CELEX: 62015TJ0462
Dempingas
Dviračių, siunčiamų iš Kambodžos, Pakistano ir Filipinų, importas
Galutinio antidempingo muito, nustatyto Kinijos kilmės dviračiams, taikymo išplėtimas šiam importui
Reglamentas (ES) 2015/776
Vengimas
Perkrovimas
Reglamento (EB) Nr. 1225/2009 13 straipsnio 1 ir 2 dalys ir 18 straipsnio 3 dalis (dabar
Reglamento (ES) 2016/1036 13 straipsnio 1 ir 2 dalys ir 18 straipsnio 3 dalis)

) (
)
Ginčo aplinkybės
1993 m. rugsėjo 8 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2474/93, nustatančiu galutinį antidempingo muitą ir laikinojo muito galutinį surinkimą Kinijos kilmės dviračių importui į Bendriją (
OL L 228, 1993, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 51 t., p. 3), Europos Sąjungos Taryba nustatė 30,6 % galutinį antidempingo muitą Kinijos kilmės dviračių importui.
Atlikus priemonių galiojimo termino peržiūrą, pradėtą remiantis 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (
OL L 56, 1996, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 45) (pakeistas 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (
OL L 343, 2009, p. 51
, klaidų ištaisymas
OL L 7, 2010, p. 22
, toliau – pagrindinis reglamentas); pagrindinis reglamentas buvo pakeistas 2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2016/1036 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (
OL L 176, 2016, p. 21
)), visų pirma Reglamento Nr. 384/96 11 straipsnio 2 dalimi (tapusi pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalimi), Taryba 2000 m. liepos 10 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1524/2000, nustatančiu galutinį antidempingo muitą dviračių, kurių kilmės šalis yra Kinijos Liaudies Respublika, importui (
OL L 175, 2000, p. 39
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 33 t., p. 319), nusprendė toliau taikyti minėtą antidempingo muitą.
Atlikus tarpinę peržiūrą pagal Reglamento Nr. 384/96 11 straipsnio 3 dalį (tapusi pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalimi), Taryba 2005 m. liepos 12 d. Reglamentu (EB) Nr. 1095/2005, nustatančiu galutinį antidempingo muitą dviračių, kurių kilmės šalis yra Vietnamas, importui ir iš dalies keičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 1524/2000 (
OL L 183, 2005, p. 1
), importuojamiems Kinijos kilmės dviračiams nustatyto antidempingo muitą padidino iki 48,5 %.
Atlikus priemonių galiojimo termino peržiūrą, pradėtą remiantis Reglamento Nr. 384/96 11 straipsnio 2 dalimi, Taryba 2011 m. spalio 3 d. Įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 990/2011, kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės dviračiams nustatomas galutinis antidempingo muitas (
OL L 261, 2011, p. 2
), nusprendė toliau taikyti galiojantį 48,5 % antidempingo muitą.
2013 m. gegužės mėn., atlikus tarpinę peržiūrą pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį (tapusi Reglamento Nr. 2016/1036 11 straipsnio 3 dalimi), Taryba priėmė 2013 m. gegužės 29 d. Reglamentą Nr. 502/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Įgyvendinimo reglamentas Nr. 990/2011 (
OL L 153, 2013, p. 17
), ir nusprendė toliau taikyti galiojantį 48,5 % antidempingo muitą, išskyrus tris įmones, kurioms buvo nustatytos individualios muito normos.
Pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnį (tapęs Reglamento 2016/1036 13 straipsniu) atlikus priemonių vengimo tyrimą Taryba priėmė 2013 m. gegužės 29 d. Įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 501/2013, kuriuo Įgyvendinimo reglamentu Nr. 990/2011 nustatyto galutinio antidempingo muito taikymas išplečiamas importuojamiems dviračiams, siunčiamiems iš Indonezijos, Malaizijos, Šri Lankos ir Tuniso ir deklaruojamiems arba nedeklaruojamiems kaip Indonezijos, Malaizijos, Šri Lankos ir Tuniso kilmės (
OL L 153, 2013, p. 1
).
2014 m. gavusi naują skundą dėl galimo dviračius eksportuojančių gamintojų, įsisteigusių Kambodžoje, Pakistane ir Filipinuose, antidempingo muitų vengimo, Europos Komisija priėmė 2014 m. rugsėjo 2 d. Įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 938/2014, kuriuo inicijuojamas tyrimas dėl galimo antidempingo priemonių, nustatytų Tarybos reglamentu (ES) Nr. 502/2013 importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės dviračiams, vengimo importuojant iš Kambodžos, Pakistano ir Filipinų siunčiamus dviračius, deklaruojamus arba nedeklaruojamus kaip Kambodžos, Pakistano ir Filipinų kilmės, ir įpareigojama registruoti tokius importuojamus produktus (
OL L 263, 2014, p. 5
, klaidų ištaisymas
OL L 341, 2014, p. 31
). Vykstant šiam tyrimui dėl laikotarpio nuo 2011 m. sausio 1 d. iki 2014 m. rugpjūčio 31 d. ieškovė
Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd
iš Komisijos gavo „prašymo formą bendrovėms, prašančioms atleisti nuo galimo muito taikymo išplėtimo (toliau – prašymo forma)“; šią formą ji užpildė ir išsiuntė 2014 m. spalio 10 d.“
Iš bylos medžiagos matyti, kad ieškovė yra 2013 m. pagal Kambodžos teisę įsteigta individuali ribotos atsakomybės įmonė, visiškai priklausanti
Cronus International Co. Ltd
, Honkonge įsteigtai bendrovei, kurios pačios 100 % kapitalo priklauso Kinijos dviračių gamintojai
Guangzhou Cronus Bicycle Fashion Sports Co. Ltd
. Pastarajai bendrovei priklauso 100 % Kinijos bendrovės
Co. Ltd
, dviračių, rėmų ir dažytų rėmų gamintojos, kapitalo ir ji yra susijusi su kita Kinijos gamintoja
Shine Wheel Bicycle Co. Ltd
, kuri gamybą nutraukė 2014 m. birželio 1 d. Ieškovė prie prašymo formos pridėtose D 5 ir D 6 lentelėse nenurodė, kad ji taip pat susijusi su
Shine Wheel Bicycle
, duomenis dėl šios tiekėjos ji pateikė tik 2014 m. spalio 27 d., atsakydama į 2014 m. spalio 16 d. Komisijos prašymą pateikti papildomos informacijos.
Ieškovė nurodo, jog atsižvelgiant į jos įsteigimo datą ir į tai, kad ji faktinę veiklą pradėjo vykdyti 2014 m. sausio mėn., prašymo formoje ir prie jos pridėtose lentelėse pateikta informacija labiau susijusi su laikotarpiu nuo 2013 m. rugsėjo 1 d. iki 2014 m. rugpjūčio 31 d. (toliau – ataskaitinis laikotarpis), o ne su tyrimo laikotarpiu (žr. šio sprendimo 7 punktą). Iš prašymo formos matyti, kad ieškovė savo veiklą apibūdino kaip dviračių ir dviračių rėmų gamybą ir pardavimą, visų pirma pagal nedidelius užsakymus, naudojant prekių ženklą
Cronus
.
Prie prašymo formos pridėtoje F 2 lentelėje, kurioje išvardyti visi atvejai, kai prašymą dėl išimties pateikęs asmuo pirko pusgaminius, ieškovė kaip beveik išimtinį tiekėją nurodė bendrovę „Shine Wheel Bicycle Co. Ltd (Guangzhou)“ kartu su Vietnamo bendrove dėl rėmų dažymo ir kita Kinijos bendrove.
Pateikdama 2014 m. spalio 27 d. atsakymą ieškovė pateikė pataisytą F 2 lentelę. Joje
Wheel Bicycle
nurodyta kaip su ieškove susijusi bendrovė, kurios pardavimai ieškovei ataskaitiniu laikotarpiu sudarė didžiąją dalį ieškovės pirkimų šiuo laikotarpiu. Tame atsakyme
Guangzhou Cronus Bicycles
taip pat paminėta kaip su ieškove susijusi bendrovė dėl kai kurių sandorių ataskaitiniu laikotarpiu.
Atlikusi tyrimą Komisija nustatė šešias iš Kambodžos dviračius eksportuojančias bendroves. Viena iš šių bendrovių 2013 m. pabaigoje iš Kambodžos persikėlė į Pakistaną, penkios kitos dviračių gamintojos, kurių atliekamas importas sudaro 94 % šios rūšies produktų importo į Europos Sąjungą, bendradarbiavo ir pateikė prašymus dėl išimčių.
Komisija išanalizavo šių penkių bendrovių (viena iš jų buvo ieškovė) pateiktą informaciją. 2014 m. lapkričio 11 d. Komisija pranešė ieškovei apie ketinimą atlikti tikrinamąjį vizitą vietoje. Šis vizitas vyko 2014 m. gruodžio 8 ir 9 d. ieškovės patalpose Tai Seng (Kambodža).
Atlikusi patikrinimą vietoje ir patikrinimus dėl kitų keturių bendradarbiavusių gamintojų Komisija konstatavo, kad trys bendrovės turi teisę pasinaudoti išimtimi pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 4 dalį (tapusi Reglamento 2016/1036 13 straipsnio 4 dalimi), o dviem bendrovėms, įskaitant ieškovę, ji negali būti taikoma.
Per šį vizitą Komisija nustatė įvairių trūkumų, dėl kurių ji išklausė ieškovės paaiškinimus ir išnagrinėjo jos pateiktus dokumentus.
Visų pirma Komisija pažymėjo, kad ieškovė neturėjo apskaitos programinės įrangos ir ją vesdavo „Excel“ kompiuterinėse bylose. Ieškovė tik nuo 2014 m. spalio mėn. pradėjo rengti išsamias gamybos ataskaitas.
Be to, Komisijos teigimu, iš prašymo formos ir prie jos pridėtų lentelių matyti, kad ieškovė galėjo gaminti dviračius savo suvirinimo ir dažymo cechuose tik nuo 2014 m. sausio 1 d. ir kad šio laikotarpio pradžioje ji negamino rėmų. Todėl 2014 m. sausio 27 d. Komisija pasiteiravo dėl į Sąjungą (nagrinėjamu atveju į Graikiją) eksportuotų 1099 dviračių kilmės; šie dviračiai ieškovės pateiktoje sąskaitoje faktūroje CI-15295-PM buvo aprašyti taip: 380 dviračių su 26 colių aliumininiu rėmu, 240 dviračių taip pat su 26 colių plieniniu rėmu, 120 dviračių su 24 colių plieniniu rėmu, 119 dviračių su plieniniu rėmu, vadinamu „hi-ten 700C“, 130 dviračių su 20 colių sulankstomu plieniniu rėmu ir 120 dviračių su 20 colių plieniniu rėmu. Paklausta dėl šio eksporto aplinkybių ieškovė pateikė 2014 m. sausio 17 d. sąskaitą faktūrą KYD-CN-F01, iš kurios matyti, kad 1098 26 colių plieninių dviračių rėmų ji nusipirko iš Vietnamo bendrovės
Kim Y Dinh Trading Service One Member Co. Ltd
. Pažymėjusi, kad pastaroji bendrovė pati nėra dviračių ir dviračių rėmų gamintoja, o tik paprasčiausia prekiautoja, Komisija taip pat išreiškė nuostabą tuo, kad buvo pirkti tik aliumininiai dviračių rėmai, nors sąskaitoje faktūroje CI-15295-PM nurodytas 380 aliumininių dviračių pardavimas, ir kad minėtų rėmų dydžiai (26 coliai) tik iš dalies atitinka į Sąjungą eksportuotų dviračių dydį.
Ieškovės buvo paprašyta pateikti paaiškinimų dėl šių prieštaravimų; vykstant vizitui ji pateikė A formos kilmės sertifikatą, kurį minėtos prekiautojos vardu išdavė Vietnamo prekybos ministerija dėl dviračių rėmų, dėl kurių išrašyta sąskaita faktūra KYD-CN-F01. Tačiau Komisija konstatavo, kad pačiame šiame kilmės sertifikate nurodyti tik plieniniai rėmai, nors, kaip nurodyta šio sprendimo 17 punkte, į Sąjungą eksportuoti ir dviračiai su plieniniais rėmais; tai vėliau pripažino ieškovė, pažymėdama, kad minėtame sertifikate klaidingai nurodyti tik plieniniai rėmai. Be to, ieškovė negalėjo pateikti jokio jos vardu išduoto A formos prekių kilmės sertifikato dėl į Sąjungą eksportuotų dviračių, dėl kurių išrašyta sąskaita faktūra CI-15295-PM.
Taigi Komisija nusprendė: kadangi ieškovė pradėdama veiklą pati negamino dviračių rėmų, vienintelis galimas paaiškinimas yra tas, kad ieškovė nesurinko atitinkamų dviračių, o tik paprasčiausiai perkrovė dviračius, gautus iš su ja susijusių Kinijos bendrovių.
Be to, per tikrinamąjį vizitą Komisija nustatė tariamų neatitikimų ir nepatikimumą atsižvelgiant į tam tikrus prašymo formoje pateiktus duomenis. Komisijos teigimu, tam tikros nurodytos gamybos sąnaudos neatitinka surinkimo ar gamybos baigimo metu įvežtų sudedamųjų dalių pridėtinės vertė ir šios sąnaudos buvo dirbtinai padidintos siekiant laikytis pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte (dabar Reglamento 2016/1036 13 straipsnio 2 dalies b punktas) numatytų ribų. Taigi tam tikros išlaidos (nusidėvėjimas, nuoma ir išlaidos elektrai), susijusios su dviračių rėmų gamyba, neatitiko dviračių gamybos apimties, šiai gamybai buvo sunaudota per daug dažų, palyginti su faktinių gamintojų pateiktais duomenimis, taip pat darbo sąnaudos, atsižvelgiant į dviračių rėmų gamybos ir dviračių surinkimo apimtį, buvo per didelės, palyginti su faktinių gamintojų mokamu darbo užmokesčiu. Todėl remdamasi tuo Komisija atkūrė ieškovės gamybos sąnaudas ir padarė išvadą, kad, viena vertus, dviračių dalys iš Kinijos sudarė daugiau nei 60 % visos surenkamo produkto sudedamųjų dalių vertės (77 %) ir, kita vertus, vykdant surinkimo operacijas įvežtų sudedamųjų dalių pridėtinė vertė buvo mažesnė nei 25 % gamybos sąnaudų (2 %).
2015 m. kovo 13 d. Komisija pateikė ieškovei savo išvadas dėl, pirma, priemonių vengimo veiksmų Kambodžoje buvimo (bendros išvados) ir, antra, ieškovės vaidmens vykdant šiuos veiksmus (konkrečios išvados).
Atsakydama į šią informaciją ieškovė 2015 m. kovo 31 d. pateikė tam tikrų prieštaravimų raštu, taip pat jų pateikė ir vykstant nagrinėjimui. Pirma, be kita ko, ji ginčijo išvadą, kad ji dalyvavo vykdant perkrovimo veiksmus. Šiuo klausimu ji teigė, jog iš per patikrinimą vietoje surinktų duomenų matyti, kad labiausiai tikėtinas paaiškinimas yra tas, kad atitinkami dviračių rėmai yra Vietnamo kilmės. Ji pateikė papildomų patvirtinamųjų dokumentų, susijusių su sąskaita faktūra CI-15295-PM, siekdama įrodyti, kad dviračių rėmai yra Vietnamo kilmės. Ieškovė nurodo, kad taip, be kita ko, pateikė plieno ir aliuminio, naudoto dviračių rėmams gaminti, pirkimo sąskaitą faktūrą, Vietnamo bendrovės, iš plieno pagaminusios rėmus, sąskaitą faktūrą, 2014 m. sausio 17 d. dviračių rėmų tiekėjų sąskaitą faktūrą KYD-CN-F01, tą pačią dieną parengtą minėtų rėmų pakuočių sąrašą ir šios sąskaitos apmokėjimo įrodymą, taip pat informaciją apie pristatytų dviračių rėmų bendrą masę (maždaug 3 tonos), o tai atitinka F 2 lentelėje pateiktus duomenis. Ieškovė paaiškino, kad dviračių rėmų skaičius (1098) buvo mažesnis už eksportuotų dviračių skaičių (1099) dėl to, kad ji vieną dviračio rėmą buvo paėmusi kaip pavyzdį iš jo tiekėjo. Antra, ieškovė ginčijo jos gamybos sąnaudų koregavimą, kurį Komisija atliko siekdama apskaičiuoti pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte numatytą 25 % pridėtinės vertės ribą.
2015 m. gegužės 18 d. Komisija priėmė Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2015/776, kuriuo Tarybos reglamentu (ES) Nr. 502/2013 Kinijos Liaudies Respublikos kilmės dviračiams nustatyto galutinio antidempingo muito taikymas išplečiamas importuojamiems dviračiams, siunčiamiems iš Kambodžos, Pakistano ir Filipinų ir deklaruojamiems arba nedeklaruojamiems kaip Kambodžos, Pakistano ir Filipinų kilmės (
OL L 122, 2015, p. 4
; toliau – ginčijamas reglamentas).
Ginčijamo reglamento 69, 71, 73 ir 74 konstatuojamosiose dalyse Komisija, be kita ko, nurodė:
„69.
Viena iš penkių bendradarbiaujančių bendrovių negalėjo sugretinti duomenų apie Kinijoje pirktų rėmų tipus su duomenimis apie Sąjungoje parduotų dviračių tipus tuo metu, kai bendrovė rėmų negamino. Todėl buvo padaryta išvada, kad dviračiai buvo perkrauti.
<…>
71.
Primenama, kad atliekant tikrinimą vietoje bendrovė pateikė informaciją, kuria remdamasi Komisija negalėjo sugretinti pirktų rėmų tipo su dviračių, eksportuotų į Sąjungą, tipu, nes bendrovė pateikė duomenis apie pirktus rėmus iš plieno, o eksportavo įvairių dydžių dviračių rėmus iš plieno ir aliuminio. Tai reikštų, kad eksportuoti dviračiai nebuvo surinkti Kambodžoje. Be to, atliekant patikrinimą vietoje bendrovė pateikė vienintelį šių rėmų kilmės įrodymą – A formos kilmės sertifikatą, išduotą Vietnamo valdžios institucijų Vietnamo prekiautojo vardu. Po faktų atskleidimo bendrovė teigė, kad A formos kilmės sertifikate neteisingai nurodyta, kad visi rėmai buvo iš plieno, nes iš tikrųjų jie buvo ir iš aliuminio. Po faktų atskleidimo bendrovė pateikė naujų dokumentų vietnamiečių ir kinų kalbomis, iš dalies išverstų į anglų kalbą, o juose būta keleto neatitikimų (pirktų rėmų kiekio nebuvo įmanoma sugretinti su eksportuotų dviračių kiekiu, nustatytu atliekant patikrinimą vietoje; vienas dokumentas buvo pateiktas kaip sąskaita, bet jame nenurodytos kainos; nebuvo pateikta jokių įrodymų dėl kitų rėmų gamybos etapų, pvz., pjovimo, formavimo, štampavimo ir dažymo). Todėl šie nauji dokumentai buvo pripažinti neišsamiais ir nepakankamais, kad būtų galima įrodyti, jog nagrinėjami rėmai buvo pagaminti Vietname.
<…>
73.
Be to, bendrovė nesugebėjo pateikti A formos kilmės sertifikato, kurį nagrinėjamiems dviračiams turėjo gauti iš Kambodžos prekybos ministerijos. Todėl, atsižvelgiant ir į tai, kad nėra kitos informacijos, daroma išvada, kad nagrinėjamų sudedamųjų dalių kilmės šalis yra Kinija. <…>
74.
Todėl, remiantis pirmiau pateiktais įrodymais, buvo nustatyta, kad Kinijos kilmės produktai buvo perkraunami Kambodžoje, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalyje.“
Ginčijamo reglamento 80 ir paskesnėse konstatuojamosiose dalyse Komisija taip pat atmetė ieškovės prieštaravimus dėl jos gamybos sąnaudų koregavimo siekiant apskaičiuoti pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies b punkte numatytą 25 % pridėtinės vertės ribą.
Taigi Komisija atmetė ieškovės prašymą dėl išimties (ginčijamo reglamento 161 konstatuojamoji dalis). Ginčijamo reglamento 1 straipsnyje ji nusprendė 48,5 % galutinio antidempingo muito, nustatyto importuojamiems Kinijos kilmės dviračiams ir nurodyto šio sprendimo 3 punkte, taikymą išplėsti dviračiams, be kita ko, siunčiamiems iš Kambodžos, ir nenurodė ieškovės kaip vienos iš bendrovių, kurios atleidžiamos nuo muito. Minėto 1 straipsnio 3 dalyje nurodyta, kad „[s]urenkamas muitas, kurio taikymas išplėstas šio straipsnio 1 dalimi, mokėtinas už importuojamus produktus, siunčiamus iš Kambodžos, Pakistano ir Filipinų, deklaruojamus arba nedeklaruojamus kaip Kambodžos, Pakistano ir Filipinų kilmės ir užregistruotus pagal Reglamento (ES) Nr. 938/2014 2 straipsnį ir [pagrindinio reglamento] 13 straipsnio 3 dalį ir 14 straipsnio 5 dalį, išskyrus 1 dalyje išvardytų bendrovių pagamintus produktus.“
Procesas ir šalių reikalavimai
2015 m. rugpjūčio 11 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo šį ieškovės ieškinį.
(Praleista)
Šalys buvo išklausytos ir atsakė į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus per 2017 m. lapkričio 9 d. posėdį.
Per posėdį Komisija pateikė tam tikrų pastabų dėl posėdžio pranešimo; tai pažymėta teismo posėdžio protokole.
Dėl teisės
(Praleista)
Dėl ieškinio pirmojo pagrindo, grindžiamo pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies pažeidimu dėl Komisijos padarytos „akivaizdžios teisės ir faktų vertinimo klaidos“, kiek tai susiję su vengimo konstatavimu ir turimų duomenų pobūdžiu
Nurodydama pirmąjį ieškinio pagrindą ieškovė teigia, kad perkrovimo veiksmų konstatavimas ir jo teisiniai padariniai yra klaidingi. Jos teigimu, atitinkami dviračiai buvo pagaminti naudojant Vietnamo kilmės rėmus ir medžiagas, Komisija neturi jokių įrodymų, kad taip nėra. Nei remdamasi pagrindiniu reglamentu, nei jurisprudencija Komisija negali automatiškai daryti išvados, kad vykdyti perkrovimo veiksmai. Ieškovė mano, kad pakankamai teisiškai įrodė, kad sudedamosios dalys yra Vietnamo kilmės, ir tam pateikė įrodymų, kurių Komisija negalėjo atmesti, nors tai padarė. Ji pažymi, kad sąskaitoje faktūroje CI-15295-PM nurodyti konkretūs kiekvieno modelio referenciniai numeriai, o tai sudaro sąlygas nustatyti, iš kokios medžiagos pagamintas rėmas. Ji priduria, kad pateikė papildomus dokumentus; šie dokumentai nurodyti šio sprendimo 22 punkte. Be to, ji nurodo ginčijanti tai, kaip Komisija vertino Vietnamo valdžios institucijų išduotą A formos kilmės sertifikatą, nes jame buvo nurodytas tiekėjo sąskaitos faktūros numeris, jos išrašymo data, atitinkamų vienetų skaičius, krovinio bruto masė ir krovinys buvo patikrintas kertant Vietnamo ir Kambodžos sieną. Todėl minėtame sertifikate esanti nuoroda tik į „plieninius dviračių rėmus“ yra klaidinga ir dėl jos ieškovė jau pateikė paaiškinimus, teigdama, kad tai yra paprasta tiekėjo klaida.
Ji priduria, kad vienintelis neatitikimas, esantis jos pateiktuose įrodymuose, susijęs su skirtingu dviračių aprašymu sąskaitoje faktūroje CI-15295-PM, nes dėl rėmų buvo išrašyta pirkimo sąskaita faktūra KYD-CN-F01 ir išduota A formos kilmės sertifikatas, o visi kiti duomenys rodo, kad ji įsigijo Vietnamo kilmės dviračių rėmus. Vadovaujantis Komisijos analize reikštų, kad bet kuriam ne Kinijos gamintojui, turinčiam ryšių su Kinijos dviračių gamintojais, taikoma prielaida, kad jis vykdo perkrovimo veiksmus, neatsižvelgiant į konkretaus atvejo aplinkybes.
Taigi Komisija padarė „teisės ir faktų“ vertinimo klaidą taikydama pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį.
Komisija prašo atmesti pirmąjį ieškinio pagrindą.
Pirminės pastabos
(Praleista)
Pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį antidempingo priemonių vengimas yra nustatomas, kai susidaro keturios sąlygos. Pirma, turi pasikeisti trečiosios šalies ir Sąjungos arba šalies bendrovių, kurioms taikomos priemonės, ir Sąjungos tarpusavio prekybos pobūdis. Antra, šį pokytį turi lemti veiksmai, procesas ar veikla, kuriems nėra jokio kito motyvo ar pateisinimo, išskyrus pradinio antidempingo muito nustatymą. Trečia, turi būti įrodymų, patvirtinančių, kad Sąjungos pramonei padaryta žala ar kad taisomasis antidempingo muito poveikis yra mažinamas. Ketvirta, turi būti įrodymų dėl dempingo buvimo (2017 m. sausio 26 d. Sprendimo Maxcom / Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P ir C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
,
punktas ir 2017 m. sausio 26 d. Sprendimo Maxcom / City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P ir C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
,
punktas).
Iš pagrindinio reglamento 13 straipsnio formuluotės ir jo bendros struktūros matyti, jog tam, kad nustatytų vengimą, atitinkamos institucijos turi atlikti bendrą trečiosios šalies, dėl kurios apskritai pradėtas vengimo tyrimas, vertinimą. Tačiau, siekdamos įrodyti tokį vengimą, jos neturi atlikti kiekvieno atskiro eksportuojančio gamintojo situacijos analizės, nes tokią analizę atlieka minėti eksportuojantys gamintojai, kai nagrinėja prašymus, suformuluotus pagal šio reglamento 13 straipsnio 4 dalį (2017 m. sausio 26 d. Sprendimo Maxcom / Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P ir C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
,
punktas ir 2017 m. sausio 26 d. Sprendimo Maxcom / City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P ir C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
,
punktas).
Pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį tai, kad antidempingo priemonių yra vengiama, Sąjungos institucijos konstatuoja dėl visos minėtos trečiosios valstybės, taigi kiekvienas eksportuojantis gamintojas atskirai turi įrodyti, kad jo konkreti situacija pateisina išimties suteikimą pagal minėto reglamento 13 straipsnį 4 dalį (2017 m. sausio 26 d. Sprendimo Maxcom / Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P ir C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
,
punktas ir 2017 m. sausio 26 d. Sprendimo Maxcom / City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P ir C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
,
punktas).
Be to, kaip savo išvadoje sujungtose bylose Maxcom ir kt. / Chin Haur Indonesia (
C‑247/15 P, C‑253/15 P ir C‑259/15 P
,
EU:C:2016:712
,
ir
punktai) priminė generalinis advokatas P. Mengozzi, pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje (dabar Reglamento 2016/1036 13 straipsnio 1 dalies ketvirta pastraipa) pateiktas neišsamus sąrašas pirmoje pastraipoje nurodytų veiksmų, proceso ar veiklos, kuri, be kita ko, apima „produkto, kuriam taikomos priemonės, gabenimą per trečiąsias valstybes“ ir, „esant 2 dalyje nurodytoms aplinkybėms, dalių surinkim[ą] surinkimo operacijomis [Sąjungoje] ar trečiojoje valstybėje“. Kaip 2017 m. spalio 13 d. atsakyme į 2017 m. rugsėjo 22 d. proceso organizavimo priemonę (žr. šio sprendimo 38 ir 39 punktus) teisingai nurodo Komisija, minėto 13 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje išvardyti įvairūs vengimo būdai tėra pateikti kaip pavyzdžiai, kaip rodo žodžiai „
inter alia
“.
Iš to išplaukia, jog pakanka nustatyti vieną vengimo būdą, kad būtų įvykdyta šio sprendimo 53 punkte nurodyta antra sąlygas, tačiau tai netrukdo atitinkamoms institucijoms taip pat nustatyti kitus vengimo būdus, jeigu jos mano jų esant.
Taikymas nagrinėjamu atveju
Iš ginčijamo reglamento matyti, kad Komisija išnagrinėjo šio sprendimo 53 punkte nurodytas keturias sąlygas Kambodžos lygmeniu, paskui, viena vertus, patenkino trijų iš penkių bendradarbiavusių Kambodžos bendrovių individualius prašymus dėl išimčių ir, kita vertus, atmetė kitų dviejų bendrovių, įskaitant ieškovę, prašymus dėl išimčių.
Visų pirma dėl pirmos, trečios ir ketvirtos sąlygos Komisija konstatavo, kad jos įvykdytos, o to ieškovė neginčija.
Dėl antros sąlygos, t. y. priemonių vengimo veiksmų, būtent veiksmų, proceso ar veiklos, kurių negalima paaiškinti jokiomis kitomis pagrįstomis priežastimis ar ekonominiu pagrindimu, kaip tik muito nustatymu, buvimo Kambodžoje, Komisija konstatavo tiek perkrovimo veiksmų, tiek surinkimo operacijų, neatitinkančių pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalyje numatytų kriterijų, buvimą.
Žinoma, iš ginčijamo reglamento 69–74 konstatuojamųjų dalių matyti, kad perkrovimo veiksmų Kambodžos lygmeniu konstatavimas grindžiamas tik individualia ieškovės padėtimi. Vis dėlto pažymėtina, kad Komisija taip pat nustatė surinkimo operacijų, neatitinkančių pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies kriterijų, egzistavimą Kambodžoje, kiek tai susiję su dviem Kambodžos bendrovėmis, įskaitant ieškovę, kaip matyti iš ginčijamo sprendimo 75–88 punktų.
Taigi net darant prielaidą, kad ieškovė nedalyvavo vykdant perkrovimo veiksmus, o tai paneigtų tokių veiksmų buvimą Kambodžos lygmeniu, priemonių vengimo veiksmų konstatavimas dėl šios šalies liktų galioti remiantis ginčijamo reglamento motyvais, susijusiais su surinkimo operacijomis, neatitinkančiomis pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies kriterijų, kiek tai susiję bent su kita Kambodžos bendrove; ginčijamame reglamente pateiktos išvados dėl tos bendrovės nėra šio ginčo dalykas.
Taigi remiantis pirmuoju ieškinio pagrindu negali būti paneigta ginčijamame reglamente padaryta išvada dėl vengimo veiksmų buvimo Kambodžos lygmeniu, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 dalį.
Dabar reikia patikrinti, ar pirmasis ieškinio pagrindas yra pagrįstas, kiek juo siekiama įrodyti, kad ieškovė nevykdė perkrovimo veiksmų.
Šiuo klausimu iš ginčijamo reglamento matyti, jog Komisija atmetė ieškovės prašymą dėl išimties remdamasi tuo, kad vykdyti ir perkrovimo veiksmai, ir surinkimo operacijos, neatitinkančios pagrindinio reglamento 13 straipsnio 2 dalies kriterijų.
Reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 55 punkte primintos jurisprudencijos, kiekvienas eksportuojantis gamintojas atskirai turi įrodyti, kad jo konkreti situacija pateisina išimties suteikimą pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnį 4 dalį. Pagal šią nuostatą prašymai dėl išimčių turi būti „paremti tinkamais įrodymais“ ir, kai vengimo veiksmai, procesas ar veikla vyksta už Sąjungos ribų, sudaryti sąlygas suinteresuotiesiems asmenims „įrodyti, kad jie nėra susiję su gamintojais, kuriems taikomos priemonės“ ir kad „jie [ne]dalyvauja vengimo veiksmuose, kaip tai apibrėžta [minėto] straipsnio 1 ir 2 dalyse“.
Todėl, jeigu prašymą dėl išimties pateikęs asmuo neįrodo, kad jo konkreti situacija pateisina minėtos išimties suteikimą, pavyzdžiui, dėl duomenų, įrodančių perkrovimo veiksmus, buvimo, Komisija yra teisi atsisakydama suteikti šią išimtį.
Nagrinėjamu atveju, pirma, Komisija konstatavo, kad 2014 m. sausio mėn. ieškovė tik pradėjo gamybos veiklą ir kad ji pati nepagamino dviračių rėmų, kurie į Sąjungą eksportuoti 2014 m. sausio 27 d. ir dėl kurių išrašytą sąskaita faktūra CI-15295-PM; ieškovė to neginčija.
Antra, remdamasi sąskaitos faktūros CI-15295-PM, kurioje nurodytas 2014 m. sausio 27 d. į Sąjungą eksportuotų dviračių skaičius ir tipas, ir dviračių rėmų, tariamai panaudotų į Sąjungą eksportuotų dviračių gamybai, pirkimo sąskaitos faktūros KYD-CN-F01 palyginimu, Komisija konstatavo du neatitikimus. Viena vertus, remiantis sąskaita faktūra KYD-CN-F01, iš Vietnamo prekiautojo buvo įsigyti plieniniai rėmai, o remiantis sąskaita faktūra CI-15295-PM, kai kurių į Sąjungą eksportuotų dviračių rėmai buvo plieniniai, o kitų – aliumininiai. Kita vertus, nors sąskaitoje KYD-CN-F01 minimi 26 colių dviračių rėmai, Sąjungoje parduoti dviračiai, dėl kurių buvo išrašyta sąskaita faktūra CI-15295-PM, buvo skirtingų dydžių, t. y. 26, 24 ir 20 colių. Ieškovė neginčija šių neatitikimų tikrumo.
Trečia, iš A formos kilmės sertifikato, kurį Vietnamo valdžios institucijos išdavė dėl minėtų dviračių rėmų, taip pat matyti pirmasis neatitikimas, nes jame nurodyti tik plieniniai rėmai.
Taigi reikia konstatuoti, jog, remiantis ieškovės pateiktais duomenimis, negalima įrodyti, kad ji galėjo pagaminti į Sąjungą eksportuotus dviračius, dėl kurių išrašyta sąskaita faktūra CI-15295-PM, naudodama tariamai iš Vietnamo įsigytus dviračių rėmus.
Ieškovė bando šiuos nustatytus neatitikimus paaiškinti paprasta Vietnamo tiekėjo „klaida“. Vis dėlto šiam teiginiui negalima pritarti.
Iš tiesų pažymėtina, kad minėti neatitikimai susiję ir su rėmų medžiaga, ir su dydžiu, o tai yra esminės kiekvieno dviračio savybės, kuriomis remiantis nustatomas dviračio tipas, kokybė ir kaina. Taigi negalima tvirtinti, kad tokie dideli skirtumai gali būti paaiškinami paprasta tiekėjo „klaida“, juo labiau kad tariama „klaida“ yra mišri, ji padaryta ne tik nurodant medžiagą (plieną ar aliuminį), bet ir tris skirtingus rėmų dydžius.
Be to, tam tikri dokumentai ir informacija, kuriuos ieškovė pateikė po pranešimo apie Komisijos išvadas ir vykstant šiam procesui, kelia dar daugiau abejonių dėl dviračių, dėl kurių buvo išrašyta sąskaita faktūra CI-15295-PM, eksporto į Sąjungą aplinkybių.
Taigi, pirma, Bendrasis Teismas, kaip ir Komisija, konstatuoja, kad sąskaita faktūra CI-15295-PM, kokia ji buvo pateikta, išnagrinėta ir nukopijuota per tikrinamąjį vizitą vietoje, esanti B 5 priede, neatitinka sąskaitos faktūros, kurią vykstant šiam procesui pateikė ieškovė A 11 priede (p. 200). Tas pats pasakytina apie A 11 priede (p. 201) pateiktą pakuočių sąrašą, kuris nėra tiksli per tikrinamąjį vizitą vietoje pateikto sąrašo kopija.
Antra, ieškovė teigia, kad muitinė patikrino aptariamų dviračių rėmų krovinį kertant Vietnamo ir Kambodžos sieną. Vis dėlto negalima tvirtinti, jog ta muitinė nepastebėjo, kad minėtas krovinys neatitinka atitinkamų produktų aprašymo A formos kilmės sertifikate, taip pat ir sąskaitoje faktūroje KYD-CN-F01, juo labiau kad nagrinėjami neatitikimai susiję su šių sudedamųjų dalių esminėmis savybėmis, t. y. su rėmų medžiaga ir dydžiu.
Trečia, reikia pažymėti, kaip tai padarė Komisija, kad pirkimo užsakymo formoje, kurią ieškovė pateikė atsakydama į pranešimą apie išvadas (žr. A 12 priedą, p. 231), nenurodyta kaina, o dėl to galima abejoti jos patikimumu. Šiuo klausimu ieškovė paaiškina, jog kainos nenurodymas susijęs su aplinkybe, kad tuo metu, kai ji pateikė minėtą pirkimo užsakymą, tebevyko derybos su Vietnamo tiekėju dėl galutinės kainos (žr. dubliko 43 punktą). Tačiau kartu ieškovė teigia jį pasirinkusi būtent dėl „mažiausios kainos pasiūlymo“ (žr. dubliko 45 punktą). Šie paaiškinimai yra prieštaringi.
Ketvirta, ginčijamo reglamento 71 konstatuojamojoje dalyje Komisija nurodė, kad „nebuvo pateikta jokių įrodymų dėl kitų rėmų gamybos etapų, pvz., pjovimo, formavimo, štampavimo ir dažymo)“. Nors ieškinyje ieškovė teigia, kad perdarius įsigytus rėmus jos gamykloje buvo pagaminti gatavi dviračiai, paruošti eksportui, ji nepateikė jokių įrodymų dėl įvairių atitinkamų rėmų gamybos etapų. Paklausta dėl šio aspekto per teismo posėdį ieškovė patvirtino nepateikusi tokių įrodymų, kaip pažymėjo Komisija ginčijamo reglamento 71 konstatuojamojoje dalyje.
Penkta, neginčijama, kad ieškovė nepateikė A formos prekių kilmės sertifikato dėl į Sąjungą eksportuotų dviračių, dėl kurių išrašyta sąskaita faktūra CI-15295-PM.
Tokiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, jog Komisija, nedarydama akivaizdžios vertinimo klaidos, galėjo padaryti išvadą, kad, atsižvelgiant į jos gamyklos būklę 2014 m. sausio mėn., į tai, kad nėra jokių įrodymų dėl kitų dviračių rėmų gamybos etapų ir kitų įtikinamų paaiškinimų, 1099 į Graikiją eksportuoti dviračiai buvo perkrauti iš Kinijos, nes jie negalėjo būti surinkti naudojant dviračių rėmus, neatitinkančius jų esminių savybių.
Šiuo aspektu ieškovė negali kaltinti Komisijos „automatiškai“ padarius išvadą, kad į Sąjungą eksportuoti dviračiai, dėl kurių išrašyta sąskaita faktūra CI-15295-PM, buvo perkrauti iš Kinijos.
Iš tiesų, remiantis šio sprendimo 55 punkte priminta jurisprudencija, kiekvienas eksportuojantis gamintojas atskirai turi įrodyti, kad jo konkreti situacija pateisina išimties suteikimą pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnį 4 dalį. Taigi, atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta šio sprendimo 68–88 punktuose, reikia konstatuoti, jog ieškovė neįrodė, kad minėtus dviračius pagamino naudodama Vietnamo kilmės rėmus.
Be to, iš ginčijamo reglamento 72 konstatuojamosios dalies ir informacijos, kurią ieškovė pateikė F 2 lentelėje, matyti, kad ataskaitiniu laikotarpiu ieškovė didžiąją dalį dviračių dalių importavo iš Kinijos dviračių ir jų dalių gamintojų, su kuriais ji turi kapitalo ryšių (žr. šio sprendimo 11 punktą). Tokiomis aplinkybėmis ir nesant jokių kitų įtikinamų paaiškinimų, pagrįstų patikimais įrodymais, Komisija, nedarydama teisės klaidos, galėjo padaryti išvadą, kad į Sąjungą eksportuoti dviračiai, dėl kurių išrašyta sąskaita faktūra CI-15295-PM, buvo perkrauti iš Kinijos.
Šio konstatavimo pakanka nustatyti, kad ieškovė neatitinka pagrindinio reglamento 13 straipsnio 4 dalyje numatytų sąlygų, todėl Komisija teisingai atmetė jos prašymą dėl išimties.
Iš tiesų, viena vertus, kaip matyti iš šio sprendimo 57 punkto, pakanka nustatyti vieną vengimo būdą, kad būtų įrodyta, jog prašymą dėl išimties pateikęs asmuo dalyvauja tokiuose veiksmuose, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
Kita vertus, Bendrasis Teismas konstatuoja, kad aptariamas perkrovimas susijęs tik su 1099 dviračių, dėl kurių išrašyta sąskaita faktūra CI-15295-PM, eksportu į Sąjungą, kaip tai patvirtino šalys atsakydamos į proceso organizavimo priemones. Tačiau pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 4 dalį atitinkamas gamintojas privalo įrodyti, kad „[ne]dalyvauja vengimo veiksmuose“. Taigi šioje nuostatoje dėl šių veiksmų nenustatyta nei kiekybinių sąlygų, nei kokybės reikalavimų. Pagal ją, be kita ko, nereikalaujama, kad minėti veiksmai būtų konstatuoti dėl kiekvieno eksporto į Sąjungą atvejo ataskaitiniu laikotarpiu.
Be to, reikia konstatuoti, kad nagrinėjamu atveju šis eksportas, kuris yra labai reikšmingas, sudaro, kaip nurodo Komisija, 18 % visos ieškovės eksporto į Sąjungą ataskaitiniu laikotarpiu apimties.
Taigi, kadangi Komisija teisingai konstatavo, kad ieškovė dalyvavo tokiuose perkrovimo veiksmuose, nors tai susiję tik su šio sprendimo 86 punkte nurodytu eksportu, ji galėjo, nedarydama teisės klaidos, atmesti prašymą dėl išimties. Vadinasi, pirmąjį ieškinio pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
(Praleista)
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad reikia atmesti visą ieškinį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi ieškovė bylą pralaimėjo, iš jos priteisiamos bylinėjimosi išlaidos pagal Komisijos pateiktus reikalavimus.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (septintoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Priteisti iš
Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd
bylinėjimosi išlaidas.

Tomljenović
Marcoulli
Kornezov
Paskelbtas 2018 m. balandžio 19 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti. Kiek tai susiję su praleistais punktais, daroma nuoroda į Bendrojo Teismo sprendimą (T-..., ES:...).