CELEX: 62015CJ0245
Előzetes döntéshozatal
Közúti közlekedés
Szociális rendelkezések
Eltérések
561/2006/EK rendelet
A 3. cikk a) pontja
1073/2009/EK rendelet
A 2. cikk 3. pontja
Személyszállítást biztosító menetrend szerinti járatok
Fogalom
Valamely gazdasági szereplő által a saját munkavállalói részére szervezett, a tulajdonában lévő és az egyik munkavállalója által vezetett járművekkel a munkahelyre és a munkahelyről történő ingyenes szállítások

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról, a 3821/85/EGK és a 2135/98/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. március 15‑i 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL 2006. L 102., 1. o.
; helyesbítés:
HL 2016. L 195., 83. o.
) 3. cikke a) pontjának, valamint az autóbusszal végzett személyszállítás nemzetközi piacához való hozzáférés közös szabályairól és az 561/2006/EK rendelet módosításáról szóló, 2009. október 21‑i 1073/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL 2009. L 300., 88. o.
; helyesbítés:
HL 2015. L 272., 15. o.
) 2. cikke 3. pontjának értelmezésére irányul.
E kérelmet az SC Casa Noastră SA (a továbbiakban: Casa Noastră) és a Ministerul Transporturilor – Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR) (közlekedési minisztérium – állami közúti közlekedés ellenőrzési felügyelőség [ISCTR], Románia) között az ISCTR által a vezetési idő és a pihenőidő be nem tartása miatt a Casa Noastră egyik munkavállalója tekintetében kiszabott bírság tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
Az 561/2006 rendelet
Az 561/2006 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja az alábbiak szerint rendelkezik:
„Ez a rendelet a közúti szállításra vonatkozik:
[…]
b)
személyszállítás esetében, ha a személyszállítást végző jármű eredeti építése vagy állandó átalakítása folytán a járművezetővel együtt 9‑nél több személy szállítására alkalmas és erre a célra szolgál.”
E rendelet 3. cikkének a) pontja a következőt írja elő:
„Ez a rendelet nem alkalmazandó a következő járművekkel végzett közúti szállításra:
a)
menetrend szerinti személyszállítási szolgáltatást végző járművek, ha a kérdéses menetrend szerinti szolgáltatás 50 km‑t meg nem haladó útszakaszon történik”.
Az említett rendelet 4. cikkének n) pontja a következőt írja elő:
„E rendelet alkalmazásában:
[…]
n)
»rendszeres személyszállítási szolgáltatás«: az autóbusszal végzett nemzetközi személyszállítás közös szabályairól szóló, 1992. március 16‑i 684/92/EGK tanácsi rendelet [(
HL 1992. L 74., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 306. o.)] 2. cikke szerinti nemzeti és nemzetközi szolgáltatások”.
A 684/92 rendelet
A 2006. március 2‑i 1791/2006/EK tanácsi rendelettel (
HL 2006. L 363., 1. o.
) módosított 684/92 rendelet (a továbbiakban: 684/92 rendelet) 2. cikkének 1. pontja kimondja:
„1. Menetrend szerinti járatok
1.1.
Menetrend szerinti járatok azok a járatok, amelyeken az utasok fuvarozása meghatározott időközönként, meghatározott útvonalon, az utasokat előre meghatározott megállóhelyeken felvéve és kitéve történik. A menetrend szerinti járatokat bárki igénybe veheti, adott esetben helyfoglalási kötelezettség mellett.
A járatok üzemeltetési feltételeinek módosulása nem érinti azok menetrend szerinti járatként történő besorolását.
1.2.
Függetlenül attól, hogy ki szervezi meg a járatot, menetrend szerinti járatok azok, amelyeken meghatározott utascsoport fuvarozása más utasok kizárásával történik, amennyiben e járatokat az 1.1. pontban meghatározott feltételek szerint üzemeltetik. Az ilyen járatok a továbbiakban: »különcélú menetrend szerinti járatok«.
Különcélú menetrend szerinti járatok közé a következők tartoznak:
a)
a dolgozók otthonuk és munkahelyük közötti fuvarozása;
b)
tanulók és hallgatók otthonuk és oktatási intézményük közötti fuvarozása;
c)
a katonák és családjuk származási államuk és laktanyájuk közötti fuvarozása.
Az a tény, hogy egy különcélú járat az azt használók igényeihez igazodik, nem befolyásolhatja annak menetrend szerinti járatként történő besorolását.
[…]”
Az 1073/2009 rendelet
A 684/92 rendeletet az 1073/2009 rendelet 30. cikke hatályon kívül helyezte. E rendelkezés értelmében a hatályon kívül helyezett rendeletre való hivatkozásokat az 1073/2009 rendeletre való hivatkozásként kell értelmezni az e rendelet III. mellékletében található megfelelési táblázattal összhangban. E hatályon kívül helyezés után az 1073/2009 rendelet 2. cikkének 2. pontja és 5. cikkének (1) bekezdése felel meg a 684/92 rendelet 2. cikke 1.1. pontjának, valamint az 1073/2009 rendelet 2. cikkének 3. pontja és 5. cikkének (2) bekezdése felel meg a 684/92 rendelet 2. cikke 1.2. pontjának.
Az 1073/2009 rendelet 2. cikke a következő fogalommeghatározásokat tartalmazza:
„[…]
2.
»menetrend szerinti járatok«: olyan járatok, amelyeken az utasok fuvarozása meghatározott időközönként, meghatározott útvonalon, az utasokat előre meghatározott megállóhelyeken felvéve és kitéve történik;
3.
a »menetrend szerinti különcélú járatok«: olyan járatok, amelyeken, függetlenül attól, hogy ki szervezi meg azokat, meghatározott utascsoportok fuvarozása más utasok kizárásával történik;
[…]
5.
»saját számlás szállítási tevékenység«: olyan szállítási tevékenység, amelyet egy természetes vagy jogi személy nem kereskedelmi célból, nonprofit jelleggel végez, amennyiben:
—
a szállítás a természetes vagy jogi személynek csak melléktevékenysége, és
—
a használt járművek a természetes vagy jogi személy tulajdonában vannak, vagy a természetes vagy jogi személy azokat részletre vagy egy tartósbérleti szerződés keretében szerezte be, és azokat a természetes személy vagy jogi személy által alkalmazott személyzet egy tagja, vagy a természetes személy maga, vagy a vállalkozás által alkalmazott vagy szerződéses kötelezettség alapján a rendelkezésére bocsátott személyzet egy tagja vezeti;
[…]”
E rendeletnek „A szolgáltatásnyújtás szabadsága” című 3. cikke ekként rendelkezik:
„(1)   E rendelettel összhangban az 1. cikkben említett bármely fuvarozó ellenszolgáltatás fejében az állampolgárságán vagy székhelyén alapuló megkülönböztetés nélkül nyújthat menetrend szerinti autóbuszos személyszállítási szolgáltatásokat, ideértve a menetrend szerinti különcélú járatok és a különjáratok üzemeltetését, amennyiben:
a)
a székhely szerinti tagállamban jogosult autóbusszal végzett menetrend szerinti személyszállítás – ideértve a menetrend szerinti különcélú járatokat és a különjáratokat is – végzésére a nemzeti jog által a piachoz való hozzáférés tekintetétben megállapított feltételekkel összhangban;
[…]
(2)   Az 1. cikkben említett bármely saját számlás szolgáltató az állampolgárságán vagy székhelyén alapuló megkülönböztetés nélkül végezheti az 5. cikk (5) bekezdése szerinti személyszállítási szolgáltatásokat, amennyiben:
a)
a székhely szerinti tagállamban autóbusszal végzett személyszállítás végzésére jogosult a tevékenység folytatására a nemzeti jog által a piachoz való hozzáférés tekintetében megállapított feltételekkel összhangban […]
[…]”
Az említett rendelet „Hozzáférés a piachoz” című 5. cikke kimondja:
„(1)   A menetrend szerinti járatokat bárki igénybe veheti, adott esetben helyfoglalási kötelezettség mellett.
E járatok működtetése a III. fejezet rendelkezéseivel összhangban engedélyköteles.
A tagállamokból valamely harmadik országba és onnan visszafelé közlekedő, menetrend szerinti járatok a tagállam és a harmadik ország közötti, valamint – adott esetben – a tagállam és a tranzittagállam közötti kétoldalú megállapodással összhangban mindaddig engedélykötelesek, amíg a Közösség és az érintett harmadik ország közötti szükséges megállapodást meg nem kötötték.
A járatok menetrend szerinti jellegét nem befolyásolja a járat működési feltételeinek kiigazítása.
A fennálló menetrend szerinti járatokéval azonos utasokat kiszolgáló párhuzamos vagy időszakos járatok szervezésére, bizonyos megállók kihagyására és a menetrend szerinti útvonalon további megállók kiszolgálására a fennálló menetrend szerinti járatokra alkalmazandó szabályok vonatkoznak.
(2)   A menetrend szerinti különcélú járatok közé különösen a következők tartoznak:
a)
a dolgozók otthonuk és munkahelyük közötti fuvarozása;
b)
a tanulók és hallgatók otthonuk és oktatási intézményük közötti fuvarozása.
Az a tény, hogy egy különcélú járat az azt használók igényeihez igazodik, nem befolyásolhatja annak menetrend szerinti járatként történő besorolását.
A menetrend szerinti különcélú járatok nem kötöttek a III. fejezet szerinti engedélyezéshez, ha azokat a szervező és a fuvarozó közötti szerződés szabályozza.
[…]
(5)   A saját számlás személyszállítási tevékenység mentesül minden engedélyezési eljárás alól, ugyanakkor igazolványrendszer vonatkozik rá.
Az igazolványokat a jármű bejegyzése szerinti tagállam illetékes hatóságai adják ki, és azok a teljes utazásra érvényesek, beleértve a tranzitot is.
[…]”
A román jog
Az Ordonanța Guvernului nr. 27/2011 privind transporturile rutiere (a közúti közlekedésről szóló 27/2011. sz. kormányrendelet) alapeljárás idején hatályos változatának 3. cikke előírja, hogy „a saját számlás közúti személyszállítási tevékenység olyan közúti szállítási tevékenység, amelyet egy természetes vagy jogi személy nem kereskedelmi célból, nonprofit jelleggel végez az 1073/2009 rendelet 2. cikkének 5. pontjában foglalt feltételek betartása mellett”.
E kormányrendelet 4. cikke I. részének (2) bekezdése a közúti szállítási tevékenység besorolásával kapcsolatban ekként rendelkezik:
„(2)   A tevékenység kereskedelmi céljától függő besorolás:
a)
díj ellenében végzett közúti szállítás;
b)
saját számlás közúti szállítás”.
Az Ordinul Ministrului Transporturilor nr. 980/2011 pentru aprobarea Normelor metodologice privind aplicarea prevederilor referitoare la organizarea şi efectuarea transporturile rutiere şi a activităţilor conexe acestora stabilite prin Ordonanţa Guvernului nr. 27/2011 privind transporturile rutiere (a közúti közlekedésről szóló 27/2011. sz. kormányrendeletben szabályozott közúti közlekedés és az ahhoz kapcsolódó tevékenységek szervezéséről és végrehajtásáról szóló rendelkezések alkalmazására vonatkozó módszertani szabályokról szóló 980/2011. sz. közlekedési miniszteri rendelet) alapeljárás idején hatályos változatában foglalt melléklet 52. cikke kimondja, hogy díj ellenében végzett szállításnak minősül a menetrend szerinti járatokkal, a különcélú menetrend szerinti járatokkal és a különjáratokkal végzett szállítás.
E rendelet mellékletében az 54. cikk (1) és (2) bekezdése így rendelkezik:
„(1)   Díj ellenében helyközi közúti személyszállítási tevékenységet menetrend szerinti járatokkal a közúti szállítást végző szolgáltató csak abban az esetben folytathat, ha útvonalengedéllyel rendelkezik a szállítási tervben szabályozott, érintett járat tekintetében.
(2)   Az útvonalengedély csak abban az esetben érvényes, ha a szállítás teljes időtartamára menetlevél kíséri, továbbá ha az indulás az útvonal kezdő pontjától a menetlevélben foglalt napon és időpontban történik.”
E melléklet 80. cikke kimondja:
„(1)   Saját számlás közúti személyszállítási tevékenységet kizárólag olyan autóbusszal végezhetnek a közúti szállítást végző vállalkozások, amelynek fedélzetén a szállítás teljes időtartama alatt megtalálható a saját számlás szállítási engedély hiteles másolata, valamint a szállítási okmány.
(2)   Az (1) bekezdésben foglalt szállítási okmány alatt a szállított személyek nevét tartalmazó és a vállalkozás törvényes képviselője által aláírt és bélyegzővel ellátott jegyzék értendő.”
Az említett melléklet 81. cikkének a) pontja a következőt írja elő:
„A szállítási okmányon kívül a saját számlás közúti személyszállítás esetén az alábbi okmányokat kell az autóbusz fedélzetén tartani:
a)
a járművezető érvényes szolgálati igazolványa, amely igazolja, hogy a saját számlás közúti szállítást végző vállalkozás alkalmazásában áll”.
Az Ordonanta Guvernului nr. 37/2007 privind stabilirea cadrului de aplicare a regulilor privind perioadele de conducere, pauzele şi perioadele de odihnă ale conducătorilor auto şi utilizarea aparatelor de înregistrare a activităţii acestora (a vezetési időtartamra, a járművezetők szüneteire és pihenőidejére, valamint a tevékenységük regisztrálására szolgáló készülékek használatára vonatkozó szabályok alkalmazási feltételeinek meghatározásáról szóló 37/2007. sz. kormányrendelet) alapeljárás idején hatályos változata (a továbbiakban: 37/2007 kormányrendelet) 8. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„(1)   Az alábbi tények az 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet és a 3821/85/EGK rendelet, valamint adott esetben [a nemzetközi közúti fuvarozást végző járművek személyzetének munkájáról szóló európai megállapodás (AETR)] rendelkezései súlyos megsértésének tekintendők, és abban az esetben is szabálysértésnek minősülnek, ha a büntető jogszabályok alapján nem tekinthetők jogsértésnek:
1.
a napi vezetési idő vagy a maximális napi vezetési idő több mint két órával való túllépése;
[…]
6.
a napi pihenőidő minimális időtartamának be nem tartása, amennyiben a különbség meghaladja a két órát”.
A 37/2007 kormányrendelet 9. cikke a következőképpen rendelkezik:
„1.   A 8. cikkben felsorolt szabálysértések az alábbi szankciókat vonják maguk után:
[…]
c)
4000 [román lejtől (RON)] 8000 [román lejig (RON)] terjedő bírság, amelyet az (1) bekezdés 15., 16., 18–20., 22–26., 28–30., 36. és 38. pontjában foglalt tényállás esetén a gépjármű vezetőjére, az (1) bekezdés 1–11., 31. és 32. pontjában foglalt tényállás esetén pedig a közúti szállítást végző vállalkozásra/szolgáltatóra kell kiszabni.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A Casa Noastră PVC‑ből készült épületelemek gyártásával és forgalmazásával foglalkozó vállalkozás, amelynek gyártó létesítményei Pieleștiben (Románia), Craiovától (Románia) 13 km‑re találhatók.
E vállalkozás a munkavállalóinak a munkavégzés helyére és helyéről történő fuvarozását három saját tulajdonú, 44 férőhelyes autóbusszal és két saját tulajdonú, 20 férőhelyes mikrobusszal biztosítja. E célból állandó jelleggel öt gépjárművezetőt alkalmaz.
A Casa Noastră munkavállalói három műszakban dolgoznak, így szállításukra minden munkanapon háromszori oda‑ és visszaúttal kerül sor. Ennek keretében az egyik útvonal a Pielești és Braneț (Románia) közötti oda‑ és visszaút, amely két település között a távolság 21 km.
2014. november 26‑án az ISCTR felügyelői ellenőrzés alá vonták a Casa Noastră egyik járművét, amelyet e vállalkozás egyik gépjárművezetője ezen az útvonalon vezetett. Az ellenőrzés során a gépjárművezetőnek be kellett mutatnia a menetíró készülék adatait, amelyek a vezetési idő és a pihenőidő be nem tartását támasztották alá. Ezt követően a Casa Noastrăval szemben szabálysértési bírságot szabtak ki a 37/2007 kormányrendelet 8. cikke (1) bekezdésének 1. és 6. pontja alapján a napi vezetési idő, pontosabban a maximális napi vezetési idő túllépése, valamint a napi pihenőidő minimális időtartamának be nem tartása miatt.
A Casa Noastră megtámadta e bírságot többek között azt állítva, hogy ezen ellenőrzés időpontjában olyan közúti személyszállítást végzett, amely a dolgozók otthonuk és munkahelyük közötti, 50 km‑t meg nem haladó útszakaszon „különcélú menetrend szerinti járatokkal” történő fuvarozásának kategóriájába tartozik, így pedig vonatkozott rá az 561/2006 rendelet 3. cikkének a) pontjában foglalt kivétel.
Az ISCTR előadta, hogy a Casa Noastră saját számlás közúti személyszállítási tevékenységet végzett, mivel e tevékenységet nem kereskedelmi célból, nonprofit jelleggel végezte, de a különcélú menetrend szerinti járatokkal történő közúti személyszállítás díjfizetés ellenében történik, és ennek során a nemzeti szabályozás más feltételeit is be kell tartani. Következésképpen úgy véli, hogy az említett fuvarozásra nem vonatkozott az 561/2006 rendelet 3. cikkének a) pontjában foglalt kivétel.
A kérdést előterjesztő bíróság véleménye szerint meg kell vizsgálni azt a jogi lehetőséget, hogy gazdasági szereplők személyszállítási szolgáltatást szervezhetnek saját dolgozóik részére azok munkahelyre, illetve munkahelyről történő szállítása céljából, valamint azt a kérdést, hogy a személyszállítás időtartama alatt a dolgozó mennyiben minősül különcélú menetrend szerinti járat igénybevevőjének, figyelemmel arra is, hogy a Casa Noastră nem kap semmilyen díjazást az érintett szállítási szolgáltatás után.
E körülmények között a Judecătoria Balş – Judeţul Olt (balşi elsőfokú bíróság – Olt megye, Románia) felfüggesztette az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjesztette a Bíróság elé:
„1)
Mennyiben értelmezhető az 1073/2009/EK rendelet 2. cikkének 3. pontjában szereplő »függetlenül attól, hogy ki szervezi meg azokat« fordulat oly módon, hogy menetrend szerinti szállítási szolgáltatást gazdasági szereplő is szervezhet saját munkavállalóinak a munkahelyre, illetve a munkahelyről történő szállítása céljából?
2)
Mennyiben értelmezhető az 561/2006 rendelet 3. cikkének a) pontjában szereplő »menetrend szerinti személyszállítási szolgáltatás, ha a kérdéses menetrend szerinti szolgáltatás 50 km‑t meg nem haladó útszakaszon történik« fordulat oly módon, hogy annak hatálya a munkahelyükre vagy a munkahelyükről utazó munkavállalókra is kiterjed?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az együttesen vizsgálandó két kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy a dolgozóknak az otthonuk és a munkahelyük között, a munkáltatójuk által szervezett, 50 km‑t meg nem haladó útszakaszon történő szállítása az 561/2006 rendelet 3. cikkének a) pontjában szereplő kivétel hatálya alá tartozik‑e, amely szerint e rendelet nem vonatkozik az ilyen szállítási szolgáltatásra.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az 561/2006 rendelet (17) preambulumbekezdése és 1. cikke alapján e rendelet célja a szárazföldi szállítási módok közötti verseny feltételeinek harmonizálása, különös tekintettel a közúti szektorra, valamint ezen ágazat alkalmazottai munkakörülményeinek és a közúti közlekedés biztonságának javítása, amely célok többek között abban a kötelezettségben fejeződnek ki, hogy a közúti szállítójárműveket főszabály szerint elismert menetíró készülékkel kell felszerelni, amely lehetővé teszi a járművezetők vezetési és pihenőidejére vonatkozó szabályok betartásának ellenőrzését (lásd különösen: 2013. október 3‑iLundberg‑ítélet,
C‑317/12
,
EU:C:2013:631
,
31.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat, és 2016. október 19‑iEL‑EM‑2001 ítélet,
C‑501/14
,
EU:C:2016:777
,
21.
pont).
A 3. cikkének a) pontja szerint az 561/2006 rendelet nem alkalmazandó a menetrend szerinti személyszállítási szolgáltatást végző járművekkel végzett közúti szállításra, ha ez 50 km‑t meg nem haladó útszakaszon történik.
Ugyanezen rendelet 4. cikkének n) pontja szerint a „rendszeres személyszállítási szolgáltatás” alatt a 684/92 rendelet 2. cikkének 1. pontja szerinti nemzeti és nemzetközi szolgáltatásokat kell érteni.
A Bíróság e tekintetben kimondta, hogy az említett 2. cikk 1. pontja az ilyen szolgáltatások két kategóriáját szabályozza azáltal, hogy különbséget tesz a menetrend szerinti járatok és a különcélú menetrend szerinti járatok között. Az előbbi járatok bárki számára hozzáférhetők, és ezeken az utasok szállítása meghatározott időközönként, meghatározott útvonalon, az utasokat előre meghatározott megállóhelyeken felvéve és kitéve történik. Az utóbbi járatokat ugyanezen feltételekkel üzemeltetik, de csak utasok meghatározott csoportjai számára (1998. április 30‑iClarke & Sons és Ferne ítélet,
C‑47/97
,
EU:C:1998:185
,
16.
pont), azaz „a dolgozók otthonuk és munkahelyük közötti”, a tanulók és hallgatók „otthonuk és oktatási intézményük közötti”, valamint a katonák és családjuk „származási államuk és laktanyájuk közötti” fuvarozása céljából.
Ebből következik, hogy a különcélú menetrend szerinti járatok a menetrend szerinti járatok sajátos kategóriáját képezik, és e két kategória közötti egyetlen különbség az, hogy a különcélú menetrend szerinti járatokkal meghatározott utascsoportok fuvarozása történik más utasok kizárásával, miközben a menetrend szerinti járatokat az utasok összessége korlátozás nélkül igénybe veheti. Márpedig az 561/2006 rendelet által követett célokra tekintettel, amelyeket a jelen ítélet 28. pontja is említ, a szállított személyek minősége nem döntő szempont azon kérdés tekintetében, hogy e rendelet alkalmazható‑e, vagy sem.
A 684/92 rendelet szerkezetére, valamint a „különcélú menetrend szerinti járatok” kifejezés fogalommeghatározására tekintettel úgy tűnik, hogy az uniós jogalkotó szándéka arra irányult, hogy kizárja az 561/2006 rendelet hatálya alól mind a menetrend szerinti járatokat, mind pedig a különcélú menetrend szerinti járatokat, feltéve hogy ez a szállítás 50 km‑t meg nem haladó útszakaszon történik.
E megállapítást nem kérdőjelezi meg az, hogy a 684/92 rendeletet felváltotta az 1073/2009 rendelet, amely különbséget tesz a „menetrend szerinti járatok” és a „különcélú menetrend szerinti járatok” között. Ugyanis e kifejezések fogalommeghatározásai változatlanok maradtak abban az értelemben, hogy a különcélú menetrend szerinti járatok továbbra is a menetrend szerinti járatok külön kategóriájaként kerültek meghatározásra.
Ezenfelül a dolgozók otthonuk és munkahelyük közötti fuvarozását kifejezetten szabályozza az 1073/2009 rendelet 5. cikke (2) bekezdésének a) pontja, amennyiben e fuvarozás a különcélú menetrend szerinti járatok egyik formája. Következésképpen a 684/92 rendelet értelmezésének alapját képező érvelés értelemszerűen vonatkozik az 1073/2009 rendeletre.
Ebből következik, hogy az 561/2006 rendelet 3. cikkének a) pontjában szereplő kivétel hatályát nem módosította az 1073/2009 rendelet, mivel e kivétel vonatkozik mind a menetrend szerinti járatokra, mind pedig a különcélú menetrend szerinti járatokra, feltéve hogy ez a szállítás 50 km‑t meg nem haladó útszakaszon történik.
Másodsorban emlékeztetni kell arra, hogy az 1073/2009 rendelet 2. cikkének 5. pontja – a 684/1992 rendelet 2. cikkének 4. pontjához hasonlóan – tartalmazza a „saját számlás szállítási tevékenység” fogalommeghatározást, amely szerint egyrészt olyan nem kereskedelmi célból, nonprofit jelleggel végzett szállítási tevékenységről van szó, amely az azt végző természetes vagy jogi személynek csak melléktevékenysége. Másrészt az említett fogalommeghatározás kimondja, hogy a járműveknek e személy tulajdonában kell lenniük, vagy azokat tartósbérleti szerződés keretében kell beszerezniük, és azokat e természetes vagy jogi személy által alkalmazott személyzet egy tagjának, vagy magának e természetes személynek, vagy a vállalkozás által alkalmazott vagy szerződéses kötelezettség alapján a rendelkezésére bocsátott személyzet egy tagjának kell vezetnie.
A jelen esetben meg kell állapítani egyrészt, hogy úgy tűnik, hogy az alapügybeli szállítás teljesíti az ahhoz szükséges feltételeket, hogy „különcélú menetrend szerinti járatnak” minősüljön.
Az említett szállításra minden munkanapon háromszori oda‑ és visszaúttal kerül sor, ami megfelel a Casa Noastră napi három műszakbeosztásának. Tekintettel arra, hogy a Bíróság rendelkezésére álló adatok szerint az e vállalkozás munkavállalóinak az otthonuk és a munkahelyük közötti szállítására Pielești és Braneț települések között kerül sor, az érintett útvonal „meghatározott” az 1073/2009 rendelet 2. cikkének 2. pontja értelmében, mivel a dolgozókat előzetesen rögzített helyeken veszik fel és teszik ki. Ezenkívül az alapügybeli szolgáltatás címzettje kizárólag az utasok pontosan meghatározott csoportja, a jelen esetben – más utasok kizárásával – az említett vállalkozás munkavállalói.
Másrészt az alapügybeli szállítás az 1073/2009 rendelet 2. cikkének 5. pontjában a „saját számlás szállítási tevékenységgel” kapcsolatban rögzített követelményeket is teljesíti.
Ugyanis ugyanezen adatok szerint az érintett szállítási szolgáltatásokat nem kereskedelmi célból, és nem is nyereségszerzési célból nyújtják a Casa Noastră munkavállalói részére. A kérdést előterjesztő bíróság továbbá kifejtette, hogy a nyújtott szolgáltatásért nem fizetnek díjat. Ezenkívül e társaság fő tevékenysége nem a személyszállítás, hanem PVC‑ből készült épületelemek gyártása és forgalmazása, és a dolgozók szállítása e vállalkozás számára csak melléktevékenységet képez. Végül a Casa Noastră tulajdonosa a használt gépjárműveknek, amelyeket ráadásul a vállalkozás saját munkavállalói vezetnek.
Amint a jelen ítélet 36. pontjában megállapítást nyert, az 561/2006 rendelet 3. cikkének a) pontjában szereplő kivétel vonatkozik a menetrend szerinti járatokra, beleértve a különcélú menetrend szerinti járatokat is. Következésképpen e kivétel
a priori
nem irányul a saját számlás szállítási tevékenységre.
Azonban meg kell állapítani, hogy a menetrend szerinti járatok kategóriája, amely magában foglalja a különcélú menetrend szerinti járatokat, és a saját számlás szállítási tevékenység kategóriája nem zárja ki kölcsönösen egymást. A saját számlás szállítási tevékenység megvalósulhat különcélú menetrend szerinti járat vagy különjárat formájában, amely utóbbit az 1073/2009 rendelet 2. cikkének 4. pontja olyan járatként határozza meg, amely nem felel meg a menetrend szerinti járat meghatározásának, beleértve a különcélú menetrend szerinti járatot is, továbbá amelynek fő jellemzője, hogy valamely ügyfélnek vagy magának a fuvarozónak a kezdeményezésére előzetesen összeállított utascsoport szállítását bonyolítja le.
E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy az 561/2006 és 1073/2009 rendelet szövegében semmi nem cáfolja ezt az értelmezést. Főszabály szerint, amint az Európai Bizottság az írásbeli észrevételeiben is előadta, a szállítási szolgáltatások besorolása tekintetében két kategória jöhet szóba, mégpedig egyrészt a harmadik személy számára nyújtott szolgáltatások, másrészt a saját számlára végzett szolgáltatások.
E két kategória közül az első szolgáltatás több formában történhet, nevezetesen a menetrend szerinti járatok, a különcélú menetrend szerinti járatok és a különjáratok formájában.
A saját számlára végzett szolgáltatások is történhetnek különcélú menetrend szerinti járatok vagy különjáratok formájában, ha teljesítik az 1073/2009 rendeletben rögzített feltételeket. Viszont nem tartoznak ide a menetrend szerinti járatok, amelyeket
per definitionem
minden utas igénybe vehet.
Ezt az értelmezést alátámasztja az is, hogy ténylegesen mind a 684/92 rendelet, mind pedig az 1073/2009 rendelet a különcélú menetrend szerinti járatok hatálya alá vonja – amint az a jelen ítélet a 35. pontjában már megállapítást nyert – a dolgozók otthonuk és munkahelyük közötti fuvarozását. Továbbá a 684/92 rendelet 2. cikkének 1.2. pontjában szereplő fogalommeghatározás szerint ezek olyan járatok, amelyeken – „függetlenül attól, hogy ki szervezi meg azokat” – meghatározott utascsoportok fuvarozása történik.
Egyébiránt ezt az értelmezést az is megerősíti, hogy az 1073/2009 rendeletben, amely az autóbusszal végzett személyszállítás nemzetközi piacához való hozzáférés közös szabályairól szól, a saját számlás szállítási tevékenységre általában kevésbé szigorú szabályok vonatkoznak, mint a menetrend szerinti járatokra, beleértve a különcélú menetrend szerinti járatokat is. Utóbbiakat ugyanis kizárólag engedéllyel lehet végezni, míg a saját számlás szállítási tevékenységre csak egy igazolványrendszer vonatkozik, és mentesül az engedélyezés alól. Következésképpen nincs szükség a szállítási szolgáltatás végzésének módjától függő engedély igénylésére, mivel a saját számlás szállítási tevékenységre vonatkozó igazolás a szolgáltatásnyújtás minden módját lefedi, anélkül hogy szükséges lenne az érintett szállítási szolgáltatások kategória szerinti beazonosítása.
Így az egyetlen különbség a harmadik személy számára szóló, különcélú menetrend szerinti járat és a saját számlás szállítási tevékenység keretében működtetett ilyen járat között a járatszervező minőségén alapul. Márpedig e különbség nem igazolhatja, hogy a saját számlás szállítási tevékenység keretében működtetett különcélú menetrend szerinti járatok ki legyenek zárva az 561/2006 rendelet 3. cikkének a) pontjában szereplő kivétel hatálya alól.
Ez az értelmezés egyáltalán nem sérti az 561/2006 rendelettel követett célokat. E rendelet arra irányul, amint a jelen ítélet 28. pontjában említésre került, hogy a szárazföldi szállítási módok közötti verseny feltételeit harmonizálják, különös tekintettel a közúti szektorra, valamint hogy javítsák az ezen ágazat alkalmazottai munkakörülményeit és a közúti közlekedés biztonságát. Márpedig a saját számlás tevékenység keretében működtetett különcélú menetrend szerinti járatok nem jelentenek tisztességtelen versenyt a harmadik személyeknek kínált más szállítási módok rovására, mivel e járatokat csak az azokat működtető vállalkozás munkavállalói tudják igénybe venni. Továbbá, ami a munkafeltételek és a közúti közlekedés biztonságának javítását illeti, semmi nem indokolja, hogy különbséget kellene tenni egy 50 km‑t meg nem haladó útszakaszon harmadik személyek részére különcélú menetrend szerinti járatot vezető járművezető, és egy olyan járművezető között, aki ugyanezen a távolságon saját számlás szállítási tevékenység keretében vezet különcélú menetrend szerinti járatot.
A fenti megfontolások összességéből az következik, hogy az 561/2006 rendelet 3. cikkének a) pontját, valamint az 1073/2009/EK rendelet 2. cikkének 3. pontját akként kell értelmezni, hogy a dolgozóknak az otthonuk és a munkahelyük között, a munkáltatójuk által szervezett, 50 km‑t meg nem haladó útszakaszon történő szállítása az 561/2006 rendelet 3. cikkének a) pontjában szereplő kivétel hatálya alá tartozik, amely szerint e rendelet nem vonatkozik az ilyen szállítási szolgáltatásra.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (tizedik tanács) a következőképpen határozott:

A közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról, a 3821/85/EGK és a 2135/98/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. március 15‑i 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 3. cikkének a) pontját, valamint az autóbusszal végzett személyszállítás nemzetközi piacához való hozzáférés közös szabályairól és az 561/2006/EK rendelet módosításáról szóló, 2009. október 21‑i 1073/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 2. cikkének 3. pontját akként kell értelmezni, hogy a dolgozóknak az otthonuk és a munkahelyük között, a munkáltatójuk által szervezett, 50 km‑t meg nem haladó útszakaszon történő szállítása az 561/2006 rendelet 3. cikkének a) pontjában szereplő kivétel hatálya alá tartozik, amely szerint e rendelet nem vonatkozik az ilyen szállítási szolgáltatásra.

Aláírások
(
)	Az eljárás nyelve: román.