CELEX: 62015TJ0462
Дъмпинг
Внос на велосипеди, изпращани от Камбоджа, Пакистан и Филипините
Разширяване по отношение на този внос на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено върху вноса на велосипеди с произход от Китай
Регламент (ЕС) 2015/776
Заобикаляне
Претоварване
Член 13, параграфи 1 и 2 и член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (понастоящем член 13, параграфи 1 и 2 и член 18, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2016/1036)

)
Обстоятелствата по спора
С Регламент (ЕИО) № 2474/93 от 8 септември 1993 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса в Общността на велосипеди с произход от Китай и за окончателно събиране на временното антидъмпингово мито (
OВ L 228, 1993 г., стр. 1
) Съветът на Европейския съюз налага окончателно антидъмпингово мито от 30,6 % върху вноса на велосипеди с произход от Китай.
След преразглеждане с оглед на изтичане на срока на действие на мерките, проведено съгласно Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (
OВ L 56, 1996 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223) (заменен с Регламент (ЕО) № 1225/2009 от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (
OВ L 343, 2009 г., стр. 51
и поправки в
OB L 7, 2010 г., стр. 22
и
OB L 36, 2011 г., стр. 20
, наричан по-нататък „основният регламент“), на свой ред заменен с Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (
OВ L 176, 2016 г., стр. 21
), по-конкретно съгласно член 11, параграф 2 от Регламент № 384/96 (понастоящем член 11, параграф 2 от основния регламент), с Регламент (ЕО) № 1524/2000 от 10 юли 2000 година за въвеждане на окончателно антидъмпингово мито за вноса на велосипеди с произход от Китай (
OВ L 175, 2000 г., стр. 39
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 21, стр. 31), Съветът взема решение за запазване на посоченото по-горе антидъмпингово мито.
След междинно преразглеждане, проведено в съответствие с член 11, параграф 3 от Регламент № 384/96 (понастоящем член 11, параграф 3 от основния регламент), с Регламент (ЕО) № 1095/2005 от 12 юли 2005 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на велосипеди с произход от Виетнам и за изменение на Регламент (ЕО) № 1524/2000 (
OВ L 183, 2005 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 41, стр. 131) Съветът взема решение за увеличаване на антидъмпинговото мито върху вноса на велосипеди с произход от Китай на 48,5 %.
След преразглеждане с оглед на изтичане на срока на действие на мерките, проведено съгласно член 11, параграф 2 от Регламент № 384/96, с Регламент за изпълнение (ЕС) № 990/2011 от 3 октомври 2011 година за въвеждане на окончателно антидъмпингово мито за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на велосипеди с произход от Китай (
OВ L 261, 2011 г., стр. 2
) Съветът взема решение за запазване на действащото антидъмпингово мито в размер на 48,5 %.
През май 2013 г. след междинно преразглеждане, проведено в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент (понастоящем член 11, параграф 3 от Регламент 2016/1036), Съветът приема Регламент (ЕС) № 502/2013 от 29 май 2013 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 990/2011 (
ОВ L 153, 2013 г., стр. 17
) и взема решение за запазване на действащото антидъмпингово мито в размер на 48,5 %, освен за велосипедите, изнасяни от три дружества, за които са определени индивидуални ставки на митото.
След разследване във връзка със заобикалянето на мерките в съответствие с член 13 от основния регламент (понастоящем член 13 от Регламент 2016/1036) Съветът приема Регламент за изпълнение (ЕС) № 501/2013 от 29 май 2013 година за разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент за изпълнение № 990/2011 върху вноса на велосипеди, изпращани от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис, независимо дали са декларирани с произход от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис (
ОВ L 153, 2013 г., стр. 1
).
Сезирана с нова жалба през 2014 г., този път относно евентуално заобикаляне на антидъмпингово мито, в което участват установени в Камбоджа, Пакистан и Филипините производители — износители на велосипеди, Европейската комисия приема Регламент за изпълнение (ЕС) № 938/2014 от 2 септември 2014 година за започване на разследване във връзка с възможното заобикаляне на антидъмпинговите мерки, наложени с Регламент № 502/2013 на Съвета върху вноса на велосипеди с произход от Китай, чрез внос на велосипеди, изпращани от Камбоджа, Пакистан и Филипините, независимо дали са декларирани с произход от Камбоджа, Пакистан и Филипините, и за въвеждане на регистрационен режим за този внос (
ОВ L 263, 2014 г., стр. 5
и поправка в
OB L 341, 2014 г., стр. 31
). В хода на това разследване, отнасящо се до периода от 1 януари 2011 г. до 31 август 2014 г., жалбоподателят, Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd, получава от Комисията „[ф]ормуляр за дружествата, които искат освобождаване от евентуално разширяване на митото“ (наричан по-нататък „формулярът“), който той попълва и изпраща на 10 октомври 2014 г.
От преписката става ясно, че жалбоподателят е еднолично дружество с ограничена отговорност, учредено по камбоджанското право през май 2013 г., и притежавано изцяло от Cronus International Co. Ltd, дружество със седалище в Хонконг, което пък е 100 % собственост на китайски производител на велосипеди, Guangzhou Cronus Bicycle Fashion Sports Co. Ltd. Последното дружество притежава и 100 % от китайското дружество Guangzhou Cronus Bicycles Co. Ltd, производител на велосипеди, на рамки и на боядисани рамки, и е свързано с друг китайски производител на велосипеди, Shine Wheel Bicycle Co. Ltd, за когото се твърди, че приключил производствената си дейност на 1 юни 2014 г. Тъй като в приложените към формуляра таблици D 5 и D 6 жалбоподателят не е уточнил, че е свързан и със Shine Wheel Bicycle, той представя данни за този доставчик едва на 27 октомври 2014 г., с други думи, в отговор на искането на Комисията за допълнителна информация от 16 октомври 2014 г.
Жалбоподателят уточнява, че предвид датата, на която е създаден, и факта, че започва реално дейност през януари 2014 г., информацията, която е представил във формуляра и в приложените към него таблици, е по-пряко свързана с периода от 1 септември 2013 г. до 31 август 2014 г. (наричан по-нататък „отчетният период“), отколкото с разследвания период (вж. т. 7 по-горе). От формуляра е видно, че жалбоподателят определя дейността си като производство и продажба на велосипеди и велосипедни рамки, по-специално за малки поръчки под марката „Cronus“.
В приложената към формуляра таблица F 2, в която са изброени всички покупки на полуготови продукти, осъществени от поискалото освобождаването от мито лице, жалбоподателят посочва като почти изключителен доставчик дружеството „Shine Wheel Bicycle Co. Ltd (Guangzhou)“ заедно с виетнамско дружество за боядисване на рамки и едно друго китайско дружество.
В своя отговор от 27 октомври 2014 г. жалбоподателят представя преработена таблица F 2. В нея Shine Wheel Bicycle се явява като дружество, свързано с жалбоподателя, а неговите продажби на последния през отчетния период представляват по-голямата част от покупките на жалбоподателя през този период. Guangzhou Cronus Bicycles също се споменава там като дружество, свързано с жалбоподателя, за определени сделки през отчетния период.
При разследването Комисията установява, че шест дружества са изнасяли велосипеди от Камбоджа. В края на 2013 г. едно от тях се премества в Пакистан, а другите петима производители на велосипеди, които представляват 94 % от вноса на този вид продукт от Камбоджа в Европейския съюз, оказват съдействие и подават искане за освобождаване.
Комисията анализира информацията, предоставена от тези пет дружества, сред които е и жалбоподателят. На 11 ноември 2014 г. Комисията го уведомява за намерението си да направи посещение за проверка на място. То се провежда на 8 и 9 декември 2014 г. в помещенията на жалбоподателя в Tai Seng (Камбоджа).
След тази проверка на място и след проверки и на останалите четирима оказали съдействие производители Комисията приема, че три дружества имат право да ползват освобождаване в приложение на член 13, параграф 4 от основния регламент (понастоящем член 13, параграф 4 от Регламент 2016/1036), но две дружества, сред които жалбоподателят, нямат такова право.
При посещението Комисията открива редица нередности, по повод на които тя изслушва допълнителни обяснения от жалбоподателя и разглежда предоставените от него документи.
Преди всичко тя отбелязва, че жалбоподателят не разполага със счетоводен софтуер, а съхранява съответните данни в компютърни файлове във формат Excel. Подробни отчети за производството той започнал да изготвя едва от октомври 2014 г.
На следващо място според Комисията от формуляра и приложените към него таблици става ясно, че жалбоподателят е бил в състояние да произвежда велосипеди едва след 1 януари 2014 г. в своите цехове за заваряване и боядисване и че в началото на този период той не е произвеждал рамки. При това положение Комисията задава въпрос за произхода на 1099 велосипеда, изнесени за Съюза (в случая, за Гърция) на 27 януари 2014 г., описани в представената от жалбоподателя фактура CI‑15295-PM по следния начин: 380 велосипеда с алуминиеви рамки от 26 цола, 240 велосипеда със стоманени рамки също от 26 цола, 120 велосипеда със стоманени рамки от 24 цола, 119 велосипеда със стоманени рамки, наречени „hi-ten 700C“, 130 велосипеда със сгъваеми стоманени рамки от 20 цола и 120 велосипеда със стоманени рамки от 20 цола. Попитан за обстоятелствата около този износ, жалбоподателят представя фактура KYD-CN-F01 от 17 януари 2014 г., от която е видно, че е закупил 1098 стоманени велосипедни рамки от 26 цола от виетнамското дружество Kim Y Dinh Trading Service One Member Co. Ltd. Като отбелязва, че последното дружество не е производител на велосипеди и на велосипедни рамки, а само търговец, Комисията освен това изразява изненадата си от факта, че са закупени само стоманени велосипедни рамки, когато фактура CI‑15295-PM сочи продажба на 380 алуминиеви велосипеда и размерът на тези рамки (26 цола) съвпада само отчасти с размера на изнесените за Съюза велосипеди.
Жалбоподателят е приканен да обясни тези противоречия и по време на посещението той представя формуляр А/сертификат за произход, издаден от виетнамското министерство на търговията на името на този търговец за велосипедните рамки, посочени във фактура KYD-CN-F01. Комисията обаче констатира, че и този сертификат за произход се отнася само до стоманените рамки, докато посоченият в точка 17 по-горе износ за Съюза включва и алуминиеви рамки, както признава впоследствие жалбоподателят, като отбелязва, че в този сертификат неправилно са посочени само стоманените рамки. Освен това жалбоподателят изобщо не могъл да представи формуляр А/сертификат за произход на свое име за изнесените за Съюза велосипеди, посочени във фактура CI‑15295-PM.
Поради това Комисията приема, че тъй като жалбоподателят не е произвеждал сам велосипедни рамки в началото на своята дейност, единственото възможно обяснение е, че въпросните велосипеди не са били комплектувани от него, а просто претоварени от свързаните с него китайски дружества.
Освен това при посещението за проверка Комисията отбелязва предполагаеми несъответствия и липса на надеждност по отношение на някои съдържащи се във формуляра данни. Според тази институция някои докладвани производствени разходи не отговарят на добавената стойност на включените в комплектуването или доокомлектуването части и са изкуствено увеличени, за да покрият двата прага, предвидени в член 13, параграф 2, буква б) от основния регламент (понастоящем член 13, параграф 2, буква б) от Регламент 2016/1036). Така включването на някои разходи (амортизационни отчисления, наеми и разходи за електроенергия) в производството на велосипедни рамки не съответства на производствения обем на велосипедите, потреблението на бои, използвани при това производство, е завишено спрямо данните, представени от реалните производители на велосипеди, и разходите за труд също са твърде високи в сравнение с производствения обем на велосипедните рамки и на сглобените велосипеди, отново в сравнение със заплатите, плащани от реалните производители. Поради това Комисията преразглежда на тази основа производствените разходи на жалбоподателя и стига до извода, че от една страна, велосипедните части от Китай съставляват повече от 60 % от общата стойност на частите на комплектувания продукт (77 %) и че от друга страна, добавената стойност на частите, въведени по време на комплектуването, е под 25 % (2 %).
На 13 март 2015 г. Комисията съобщава на жалбоподателя своите заключения, отнасящи се, на първо място, до наличието на практики по заобикаляне в Камбоджа (общи заключения), и на второ място, до ролята на жалбоподателя в тези практики (конкретни заключения).
В отговор на това оповестяване на 31 март 2015 г. жалбоподателят излага редица възражения, както писмено, така и по време на изслушване. Първо, той оспорва по-специално заключението, че е участвал в практики на претоварване. В това отношение според него от събраните в хода на проверката на място сведения става ясно, че най-правдоподобното обяснение е, че съответните велосипедни рамки са с произход от Виетнам. Той представя допълнителна подкрепяща документация във връзка с фактура CI‑15295-PM, за да установи виетнамския произход на велосипедните рамки. Жалбоподателят посочва, че е представил по-специално фактурата за покупка на стомана и алуминий, използвани за направата на велосипедни рамки, фактурата от виетнамското дружество, превърнало стоманата в рамки, фактурата от доставчиците на велосипедни рамки с референтен номер KYD-CN-F01 от 17 януари 2014 г., опаковъчния списък на тези рамки със същата дата и доказателство за плащане на тази фактура и посочил общата маса на доставените велосипедни рамки (около три тона), която отговаря на данните, представени в таблица F 2. Жалбоподателят обяснява липсата на една велосипедна рамка от броя на изнесените велосипеди (1098 вместо 1099) с факта, че е взел една велосипедна рамка като мостра от своя доставчик. На второ място, той оспорва корекциите на неговите производствени разходи, извършени от Комисията, за да изчисли прага от 25 % на добавената стойност, предвиден в член 13, параграф 2, буква б) от основния регламент.
На 18 май 2015 г. Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/776 за разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент (ЕС) № 502/2013 на Съвета върху вноса на велосипеди с произход от Китайската народна република, към вноса на велосипеди, изпращани от Камбоджа, Пакистан и Филипините, независимо дали са декларирани с произход от Камбоджа, Пакистан и Филипините (
ОВ L 122, 2015 г., стр. 4
и поправка в
OB L 160, 2017 г., стр. 37
, наричан по-нататък „обжалваният регламент“).
Комисията констатира, по-специално в съображения 69, 71, 73 и 74 от обжалвания регламент, следното:
„69
При едно от петте оказали съдействие дружества нямаше съответствие между данните относно типа рамки, закупувани от Китай, и данните относно типа велосипеди, продавани в Съюза, като дружеството не е произвеждало рамки през въпросния период. Поради това се стигна до заключението, че става въпрос за претоварване на велосипеди.
[…]
Следва да се припомни, че по време на проверката на място с оглед на предоставената от дружеството информация не беше възможно Комисията да отъждестви закупуваните видове рамки с видовете велосипеди, изнасяни за Съюза, тъй като дружеството показа документи за закупуване на стоманени рамки, докато самото то е изнасяло велосипеди със стоманени и алуминиеви рамки с различни големини. Оттук става ясно, че изнасяните велосипеди не са били комплектувани в Камбоджа. Освен това единственото доказателство, представено по време на проверката на място от дружеството с цел доказване на произхода на тези рамки, беше формуляр А/сертификат за произход, издаден от виетнамските компетентни органи на името на виетнамски търговец. След оповестяването дружеството заяви, че във формуляра А/сертификата за произход неправилно е посочено, че всички рамки са стоманени и че в действителност има и алуминиеви рамки. В новите документи, предоставени от дружеството след оповестяването на виетнамски и китайски език с непълен превод на английски, се откриват няколко несъответствия (количеството на закупените рамки не съответства на броя на изнесените велосипеди, установен по време на проверката на място; един от документите е представен като фактура, но в него не се посочват цени; не са представени доказателства за останалите производствени етапи при изработването на рамките, като нарязване, формоване, пробиване на отвори и боядисване. Поради това новите документи бяха счетени за непълни и недостатъчни като доказателство, че въпросните рамки са произведени във Виетнам.
[…]
Освен това дружеството не успя да представи формуляр А/сертификат за произход от Министерството на търговията на Камбоджа за въпросните велосипеди. Поради това и в отсъствието на друга информация се стигна до заключението, че въпросните части са с произход от Китай. […]
Поради това въз основа на доказателствата, посочени по-горе, беше установено наличието на практики на претоварване в Камбоджа на продукти с произход от Китай по смисъла на член 13, параграф 1 от основния регламент“.
Освен това в съображения 80 и сл. от обжалвания регламент Комисията отхвърля и възраженията на жалбоподателя относно корекциите на производствените му разходи, извършени за да се изчисли прагът от 25 % на добавената стойност, предвиден в член 13, параграф 2, буква б) от основния регламент.
Така Комисията отхвърля направеното от жалбоподателя искане за освобождаване (съображение 161 от обжалвания регламент). В член 1 от този регламент тя решава да разшири обхвата на окончателното антидъмпингово мито от 48,5 %, приложимо за вноса на велосипеди с произход от Китай и посочено в точка 3 по-горе, и към вноса на велосипеди, изпращани по-специално от Камбоджа, като не включва жалбоподателя сред освободените от мито дружества. Съгласно параграф 3 от посочения член „[м]итото, чийто обхват се разширява с параграф 1 от настоящия член, се събира върху вноса, изпратен от Камбоджа, Пакистан и Филипините, независимо дали е деклариран с произход от Камбоджа, Пакистан и Филипините, регистриран в съответствие с член 2 от Регламент (ЕС) № 938/2014 и член 13, параграф 3 и член 14, параграф 5 от основния регламент, с изключение на вноса, произведен от дружествата, изброени в параграф 1“.
Производството и исканията на страните
На 11 август 2015 г. жалбоподателят подава настоящата жалба в секретариата на Общия съд.
[…]
Устните състезания и отговорите на страните на поставените от Общия съд въпроси са изслушани в съдебното заседание, проведено на 9 ноември 2017 г.
В хода на съдебното заседание встъпилата страна и Комисията представят становища по доклада за съдебното заседание, които са отразени в протокола за съдебното заседание.
От правна страна
[
…
]
Първо основание: нарушение на член 13, параграф 1 от основния регламент в резултат на допусната от Комисията „явна грешка в преценката от правна и фактическа страна“, що се отнася до констатацията за заобикаляне и естеството на наличните данни
С първото основание жалбоподателят твърди, че са неправилни както констатацията за практика на претоварване, така и правните последици от тази констатация. Според него въпросните велосипеди са произведени от рамки и материали с виетнамски произход и Комисията няма доказателства, че това не е така. Нито основният регламент, нито съдебната практика ѝ позволявали автоматично да приеме, че е налице такава практика на претоварване. Той счита, че е доказал надлежно виетнамския произход на частите, като е използвал доказателства, които Комисията не бива да пренебрегва, както е направила. Той уточнява, че във фактура CI‑15295-PM са дадени конкретните референтни номера на всеки модел, въз основа на което можело да се определи от какъв материал е направена рамката. Той допълва, че е представил допълнителните документи, посочени в точка 22 по-горе. Освен това жалбоподателят оспорва начина, по който Комисията оценила формуляра А/сертификат за произход, издаден от виетнамските органи, тъй като в него са посочени номерът на фактурата на доставчика, датата на тази фактура, броят на съответните единици, брутната маса на товара и фактът, че последният е бил инспектиран при преминаване на границата между Виетнам и Камбоджа. Следователно в този сертификат погрешно били посочени само „стоманените велосипедни рамки“, което жалбоподателят вече обяснил, като изтъкнал, че е просто грешка от страна на доставчика.
Той допълва, че единственото несъответствие в представените от него доказателства се отнася до различното описание на велосипедите във фактура CI‑15295-PM, рамките, посочени във фактурата за покупка KYD-CN-F01 и във формуляра А/сертификат за произход, докато всички останали доказателства сочели, че той е закупил велосипедни рамки с виетнамски произход. По този начин с анализа си Комисията практически приела, че всеки некитайски производител, който има връзки с китайски производители на велосипеди, е виновен за практики на претоварване, независимо от фактите по случая.
Следователно Комисията допуснала грешка в преценката „от правна и фактическа страна“ при прилагането на член 13, параграф 1 от основния регламент.
Комисията моли Общия съд да отхвърли първото основание.
Предварителни съображения
[…]
Съгласно член 13, параграф 1 от основния регламент, за да се установи, че е налице заобикаляне на антидъмпингови мерки, трябва да са изпълнени четири условия. Първо, трябва да има промяна в схемите на търговия между трета страна и Съюза или между дружества от страна, за която се прилагат мерките, и Съюза. Второ, тази промяна трябва да произтича от практика, процес или дейност, за който/която няма достатъчно основание или икономическа обосновка извън налагането на митото. Трето, трябва да има доказателства за това, че промишлеността на Съюза е претърпяла вреда или че коригиращият ефект на антидъмпинговото мито е изложен на риск. Четвърто, трябва да има доказателства за съществуването на дъмпинг (решения от 26 януари 2017 г., Maxcom/Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P и C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
, т.
и от 26 януари 2017 г., Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P и C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, т.
).
От текста и общия разум на член 13 от основния регламент следва, че за да установят, че е налице заобикаляне, институциите са длъжни да извършат общ анализ за третата страна, обект на разследването за заобикаляне, в нейната цялост. Те обаче не трябва, за да докажат такова заобикаляне, да анализират положението на всеки отделен производител износител, което е задача на посочените отделни производители износители във връзка с молбите по член 13, параграф 4 от този регламент (решения от 26 януари 2017 г., Maxcom/Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P и C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
, т.
и от 26 януари 2017 г., Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P и C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, т.
)
Така в съответствие с член 13, параграф 1 от основния регламент заобикалянето на антидъмпинговите мерки се констатира от институциите на Съюза за цялата трета страна, а в тежест на всеки отделен производител износител е да докаже, че конкретното му положение обосновава предоставяне на освобождаване по член 13, параграф 4 от този регламент (решения от 26 януари 2017 г., Maxcom/Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P и C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
, т.
и от 26 януари 2017 г., Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P и C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, т.
).
Освен това, както припомня генералният адвокат Mengozzi в своето заключение по съединени дела Maxcom и др./Chin Haur Indonesia (
C‑247/15 P, C‑253/15 P и C‑259/15 P
,
EU:C:2016:712
, т.
и
), член 13, параграф 1, втора алинея от основния регламент (понастоящем член 13, параграф 1, четвърта алинея от Регламент 2016/1036) съдържа неизчерпателен списък на практиките, процесите или дейностите, посочени в първата алинея, които включват, наред с другото, „изпращането на продукта, обект на мерките, през трети страни“ и „при обстоятелствата, посочени по-долу, параграф 2, комплектуването в [Съюза] или в трета страна“. Както правилно посочва Комисията в своя отговор от 13 октомври 2017 г. на процесуално-организационното действие от 22 септември 2017 г. (вж. т. 38 и 39 по-горе), различните видове практики на заобикаляне, изброени в посочения член 13, параграф 1, втора алинея, са дадени само примерно, както става ясно от израза „inter alia“.
От това следва, че е достатъчно да се установи само един вид практика на заобикаляне, за да бъде изпълнено второто условие, посочено в точка 53 по-горе, което обаче не е пречка съответните институции да установят и други видове практики на заобикаляне, когато считат, че има такива.
Приложение в конкретния случай
От обжалвания регламент е видно, че Комисията е разгледала четирите посочени в точка 53 по-горе условия по отношение на Камбоджа като цяло преди, от една страна, да уважи индивидуалното искане за освобождаване, подадено от три от петте оказали съдействие камбоджански дружества, и от друга страна, да отхвърли искането, подадено от останалите две дружества, сред които е жалбоподателят.
Преди всичко Комисията констатира, че са изпълнени първото, третото и четвъртото условие, което жалбоподателят не оспорва.
След това относно второто условие, а именно наличието на практики на заобикаляне в Камбоджа, с други думи, на практики, процеси или дейности, за които няма достатъчно основание или икономическа обосновка извън налагането на митото, Комисията констатира наличието както на практики на претоварване, така и на комплектуване, които не изпълняват критериите, предвидени в член 13, параграф 2 от основния регламент.
Вярно е, че от съображения 69—74 от обжалвания регламент е видно, че констатацията за наличие на практики на претоварване по отношение на Камбоджа като цяло се основава единствено на индивидуалното положение на жалбоподателя. Следва обаче да се подчертае, че Комисията отбелязва също така, че в Камбоджа се извършва комплектуване, което не изпълнява критериите по член 13, параграф 2 от основния регламент, що се отнася до две камбоджански дружества, сред които жалбоподателят, както следва от съображения 75—88 от обжалвания регламент.
Следователно, дори да се предположи, че жалбоподателят не е участвал в практики на претоварване, което би изключило съществуването им по отношение на Камбоджа като цяло, констатацията за практики на заобикаляне в тази страна все още би била валидна въз основа на мотиви от обжалвания регламент, свързани с комплектуването, което не изпълнява критериите по член 13, параграф 2 от основния регламент, поне що се отнася до другото камбоджанско дружество, тъй като свързаните с него констатации, които се съдържат в обжалвания регламент, не са предмет на настоящия спор.
Ето защо първото основание не може да обори констатацията от обжалвания регламент, че по отношение на Камбоджа като цяло са налице практики на заобикаляне по смисъла на член 13, параграф 1 от основния регламент.
Сега трябва да се провери дали първото основание е налице, доколкото цели да докаже, че жалбоподателят не е извършвал практики на претоварване.
В това отношение от обжалвания регламент е видно, че Комисията е отхвърлила искането за освобождаване на жалбоподателя както поради наличието на практики на претоварване, така и на комплектуване, които не изпълняват критериите по член 13, параграф 2 от основния регламент.
Трябва да се подчертае, както следва от съдебната практика, припомнена в точка 55 по-горе, че всеки отделен производител износител трябва да докаже, че конкретното му положение обосновава предоставяне на освобождаване по член 13, параграф 4 от основния регламент. Съгласно тази разпоредба исканията за освобождаване трябва да бъдат „надлежно подкрепени с доказателства“, а в случай на практики, процеси или дейности за заобикаляне на мерките, които се случват извън Съюза, да позволят на заинтересованите лица да „покажат, че не са свързани с производител, подлежащ на мерките“, и че „не са замесени в практики за заобикаляне, определени в параграфи 1 и 2 от [посочения] член“.
Следователно, ако поискалото освобождаване лице не успее да докаже, че конкретното му положение обосновава предоставянето на това освобождаване, например поради наличието на доказателства за практики на претоварване, Комисията има право да откаже такова освобождаване.
В случая, първо, Комисията констатира, че през януари 2014 г. жалбоподателят е бил едва в началния етап на производствената си дейност и че не е произвел сам велосипедните рамки, изнесени за Съюза на 27 януари 2014 г., посочени във фактура CI‑15295-PM, което жалбоподателят не оспорва.
Второ, въз основа на сравнение между фактура CI‑15295-PM, в която са посочени броят и типът на велосипедите, изнесени за Съюза на 27 януари 2014 г., и фактурата за покупка на велосипедни рамки, за които се твърди, че са послужили за производството на изнесените за Съюза велосипеди, носеща означението KYD-CN-F01, Комисията констатира два вида несъответствия. От една страна, според фактура KYD-CN-F01 закупените от виетнамския търговец рамки са стоманени, докато според фактура CI‑15295-PM някои от изнесените за Съюза велосипеди са със стоманени рамки, а други са с алуминиеви рамки. От друга страна, докато фактура KYD-CN-F01 показва, че става въпрос за велосипедни рамки от 26 цола, продадените в Съюза велосипеди, посочени във фактура CI‑15295-PM, са с три различни размера, а именно от 26, 24 и 20 цола. Жалбоподателят не оспорва, че тези несъответствия съществуват.
Трето, първото несъответствие е видно и от формуляр А/сертификат за произход, издаден от виетнамските органи за тези велосипедни рамки, доколкото в него са посочени само стоманени рамки.
Следователно трябва да се приеме, че представените от жалбоподателя доказателства не могат да установят, че той е бил в състояние да произведе изнесените за Съюза велосипеди, посочени във фактура CI‑15295-PM, от велосипедни рамки, за които се твърди, че са закупени във Виетнам.
Жалбоподателят се опитва да обясни така констатираните несъответствия с обикновена „грешка“ от страна на своя виетнамски доставчик. Този довод обаче не може да бъде приет.
Всъщност трябва да се отбележи, че тези несъответствия се отнасят както до материала, така и до размера на рамките, които са основни характеристики на всеки велосипед, определящи неговия тип и качество, а също и цената му. Следователно не може да се твърди, че толкова важни разминавания могат да бъдат обяснени с обикновена „грешка“ от страна на доставчика, особено след като се оказва, че предполагаемата „грешка“ има много аспекти и засяга не само материала (стомана или алуминий), но и три различни размера рамки.
Освен това някои документи и данни, представени от жалбоподателя след оповестяването на заключенията на Комисията, както и в хода на настоящото производство, хвърлят още съмнения относно обстоятелствата около износа за Съюза на велосипедите, посочени във фактура CI‑15295-PM.
Така, първо, подобно на Комисията Общият съд установява, че така представената фактура CI‑15295-PM, разгледана и фотокопирана при посещението за проверка на място, дадена като приложение B 5, не съответства на представената от жалбоподателя в рамките на настоящото производство като приложение A 11 (стр. 200). Същото се отнася и за опаковъчния списък, който се съдържа в същото приложение A 11 (стр. 201), който не е точно копие на списъка, представен при посещението за проверка на място.
Второ, жалбоподателят заявява, че митническите органи са инспектирали въпросния товар с велосипедни рамки при преминаването на границата между Виетнам и Камбоджа. Не може да се твърди обаче, че тези органи не са забелязали, че посоченият товар не отговаря на описанието на съответните стоки, дадено във формуляр А/сертификат за произход или във фактура KYD-CN-F01, особено след като тези несъответствия се отнасят до основни характеристики на частите, а именно до материала на рамките и техния размер.
Трето, подобно на Комисията трябва да се отбележи, че заявката за поръчка, представена от жалбоподателя в отговор на оповестяването на заключенията (вж. приложение A 12, стр. 231), не посочва цена, което поражда съмнения в надеждността на тази заявка. По този въпрос жалбоподателят обяснява, че липсата на цена се дължи на факта, че към момента, в който е направена въпросната заявка, преговорите с неговия виетнамски доставчик относно крайната цена все още не са приключили (т. 43 от репликата). В същото време обаче жалбоподателят твърди, че го е избрал именно защото е предложил „офертата с най-ниска цена“ (т. 45 от репликата). Поради това тези обяснения изглеждат противоречиви.
Четвърто, в съображение 71 от обжалвания регламент Комисията констатира, че „не са [били] представени доказателства за останалите производствени етапи при изработването на рамките, като нарязване, формоване, пробиване на отвори и боядисване)“. Макар в жалбата жалбоподателят да твърди, че закупените рамки са били преработени в неговия завод в готови за износ велосипеди, той не представя никакво доказателство за отделните етапи на производство на въпросните рамки. Попитан по този въпрос в съдебното заседание, жалбоподателят потвърждава, че не е представил такива доказателства, както отбелязва Комисията в съображение 71 от обжалвания регламент.
Пето, безспорно е, че жалбоподателят не е представил формуляр А/сертификат за произход за изнасяните за Съюза велосипеди, посочени във фактура CI‑15295-PM.
При тези обстоятелства следва да се приеме, че без да допуска явна грешка в преценката, Комисията е могла да заключи, че предвид състоянието на неговия завод през януари 2014 г., липсата на каквото и да било доказателство за останалите етапи на производство на велосипедните рамки и факта, че няма друго правдоподобно обяснение, изнесените за Гърция 1099 велосипеди са били претоварени от Китай, тъй като няма как да са комплектувани от велосипедни рамки, които не отговарят на основните им характеристики.
В това отношение жалбоподателят не може да упреква Комисията, че „автоматично“ е приела, че изнесените за Съюза велосипеди, посочени във фактура CI‑15295-PM, са претоварени от Китай.
Всъщност според съдебната практика, припомнена в точка 55 по-горе, в тежест на всеки отделен производител износител е да докаже, че конкретното му положение обосновава предоставяне на освобождаване по член 13, параграф 4 от основния регламент. Предвид обаче съображенията в точки 68—80 по-горе следва да се приеме, че жалбоподателят не е успял да докаже, че е произвел тези велосипеди от рамки с виетнамски произход.
Освен това както от съображение 72 от обжалвания регламент, така и от информацията, представена от жалбоподателя в таблица F 2 е видно, че през отчетния период той е внесъл по-голямата част от частите за велосипеди от китайски производители на велосипеди и на части за велосипеди, с които е имал капиталови връзки (вж. т. 11 по-горе). При тези обстоятелства и при липсата на каквото и да било друго правдоподобно обяснение, подкрепено с надеждни доказателства, Комисията е имала основание за извода, при това без да допуска грешка при прилагане на правото, че изнесените за Съюза велосипеди, посочени във фактура CI‑15295-PM, са били претоварени от Китай.
Тази констатация е достатъчна, за да се установи, че жалбоподателят не изпълнява условията, предвидени в член 13, параграф 4 от основния регламент, и че при това положение Комисията основателно е отхвърлила неговото искане за освобождаване.
Всъщност, от една страна, както следва от точка 57 по-горе, е достатъчен само един вид практика на заобикаляне, за да се установи, че подалото искане за освобождаване лице е замесено в такива практики по смисъла на тази разпоредба.
От друга страна, Общият съд констатира, че въпросното претоварване се отнася само до износа за Съюза на 1099 велосипеди, посочени във фактура CI‑15295-PM, както страните потвърждават в отговорите си на процесуално-организационните действия. Въпреки това член 13, параграф 4 от основния регламент изисква от съответния производител да докаже, че „не е замесен в практики за заобикаляне“. Тази разпоредба обаче не поставя нито количествени условия, нито качествени изисквания относно тези практики. По-специално тя не изисква посочените практики да са установени по отношение на всеки от износа за Съюза през отчетния период.
Освен това следва да се приеме, че в случая този износ, който далеч не е незначителен, представлява, както посочва Комисията, 18 % от общия обем на износа от жалбоподателя за Съюза през отчетния период.
Следователно, тъй като Комисията правилно стига до извода, че жалбоподателят е замесен в такава практика на претоварване, дори само по отношение на посочения по-горе в точка 86 износ, тя е могла да отхвърли неговото искане за освобождаване, без да допуска грешка при прилагане на правото. Поради това първото основание следва да се отхвърли по същество.
[…]
От всичко изложено по-горе следва, че жалбата трябва да бъде отхвърлена изцяло.
По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
Тъй като жалбоподателят е загубил делото, той трябва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с искането на Комисията.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (седми състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd да заплати съдебните разноски.

Tomljenović
Marcoulli
Корнезов
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 19 април 2018 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.
(
)	Възпроизведени са само точките от настоящото решение, чието публикуване Общият съд счита за уместно.