hea halduse põhimõtet. Komisjon palus menetluse pikendamise otsuses Prantsuse asutustel edastada viivitamata selle otsuse ärakiri potentsiaalsetele abisaajatele.
[…]
Kolmas väide, mis käsitleb ELTL artikli 107 lõike 1 rikkumist ja puudulikku põhjendust seetõttu, et turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kriteeriumi kohaldati vääralt
[…]
Väite esimene osa, mille kohaselt põhjendas komisjon puudulikult oma valikut viia võrdlusanalüüsi asemel läbi kasumlikkuse suurenemise analüüs
[…]
Viiendaks väidab hageja, et komisjon tugines kasumlikkuse suurenemise analüüsi valimisel 2014. aasta suunistele. Need suunised ei olnud aga 2006. aasta lepingu allakirjutamise ajal veel jõustunud ja järelikult ei saanud neid kohaldada 2006. aasta lepingu hindamisel turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kriteeriumi aspektist. Nimetatud suuniste kohaldamine ei ole kooskõlas õiguskindluse põhimõttega. Ühenduse suunised lennujaamade rahastamise ja piirkondlikest lennujaamadest opereerivate lennuettevõtete riikliku stardiabi kohta, mis on avaldatud 9. detsembri 2005. aasta Euroopa Liidu Teatajas (
ELT 2005, C 312, lk 1
; edaspidi „2005. aasta suunised“), mis olid vaatlusalusel perioodil kohaldatavad, ei viita üheski sättes niisuguse kriteeriumi kohaldamise võimalusele. Seega ei saa vaidluses kohaldatavate suuniste alusel kindlaks määrata hindamise viisi.
Selle kohta tuleb märkida, et 2014. aasta suuniste punkti 171 kohaselt kohaldatakse neid suuniseid alates 4. aprillist 2014 ning alates sellest kuupäevast asendavad need 1994. aasta lennundussuuniseid „EÜ asutamislepingu artiklite 92 ja 93 ning EMP lepingu artikli 61 kohaldamine lennundussektorile antava riigiabi korral“, mis on avaldatud 10. detsembri 1994. aasta Euroopa Ühenduste Teatajas (
EÜT 1994, C 350, lk 5
), ja 2005. aasta suuniseid.
Ent Euroopa Liidu Teatajas 15. aprillil 2014 avaldatud teates (vt eespool punkt 11) palus komisjon 2014. aasta suuniste jõustumist arvestades asjasse puutuvatel isikutel esitada oma selgitused meetmete kohta, mille suhtes ta oli ametliku uurimismenetluse algatanud, ja nende seas olid ka Pau lennujaama puudutavad meetmed. Komisjon selgitab 2014. aasta suuniste punktides 54–66 põhjusi, miks on tema hinnangul lennujaamade ja lennuettevõtjate vahel sõlmitud kokkulepete hindamisel kõige asjakohasem kasutada pigem kasumlikkuse suurenemise analüüsi, mitte võrdlusanalüüsi.
Seega kuigi 2006. aasta leping sõlmiti hageja ja CCIPB vahel enne 2014. aasta suuniste jõustumist, tuleb märkida, et komisjon selgitas põhjuseid, miks tuleb tema arvates põhimõtteliselt eelistada kasumlikkuse suurenemise analüüsi võrdlusanalüüsile, ning et ta andis ka asjasse puutuvatele isikutele, sealhulgas hagejale võimaluse esitada selle kohta oma seisukoht.
Samuti kuulub turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kriteeriumi kohaldamiseks sobiva meetodi – võrdlusanalüüsi või kasumlikkuse suurenemise analüüsi – valik ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses abi objektiivse mõiste juurde. Nii tuleb komisjonil oma kohustuse raames analüüsida igakülgselt asjasse puutuva kokkuleppe ja selle tausta kõiki asjaolusid, et kontrollida, kas abi saanud ettevõtja on saanud eelise, mida ta tavapärastel turutingimustel ei oleks saanud (vt eespool punkt 122), valida juhtumi asjaolusid arvestades nimetatud kriteeriumi kohaldamiseks kõige sobivam meetod, ning 2014. aasta suunised on seejuures taustaelement, mida arvestades vaidlustatud otsus vastu võeti.
Seega ei saa kritiseerida asjaolu, et komisjon viitas turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kriteeriumi kohaldamiseks sobiva meetodi valimisel 2014. aasta suunistele, kuigi 2006. aasta leping sõlmiti enne 2014. aasta suuniste jõustumist.
Seetõttu tuleb 2014. aasta suuniseid käsitlev hageja argument tagasi lükata.
Eespool esitatut arvestades tuleb kolmanda väite esimene osa tagasi lükata.
Väite teine osa, mille kohaselt on komisjon kasumlikkuse suurenemise analüüsi osas rikkunud hoolsus- ja erapooletuskohustust, teinud ilmseid hindamisvigu ja vaidlustatud otsust puudulikult põhjendanud
Hageja väidab, et kasumlikkuse suurenemise analüüsis on komisjon rikkunud hoolsus- ja erapooletuskohustust ning teinud ilmseid hindamisvigu. Samuti ei ole ta oma järeldusi piisavalt põhjendanud.
Täpsemalt esitab hageja neli etteheidet, millest esimene käsitleb asjaolu, et komisjon tegutses hooletult, sest ta ei võtnud ühendust äriplaani kontrollinud raamatupidajaga, teine asjaolu, et komisjon lähtus liiga lühikesest ajavahemikust, kolmas seda, et komisjon ei võtnud vääralt arvesse 2006. aasta leping sõlmimise aluseks olnud CCIPB põhjendusi, ja neljas asjaolu, et komisjon ei märkinud selgelt tulu ja eeliseid, mida ta arvesse võttis.
Kuna neljas etteheide puudutab põhjenduse puudumist, tuleb seda analüüsida enne kolme ülejäänud etteheidet ning seejärel tuleb analüüsida esimest, kolmandat ja teist etteheidet.
[…]
–
Liiga lühikesest ajavahemikust lähtumine
Hageja väidab, et komisjon lähtus turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kriteeriumi kohaldamisel liiga lühikesest ajavahemikust. Järeldades, et niisugune ettevõtja ei oleks CCIPB asemel arvestanud 2006. aasta lepingu kehtivusega kauemaks kui selle esialgne kolmeaastane tähtaeg, jättis ta arvesse võtmata mitu majandusliku olukorra eripära, mis iseloomustavad hageja ja lennujaamade koostööd.
Selle kohta märgib hageja esiteks, et komisjon jättis arvesse võtmata tema lennuühenduste keskmise ea. Alates 2005. aastast käigus olevate lennuühenduste ülevaade näitab, et tema koostöö eri sihtkohtlennujaamadega kestis üldjuhul kauem kui kolm aastat ja et kuueaastane koostöö ei olnud erandlik. CCIPB võis seega juba 2006. aasta lepingu sõlmimisel mõistlikult eeldada, et koostöö hagejaga jätkub pärast esimese tähtaja lõppu või isegi pärast äriplaanis aluseks võetud ajavahemikku.
Teiseks leiab hageja, et komisjon jättis tähelepanuta asjaolu, et põhimõtteliselt kavandab ta võimalikult pikaajalisi koostöid. Turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja võtab kalkuleeritud riske oma tegevuse laiendamiseks. Hageja jaoks on uue lennuliini avamine investeering, mis saab tasuvaks muutuda ainult pikaajalises perspektiivis. Lennunduses on uue lennuühenduse avamisest tulenev kahju sagedane nähtus.
Esialgne leping, mille hageja lennujaamaga sõlmis, nägi ette uue lennuühenduse avamise, mis pidi lepingu mõlemale poolele pikaajalises perspektiivis ära tasuma. See et lepingu esialgne tähtaeg on vaid kolm aastat, ei tähenda, et pooled ei soovi teha pikaajalist kootööd. Ettevõtjad ei sõlmi tegelikust taustast sõltumatuid lepinguid, arvestades ärimudeli ja lepingu poolte kogemusega. 2006. aasta leping nägi selgelt ette lepingu pikendamise võimaluse. Hageja pikaajaline nägemus võib ilmneda ka lepingu poolte läbirääkimiste käigus väljendatavates kavatsustes. Ka see, et hageja 2006. aasta lepingu tähtaega esialgu pikendas, kuigi lennuliin töötas kahjumiga, tõendab, et ta tegi oma parimad jõupingutused koostöö jätkamiseks CCIPBga pärast lepingu esialgse tähtaja lõppu.
Kolmandaks märgib hageja, et komisjon ei võtnud arvesse ülemaailmset finantskriisi, mis leidis aset 2008. aastal ehk kaks aastat pärast 2006. aasta lepingu sõlmimist ja aasta enne selle võimalikku pikendamist. See ettenägematu asjaolu on asjasse puutuv 2006. aasta lepingu sõlmimisel kavandatud koostöö ajavahemiku kindlaksmääramisel, sest kriis ohustas asjasse puutuva lennuühenduse tulusust ja kestust. 2006. aasta lepingu sõlmimise ajal ei saanud CCIPB ette teada, et 2008. aasta finantskriis hakkab lennuühenduse tulusust ja kestust negatiivselt mõjutama.
Komisjon palub hageja argumendid tagasi lükata.
Kohtupraktikast tuleneb (vt eespool punkt 120), et tuleb uurida, kas komisjon võis õigustatult järeldada, et turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja oleks CCIPB asemel hinnanud 2006. aasta lepingu sõlmimise huvi ajavahemiku alusel, milleks oli vaid selles lepingus kokku lepitud tähtaeg.
Turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja juhindub pikaajalise tulususe väljavaatest (21. märtsi 1991. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon,
C‑305/89
,
EU:C:1991:142
, punkt
). Niisugune ettevõtja, kes soovib saada võimalikult suurt tulu, on valmis võtma kalkuleeritud riski oma investeeringutasuvuse sobiva tulususe kindlakstegemiseks.
Käesolevas asjas järeldas komisjon vaidlustatud otsuses, et turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja oleks 2006. aasta lepingu sõlmimise huvi hindamisel valinud aluseks võetavaks ajavahemikuks lepingus kokku lepitud tähtaja. Ta leidis ka, et turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja ei oleks arvestanud 2006. aasta lepingu lõppemisel selle pikendamisega kas samadel või erinevatel tingimustel, seda enam, et on teada, et odavlennuettevõtjate nagu hageja tegevus lennuühenduste avamisel ja sulgemisel või lendude sageduse suurendamisel või vähendamisel on väga dünaamiline. Ta järeldas sellest, et lepingu mis tahes pikendamine oli kauge ja liiga ebakindel tulevikuperspektiiv, et turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja oleks teinud sellele perspektiivile tuginedes majanduslikult mõistlikke otsuseid (vaidlustatud otsuse põhjendused 393 ja 394).
Komisjon leidis ka vaidlustatud otsuse põhjenduses 439, et kasumlikkuse suurenemise analüüs tuleb läbi viia 2006. aasta lepingu kehtivuse tähtaja alusel, nagu see oli algul kokku lepitud, mitte pikema perioodi alusel, sest mõistlik ja ettevaatlik turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja ei saanud lepingu sõlmimisel arvestada selle uuendamisega kas samadel või erinevatel tingimustel.
Lisaks puudub vaidlus selles, et 2006. aasta leping sõlmiti algul vaid kolmeks aastaks ilma automaatse uuenemise tingimuseta. Hageja ei täpsusta ka seda, milliseid pikaajalise koostöö kavatsusi pooled lepingueelsete läbirääkimiste käigus väljendasid.
Seda tausta arvestades võis komisjon viga tegemata asuda seisukohale, et turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja oleks 2006. aasta lepingu tulusust hinnanud selle lepingu tähtaja alusel ehk kolme aasta kulude ja tulude prognoosi alusel.
Lisaks võis komisjon ilmset hindamisviga tegemata järeldada, et lennujaama käitajal oli väga raske hinnata, millise tõenäosusega soovib lennuettevõtja jätkata lennuühendust pärast seda tähtaega, mille suhtes ta lennujaamateenuste lepingu sõlmis, olles teadlik, et lennuettevõtjad, eriti odavlennuettevõtjad on näidanud, et nad suudavad lennuühenduste avamist ja sulgemist korraldada väga dünaamiliselt (vt vaidlustatud otsuse põhjendused 355 ja 394). Neil asjaoludel võis komisjon ilmset hindamisviga tegemata asuda seisukohale, et turumajanduse tingimustes tegutsev hoolas ettevõtja ei oleks CCIPB asemel tuginenud lennuettevõtja soovile pikendada lennuühenduse käigushoidmist pärast 2006. aasta lepingu lõppemist.
Tõsi, CCIPB oli kiitnud heaks äriplaani seitsmeks aastaks, kattes seega perioodi, mis oli 2006. aasta lepingu kehtivusest palju pikem. Kuid oluline on, et CCIPB äriplaan ei kohustanud millekski hagejat, kellele jäi vabadus mitte jätkata lennuühendust pärast 2006. aasta lepingu algse kehtivustähtaja lõppu.
Neil kaalutlustel ei saa komisjonile ette heita järeldust, et CCIPB asemel ei oleks turumajanduse tingimustes tegutsev arukas ettevõtja saanud kalkuleeritud riski võttes 2006. aasta lepingu sõlmimisel tugineda selle uuendamisele.
Samuti ei saa määrava tähtsusega olla asjaolud, millele hageja viitab tõendamiseks, et tema lennuühenduste keskmine iga on palju pikem kui kolm aastat. Turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja tegevust tuleb hinnata nii, et ta asetatakse olukorda, mis on võimalikult sarnane Pau lennujaama käitaja olukorraga. Kuid nagu toonitab komisjon, oli CCIPB ja hageja sõlmitud 2006. aasta lepingu algne kehtivusaeg ainult kolm aastat.
Lõpuks, mis puudutab hageja argumenti, et komisjon jättis vääralt arvesse võtmata 2008. aasta finantskriisi olukorda, siis olgu meenutatud, et eriti erainvestori kriteeriumi kohaldamisel on ainsana asjakohased tehingu tegemise otsuse vastuvõtmise hetkel kättesaadavad andmed ja prognoositavad arengud (5. juuni 2012. aasta kohtuotsused komisjon vs. EDF,
C‑124/10 P
,
EU:C:2012:318
, punkt
, ja 27. aprilli 2017. aasta kohtuotsus Germanwings vs. komisjon,
T‑375/15
,
EU:T:2017:289
, punkt
).
Komisjon, kes vaidlustatud otsuses tuvastas, et turumajanduse tingimustes tegutsev arukas ettevõtja ei oleks 2006. aasta lepingu sõlmimise hetkel selle lepingu pikendamisega arvestanud, tuvastas selle käesolevas asjas 2006. aastal tehtud investeeringu prognoositava tulususe analüüsi käigus, mitte hilisemate, ettenägematute asjaolude alusel.
Samuti ei ole asjasse puutuv asjaolu, et hageja ka tegelikult 2006. aasta lepingu 26. aprillil 2009 uuendas.
Arvestades kõiki eespool esitatud kaalutlusi tuleb asuda seisukohale, et komisjon ei ole teinud ilmset hindamisviga, kui ta järeldas kasumlikkuse suurenemise analüüsi raames, et turumajanduse tingimustes tegutsev informeeritud ettevõtja ei oleks CCIPB asemel 2006. aasta lepingu sõlmimisel arvestanud pikema ajavahemikuga kui see, mis oli selle lepingu algne kehtivuse tähtaeg.
[…]
Viies väide, mille kohaselt on rikutud ELTL artikli 107 lõiget 1 ja tehtud ilmne hindamisviga, sest komisjon ei uurinud, kas konkurentsile avaldati 2006. aasta lepinguga tegelikult negatiivset mõju
[…]
Järelikult tuleb viies väide tagasi lükata.
Kuues väide, mille kohaselt on komisjon riigiabi suuruse kindlaksmääramisel rikkunud ELTL artikli 107 lõiget 1 ja artikli 108 lõiget 2 ning teinud ilmse hindamisvea
Hageja on seisukohal, et komisjon on vääralt võrdsustanud väidetava eelise Pau lennujaamale tekkinud täiendava negatiivse rahavooga.
Selle kohta märgib ta, et kui komisjon otsustab kohustada teatud summa tagasi nõuda nagu käesolevas asjas, tuleb tal võimalikult täpselt kindlaks määrata ettevõtja saadud abi tegelik väärtus. Tuginedes 5. veebruari 2015. aasta kohtuotsusele Ryanair vs. komisjon (
T‑500/12
, ei avaldata,
EU:T:2015:73
), on hageja esiteks seisukohal, et komisjon oleks pidanud uurima, mil määral kandis hageja väidetava eelise üle reisijatele, teiseks, et komisjon jättis vääralt hindamata konkurentsieelise, mille hageja Pau lennujaamale eeldatavalt tekkinud kahju tõttu tegelikult sai, ning kolmandaks, et komisjon ei selgitanud piisavalt, miks oli asjasse puutuva summa tagasinõudmine varasema olukorra taastamiseks vajalik, arvestades, et ühelt poolt tuleb sellest summast maha arvata kogu positiivne kaudne mõju, mille 2006. aasta leping Pau lennujaamale tekitas, ja teiselt poolt ei peaks hageja hüvitama kahju, mis tulenes Pau lennujaama ebatõhusast toimimisest.
Hageja hinnangul ei saa komisjon seetõttu, et tagasinõutava summa kindlakstegemine võib osutuda keeruliseks protsessiks, arvesse võtmata jätta põhimõtteid, millele viidati 5. veebruari 2015. aasta kohtuotsuses Ryanair vs. komisjon (
T‑500/12
, ei avaldata,
EU:T:2015:73
). Sellest kohtuotsusest ei tulene, et asjasse puutuvate maksumeetmete mittevabatahtlikku ja kaudset laadi tuleks käsitada nende põhimõtete kohaldamise tingimusena.
Komisjon vaidleb hagejate kõikidele argumentidele vastu nende põhjendamatuse tõttu.
Olgu meenutatud, et liikmesriigi kohustuse võtta tagasinõudmise teel ära riigiabi, mille komisjon on siseturuga kokkusobimatuks kuulutanud, eesmärk on väljakujunenud kohtupraktika kohaselt taastada abi andmisele eelnenud olukord. See eesmärk on saavutatud, kui abisaaja ehk teisisõnu ettevõtjad, kes on tegelikult abist kasu saanud, on asjasse puutuva abi koos võimalikult tasumisele kuuluva viivisega tagasi maksnud. Abi tagastamisega minetab nimelt abisaaja turueelise teiste konkurentide ees ning taastatakse enne abi andmist valitsenud konkurentsitingimused (vt 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus komisjon vs. Aer Lingus ja Ryanair Designated Activity,
C‑164/15 P ja C‑165/15 P
,
EU:C:2016:990
, punktid
ja
ning seal viidatud kohtupraktika).
Tuleb ka meenutada, et ükski liidu õiguse säte ei nõua, et komisjon teeks ühisturuga kokkusobimatuks tunnistatud abi tagastamist määrates kindlaks tagastatava abi täpse suuruse. Piisab sellest, kui komisjoni otsus sisaldab andmeid, mis võimaldavad otsuse adressaadil iseseisvalt ja liigsete raskusteta see summa määratleda (vt 20. märtsi 2014. aasta kohtuotsus Rousse Industry vs. komisjon,
C‑271/13 P
, ei avaldata,
EU:C:2014:175
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Kui aga komisjon otsustab, et kindel summa tuleb tagasi nõuda, kohustub ta vastavalt ELTL artiklist 108 tulenevale kohustusele uurima asja hoolsalt ja erapooletult, kindlaks määrama – nii täpselt, kui juhtumi asjaolud seda võimaldavad –, kui suur on ettevõtjale antud abi tegelik väärtus (30. aprilli 2014. aasta kohtuotsus Dunamenti Erőmű vs. komisjon,
T‑179/09
, ei avaldata,
EU:T:2014:236
, punkt
).
Abi andmisele eelnenud olukorra taastamisel on komisjon esiteks kohustatud tagama, et abist saadud tegelik kasu oleks kõrvaldatud, ning seega määrama, et tagasi nõutaks kogu abi. Ta ei saa kaastundest abi saaja vastu määrata, et tagasi nõutaks summa, mis on väiksem kui viimase poolt saadud abi väärtus. Teiseks ei või komisjon selleks, et väljendada oma rahulolematust õigusrikkumise raskusastme suhtes, määrata, et nõutaks tagasi saadud abi väärtusest suurem summa (30. aprilli 2014. aasta kohtuotsus Dunamenti Erőmű vs. komisjon,
T‑179/09
, ei avaldata,
EU:T:2014:236
, punkt
).
Viidatud kohtupraktika on kohaldatav ka juhul, kui komisjon märgib oma otsuses tagasinõudmisele kuuluva abi summa suurusjärgu.
Käesolevas asjas arvutas komisjon tagasinõutava abi kindlaksmääramisel 2006. aasta lepingust saadud tagasinõutava aastase abi lepingu kehtivuse iga aasta kohta lähtuvalt prognoositavast täiendavast negatiivsest rahavoost (tulu miinus kulud) 2006. aasta lepingu sõlmimise ajal, mis tehti kindlaks kasumlikkuse suurenemise analüüsiga. Ta täpsustas, et see summa vastas summale, mis oleks tulnud igal aastal lahutada turundusteenuste hinnast või liita hagejalt võetavale lennujaamatasule ja maapealse teenindamise tasule, et 2006. aasta lepingu nüüdispuhasväärtus oleks positiivne, või teisisõnu, et leping vastaks turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõttele (vaidlustatud otsuse põhjendus 589).
Sellest tuleneb, et komisjon täitis oma kohustust arvutada välja abi väärtus, mille hageja 2006. aasta lepingust sai. Nimelt erinevalt sellest, mida väidab hageja, tuleneb eespool punktist 305, et sel eesmärgil viis komisjon läbi kasumlikkuse suurenemise analüüsi ja võrdles esiteks summat, mida turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja oleks olnud valmis maksma turundusteenuse eest või mida ta oleks nõudnud hagejalt lennujaamateenuse osutamise eest, ja teiseks summasid, mida CCIPB tegelikult maksis või sai.
Ent tagasinõutava summa kindlaksmääramiseks ei olnud komisjon kohustatud uurima, kas ja mil määral oli hageja tegelikult kasutanud majanduslikku eelist, mis vastas tänu 2006. aasta lepingule saadud aastase täiendava negatiivse rahavoo summale (vt selle kohta 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus komisjon vs. Aer Lingus ja Ryanair Designated Activity,
C‑164/15 P ja C‑165/15 P
,
EU:C:2016:990
, punkt
).
Ebaseadusliku abi tagasinõudmine toob nimelt endaga kaasa selle soodustuse tagasiandmise, mille abisaaja abist on saanud, mitte võimaliku majandusliku kasu tagastamise, mille ta soodustuse kasutamisega võis saada. Kasu ei tarvitse olla võrdne soodustusega, milles abi seisnes, see võib isegi osutuda olematuks, kuid sellega ei saa põhjendada abi tagasi nõudmata jätmist või tagasinõudmist teistsuguses summas kui soodustus, mis vaidlusaluse ebaseadusliku abiga anti (21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus komisjon vs. Aer Lingus ja Ryanair Designated Activity,
C‑164/15 P ja C‑165/15 P
,
EU:C:2016:990
, punkt
).
Seetõttu on tagasimaksmisele kuuluva abi kindlaksmääramisel asjasse puutumatu hageja mis tahes otsus kanda 2006. aasta lepingust saadud eelis täielikult või osaliselt üle klientidele (vt selle kohta 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus komisjon vs. Aer Lingus ja Ryanair Designated Activity,
C‑164/15 P ja C‑165/15 P
,
EU:C:2016:990
, punkt
).
Samuti ei seisnenud eelis, nagu komisjon selle vaidlustatud otsuses kindlaks tegi, mitte asjaolus, et hageja sai oma konkurentsipositsiooni turul parandada. See seisnes lihtsalt selles, et ta ei pidanud tasuma 2006. aasta lepingust tuleneva iga-aastase täiendava negatiivse rahavoo nominaalsummat. Küsimus, kas ta kasutas seda eelist turul teatud viisil, puudutab võimaliku kasu hindamist, mida ta võis talle antud soodustuse kasutamisega saada, ja see hinnang ei ole abi tagasinõudmise seisukohalt tähtis (vt selle kohta 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus komisjon vs. Aer Lingus ja Ryanair Designated Activity,
C‑164/15 P ja C‑165/15 P
,
EU:C:2016:990
, punkt
).
Viimaks arvestades, et komisjon kohustas saadud soodustuse tagasi nõudma summas, mis võrdus prognoositava täiendava rahavoo summaga, mis tulenes turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtjana toiminud CCIPBga sõlmitud 2006. aasta lepingust, tuleb asuda seisukohale, et vaidlustatud otsus lihtsalt taastab abi andmisele eelnenud õigusliku olukorra (vt selle kohta 17. juuni 1999. aasta kohtuotsus Belgia vs. komisjon,
C‑75/97
,
EU:C:1999:311
, punktid
–
). Nimelt selle summa tagasimaksmine võtab hagejalt eelise, mille ta sai turul oma konkurentidega võrreldes ja mis seisnes rahalistes tingimustes, mida ta turu tavatingimustel ei oleks saanud.
Nii väidetavalt positiivsete kaudsete mõjude väärtus Pau lennujaamale kui ka selle lennujaama võimalik ebatõhusus ei ole kumbki asjasse puutuvad tegurid varasema olukorra taastamise eesmärgi saavutamisel, mille saab lugeda täidetuks, kui hageja kaotab saadud eelise. Täiendavalt olgu märgitud, et turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kriteerium – mida kohaldatakse, et määrata kindlaks, kas võetud meede annab eelise – ei kätke endas nõuet, et tegevust viidaks läbi teatud minimaalse tõhususega. Nimelt tuleneb kohtupraktikast, et selle kriteeriumi kohaldamise eesmärk on kindlaks teha, kas sarnastel asjaoludel oleks sarnaselt erainvestorilt suudetud välja kaubelda sama meetme võtmine (vt eespool punkt 119). Selles küsimuses tuleb lähtuda selle avalik-õigusliku üksuse kulude ja tulude struktuurist, kelle tegevust võrreldakse turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja omaga.
Eespool esitatud kaalutlustest tuleneb, et kuuenda väitega ei saa nõustuda ja järelikult tuleb hagi tervikuna rahuldamata jätta.
Kohtukulud
Vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna hageja on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud vastavalt komisjoni nõudele välja mõista hagejalt.

Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (kuues koda laiendatud koosseisus)
otsustab:

1.
Jätta hagi rahuldamata.

2.
Jätta Transavia Airlines CV kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.

Berardis
Papasavvas
Spielmann
Csehi
Spineanu-Matei
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 13. detsembril 2018 Luxembourgis.
Allkirjad
[…]
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.
(
)	Esitatud on üksnes käesoleva kohtuotsuse punktid, mille avaldamist peab Üldkohus otstarbekaks.