CELEX: 62019CJ0235
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Daň z pridanej hodnoty (DPH)
Smernica 2006/112/ES
Článok 135 ods. 1 písm. a)
Oslobodenie poisťovacích transakcií od DPH
Poskytovanie služieb správy dôchodkových fondov správcovi investičnými manažérmi
Vylúčenie akejkoľvek náhrady škody za riziko
Zamestnanecký dôchodkový systém
Vnútroštátna daňová prax
Výkon poisťovacej činnosti
Subjekty, ktoré majú povolenie
Subjekty, ktoré takého povolenie nemajú
Pojem ‚poisťovacie transakcie‘

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 135 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (
Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1
).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťami United Biscuits (Pension Trustees) Ltd (ďalej len „United Biscuits Pension“) a United Biscuits Pension Investments Ltd (ďalej len „UB“) na jednej strane a Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (Daňová a colná správa Spojeného kráľovstva) na druhej strane vo veci zdanenia služieb správy dôchodkových fondov daňou z pridanej hodnoty (DPH).
Právny rámec
Právo Únie
Právne predpisy týkajúce sa DPH
Podľa článku 2 ods. 1 písm. c) smernice 2006/112 podlieha DPH „poskytovanie služieb za protihodnotu na území členského štátu zdaniteľnou osobou, ktorá koná ako taká“.
Článok 131 smernice 2006/112, ktorý sa nachádza v kapitole 1, nazvanej „Všeobecné ustanovenia“, hlavy IX tejto smernice, nazvanej „Oslobodenie od dane“, stanovuje:
„Oslobodenia od dane ustanovené v kapitolách 2 až 9 sa uplatňujú bez toho, aby boli dotknuté ostatné ustanovenia Spoločenstva a v súlade s podmienkami, ktoré členské štáty stanovia na účely zabezpečenia správneho a jednoznačného uplatňovania tohto oslobodenia od dane a na účely predchádzania akýmkoľvek možným daňovým únikom, vyhýbaniu sa dani alebo zneužitiu dane.“
Článok 135 ods. 1 smernice 2006/112, ktorý sa nachádza v hlave IX kapitole 3, nazvanej „Oslobodenie od dane pri iných činnostiach“, stanovuje:
„Členské štáty oslobodia od dane tieto transakcie:
a)
poisťovacie a zaisťovacie transakcie vrátane súvisiacich služieb poskytovaných poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi;
…“
Toto ustanovenie zodpovedá článku 13 B písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (
Ú. v. ES L 145, 1977, s. 1
; Mim. vyd. 09/001, s. 23, ďalej len „šiesta smernica“), ktorá sa uplatňovala do 31. decembra 2006.
Právne predpisy týkajúce sa poistenia
Prvá smernica Rady 79/267/EHS z 5. marca 1979 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa začatia a vykonávania priameho životného poistenia [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 63, 1979, s. 1
), zmenená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/12/ES z 5. marca 2002 (
Ú. v. ES L 77, 2002, s. 11
) (ďalej len „prvá smernica o životnom poistení“), vo svojom článku 1 stanovovala:
„Táto smernica sa týka začatia a výkonu samostatnej zárobkovej činnosti priameho poistenia vykonávanej podnikmi, ktoré sú usadené v členskom štáte alebo si želajú usadiť sa v ňom, vo forme činností definovaných ďalej:
1.   tieto druhy poistenia, ktoré sú na zmluvnom základe:
a)
‚životné‘ poistenie…;
b)
dôchodkové poistenie;
c)
doplnkové poistenie vykonávané poisťovňami poskytujúcimi životné poistenie…;
d)
druh poistenia v Írsku a Spojenom kráľovstve označovaný ako
permanent health insurance
(dlhodobé nezrušiteľné zdravotné poistenie);
2.   tieto operácie, ak sú na zmluvnom základe, pokým podliehajú dohľadu správnych orgánov zodpovedných za dohľad nad súkromným poistením:
…
c)
správa skupinových dôchodkových fondov, t. j. operácie pozostávajúce pre danú spoločnosť zo správy investícií a najmä aktív reprezentujúcich rezervy subjektov, ktoré vykonávajú platby pri úmrtí alebo dožití alebo v prípade prerušenia alebo skrátenia činnosti;
d)
operácie uvedené v písm. c), keď sú tieto sprevádzané poistením kryjúcim buď zachovanie kapitálu, alebo platbu minimálneho úroku;
…
3.   Operácie predpísané alebo upravené v právnych predpisoch sociálneho poistenia viazané na dĺžku ľudského života, ak sa realizujú alebo spravujú na vlastné riziko poisťovňami v súlade so zákonmi členského štátu.“ [
neoficiálny preklad
]
Podľa článku 6 tej istej smernice:
„Začatie činností zahrnutých do tejto smernice podlieha predchádzajúcemu úradnému povoleniu.
…“ [
neoficiálny preklad
]
Článok 7 ods. 2 prvej smernice o životnom poistení stanovoval:
„Povolenie sa poskytne pre určité poistné odvetvie podľa zoznamu prílohy I. Bude zahrnovať celé odvetvie, ak si žiadateľ neželá kryť len niektoré riziká patriace do tejto triedy.
…“ [
neoficiálny preklad
]
Článok 8 ods. 1 uvedenej smernice stanovoval:
„Domovský členský štát vyžaduje od každej poisťovne, ktorá žiada o povolenie, aby:
…
b)
obmedzila svoje ciele na činnosti upravené v tejto smernici a operácie z nej priamo vyplývajúce s vylúčením všetkých ďalších komerčných činností.“ [
neoficiálny preklad
]
Príloha tej istej smernice obsahovala zoznam, nazvaný „Poistné odvetvia“, v ktorom sa v bode VII uvádzala „Správa skupinových dôchodkových fondov uvedených v článku 1 bode 2 písm. c) a d)“. [
neoficiálny preklad
]
Prvá smernica o životnom poistení bola zrušená a nahradená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2002/83/ES z 5. novembra 2002 o životnom poistení (
Ú. v. ES L 345, 2002, s. 1
; Mim. vyd. 06/006, s. 3). Článok 2 smernice 2002/83 reprodukoval ustanovenia uvedené v článku 1 prvej smernice o životnom poistení. Článok 5 ods. 2 smernice 2002/83 prevzal znenie článku 7 ods. 2 prvej smernice o životnom poistení. Príloha I smernice 2002/83 bola nazvaná „Poistné odvetvia“ a v bode VII sa uvádzala „Správa skupinových dôchodkových fondov uvedených v článku 2 ods. 2 písm. c) a d)“.
Smernica 2002/83 bola zrušená a nahradená smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2009/138/ES z 25. novembra 2009 o začatí a vykonávaní poistenia a zaistenia (Solventnosť II) (
Ú. v. EÚ L 335, 2009, s. 1
) (ďalej len „smernica Solventnosť II“). Článok 2 ods. 3 tejto smernice preberá obsah článku 1 prvej smernice o životnom poistení v podstate v rovnakom znení.
Článok 14 ods. 1 smernice Solventnosť II, nazvaný „Zásada povoľovania“, stanovuje:
„Vykonávanie priamej poisťovacej činnosti alebo zaisťovacej činnosti, na ktorú sa vzťahuje táto smernica, je podmienené povolením.“
Článok 15 ods. 2 smernice Solventnosť II znie:
„Pokiaľ v článku 14 nie je ustanovené inak, povolenie sa poskytne pre určité odvetvie priameho poistenia podľa časti A prílohy I alebo podľa prílohy II. Bude zahrnovať celé odvetvie, ak si žiadateľ neželá kryť len niektoré riziká patriace do tohto odvetvia.“
Príloha II smernice Solventnosť II, nazvaná „Odvetvia životného poistenia“, vo svojom bode VII uvádza „Správ[u] skupinových dôchodkových fondov uvedených v článku 2 ods. 3 písm. b) bodoch iii) a iv)“.
Právo Spojeného kráľovstva
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že v súlade s právnou úpravou Spojeného kráľovstva týkajúcou sa udeľovania povolení poisťovniam poskytovanie služieb správy dôchodkových fondov, vrátane služieb pre zamestnanecké dôchodkové systémy so stanovenými dávkami, spadalo do odvetvia „poisťovacej činnosti“, ak boli vykonávané držiteľmi povolenia poisťovateľa v súlade s Insurance Companies Act (zákon o poisťovniach) (ďalej len „poisťovatelia“).
Poisťovatelia boli okrem toho podriadení dohľadu správnych orgánov, ktoré sú zodpovedné za dohľad nad súkromným poistením. Poskytovanie služieb správy dôchodkových fondov mohli ponúkať aj subjekty, ktorým bolo udelené povolenie v zmysle iných právnych predpisov (ďalej len „nepoisťovatelia“).
Pokiaľ ide o DPH vzťahujúcu sa na tieto poskytovania služieb, z informácií v spise predloženom Súdnemu dvoru vyplýva, že počas dotknutého obdobia daňová správa Spojeného kráľovstva uplatňovala odlišné právne predpisy podľa toho, či služby boli poskytované poisťovateľmi alebo nepoisťovateľmi. Pred 1. januárom 2005 vyplývalo toto rozdielne zaobchádzanie z ustanovení právnych predpisov, ktoré obmedzovali oslobodenie poisťovacích transakcií od dane len na poskytovateľov, ktorým bolo udelené povolenie pôsobiť ako poisťovatelia. Po legislatívnej zmene, ktorá nadobudla účinnosť k tomuto dátumu, daňová správa podľa vnútroštátneho súdu naďalej obmedzovala uplatnenie tohto oslobodenia od dane na služby správy dôchodkových fondov poskytované poisťovateľmi, hoci toto obmedzenie už nebolo v súlade so zákonom.
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
United Biscuits Pension je správcom zamestnaneckého dôchodkového systému zriadeného pre zamestnancov spoločnosti United Biscuits (UK) Ltd. UB je bývalým správcom fondu kolektívneho investovania, do ktorého boli investované aktíva tohto systému v období od roku 1989 do roku 2006.
Obaja títo správcovia uvedeného fondu využili služby investičných manažérov. Títo boli poisťovateľmi, ako aj nepoisťovateľmi.
Z poskytnutých služieb nemohli byť od DPH oslobodené služby, ktoré boli fakturované nepoisťovateľmi, na čo sa United Biscuits Pension a UB sťažujú.
Tieto spoločnosti ako správkyne predovšetkým dôchodkových fondov neúspešne požiadali daňovú správu Spojeného kráľovstva o vrátenie dotknutej DPH a následne sa obrátili na High Court of Justice (England & Wales), Chancery division [Vrchný súd (Anglicko a Wales), oddelenie Chancery, Spojené kráľovstvo].
Tento súd rozsudkom z 30. novembra 2017 ich žalobu zamietol s odôvodnením, že vo vnútroštátnom práve nebolo pre dotknuté obdobie stanovené oslobodenie od dane.
Vnútroštátny súd, ktorý rozhoduje o odvolaní podanom proti tomuto rozsudku, sa pýta, či je podľa práva Únie možné oslobodiť od DPH poskytovanie služieb správy dôchodkových fondov.
Za týchto podmienok Court of Appeal [England & Wales (Civil Division)] [Odvolací súd (Anglicko a Wales) (občianskoprávne oddelenie)] rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Je poskytovanie služieb správy dôchodkových fondov, aké poskytujú a) poisťovatelia a/alebo b) nepoisťovatelia žalobkyniam, ‚poisťovacou transakciou‘ v zmysle článku 135 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112?“
O prejudiciálnej otázke
Na úvod treba uviesť, že hoci sa na zdaňovacie obdobie, o ktoré ide vo veci samej, vzťahovala najprv šiesta smernica a následne smernica 2006/112 z dôvodu, že článok 135 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 je totožný s článkom 13 B písm. a) šiestej smernice, možno na prejudiciálnu otázku odpovedať len na základe novšieho z týchto dvoch ustanovení, ktoré je účinné k dátumu tohto rozsudku.
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 135 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 vykladať v tom zmysle, že služby správy investícií poskytované v rámci zamestnaneckého dôchodkového systému s vylúčením akejkoľvek náhrady škody za riziko možno považovať za „poisťovacie transakcie“ v zmysle tohto ustanovenia a môže sa tak na ne vzťahovať oslobodenie od DPH stanovené v uvedenom ustanovení v prospech takýchto transakcií.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že výrazy použité na označenie oslobodení od dane uvedených v článku 135 ods. 1 smernice o DPH sa majú vykladať doslovne, keďže predstavujú výnimky zo všeobecnej zásady, podľa ktorej sa DPH vyberá z každého poskytnutia služieb, ktoré zdaniteľná osoba uskutoční za odplatu, ktorá koná ako taká (rozsudok zo 17. marca 2016, Aspiro,
C‑40/15
,
EU:C:2016:172
, bod
).
Pokiaľ ide o poisťovacie transakcie uvedené v tomto ustanovení, sú všeobecne prijatým spôsobom a podľa ustálenej judikatúry charakterizované skutočnosťou, že poistiteľ sa zaväzuje na základe predchádzajúcej platby poistného poskytnúť poistenému v prípade, že dôjde k pokrytému riziku, plnenie dohodnuté pri uzatvorení zmluvy (pozri rozsudok zo 17. marca 2016, Aspiro,
C‑40/15
,
EU:C:2016:172
, bod
a citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci vnútroštátny súd uvádza a bolo to potvrdené na pojednávaní, že služby poskytované žalobkyniam vo veci samej na zmluvnom základe spočívali len v správe investícií na ich účet, s vylúčením akejkoľvek náhrady škody za riziko.
Je nesporné, že takéto poskytovanie služieb nezodpovedá kritériám uvedeným v bodoch 29 a 30 tohto rozsudku, keďže oslobodenie od dane stanovené v článku 135 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 je v podstate odôvodnené ťažkosťami pri určení správneho základu DPH pre platby poistného súvisiace s krytím rizika.
Na rozdiel od toho, čo tvrdia žalobkyne vo veci samej, ani z judikatúry Súdneho dvora, ani z práva Únie v oblasti poistenia nevyplýva žiadny iný hraničný ukazovateľ súvisiaci s pojmom „poisťovacie transakcie“ v zmysle článku 135 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112.
Pokiaľ ide o judikatúru Súdneho dvora, žalobkyne vo veci samej poukazujú na bod 18 rozsudku z 25. februára 1999, CPP (
C‑349/96
,
EU:C:1999:93
), a na bod 30 rozsudku z 8. marca 2001, Skandia (
C‑240/99
,
EU:C:2001:140
).
Je pravda, že tieto body v podstate uvádzajú, že žiadny dôvod neumožňuje odlišný výklad pojmu „poistenie“ podľa toho, či je uvedený v smerniciach o poistení, alebo v smerniciach týkajúcich sa DPH.
Ako však zdôraznil generálny advokát v bodoch 71 až 75 svojich návrhov v tejto veci, zdá sa, že uvedené body sa v kontexte rozsudkov, v ktorých sú uvedené, v skutočnosti vzťahujú na spôsob vykonávania poistenia, akými sú vecné dávky alebo existencia agenta medzi poistiteľom a poisteným. Naopak Súdny dvor, ktorý odkázal na pojem „poistenie“ vo všeobecnosti, a nie na pojem „poisťovacie transakcie“ v zmysle spoločného systému DPH, nemal v úmysle vytvoriť potrebnú a vnútornú súvislosť medzi ním a prípadnými právnymi kategóriami uvedenými v smerniciach o poistení. Oba rozsudky uvedené žalobkyňami vo veci samej tak preberajú a uplatňujú kritériá uvedené v bodoch 29 a 30 tohto rozsudku, pričom ich z hľadiska práva Únie v oblasti poistenia nespochybňujú ani nedopĺňajú.
Okrem toho presná analýza relevantných ustanovení smerníc nemôže podporiť tvrdenie, že také služby správy dôchodkových fondov, o aké ide vo veci samej, môžu patriť do pôsobnosti článku 135 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112.
Podľa samotného znenia článku 1 prvej smernice o životnom poistení, ktorý bol v podstate prebratý smernicami, ktoré ho nahradili, sú totiž činnosťami životného poistenia uvedenými v týchto predpisoch buď „poistenia“ uvedené v odseku 1 tohto článku, alebo „operácie“ uvedené v odsekoch 2 a 3 uvedeného článku.
Medzi tieto „operácie“ patria „operácie správy skupinových dôchodkových fondov“.
Ako v podstate uviedol generálny advokát v bode 58 svojich návrhov, hoci „poistenia“ uvedené v odseku 1 tohto článku predstavujú poisťovacie činnosti v bežnom zmysle slova, „operácie“ sú činnosti, ktoré sú im blízke a ktoré sú úzko spojené s týmito poisťovacími činnosťami. Ide o vedľajšie plnenia, na ktoré sa vzťahuje prvá smernica o životnom poistení a právna úprava, ktorá ju nahrádza, pričom však nepredstavujú „poistenia“ v zmysle smerníc v oblasti poistenia.
Normotvorca Únie tak na účely uplatnenia smerníc v oblasti poistenia zamýšľal považovať také služby, o aké ide vo veci samej, za služby, ktoré nie sú „poisteniami“.
Na rozdiel od toho, čo tvrdia žalobkyne vo veci samej, tento záver nemožno vyvrátiť s prihliadnutím na znenie príloh smerníc v oblasti poistenia v rozsahu, v akom sa v nich správa dôchodkových fondov uvádza ako poisťovacia činnosť.
V tejto súvislosti je pravda, že nejednoznačnosť môže vyplývať z toho, že niektoré z týchto príloh používajú pojmy „poistné odvetvia“ alebo „odvetvie životného poistenia“.
Táto nejednoznačnosť však neobstojí pri kontextovej analýze dotknutých ustanovení.
Pokiaľ ide o názov prílohy prvej smernice o životnom poistení v anglickom jazyku, treba poznamenať, ako uviedol generálny advokát v bode 60 svojich návrhov, že iba jeho dánska a anglická jazyková verzia vo svojom názve kvalifikujú odvetvia ako „odvetvia poistenia“, zatiaľ čo nemecká, francúzska, talianska a holandská jazyková verzia iba odkazujú na „odvetvia“ činnosti, čím naznačujú, že „správa skupinových dôchodkových fondov“ uvedená v bode VII tejto prílohy nepredstavuje odvetvie poistenia, ale odvetvie činnosti.
Podľa ustálenej judikatúry sa totiž ustanovenia práva Únie majú vykladať a uplatňovať jednotne na základe znení vypracovaných vo všetkých jazykoch Európskej únie. V prípade rozporu medzi rôznymi jazykovými verziami právnych textov Únie sa má dotknuté ustanovenie vykladať podľa všeobecnej systematiky a účelu právneho predpisu, ktorého súčasť tvorí (rozsudok z 8. decembra 2005, Jyske Finans,
C‑280/04
,
EU:C:2005:753
, bod
).
V tejto súvislosti a platí to aj pre názov prílohy I smernice 2002/83 a prílohy II smernice Solventnosť II, treba pripomenúť, že zmyslom klasifikácie uvedenej v prílohe týchto smerníc je najmä určiť činnosti, ktoré podliehajú povinnému povoleniu stanovenému týmito právnymi predpismi na začatie činností na území členského štátu.
Toto povolenie sa vyžaduje, ako vyplýva z článku 1 v spojení s článkom 6 prvej smernice o životnom poistení, ktoré sa v nasledujúcich smerniciach v podstate nemenia, na „činnost[i] zahrnut[é] do tejto smernice“.
Ako však bolo uvedené v bode 38 a nasl. tohto rozsudku, tieto činnosti spočívajú tak v „poisteniach“, ako aj v súvisiacich „operáciách“, medzi ktoré patrí správa dôchodkových fondov.
Vzhľadom na všeobecnú štruktúru smerníc v oblasti poistenia je teda koherentné, aby klasifikácia činností stanovená uvedenými smernicami v ich prílohách zahŕňala poisťovacie činnosti a správu dôchodkových fondov, pričom túto klasifikáciu nemožno vykladať tak, že považuje tieto činnosti za rovnocenné s poisteniami.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položenú otázku odpovedať tak, že článok 135 ods. 1 písm. a) smernice 2006/112 sa má vykladať v tom zmysle, že služby správy investícií poskytované v rámci zamestnaneckého dôchodkového systému s vylúčením akejkoľvek náhrady škody za riziko nemožno považovať za „poisťovacie transakcie“ v zmysle tohto ustanovenia a nemôže sa tak na ne vzťahovať oslobodenie od DPH stanovené v uvedenom ustanovení v prospech takýchto transakcií.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:

Článok 135 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že služby správy investícií poskytované v rámci zamestnaneckého dôchodkového systému s vylúčením akejkoľvek náhrady škody za riziko nemožno považovať za „poisťovacie transakcie“ v zmysle tohto ustanovenia a nemôže sa tak na ne vzťahovať oslobodenie od DPH stanovené v uvedenom ustanovení v prospech takýchto transakcií.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.