CELEX: 62018CJ0442
Överklagande
Vägran att bevilja tillgång till ECB-rådets beslut
Protokollet om Europeiska investeringsbankens stadga
Artikel 10.4
Sekretess vid sammanträden
Resultatet av överläggningarna
Frivilligt utlämnande
Beslut 2004/258/EG
Tillgång till ECB:s handlingar
Artikel 4.1 a
Sekretess vid överläggningarna
Utlämnande undergräver skyddet för det allmänna samhällsintresset

Europeiska centralbanken (ECB) har yrkat att domstolen ska upphäva den dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 26 april 2018, Espírito Santo Financial (Portugal)/ECB (
T‑251/15
, ej publicerad,
EU:T:2018:234
) (nedan kallad den överklagade domen), genom vilken tribunalen ogiltigförklarade ECB:s beslut av den 1 april 2015 att delvis vägra tillgång till vissa handlingar avseende ECB:s beslut av den 1 augusti 2014 om Banco Espírito Santo SA (nedan kallat det omtvistade beslutet).
Tillämpliga bestämmelser
Skäl 3 i Europeiska centralbankens beslut 2004/258/EG av den 4 mars 2004 om allmänhetens tillgång till Europeiska centralbankens handlingar (
EUT L 80, 2004, s. 42
), i dess lydelse enligt Europeiska centralbankens beslut (EU) av den 21 januari 2015 (
EUT L 84, 2015, s. 64
) (nedan kallat beslut 2004/258), har följande lydelse:
”Samtidigt som större tillgång till ECB:s handlingar bör ges, måste ECB:s och de nationella centralbankernas oberoende i enlighet med artikel 108 i fördraget och artikel 7 i stadgan säkerställas och sekretessen avseende vissa frågor som specifikt rör utförandet av ECB:s uppgifter upprätthållas. För att upprätthålla effektiviteten i ECB:s beslutsförfarande, inbegripet interna samråd och förberedelser, är sammanträdena som ECB:s beslutande organ håller hemliga om inte det beslutande organet beslutar att offentliggöra resultaten av sina överläggningar.”
I artikel 4 i beslutet föreskrivs följande:
”1.   ECB skall vägra att ge tillgång till en handling om ett utlämnande skulle undergräva skyddet för
a)
det allmänna samhällsintresset i fråga om
–
sekretessen vid överläggningar i ECB:s beslutande organ, tillsynsnämnden eller andra organ som inrättas för tillämpningen av förordning (EU) nr 1024/2013
…”
I enlighet med artikel 7.1 i nämnda beslut ”[ska generaldirektören för sekretariat och språktjänster inom ECB, i]nom 20 arbetsdagar efter det att en ansökan mottagits, eller när förtydligandet av ansökan enligt artikel 6.2 mottagits, … antingen bevilja tillgång till den begärda handlingen och ge tillgång till den i enlighet med artikel 9, eller skriftligen ange skälen för att ansökan helt eller delvis har avslagits och upplysa sökanden om dennes rätt att göra en bekräftande ansökan i enlighet med punkt 2”.
Bakgrund till tvisten
Espírito Santo Financial (Portugal) SGPS SA (nedan kallat ESF) är ett holdingbolag bildat enligt portugisisk rätt, som var en av de största aktieägarna i Banco Espírito Santo SA (nedan kallat BES).
Från och med maj 2014 började BES utnyttja Eurosystemets kreditoperationer och började från och med den 17 juli 2014 ta emot akut likviditetsstöd från Banco de Portugal (Portugals centralbank).
Den 23 juli 2014 beslutade ECB-rådet att, fram till sitt nästa ordinarie sammanträde, inte motsätta sig beviljandet av akut likviditetsstöd till BES, så länge stödet höll sig under ett visst tak.
På förslag av ECB:s direktion av den 28 juli 2014 (nedan kallat förslaget av den 28 juli 2014) beslutade ECB-rådet samma dag att låta BES ha fortsatt tillgång till de penningpolitiska kreditinstrumenten (nedan kallat beslutet av den 28 juli 2014). Kreditbeloppet till BES, dess filialer och dotterbolag genom Eurosystemets kreditoperationer begränsades till den nivå det hade den 28 juli 2014 (nedan kallat det berörda kreditbeloppet). Detta beslut antecknades i ett protokoll i vilket även ifrågavarande kreditbelopp angavs.
På förslag av ECB:s direktion av den 1 augusti 2014 (nedan kallat förslaget av den 1 augusti 2014) beslutade ECB-rådet samma dag bland annat att av försiktighetsskäl bryta BES tillgång till de penningpolitiska kreditinstrumenten och förordnade att BES skulle återbetala samtliga lån som beviljats inom ramen för Eurosystemet (nedan kallat beslutet av den 1 augusti 2014). Detta beslut antecknades i ett protokoll, där även taket för det akuta likviditetsstöd som Portugals centralbank fick tilldela BES angavs.
I detta sammanhang beslutade de portugisiska myndigheterna att underkasta BES ett resolutionsförfarande och den 27 oktober 2014 inleddes ett insolvensförfarande mot ESF.
Genom skrivelse av den 5 november 2014 ansökte ESF hos ECB om tillgång till beslutet av den 1 augusti 2014 och till alla ECB:s handlingar knutna till detta beslut.
Genom skrivelse av den 7 januari 2015 besvarade ECB denna begäran och beviljade ESF tillgång, fullständig eller delvis, till ett visst antal av de begärda handlingarna, bland annat delvis tillgång till utdragen ur protokollen från besluten av den 28 juli och den 1 augusti 2014 samt till förslagen av den 28 juli och den 1 augusti 2014.
Genom skrivelse av den 4 februari 2015 skickade ESF en bekräftande ansökan till ECB, i vilken den gjorde gällande att ECB:s motivering, till att inte bevilja full tillgång till vissa begärda handlingar, var alltför vag och allmän.
ESF begärde därutöver tillgång till bland annat de belopp som hade utelämnats i de utdrag ur protokollen från besluten av den 28 juli och den 1 augusti 2014 som ställts till ESF:s förfogande, det vill säga beloppen för den berörda krediten och taket för det akuta likviditetsstöd som BES kunde beviljas av Portugals centralbank, samt till vissa uppgifter som hade maskerats i förslagen av den 28 juli och den 1 augusti 2014.
Den 5 februari 2015 meddelade ECB att ett svar på den bekräftande ansökan skulle lämnas senast den 4 mars 2015. Den 5 mars 2015 förlängde ECB emellertid fristen för att besvara denna begäran.
Genom det omtvistade beslutet av den 1 april 2015 lämnade ECB ut ytterligare uppgifter i förslagen av den 28 juli och den 1 augusti 2014 till ESF. Utöver detta bekräftade ECB beslutet att inte bevilja tillgång till de belopp som utelämnats i utdragen ur protokollen från ECB-rådets beslut av den 28 juli och den 1 augusti 2014 samt till vissa delar som maskerats från förslagen av den 28 juli och den 1 augusti 2014.
Talan vid tribunalen och den överklagade domen
Genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 14 maj 2015, väckte ESF talan dels om ogiltigförklaring av ECB:s underförstådda beslut av den 4 mars 2015 och av det omtvistade beslutet, dels om att ECB skulle förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
ESF anförde fyra grunder till stöd för sin talan om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet. De tre första grunderna avsåg de belopp som utelämnats i utdragen ur protokollen från besluten av den 28 juli och den 1 augusti 2014, vilka översänts till sökanden, och rörde åsidosättande av motiveringsskyldigheten, åsidosättande av artikel 4.1 a första, andra och sjunde strecksatserna i beslut 2004/258 och åsidosättande av artikel 4.2 första strecksatsen i detta beslut. Den fjärde grunden avsåg de uppgifter som maskerats i förslagen av den 28 juli och den 1 augusti 2014, vilka lämnats till sökanden.
ECB yrkade att talan skulle ogillas och att ESF skulle förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
För det första ogillade tribunalen yrkandet om ogiltigförklaring av det underförstådda beslutet. För det andra underkände tribunalen de anmärkningar som riktats mot ECB:s beslut att inte bevilja tillgång till taket för tillhandahållande av akuta likviditetsstöd, och fann att beslutet var motiverat med hänsyn till artikel 4.1 a andra och sjunde strecksatserna i beslut 2004/258. För det tredje, vad gäller ECB:s beslut att inte bevilja tillgång till det berörda kreditbeloppet, konstaterade tribunalen att det omtvistade beslutet var bristfälligt motiverat med avseende på det undantag som föreskrivs i artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258, och att den andra och den tredje grunden, avseende åsidosättande av artikel 4.1 a andra och sjunde strecksatserna i beslut 2004/258 respektive artikel 4.2 första strecksatsen i detta beslut, kunde godtas i den del de avsåg nämnda belopp. För det fjärde biföll tribunalen talan såvitt avsåg den första delen av den fjärde grunden, närmare bestämt avseende de uppgifter som maskerats i förslagen av den 28 juli och den 1 augusti 2014.
Följaktligen ogiltigförklarade tribunalen, i punkt 1 i domslutet i den överklagade domen, det omtvistade beslutet i den del ECB vägrade tillgång till det berörda kreditbeloppet och till de uppgifter som maskerats i förslagen av den 28 juli och den 1 augusti 2014. Tribunalen ogillade talan i övrigt och fastställde att ESF och ECB vardera skulle bära sina rättegångskostnader.
Parternas yrkanden i målet om överklagande
ECB har yrkat att domstolen ska
–
upphäva punkt 1 i domslutet i den överklagade domen,
–
ogilla talan i första instans såvitt avser ECB:s vägran att lämna ut uppgifter om det berörda kreditbeloppet,
–
i andra hand återförvisa målet till tribunalen för avgörande, och
–
förplikta ESF att ersätta två tredjedelar av rättegångskostnaderna och ECB att ersätta en tredjedel av rättegångskostnaderna.
ESF har yrkat att domstolen ska
–
ogilla överklagandet, och
–
förplikta ECB att ersätta rättegångskostnaderna.
Prövning av överklagandet
Till stöd för sitt överklagande har ECB åberopat en enda grund avseende att tribunalen gjort sig skyldig till en felaktig rättstillämpning vid tolkningen av artikel 10.4 i protokoll nr 4 om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken (nedan kallat protokollet för Europeiska centralbankssystemet och ECB) och av artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258.
Parternas argument
ECB har gjort gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning när den, i punkterna 124 och 161 i den överklagade domen, jämförda med punkterna 54–56 och 75–81 däri, slog fast att det utrymme för skönsmässig bedömning som ECB-rådet förfogar över vad gäller spridningen av dess protokoll ska utövas på de villkor och inom de gränser som anges i beslut 2004/258. Tribunalen gjorde således en felaktig bedömning när den fann att ECB var skyldig att motivera på vilket sätt tillgången till de uppgifter som återfinns i protokollen från ECB-rådets sammanträden och som återger ECB‑rådets beslut, konkret och faktiskt skulle undergräva det allmänna samhällsintresset i fråga om sekretessen vid överläggningar i ECB:s beslutande organ.
Enligt ECB ska artikel 4.1 a i beslut 2004/258 tolkas i enlighet med artikel 10.4 första meningen i protokollet om Europeiska centralbankssystemet och ECB, vilken fastställer den allmänna principen om sekretess för ECB-rådets sammanträden, eftersom denna sekretess omfattar samtliga protokoll från ECB‑rådet, även i den mån de avspeglar resultatet av överläggningarna.
ECB har även gjort gällande att artikel 10.4 andra meningen i protokollet för Europeiska centralbankssystemet och ECB innehåller ett undantag från den allmänna principen om sekretess, nämligen genom att ECB-rådet, i ett positivt och skönsmässigt beslut, får offentliggöra resultaten av sina överläggningar. ECB-rådets utrymme för skönsmässig bedömning begränsas inte genom beslut 2004/258, eftersom detta, i dess artikel 4.1 a första strecksatsen, endast återger principen om konfidentiell behandling.
ECB har dessutom gjort gällande att det i artikel 10.4 i protokollet uttryckligen föreskrivs att endast ECB-rådet får besluta om att lämna ut sina egna protokoll, medan det i beslut 2004/258 anges att ansvaret för offentliggörandet av ECB:s handlingar åvilar generaldirektören för generalsekretariatet och direktion.
ECB anser att den inte är skyldig att förklara varför ett utlämnande av protokollen från ECB-rådet konkret och faktiskt skulle kunna undergräva det allmänna samhällsintresset i fråga om sekretessen vid överläggningar i ECB:s beslutande organ. ECB är visserligen underkastad den allmänna skyldigheten att motivera sina beslut. Den är således skyldig att förklara att vissa av de begärda uppgifterna återfinns i dessa protokoll och följaktligen omfattas av artikel 10.4 i nämnda protokoll och av artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258. Det föreligger emellertid en sekretesspresumtion enligt artikel 10.4 i detta protokoll, enligt vilken ett offentliggörande av protokoll undergräver ECB:s oberoende och effektiviteten i ECB:s beslutsförfarande.
ESF har gjort gällande att överklagandet huvudsakligen är en upprepning av de argument som ECB har anfört vid tribunalen. ESF har således vidhållit den ståndpunkt som den anfört vid tribunalen.
Domstolens bedömning
Domstolen erinrar inledningsvis om att det av artikel 256.1 andra stycket FEUF, artikel 58 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol och artikel 168.1 d i domstolens rättegångsregler följer att det i ett överklagande klart ska anges på vilka punkter domen ifrågasätts samt de rättsliga grunder som åberopas till stöd för yrkandet om upphävande av domen (dom av den 29 juli 2019, Bayerische Motoren Werke och Freistaat Sachsen/kommissionen,
C‑654/17 P
,
EU:C:2019:634
, punkt
).
Även om ECB har yrkat att punkt 1 i domslutet i den överklagade domen – enligt vilken det omtvistade beslutet ogiltigförklaras i den del det innebär avslag på ansökan om tillgång dels till det berörda kreditbeloppet, dels till de uppgifter som maskerats i förslagen från ECB:s direktion av den 28 juli och den 1 augusti 2014 – ska upphävas, har den inte utvecklat vare sig någon grund eller något argument avseende tribunalens ogiltigförklaring av detta beslut i den del det innebär avslag på begäran om tillgång till de uppgifter som maskerats i dessa förslag från ECB:s direktion. Denna del av överklagandet ska därför avvisas.
När det gäller den del av överklagandet som avser tribunalens bedömning av det omtvistade beslutet, i den del det innebär att tillgång till det berörda kreditbeloppet nekas, ska det påpekas att tribunalen, i punkt 80 i den överklagade domen, konstaterade att ECB-rådet, i enlighet med artikel 10.4 andra meningen i protokollet för Europeiska centralbankssystemet och ECB, får besluta att offentliggöra resultatet av dess överläggningar. Tribunalen fann vidare att ECB-rådets beslut och, som en följd därav, de protokoll i vilka beslutet nedtecknas, inte åtnjuter ett absolut skydd när det gäller deras spridning och att det utrymme för skönsmässig bedömning som ECB-rådet förfogar över i detta avseende ska utövas på de villkor och inom de gränser som föreskrivs i beslut 2004/258.
I punkterna 122 och 123 konstaterade tribunalen bland annat att det berörda kreditbeloppet fanns med i protokollet som återgav beslutet av den 28 juli 2014 och att ECB, för att motsätta sig att detta belopp lämnades ut, hänvisade till artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258 och artikel 10.4 i protokollet för Europeiska centralbankssystemet och ECB.
I punkt 124 i den överklagade domen slog tribunalen fast att ECB inte hade motiverat det omtvistade beslutet på ett tillräckligt sätt, eftersom den dels borde ha förklarat varför det belopp som inte lämnats ut till ESF inom ramen för den delvisa tillgång till handlingar som ESF begärt omfattades av det undantag som föreskrivs i artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258, dels borde ha lämnat en motivering som gör det möjligt att förstå och bedöma på vilket sätt tillgången till denna information konkret och faktiskt skulle ha undergrävt det allmänna samhällsintresset i fråga om sekretessen vid överläggningar i ECB:s beslutande organ.
Det ska påpekas att ett sådant krav på motivering är en nödvändig följd av en tolkning av artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258 enligt vilken sekretessen för resultaten av ECB-rådets överläggningar endast kan säkerställas om dess offentliggörande skulle undergräva skyddet för det allmänna samhällsintresset.
Visserligen förefaller det med hänsyn till ordalydelsen i artikel 4.1 a första strecksatsen i detta beslut finnas stöd för tribunalens tolkning, eftersom den föreskriver att ECB ska vägra att ge tillgång till en handling om ett utlämnande skulle undergräva det allmänna samhällsintresset i fråga om sekretessen vid överläggningar i ECB:s beslutande organ, däribland ECB-rådet.
I detta hänseende påpekar domstolen att det av artikel 7.1 i beslutet framgår att generaldirektören för ECB:s sekretariat ska välja mellan att bevilja tillgång till den begärda handlingen eller meddela sökanden skälen för att ansökan helt eller delvis har avslagits.
Den tolkning som ligger till grund för tribunalens slutsats innebär således att det ankommer på denna direktör att avgöra huruvida ett utlämnande av resultatet av överläggningarna skulle undergräva det allmänna samhällsintresset i fråga om sekretessen vid dessa överläggningar och, om så inte är fallet, ge tillgång till den handling i vilken detta resultat antecknats.
Det följer emellertid av fast rättspraxis att unionens sekundärlagstiftning så långt som möjligt ska tolkas i överensstämmelse med bestämmelserna i fördragen (dom av den 16 april 2015, parlamentet/rådet,
C‑540/13
,
EU:C:2015:224
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Såsom ECB har påpekat föreskrivs i artikel 10.4 andra meningen i protokollet för Europeiska centralbankssystemet och ECB att det ankommer på ECB-rådet att besluta huruvida resultatet av dess överläggningar ska offentliggöras, medan det av artikel 7.1 i beslut 2004/258 framgår, i likhet med vad som anförts i punkt 38 ovan, att det ankommer på generaldirektören för ECB:s sekretariat att välja mellan att bevilja tillgång till den begärda handlingen eller att meddela sökanden skälen för att ansökan helt eller delvis har avslagits.
Under dessa omständigheter ges nämnde direktör alltså möjlighet att besluta huruvida tillgång ska ges till resultatet av överläggningarna, vilket alltså inkräktar på den exklusiva befogenhet som tilldelats ECB-rådet enligt artikel 10.4 andra meningen i nämnda protokoll.
För att kunna bevara denna behörighet ska artikel 4.1 a i beslut 2004/258, jämförd med artikel 10.4 andra meningen i protokollet för Europeiska centralbankssystemet och ECB, följaktligen tolkas så, att den skyddar sekretessen för resultatet av ECB-rådets överläggningar utan att det är nödvändigt att tillgång till handlingar som återger detta resultat enbart får nekas om ett offentliggörande skulle undergräva skyddet för det allmänna samhällsintresset.
Generaldirektören för ECB:s sekretariat är följaktligen, enligt artikel 4.1 a första strecksatsen och artikel 7.1 i detta beslut, skyldig att neka tillgång till resultatet av ECB-rådets överläggningar, utom om ECB-rådet beslutar att helt eller delvis offentliggöra beslutet.
Domstolen konstaterar dessutom att en sådan tolkning finner stöd i ordalydelsen i skäl 3 i beslut 2004/258, enligt vilken ECB:s sammanträden är hemliga om inte det beslutande organet beslutar att offentliggöra resultaten av sina överläggningar.
Det är således möjligt att motiveringen för att neka tillgång till resultaten av ECB‑rådets överläggningar enbart kan bestå av ett åberopande av artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258 i fråga om handlingar som återger resultaten av dessa överläggningar.
Tribunalen gjorde följaktligen en felaktig bedömning när den, i punkt 124 i den överklagade domen, fann att ECB dels borde ha förklarat varför det belopp som inte lämnats ut till sökanden inom ramen för den delvisa tillgång till handlingar som sökanden begärt omfattades av det undantag som föreskrivs i artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258, dels borde ha lämnat en motivering som gör det möjligt att förstå och bedöma på vilket sätt tillgången till denna information konkret och faktiskt skulle ha undergrävt det allmänna samhällsintresset i fråga om sekretessen vid överläggningar i ECB:s beslutande organ. Tribunalen har genom denna bedömning gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning.
Punkt 1 i domslutet i den överklagade domen ska därför upphävas i den mån som tribunalen därigenom ogiltigförklarade det omtvistade beslutet i den del ECB, genom detta beslut, nekade tillgång till det berörda kreditbeloppet.
Tvisten i första instans
Enligt artikel 61 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol ska domstolen upphäva tribunalens avgörande om överklagandet är välgrundat. I ett sådant fall kan domstolen själv slutligt avgöra målet, om detta är färdigt för avgörande.
Detta är fallet här.
Eftersom tribunalens bedömning, såsom framgår av bland annat punkt 47 i denna dom, av den första grunden som åberopats i första instans, i den del som rör vägran att bevilja tillgång till det berörda kreditbeloppet, är behäftad med en felaktig rättstillämpning, ska domstolen pröva denna grund, liksom den andra grund som åberopats i första instans, vad gäller anmärkningen avseende åsidosättande av artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258.
Genom sin första grund, som åberopats i första instans, i den del som rör vägran att bevilja tillgång till det berörda kreditbeloppet, har ESF gjort gällande att ECB har åsidosatt motiveringsskyldigheten när den nekade tillgång med stöd av artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258.
Som andra grund har sökanden gjort gällande att beslutet att inte bevilja tillgång till det berörda kreditbeloppet inte motiveras med hänsyn till artikel 4.1 a första strecksatsen i nämnda beslut. Sökanden har särskilt gjort gällande att detta belopp inte kunde anses utgöra en del av överläggningarna i ECB:s beslutande organ och att de begärda uppgifterna inte förefaller vara av konfidentiell karaktär, med tanke på att Portugals centralbank redan offentliggjort ett belopp, vilket kan bekräftas genom översändandet av utdragen ur ECB-rådets beslut.
Enligt fast praxis från domstolen ska det av den motivering av en unionsrättsakt som krävs enligt artikel 296 andra stycket FEUF förvisso klart och tydligt framgå hur den institution som har antagit rättsakten har resonerat, så att de som berörs därav kan få kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden och så att domstolen ges möjlighet att utföra sin prövning. Det krävs dock inte att alla relevanta faktiska och rättsliga omständigheter anges i motiveringen. Bedömningen av om motiveringen är tillräcklig ska heller inte ske endast utifrån rättsaktens lydelse, utan även utifrån det sammanhang i vilket den ingår och samtliga rättsregler på det aktuella området (dom av den 11 december 2018, Weiss m.fl.,
C‑493/17
,
EU:C:2018:1000
, punkterna
och
och där angiven rättspraxis).
Med hänsyn till punkt 46 i förevarande dom kan det konstateras att ECB:s motivering gjorde det möjligt för sökanden att förstå att ECB åberopade den sekretess som gäller för resultatet av överläggningarna för att vägra tillgång till det berörda kreditbeloppet, och att det rörde sig om en handling som återspeglade detta resultat. Det omtvistade beslutet var således tillräckligt motiverat.
När det gäller invändningarna i sak är det tillräckligt att påpeka att det framgår av punkt 43 i förevarande dom att sekretessen för resultatet av ECB-rådets överläggningar skyddas utan att detta resultat nödvändigtvis måste återspegla dessa överläggningar. Även om sekretessen för resultatet av överläggningarna kan åberopas under förutsättning att ECB inte har offentliggjort detta resultat, är den omständigheten, att Portugals centralbank offentliggjort ett belopp som nästan motsvarar det berörda kreditbeloppet, inte tillräcklig för att tvinga ECB att lämna ut detta belopp. Av detta följer att ECB inte har åsidosatt artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258 när den med stöd av denna bestämmelse vägrade att bevilja tillgång till det berörda kreditbeloppet.
Talan kan följaktligen inte vinna bifall såvitt avser den första och den andra grunden som åberopats i första instans, i den mån de avser ECB:s vägran, med stöd av artikel 4.1 a första strecksatsen i beslut 2004/258, att bevilja tillgång till det berörda kreditbeloppet.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 184.2 i domstolens rättegångsregler ska domstolen besluta om rättegångskostnaderna när överklagandet bifalls och domstolen avgör målet slutligt. Enligt artikel 138.1 i rättegångsreglerna, som enligt artikel 184.1 ska tillämpas i mål om överklagande, ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
I artikel 138.3 i rättegångsreglerna, vilken enligt artikel 184.1 ska tillämpas i mål om överklagande, föreskrivs att om parterna ömsom tappar målet på en eller flera punkter, ska vardera parten bära sina rättegångskostnader. Domstolen får emellertid besluta att en part ska ersätta en del av den andra partens rättegångskostnader, om det framstår som skäligt med hänsyn till omständigheterna i målet.
I förevarande fall har ECB:s överklagande delvis bifallits och delvis avvisats, och eftersom den talan som ESF väckt vid tribunalen bifallits efter domstolens prövning, endast vad gäller beslutet att vägra att bevilja tillgång till de uppgifter som maskerats i direktionens förslag av den 28 juli och den 1 augusti 2014, ska ESF förpliktas att bära sina rättegångskostnader och ersätta en tredjedel av ECB:s kostnader i samband med förfarandet i första instans och i målet om överklagande. ECB ska bära den återstående delen av sina rättegångskostnader.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (första avdelningen) följande:

1)
Punkt 1 i Europeiska unionens tribunals dom av den 26 april 2018, Espírito Santo Financial (Portugal)/ECB (
T‑251/15
,
EU:T:2018:234
), upphävs i den mån tribunalen, i denna punkt, ogiltigförklarar Europeiska centralbankens (ECB) beslut av den 1 april 2015 om delvis avslag på ansökan om tillgång till vissa handlingar avseende ECB:s beslut av den 1 augusti 2014 om Banco Espírito Santo SA, i den del ECB härigenom nekat till uppgifter om kreditbeloppet i de protokollsutdrag som fogats till ECB-rådets beslut av den 28 juli 2014.

2)
Överklagandet ogillas i övrigt.

3)
Den talan som Espírito Santo Financial (Portugal) SGPS SA väckt ogillas såvitt den avser Europeiska centralbankens (ECB) beslut av den 1 april 2015 om delvis avslag på ansökan om tillgång till vissa handlingar avseende ECB:s beslut av den 1 augusti 2014 om Banco Espírito Santo SA, i den del ECB härigenom nekat till uppgifter om kreditbeloppet i de protokollsutdrag som fogats till ECB-rådets beslut av den 28 juli 2014.

4)
Espírito Santo Financial (Portugal), SGPS, SA ska bära sina rättegångskostnader och en tredjedel av Europeiska centralbankens (ECB) rättegångskostnader i överklagandet och i första instans.

5)
Europeiska centralbanken (ECB) ska bära två tredjedelar av sina rättegångskostnader i överklagandet och i första instans.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.