CELEX: 62020CJ0613
Begäran om förhandsavgörande
Luftfart
Förordning (EG) nr 261/2004
Artikel 5.3
Gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid inställda eller kraftigt försenade flygningar
Befrielse från kompensationsskyldighet
Begreppet ’extraordinära omständigheter’
Strejk bland personalen i ett lufttrafikföretag
Strejk bland personalen i ett dotterbolag, vilken genomförs i solidaritet med personalen i moderbolaget

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 5.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91 (
EUT L 46, 2004, s. 1
).
Begäran har framställts i ett mål mellan CS och Eurowings GmbH angående den senares beslut att inte utge ersättning till CS på grund av att den flygning som CS hade bokat ställdes in.
Tillämpliga bestämmelser
Förordning nr 261/2004,
I skälen 1, 4, 14 och 15 i förordning nr 261/2004 anges följande:
”(1)
[Unionens] verksamhet på lufttrafikområdet bör bland annat syfta till att sörja för ett långtgående skydd för passagerarna. Dessutom bör full hänsyn tas till de allmänna konsumentskyddskraven.
…
(4)
[Unionen] bör därför höja skyddsnormerna som fastställs i [rådets förordning (EEG) nr 295/91 av den 4 februari 1991 om införande av gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik (
EGT L 36, 1991, s. 5
; svensk specialutgåva, område 7, volym 4, s. 7)], både för att stärka passagerarnas rättigheter och för att lufttrafikföretagen skall kunna verka under lika villkor på en liberaliserad marknad.
…
(14)
Liksom i konventionen [om vissa enhetliga regler för internationella lufttransporter, som ingicks i Montreal den 28 maj 1999 och godkändes på Europeiska gemenskapens vägnar genom rådets beslut 2001/539/EG av den 5 april 2001 (
EGT L 194, 2001, s. 38
)], bör skyldigheterna för det lufttrafikföretag som utför flygningen vara helt eller delvis begränsade i sådana fall där en händelse har orsakats av extraordinära omständigheter som inte kunde ha undvikits även om alla rimliga åtgärder vidtagits. Sådana omständigheter kan särskilt förekomma i händelse av politisk instabilitet, meteorologiska förhållanden som omöjliggör flygningen i fråga, säkerhetsrisker, oförutsedda brister i flygsäkerheten och strejker som påverkar verksamheten för det lufttrafikföretag som utför flygningen.
(15)
Extraordinära omständigheter bör anses föreligga då ett flygledningsbeslut avseende ett visst flygplan en viss dag medför att en eller flera flygningar med detta plan kraftigt försenas, uppskjuts till nästa dag eller inställs, även om alla rimliga åtgärder vidtagits av det berörda lufttrafikföretaget för att undvika försening eller inställd flygning.”
I artikel 2 i förordningen, med rubriken ”Definitioner”, föreskrivs följande:
”I denna förordning avses med
…
b)
lufttrafikföretag som utför flygningen
: ett lufttrafikföretag som utför eller avser att utföra en flygning enligt ett avtal med passagerare eller som ombud för en annan juridisk eller fysisk person som har ett avtal med denna passagerare,
…
f)
inställd flygning
: en flygning som inte genomförs trots att den i förväg planerats och på vilken minst en plats reserverats.”
Artikel 5 i förordningen, med rubriken ”Inställd flygning”, har följande lydelse:
”1.   Vid inställd flygning skall de berörda passagerarna
…
c)
ha rätt till kompensation i enlighet med artikel 7 av det lufttrafikföretag som utför flygningen såvida inte
i)
de minst två veckor före den tidtabellsenliga avgångstiden underrättas om att flygningen är inställd, eller
ii)
de mellan två veckor och sju dagar före den tidtabellsenliga avgångstiden underrättas om att flygningen är inställd, och erbjuds ombokning så att de kan avresa högst två timmar före den tidtabellsenliga avgångstiden och nå sin slutliga bestämmelseort senast fyra timmar efter den tidtabellsenliga ankomsttiden, eller
iii)
de mindre än sju dagar före den tidtabellsenliga avgångstiden underrättas om att flygningen är inställd, och erbjuds ombokning så att de kan avresa högst en timme före den tidtabellsenliga avgångstiden och nå sin slutliga bestämmelseort senast två timmar efter den tidtabellsenliga ankomsttiden.
…
3.   Lufttrafikföretaget som utför flygningen skall inte vara skyldigt att betala kompensation enligt artikel 7, om det kan visa att den inställda flygningen beror på extraordinära omständigheter som inte skulle ha kunnat undvikas även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits.
…”
I artikel 7 i förordningen med rubriken ”Rätt till kompensation”, föreskrivs följande i punkt 1:
”Vid hänvisning till denna artikel skall passagerare få kompensation som uppgår till
a)
250 euro för alla flygningar på högst 1500 kilometer,
b)
400 euro för alla flygningar inom gemenskapen på mer än 1500 kilometer, och för alla övriga flygningar på mellan 1500 och 3500 kilometer,
c)
600 euro för alla flygningar som inte omfattas av a och b.
…”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
CS hade reserverat en plats på en flygning mellan Salzburg (Österrike) och Berlin (flygplatsen Berlin-Tegel, Tyskland). Avståndet mellan dessa båda städer översteg inte 1500 km. Flygningen, som skulle ha utförts av Eurowings den 20 oktober 2019, ställdes emellertid in på grund av en strejk bland kabinpersonalen i detta lufttrafikföretag.
Strejken organiserades av fackföreningen UFO (en oberoende organisation för flygplansbesättning) och var en följd av kollektiva förhandlingar som fördes med Lufthansa AG, Eurowings moderbolag. Den 18 oktober 2019 utvidgades strejkvarslet av den 14 oktober 2019 till att omfatta även anställda vid flera dotterbolag, bland annat Eurowings. Detta gjordes för att driva på förhandlingarna och öka trycket på moderbolaget. Strejken skulle ursprungligen äga rum den 20 oktober 2019 mellan kl. 05.00 och kl. 11.00. Den förlängdes emellertid till midnatt samma dag och utan förvarning. Förlängningen fick till följd att tidtabellen för flygningarna för den dagen inte kunde hållas. Eurowings tvingades därför ställa in 158 av de 712 flygningar som var planerade för den 20 oktober 2019, däribland CS:s flygning.
CS har begärt kompensation på 250 euro enligt artikel 7.1 a i förordning nr 261/2004. Han har gjort gällande att kabinpersonalens strejk, vilken ledde till att hans flygning ställdes in, inte utgör en ”extraordinär omständighet” i den mening som avses i artikel 5.3 i förordningen, utan en omständighet för vilken Eurowings kan hållas ansvarig. Strejken förefaller ha uppkommit till följd av interna omstruktureringsåtgärder i det lufttrafikföretag som utför flygningen och borde ha kunnat undvikas genom förhandlingar och avtal. Kollektivavtalstvister ingår dessutom i lufttrafikföretagets normala verksamhet. Slutligen visar den överenskommelse som senare slutits att Eurowings hade kunnat lösa konflikten. Strejken omfattades således av transportörens normala verksamhet och låg inte heller utanför dennes kontroll.
Eurowings har för sin del hävdat att det är extraordinära omständigheter som ligger till grund för den inställda flygningen. Strejkvarslet av den 14 oktober 2019 avsåg endast Lufthansa och kom först den 18 oktober 2019 att omfatta dess dotterbolag, däribland Eurowings. Dessutom skulle strejken inledningsvis ha pågått mellan kl. 05.00 och kl. 11.00. Det var först den dag då strejken inleddes som strejkens varaktighet, spontant och utan förvarning från fackföreningen, förlängdes till midnatt. Motparten meddelades detta först samma dag kl. 05.30, vilket gjorde den beredskapsplan som upprättats för den ursprungliga perioden obsolet. Genom att använda sig av så kallad wet-lease under den dag då CS:s flygning skulle ha genomförts, behövde Eurowings till slut endast ställa in 158 flygningar av de totalt 712 berörda flygningarna. Eurowings har således vidtagit alla åtgärder som står i dess makt för att minska konfliktens negativa följder för samtliga de flygningar som hade planerats den dagen. Slutligen vek sig Lufthansa för kraven den 18 oktober 2019 och tillkännagav en löneökning på 2 procent. Varningsstrejken hos Lufthansa upphävdes således medan strejken hos Eurowings fortsatte, trots att den saknade grund. Strejken omfattades således inte av ett lufttrafikföretags normala verksamhet och hade inte heller kunnat kontrolleras av Eurowings, särskilt inte som strejken och dess förlängning utgjorde en extraordinär omständighet som var oundviklig för motparten.
CS väckte talan vid Bezirksgericht Salzburg (Distriktsdomstolen i Salzburg, Österrike) och yrkade att Eurowings skulle förpliktas att betala en kompensation på 250 euro i enlighet med artikel 7.1 a i förordning nr 261/2004. Nämnda domstol ogillade CS:s talan med motiveringen att strejken i fråga skulle kvalificeras som en ”extraordinär omständighet” i den mening som avses i artikel 5.3 i samma förordning. Den domstolen påpekade bland annat att strejken, trots att Lufthansa, i egenskap av koncernens moderbolag, tillmötesgått personalens krav, upprätthölls och därutöver utsträcktes. För det andra hade Eurowings, i egenskap av dotterbolag till Lufthansa, inte kunnat erhålla något avtal som band moderbolaget. Av de 712 flygningar som planerades under den dag som strejken pågick, lyckades Eurowings dessutom begränsa antalet inställda flygningar till 158, som inte gick att undvika.
CS överklagade denna dom till den hänskjutande domstolen, Landesgericht Salzburg (Regiondomstolen i Salzburg, Österrike).
Den hänskjutande domstolen har påpekat att EU-domstolen ännu inte har prövat en situation där det är fråga om en strejk bland personalen i ett lufttrafikföretag som utför den aktuella flygningen och som ingår i en koncern. Frågan är således huruvida det faktum att dotterbolagets anställda ställer sig bakom en fackförenings strejkvarsel mot moderbolaget för att stödja de fackliga lönekrav som moderbolagets kabinpersonal har tagit initiativ till, ska anses ingå i det berörda lufttrafikföretagets normala verksamhet och under hur lång tid. Denna fråga uppkommer framför allt när dotterbolagets strejk blir ”självständig” efter att fackföreningen och moderbolaget kommit överens, och fackföreningen utan uppenbara skäl upprätthåller strejken och till och med utvidgar den, med stöd av kabinpersonalen.
Den hänskjutande domstolen anser att det ankommer på det lufttrafikföretag som utför flygningen att visa att det är fråga om en extraordinär omständighet och att den under alla omständigheter inte hade kunnat undvikas även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits. I detta avseende uppkommer frågan huruvida det är tillräckligt att transportören framför ett påstående enligt vilket fackföreningen, trots att moderbolaget efterkommit kraven, har upprätthållit strejken och slutligen till och med utvidgat den. Den hänskjutande domstolen anser att det i fråga om bevisbördan inte kan ställas några orimliga krav på det lufttrafikföretag som utför flygningen. Om skälet till strejken är de strandade fackliga förhandlingarna men parterna sedan kommer överens, ska ett upprätthållande och en utvidgning av strejken anses vara grundlösa, såvida det inte kan finns några andra skäl som skulle kunna tillskrivas detta lufttrafikföretag.
Den hänskjutande domstolen har även påpekat att det, när det rör sig om en omorganisation som föranleds av en strejk hos personalen vid det lufttrafikföretag som utför flygningen, torde vara principiellt tillåtet att göra prioriteringar och söka efter minsta möjliga störning för samtliga passagerare.
Det var mot denna bakgrund som Landesgericht Salzburg (Regiondomstolen i Salzburg) beslöt att vilandeförklara målet och att hänskjuta följande tolkningsfrågor till EU-domstolen:
”1)
Kan en strejk som genomförs av de anställda i ett lufttrafikföretag, vilken inletts av en fackförening för att göra gällande lönekrav och/eller sociala förmåner, utgöra en ’extraordinär omständighet’ i den mening som avses i artikel 5.3 i förordning (EG) nr 261/2004?
2)
Gäller detta åtminstone
a)
när dotterbolagets anställda ansluter sig till den strejk som inletts i moderbolaget [(Lufthansa)], för att stödja fackligt understödda krav som kabinpersonalen har på moderbolaget,
och
b)
särskilt när strejken i dotterbolaget, efter att en överenskommelse slutits med moderbolaget, blir ’självständig’ genom att fackföreningen, utan uppenbara skäl, fortsätter strejken och till och med utvidgar denna, varvid kabinpersonalen i dotterbolaget ansluter sig till densamma?
3)
Är det, för att fastställa att det föreligger en extraordinär omständighet för det lufttrafikföretag som utför flygningen, tillräckligt att detta påstår att fackförbundet utan skäl fortsätter och till och med utvidgar strejken, trots att moderbolaget tillmötesgått fackförbundets krav, och vem har bevisbördan när de närmare omständigheterna i detta avseende är otydliga?
4)
Kan en strejk, som den 18 oktober 2019 tillkännagavs för den 20 oktober 2019 mellan kl. 05.00 och kl. 11.00 i motpartens dotterbolag, och som kl. 05.30 den 20 oktober 2019 spontant utvidgades till att pågå till kl. 24.00, anses utgöra en omständighet som ligger utanför lufttrafikföretagets faktiska kontroll?
5)
Utgör det rimliga åtgärder att upprätta en alternativ tidtabell och att ersätta flygningar, som blivit inställda på grund av det saknas kabinpersonal, med flygningar som genomförs genom så kallad wet-lease – varvid särskild hänsyn har tagits till destinationsorter som innebär flygning över vatten, och till åtskillnaden mellan inhemska och europeiska flygningar –, när man dessutom beaktar att det den dagen endast var 158 av sammanlagt 712 planerade flygningar som fick ställas in?
6)
Vilka beviskrav ställs på det lufttrafikföretag som utför flygningen och som påstår sig ha vidtagit alla, i såväl tekniskt som ekonomiskt hänseende, rimliga åtgärder?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Frågorna 1–4
Den hänskjutande domstolen har ställt den första, den andra, den tredje och den fjärde frågan, vilka ska prövas tillsammans, för att få klarhet i huruvida artikel 5.3 i förordning nr 261/2004 ska tolkas så, att begreppet ”extraordinära omständigheter”, i den mening som avses i denna bestämmelse, inbegriper en strejk som syftar till att få gehör för arbetstagarnas lönekrav och/eller sociala krav, som inleds på uppmaning av en fackförening för personalen vid ett lufttrafikföretag som utför en flygning i solidaritet med en strejk som inletts i moderbolaget – i förhållande till vilket nämnda lufttrafikföretag utgör ett dotterbolag – och som genomförs av en personalkategori i detta dotterbolag, vars närvaro är nödvändig för att genomföra en flygning, samt pågår längre än vad den fackförening som utlyst strejken ursprungligen har angett, och detta trots att en överenskommelse under tiden har slutits med moderbolaget.
Domstolen erinrar inledningsvis om att det i artikel 5 i förordning nr 261/2004 föreskrivs att berörda passagerare, för det fall en flygning ställs in, har rätt till kompensation i enlighet med artikel 7.1 i förordningen från det lufttrafikföretag som skulle ha utfört flygningen, såvida de inte dessförinnan har underrättats om att flygningen ställts in inom de tidsfrister som anges i artikel 5.1 c i)–iii) i förordningen. Enligt artikel 5.3 i förordning nr 261/2004 undantas emellertid det lufttrafikföretag som utför flygningen från skyldigheten att betala kompensation om det kan visa att den inställda flygningen beror på ”extraordinära omständigheter” som inte hade kunnat undvikas även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 mars 2021, Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkterna
och
).
Begreppet ”extraordinära omständigheter”, i den mening som avses i artikel 5.3 i förordning nr 261/2004, som ska tolkas strikt, avser händelser som till sin art eller sitt ursprung faller utanför det berörda lufttrafikföretagets normala verksamhet och som ligger utanför dess faktiska kontroll. Dessa två villkor är kumulativa och frågan huruvida de är uppfyllda ska bedömas från fall till fall (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 mars 2021, Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkterna
och
och där angiven rättspraxis).
För det första framgår det av punkt 28 i domen av den 23 mars 2021, Airhelp, (
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
) att även om en strejk ger uttryck för en konflikt som uppstått mellan arbetstagarna och arbetsgivaren, och syftar till att lamslå arbetsgivarens verksamhet, så utgör den likväl en av de åtgärder som arbetsmarknadens parter har möjlighet att vidta i samband med avtalsförhandlingar. En strejk ska därför betraktas som en händelse som faller inom ramen för den berörda arbetsgivarens normala verksamhet, oberoende av särdragen på den ifrågavarande arbetsmarknaden eller i den tillämpliga nationella lagstiftning genom vilken den grundläggande rättighet som avses i artikel 28 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna genomförs.
Denna tolkning ska även gälla när arbetsgivaren är ett lufttrafikföretag som utför en flygning, eftersom detta företag i sin ordinarie verksamhet kan konfronteras med meningsskiljaktigheter eller konflikter med sin personal eller en del av personalen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 17 april 2018, Krüsemann m.fl.,
C‑195/17, C‑197/17–C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17–C‑286/17 och C‑290/17–C‑292/17
,
EU:C:2018:258
, punkterna
och
). Åtgärder avseende arbetsvillkor och lön för personalen vid ett lufttrafikföretag som utför en flygning faller således inom ramen för lufttrafikföretagets normala verksamhet (dom av den 23 mars 2021, Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkt
).
En strejk som endast syftar till att få ett lufttrafikföretag att gå med på en löneökning för kabinpersonalen utgör således en händelse som faller inom ramen för detta företags normala verksamhet, i synnerhet när en sådan strejk sker inom ramen för vad som är tillåtet enligt lag (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 mars 2021, Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkt
).
Eftersom både moderbolagets sociala policy och den koncernpolicy som följer därav kan påverka dotterbolagens policy och sociala strategi, kan en strejk som personalen vid det lufttrafikföretag som utför flygningen genomför i solidaritet med den strejk som förs av personalen i det moderbolag i förhållande till vilket detta lufttrafikföretag utgör ett dotterbolag inte heller anses utgöra en händelse som inte ingår i det sistnämnda företagets normala verksamhet. Såsom Europeiska kommissionen har påpekat i sitt skriftliga yttrande, är det inte något ovanligt eller oförutsebart att arbetskonflikter sprider sig till olika delar i en företagskoncern under kollektiva förhandlingar.
För det andra ska en strejk med syftet att skapa gehör för arbetstagares lönekrav och/eller sociala krav betraktas som en händelse som inte helt faller utanför det berörda lufttrafikföretagets faktiska kontroll (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 mars 2021, Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkt
), även när strejken genomförs i solidaritet med den strejkande personalen i det moderbolag i förhållande till vilket lufttrafikbolaget utgör ett dotterbolag.
Eftersom arbetstagarnas strejkrätt utgör en rättighet som garanteras i artikel 28 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, ska nämligen, för det första, det förhållandet, att arbetstagarna åberopar denna rättighet och följaktligen utlyser en strejk, anses vara något som varje arbetsgivare kan förutse, särskilt när en sådan strejk föregås av ett varsel (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 mars 2021, Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkt
).
Domstolen har för övrigt redan, i punkt 18 i domen av den 7 maj 1991, Organisationen Danske Slagterier (
C‑338/89
,
EU:C:1991:192
), slagit fast att en strejk som har varslats i enlighet med tillämplig nationell lagstiftning och som meddelats kunna komma att utsträckas till sektorer som påverkar verksamheten i ett företag som ursprungligen inte berördes av strejken, inte utgör en onormal och oförutsebar händelse.
I analogi härmed är det sannolikt, när en fackförening varslar om strejk bland personalen i ett moderbolag, att personalen inom andra delar av koncernen, vilken leds av detta moderbolag, ansluter sig till strejken i solidaritet eller för att ta tillfället i akt att försvara sina egna intressen.
För det andra har arbetsgivaren, eftersom uppkomsten av en strejk är en händelse som denne kan förutse, i princip möjlighet att förbereda sig för strejken och, i förekommande fall, mildra konsekvenserna av den, så att arbetsgivaren i viss utsträckning behåller kontrollen över händelseförloppet. Eftersom begreppet ”extraordinära omständigheter”, i den mening som avses i artikel 5.3 i förordning nr 261/2004, såsom framgår av punkt 19 ovan, ska tolkas restriktivt, bör nämligen valet av ordet ”extraordinär” anses utgöra ett uttryck för unionslagstiftarens avsikt att detta begrepp endast ska omfatta omständigheter som det lufttrafikföretag som utför flygningen inte har någon kontroll över. I likhet med vad som gäller för alla arbetsgivare kan ett sådant lufttrafikföretag, vars personal genomför en strejk i syfte att få gehör för sina krav avseende arbetsvillkor och/eller sociala villkor, inte göra gällande att det inte har någon kontroll över denna strejk (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 mars 2021, Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkterna
och
). Detsamma gäller när personalen vid det lufttrafikföretag som utför flygningen går ut i strejk i solidaritet med personalen i dess moderbolag.
Om kompensationsskyldigheten enligt artikel 7.1 i förordning nr 261/2004 ska kunna garanteras en ändamålsenlig verkan, får en strejk som genomförs av personalen vid det lufttrafikföretag som utför flygningen således inte kvalificeras som en ”extraordinär omständighet”, i den mening som avses i artikel 5.3 i förordningen, när denna strejk avser lönerelaterade eller sociala krav gentemot nämnda lufttrafikföretag, vilka skulle kunna behandlas internt inom den koncern i vilken företaget ingår. Detta konstaterande påverkas för övrigt inte av att de strejkande eventuellt framför krav som är orimliga eller oproportionerliga, eftersom fastställande av lönenivån, eller mer generellt arbetsvillkoren, under alla omständigheter ingår i det arbetsrättsliga förhållandet mellan arbetsgivaren och dennes arbetstagare (se, för ett liknande resonemang, dom av den 23 mars 2021, Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkterna
och
).
För det tredje har unionslagstiftaren, såsom framgår av punkt 42 i domen av den 23 mars 2021, Airhelp (
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
), genom att i skäl 14 i förordning nr 261/2004 ange att extraordinära omständigheter särskilt kan förekomma i händelse av strejker som påverkar verksamheten för det lufttrafikföretag som utför flygningen, haft för avsikt att hänvisa till strejker som är externa i förhållande till det berörda lufttrafikföretagets verksamhet. Härav följer att bland annat strejker som utlyses och genomförs av flygledare eller anställda på en flygplats, kan utgöra ”extraordinära omständigheter”, i den mening som avses i artikel 5.3 i förordningen.
En strejk som utlyses och genomförs av de anställda i det lufttrafikföretag som utför flygningen, utgör däremot en ”intern” händelse i företaget, även när det rör sig om en strejk som inleds på uppmaning av fackföreningarna, eftersom fackföreningarna verkar för att värna om företagets arbetstagare och tillvarata deras intressen. Om en sådan strejk emellertid har sitt ursprung i krav som endast myndigheterna kan tillgodose och som således ligger utanför det berörda lufttrafikföretagets faktiska kontroll, kan den utgöra en ”extraordinär omständighet”, i den mening som avses i artikel 5.3 i förordning nr 261/2004 (dom av den 23 mars 2021, Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
, punkterna
och
).
Det kan i detta hänseende inte anses avgörande att en strejk pågår längre än vad som eventuellt anges i samband med strejkvarslet, även om en överenskommelse under tiden har nåtts med moderbolaget. Även om det antas att den omständigheten att överskridandet av den tid som ursprungligen aviserats av den fackförening som varslat om strejken medför att den enligt nationell rätt kvalificeras som olaglig, påverkar detta inte kvalificeringen av strejken mot bakgrund av artikel 5.3 i förordning nr 261/2004 (se för ett liknande resonemang, dom av den 17 april 2018, Krüsemann m.fl.,
C‑195/17, C‑197/17–C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17–C‑286/17 och C‑290/17–C‑292/17
,
EU:C:2018:258
, punkt
).
Domstolen har redan slagit fast att om det skulle göras en skillnad mellan de strejker som enligt tillämplig nationell lagstiftning är lagenliga och de som inte är det, för att avgöra huruvida de ska klassificeras som ”extraordinära omständigheter”, i den mening som avses i artikel 5.3 i förordning nr 261/2004, så skulle rätten till kompensation för passagerare göras beroende av den arbetsrättsliga lagstiftningen i varje medlemsstat och därigenom undergräva de syften som eftersträvas med förordning nr 261/2004, vilka nämns i skälen 1 och 4, nämligen att säkerställa en hög nivå av skydd för passagerarna, liksom att lufttrafikföretagen ska kunna verka under lika villkor i Europeiska unionen (dom av den 17 april 2018, Krüsemann m.fl.,
C‑195/17, C‑197/17–C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17–C‑286/17 och C‑290/17–C‑292/17
,
EU:C:2018:258
, punkt
).
Mot bakgrund av det ovanstående ska den första, den andra, den tredje och den fjärde frågan besvaras enligt följande. Artikel 5.3 i förordning nr 261/2004 ska tolkas så, att begreppet ”extraordinära omständigheter”, i den mening som avses i denna bestämmelse, inte inbegriper en strejk som syftar till att få gehör för arbetstagarnas lönekrav och/eller sociala krav, som inleds på uppmaning av en fackförening för personalen vid ett lufttrafikföretag som utför en flygning i solidaritet med en strejk som inletts i moderbolaget – i förhållande till vilket nämnda lufttrafikföretag utgör ett dotterbolag – och som genomförs av en personalkategori i detta dotterbolag, vars närvaro är nödvändig för att genomföra en flygning, samt pågår längre än vad den fackförening som utlyst strejken ursprungligen har angett, trots att en överenskommelse under tiden har slutits med moderbolaget.
Den femte och den sjätte frågan
Det saknas anledning att besvara den femte och den sjätte frågan, eftersom de bygger på antagandet att en sådan strejk som den som är aktuell i det nationella målet ska kvalificeras som en ”extraordinär omständighet” i den mening som avses i artikel 5.3 i förordning nr 261/2004.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (nionde avdelningen) följande:

Artikel 5.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91, ska tolkas så, att begreppet ”extraordinära omständigheter, i den mening som avses i denna bestämmelse, inte inbegriper en strejk som syftar till att få gehör för arbetstagarnas lönekrav och/eller sociala krav, som inleds på uppmaning av en fackförening för personalen vid ett lufttrafikföretag som utför en flygning i solidaritet med en strejk som inletts i moderbolaget – i förhållande till vilket nämnda lufttrafikföretag utgör ett dotterbolag – och som genomförs av en personalkategori i detta dotterbolag, vars närvaro är nödvändig för att genomföra en flygning, samt pågår längre än vad den fackförening som utlyst strejken ursprungligen har angett, trots att en överenskommelse under tiden har slutits med moderbolaget.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.