CELEX: 62020CJ0613
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Oro transportas
Reglamentas (EB) Nr. 261/2004
5 straipsnio 3 dalis
Bendros kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisyklės skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju
Atleidimas nuo pareigos mokėti kompensaciją
Sąvoka „ypatingos aplinkybės“
Oro transporto bendrovės darbuotojų streikas
Patronuojamosios bendrovės darbuotojų streikas solidarizuojantis su patronuojančiosios bendrovės darbuotojais

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (
OL L 46, 2004, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10), 5 straipsnio 3 dalies išaiškinimo.
Šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas nagrinėjant CS ir
Eurowings GmbH
ginčą dėl to, kad ši bendrovė atsisakė CS išmokėti kompensaciją už atšauktą skrydį, į kurį jis buvo rezervavęs bilietą.
Teisinis pagrindas
Reglamentas Nr. 261/2004
Reglamento Nr. 261/2004 1, 4, 14 ir 15 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(1)
[Sąjungos] veiksmais oro transporto srityje, be kita ko, turėtų būti siekiama užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį. Be to, turėtų būti visokeriopai atsižvelgiama į vartotojų apsaugos reikalavimus apskritai.
<…>
(4)
Todėl [Sąjunga] turėtų sugriežtinti [1991 m. vasario 4 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 295/91, nustatančiu bendras kompensavimo už atsisakymą vežti reguliariu oro transportu taisykles (
OL L 36, 1991, p. 5
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 1 t., p. 306)] nustatytus apsaugos standartus, siekiant suteikti keleiviams daugiau teisių ir užtikrinti, kad oro vežėjai vykdytų veiklą suderintomis sąlygomis liberalizuotoje rinkoje.
<…>
(14)
Kaip ir pagal [1999 m. gegužės 28 d. Monrealyje sudarytą Konvenciją dėl tam tikrų tarptautinio vežimo oru taisyklių suvienodinimo, Europos bendrijos vardu patvirtintą 2001 m. balandžio 5 d. Sprendimu 2001/539/EB (
OL L 194, 2001, p. 38
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 5 t., p. 491)], skrydžius vykdančių oro vežėjų prievolės turėtų būti ribojamos arba jiems turėtų būti taikomos išimtys tais atvejais, kai įvykio priežastis yra ypatingos aplinkybės, kurių nebūtų buvę galima išvengti net ir imantis visų pagrįstų priemonių. Tokios aplinkybės gali susidaryti pirmiausia šiais atvejais: dėl politinio nestabilumo, meteorologinių sąlygų, neleidžiančių vykdyti atitinkamo skrydžio, pavojaus saugumui, netikėtai atsiradusių skrydžių saugos trūkumų ir streikų, turinčių įtakos skrydį vykdančio oro vežėjo veiklos vykdymui.
(15)
Turėtų būti laikoma, kad susidarė ypatingos aplinkybės, kai tam tikrą dieną dėl tam tikro orlaivio atžvilgiu priimto oro eismo valdymo sprendimo skrydis ilgam atidedamas, atidedamas iki kitos dienos arba atšaukiamas vienas ar daugiau to orlaivio skrydžių, nors atitinkamas oro vežėjas ėmėsi visų pagrįstų priemonių, kad išvengtų vėlavimų ar atšaukimų.“
Šio reglamento 2 straipsnyje „Sąvokų apibrėžimai“ nustatyta:
„Šiame reglamente:
<…>
b)
„skrydį vykdantis oro vežėjas“ – tai oro vežėjas, vykdantis arba ketinantis vykdyti skrydį pagal sutartį su keleiviu arba kito su keleiviu sutartį sudariusio juridinio arba fizinio asmens vardu.
<…>
l)
„atšaukimas“ – tai anksčiau numatyto skrydžio, kuriame buvo rezervuota bent viena vieta, nevykdymas.“
Minėto reglamento 5 straipsnyje „Skrydžių atšaukimas“ nustatyta:
„1.   Atšaukus skrydį:
<…>
c)
atitinkami keleiviai turi teisę į kompensaciją, kurią skrydį vykdantis oro vežėjas išmoka pagal 7 straipsnį, nebent:
i)
jiems buvo pranešta apie atšaukimą mažiausiai prieš dvi savaites iki tvarkaraštyje numatyto išvykimo laiko;
ii)
jiems buvo pranešta apie atšaukimą ne daugiau kaip prieš dvi savaites ir ne mažiau kaip prieš septynias dienas iki tvarkaraštyje numatyto išvykimo laiko ir buvo pasiūlyta keliauti kitu maršrutu, išvykstant ne daugiau kaip dviem valandomis anksčiau už numatytą išvykimo laiką ir atvykti į galutinę paskirties vietą mažiau kaip keturiomis valandomis vėliau už tvarkaraštyje numatytą atvykimo laiką;
iii)
jiems buvo pranešta apie atšaukimą mažiau kaip prieš septynias dienas iki tvarkaraštyje numatyto išvykimo laiko ir buvo pasiūlyta keliauti kitu maršrutu, išvykstant ne daugiau kaip viena valanda anksčiau už numatytą išvykimo laiką ir atvykti į galutinę paskirties vietą mažiau kaip dviem valandomis vėliau už tvarkaraštyje numatytą atvykimo laiką.
<…>
3.   Skrydį vykdantis oro vežėjas neprivalo mokėti kompensacijos pagal 7 straipsnį, jei gali įrodyti, kad skrydis buvo atšauktas dėl ypatingų aplinkybių, kurių nebūtų buvę galima išvengti net ir imantis visų pagrįstų priemonių.
<…>“
Šio reglamento 7 straipsnio „Teisė į kompensaciją“ 1 dalyje numatyta:
„Kai daroma nuoroda į šį straipsnį, keleiviai gauna tokio dydžio kompensaciją:
a)
250 eurų visų 1500 kilometrų ar mažesnio atstumo skrydžių atveju;
b)
400 eurų visų didesnio kaip 1500 kilometrų atstumo Bendrijos vidaus skrydžių ir visų kitų 1 500–3 500 kilometrų atstumo skrydžių atveju;
c)
600 eurų visų skrydžių, kuriems netaikomas a arba b punktas, atveju.
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
CS rezervavo bilietą į skrydį iš Zalcburgo (Austrija) į Berlyną (Berlyno-Tėgelio oro uostas, Vokietija); skrydžio tarp šių miestų atstumas neviršija 1500 km. Šis skrydis, kurį
Eurowings
turėjo vykdyti 2019 m. spalio 20 d., buvo atšauktas dėl šios oro transporto bendrovės keleivių salono įgulos streiko.
Šis streikas organizuotas profesinės sąjungos UFO (skrydžių palydovų profesinė sąjunga) iniciatyva. Streikas kilo vykstant kolektyvinėms deryboms su
Eurowings
patronuojančiąja bendrove
Lufthansa AG
. Siekdami pagreitinti derybų procesą ir padidinti spaudimą patronuojančiajai bendrovei 2019 m. spalio 18 d. į 2019 m. spalio 14 d. paskelbtą streiką įsitraukė ir kelių patronuojamųjų įmonių (tarp jų –
Eurowings
) darbuotojai. Iš pradžių buvo numatyta, kad minėtas streikas vyks 2019 m. spalio 20 d. nuo 05.00 val. iki 11.00 val., tačiau jis be įspėjimo buvo pratęstas iki tos pačios dienos vidurnakčio. Dėl to paties pratęsto streiko nebuvo galima laikytis tai dienai parengto skrydžių tvarkaraščio. Todėl
Eurowings
turėjo atšaukti 158 skrydžius iš 2019 m. spalio 20 d. numatytų 712 skrydžių, taip pat ir CS skrydį.
CS reikalauja sumokėti 250 EUR kompensaciją, numatytą Reglamento Nr. 261/2004 7 straipsnio 1 dalies a punkte. Jis tvirtina, kad keleivių salono įgulos narių streikas, dėl kurio atšauktas jo skrydis, nėra „ypatinga aplinkybė“, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 5 straipsnio 3 dalį, ir už jį yra atsakinga atsakovė. Streiką lėmė pačios oro transporto bendrovės taikytos vidaus restruktūrizavimo priemonės ir ši turėjo jo išvengti derybomis ir atitinkamais susitarimais. Kolektyviniai ginčai įprasti vykdant oro transporto bendrovės veiklą. Galiausiai vėliau sudarytas susitarimas įrodo, kad
Eurowings
galėjo išspręsti socialinį konfliktą. Taigi, streikas buvo įprastos šios transporto bendrovės veiklos dalis ir priklausė jos įtakos sričiai.
Eurowings
tvirtina, kad skrydis atšaukiamas dėl ypatingų aplinkybių. 2019 m. spalio 14 d. streikas paskelbtas bendrovėje
Lufthansa
ir jos patronuojamąsias bendroves apėmė tik 2019 m. spalio 18 d. Be to, streikas iš pradžių turėjo vykti nuo 05.00 val. iki 11.00 val. Tik streiko dieną ši trukmė spontaniškai, be išankstinio profesinės sąjungos įspėjimo, buvo pratęsta iki vidurnakčio. Bendrovei
Eurowings
apie tai pranešta tą pačią dieną 05.30 val., todėl pirma suplanuotam streiko laikotarpiui parengtas nenumatytų atvejų skrydžių tvarkaraštis tapo nebeaktualus. Tą dieną, kai turėjo skristi CS, pasinaudojusi kitų oro transporto bendrovių užsakomaisiais skrydžiais ji galiausiai buvo priversta atšaukti tik 158 skrydžius iš 712 paveiktų skrydžių. Taigi
Eurowings
ėmėsi visų galimų priemonių, kad protesto akcija kuo mažiau pakenktų visiems tą dieną įprastai suplanuotiems skrydžiams. Galiausiai 2019 m. spalio 18 d.
Lufthansa
atsižvelgė į reikalavimus ir paskelbė, kad darbo užmokestį padidina 2 %. Įspėjamieji streikai bendrovėje
Lufthansa
buvo atšaukti, o bendrovėje
Eurowings
, nors ir be pagrindo, buvo toliau streikuojama. Taigi šis streikas nebuvo oro transporto bendrovės įprastos veiklos dalis ir
Eurowings
negalėjo jo kontroliuoti, ypač atsižvelgiant į tai, kad padidėjęs streiko mastas ir pratęstas jo laikotarpis buvo ypatinga aplinkybė, kurios ji negalėjo išvengti.
CS pareiškė ieškinį
Bezirksgericht Salzburg
(Zalcburgo apylinkės teismas, Austrija), juo prašė priteisti iš
Eurowings
250 EUR kompensaciją, numatytą Reglamento Nr. 261/2004 7 straipsnio 1 dalies a punkte. Tas teismas atmetė CS prašymą, motyvuodamas tuo, kad nagrinėjamas streikas turi būti laikomas „ypatinga aplinkybe“, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 5 straipsnio 3 dalį. Minėtas teismas, be kita ko, pažymėjo, kad nors
Lufthansa
, kaip grupės patronuojančioji bendrovė, patenkino personalo reikalavimus, streikas buvo tęsiamas ir netgi prailgintas.
Eurowings
, kaip
Lufthansa AG
patronuojamoji bendrovė, negalėjo sudaryti patronuojančiajai bendrovei privalomo susitarimo. Be to, iš streiko dieną numatytų 712 skrydžių
Eurowings
teko atšaukti tik 158 skrydžius, nes jų atšaukimo nebuvo įmanoma išvengti.
CS apskundė šį sprendimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui –
Landesgericht Salzburg
(Zalcburgo apygardos teismas, Austrija).
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad Teisingumo Teismas dar neturėjo progos nagrinėti situacijos, kai skrydį vykdančios oro transporto bendrovės personalo streikas yra susijęs su bendrovių grupe. Taigi kyla klausimas, ar oro transporto bendrovės įprastos veiklos dalis yra tai, kad patronuojamosios bendrovės darbuotojai solidarizuojasi raginami prisidėti prie profesinės sąjungos streiko prieš patronuojančiąją bendrovę tam, kad palaikytų profesinės sąjungos keliamus patronuojančiosios bendrovės keleivių salono įgulos reikalavimus, susijusius su darbo užmokesčiu, ir kokia tokio streiko trukmė laikytina įprasta. Šis klausimas ypač svarbus tokiu atveju, kai, profesinei sąjungai ir patronuojančiajai bendrovei pasiekus susitarimą, streikas patronuojamojoje bendrovėje tampa „savarankiškas“, nes streiko profesinė sąjunga be teisėto motyvo nenutraukia, jį netgi pratęsia, o keleivių salono įgula į tokį raginimą atsiliepia.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad skrydį vykdanti oro transporto bendrovė turi įrodyti ne tik tai, kad yra ypatinga aplinkybė, bet ir tai, kad šios aplinkybės jokiu atveju negalėjo išvengti, imdamasi situaciją atitinkančių priemonių. Šiuo atžvilgiu kyla klausimas, ar pakanka transporto bendrovės tvirtinimo, jog, nepaisant to, kad patronuojančioji bendrovė patenkino reikalavimus, profesinė sąjunga toliau ragino streikuoti ir netgi streiką pratęsė. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad skrydį vykdančiai oro transporto bendrovei negali būti nustatytas perteklinis reikalavimas įrodinėjimo pareigos srityje. Jei streikas pradedamas dėl užstrigusių kolektyvinių derybų, tačiau pagaliau pasiekiamas susitarimas, nėra pagrindo tęsti streiką ir jį išplėsti, jei byloje nepaaiškėja jokių minėtai transporto bendrovei priskirtinų streiko priežasčių.
Šis teismas taip pat pažymi, kad tuo atveju, kai skrydį vykdančios oro transporto bendrovės darbuotojų streiku reikalaujama reorganizacijos, iš principo turėtų būti galima nustatyti prioritetus, kad kuo mažiau trukdžių kiltų visiems keleiviams.
Šiomis aplinkybėmis
Landesgericht Salzburg
(Zalcburgo apygardos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar profesinės sąjungos inicijuotas oro transporto bendrovės darbuotojų streikas, kuriuo siekiama, kad būtų patenkinti su darbo užmokesčiu ir (arba) socialinėmis garantijomis susiję reikalavimai, gali būti laikomas „ypatinga aplinkybe“, kaip tai suprantama pagal Reglamento (EB) Nr. 261/2004 5 straipsnio 3 dalį?
2.
Ar taip yra bent jau tuo atveju, kai:
a)
patronuojamosios bendrovės darbuotojai solidarizuojasi raginami streikuoti prieš patronuojančiąją bendrovę ([
Lufthansa
]) tam, kad palaikytų profesinės sąjungos keliamus grupės patronuojančiosios bendrovės keleivių salono įgulos reikalavimus;
ir
b)
ypač jeigu streikas patronuojamojoje bendrovėje po patronuojančiojoje bendrovėje pasiekto susitarimo tampa „savarankiškas“, kai profesinė sąjunga dėl neaiškių priežasčių streiko nenutraukia, jį netgi pratęsia, o patronuojamosios bendrovės keleivių salono įgula į tokį raginimą atsiliepia?
3.
Ar tam, kad būtų įrodyta ypatinga aplinkybė, pakanka skrydį vykdančios oro transporto bendrovės teiginio, jog profesinė sąjunga, nepaisydama to, kad patronuojančioji bendrovė patenkino reikalavimus, tęsė streiką be pagrindo ir galiausiai net pratęsė jo trukmę, ir kam tenka prisiimti riziką tuo atveju, jei faktinės bylos aplinkybės šiuo klausimu liko neaiškios?
4.
Ar streikas atsakovės patronuojamojoje bendrovėje, apie kurį buvo paskelbta 2019 m. spalio 18 d. ir kuris turėjo vykti 2019 m. spalio 20 d. nuo 5.00 val. iki 11.00 val., bet galiausiai 2019 m. spalio 20 d. 5.30 val. spontaniškai buvo pratęstas iki 24.00 val., gali būti laikomas realiai nebekontroliuojama aplinkybe?
5.
Ar tokios priemonės, kaip alternatyvaus skrydžių tvarkaraščio parengimas ir skrydžių, kuriems vykdyti nepakako turimos keleivių salono įgulos, pakeitimas kitų transporto bendrovių vykdomais užsakomaisiais skrydžiais, ypatingą dėmesį skiriant sausumos keliais nepasiekiamoms paskirties vietoms ir atskiriant skrydžius Vokietijos vidaus maršrutais nuo skrydžių Europos vidaus maršrutais, laikytinos situaciją atitinkančiomis priemonėmis, atsižvelgiant, be kita ko, į tai, kad iš 712 skrydžių, kurie turėjo būti vykdomi tą dieną, turėjo būti atšaukti tik 158 skrydžiai?
6.
Kokie reikalavimai taikytini skrydį vykdančios oro transporto bendrovės pareigai įrodyti, kad buvo imtasi visų techniniu ir ekonominiu požiūriais įvykdytinų pagrįstų priemonių?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmųjų keturių klausimų
Pirmaisiais keturiais klausimais (juos reikia nagrinėti kartu) prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 3 dalis aiškintina taip, kad streiką, kuriuo siekiama, kad būtų patenkinti su darbo užmokesčiu ir (arba) socialinėmis garantijomis susiję reikalavimai, prie kurio prisidėti ragino skrydį vykdančios oro transporto bendrovės profesinė sąjunga, solidarizuodamasi su minėtos bendrovės patronuojančiojoje bendrovėje kilusiu streiku, kuriame dalyvavo tos patronuojamosios bendrovės tokios kategorijos darbuotojai, kurių buvimas yra esminis tam, kad būtų galima įvykdyti skrydį, ir kurio trukmė buvo ilgesnė nei ta, apie kurią iš anksto pranešė streikuoti pakvietusi profesinė sąjunga, nepaisant to, kad tuo metu jau buvo pasiektas susitarimas su patronuojančiąja bendrove, galima laikyti „ypatinga aplinkybe“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
Pirmiausia primintina, kad skrydžio atšaukimo atveju Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnyje numatyta, kad atitinkami keleiviai turi teisę į kompensaciją, kurią skrydį vykdanti oro transporto bendrovė išmoka pagal šio reglamento 7 straipsnio 1 dalį, nebent jie iš anksto buvo informuoti apie atšaukimą per minėto 5 straipsnio 1 dalies c punkto i–iii papunkčiuose numatytus terminus. Tačiau pagal 5 straipsnio 3 dalį tokia oro transporto bendrovė atleidžiama nuo pareigos mokėti kompensaciją, jei gali įrodyti, kad skrydis buvo atšauktas dėl „ypatingų aplinkybių“, kurių nebūtų buvę galima išvengti net ir imantis visų pagrįstų priemonių (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 23 d. Sprendimo Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
,
ir
punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
Sąvoka „ypatingos aplinkybės“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 3 dalį, turi būti aiškinama siaurai; tokiomis aplinkybėmis laikomi tie įvykiai, kurie dėl savo pobūdžio ar atsiradimo priežasčių nėra būdingi įprastai atitinkamos oro transporto bendrovės veiklai ir kurių ji realiai negali kontroliuoti; abi šios sąlygos yra kumuliacinės ir kiekvienu konkrečiu atveju reikia įvertinti, ar jos tenkinamos (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 23 d. Sprendimo Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
,
ir
punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
Pirma, kaip matyti iš 2021 m. kovo 23 d. Sprendimo Airhelp (
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
) 28 punkto, nors streikas yra konfliktinis darbuotojų ir darbdavio, kurio veiklą siekiama paralyžiuoti, santykių momentas, vis dėlto jis išlieka viena iš galimų kolektyvinių derybų pasireiškimo formų, todėl turi būti suvokiamas kaip įvykis, būdingas atitinkamo darbdavio įprastai veiklai, neatsižvelgiant į konkrečios darbo rinkos ypatumus arba taikytinus nacionalinės teisės aktus, įgyvendinančius Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 28 straipsnyje garantuojamą pagrindinę teisę.
Tokiems motyvams taip pat turi būti teikiama pirmenybė, kai, kaip šiuo atveju, darbdavys yra skrydį vykdanti oro transporto bendrovė, nes vykdydamas savo veiklą jis paprastai gali susidurti su nesutarimais ar net konfliktais su savo darbuotojais arba jų dalimi (šiuo klausimu žr. 2018 m. balandžio 17 d. Sprendimo Krüsemann ir kt.,
C‑195/17, C‑197/17–C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17–C‑286/17 ir C‑290/17–C‑292/17
,
EU:C:2018:258
,
ir
punktus). Priemonės, susijusios su skrydį vykdančios oro transporto bendrovės darbuotojų darbo sąlygomis ir atlyginimu, yra įprastos tokios bendrovės veiklos valdymo dalis (2021 m. kovo 23 d. Sprendimo Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
,
punktas).
Taigi streikas, kuriuo tesiekiama, kad oro transporto bendrovė padidintų keleivių salono įgulos narių darbo užmokestį, yra įvykis, būdingas įprastai šios bendrovės veiklai, ypač kai toks streikas organizuojamas laikantis teisės aktų reikalavimų (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 23 d. Sprendimo Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
,
punktą).
Be to, kadangi tiek patronuojančiosios bendrovės socialinė politika, tiek jos nustatyta grupės politika gali turėti įtakos šios grupės patronuojamųjų bendrovių politikai ir socialinei strategijai, skrydį vykdančios oro transporto bendrovės darbuotojų streikas, paskelbtas solidarizuojantis su jos patronuojančiosios bendrovės darbuotojų streiku, negali būti laikomas įvykiu, kuris nėra būdingas įprastai šios bendrovės veiklai. Kaip Europos Komisija pažymėjo savo rašytinėse pastabose, nėra nei neįprasta, nei neįmanoma numatyti, kad vykstant kolektyvinėms deryboms kylantys socialiniai konfliktai gali apimti įvairias įmonių grupės dalis.
Antra, streikas, kuriuo siekiama, kad būtų patenkinti darbuotojų reikalavimai dėl darbo užmokesčio ir (arba) socialinių garantijų, negali būti laikomas įvykiu, visiškai nepatenkančiu į atitinkamos oro transporto bendrovės realios kontrolės sritį (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 23 d. Sprendimo Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
,
punktą) net ir tuomet, kai jis pradėtas solidarizuojantis su tos bendrovės patronuojančiosios bendrovės streikuojančiais darbuotojais.
Pirma, kadangi streikas yra darbuotojams garantuojama teisė pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 28 straipsnį, tai, kad jie ja remiasi ir dėl to imasi atitinkamų veiksmų, laikytina kiekvieno darbdavio numatoma aplinkybe, ypač kai apie tokį streiką iš anksto įspėjama (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 23 d. Sprendimo Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
,
punktą).
Be to, 1991 m. gegužės 7 d. Sprendimo Organisationen Danske Slagterier (
C‑338/89
,
EU:C:1991:192
)
punkte Teisingumo Teismas jau nusprendė, kad streikas, apie kurį įspėta laikantis taikytinos nacionalinės teisės aktų ir pranešta, kad jis gali apimti sektorius, darančius poveikį įmonės, kuri iš pradžių nebuvo susijusi su šiuo streiku, veiklai, nėra neįprastas ir nenumatomas įvykis.
Pagal analogiją, kai profesinė sąjunga kviečia streikuoti patronuojančiosios bendrovės darbuotojus, galima numatyti, kad prie streiko prisijungs ir kitų grupės, kuriai vadovauja ši bendrovė, subjektų darbuotojai – solidarizuodamiesi arba siekdami kartu apginti savo interesus.
Antra, streikas yra įvykis, kurį darbdavys gali numatyti, todėl jis iš esmės turi priemonių jam pasirengti ir prireikus sušvelninti jo padarinius, taigi iš dalies išsaugo įvykių kontrolę. Kaip matyti iš šio sprendimo 19 punkto, sąvoka „ypatingos aplinkybės“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 3 dalį, turi būti aiškinama siaurai, todėl laikytina, kad žodžio „ypatingas“ pasirinkimas rodo Sąjungos teisės aktų leidėjo valią į sąvoką „ypatingos aplinkybės“ įtraukti tik tas aplinkybes, kurių skrydį vykdanti oro transporto bendrovė visiškai nekontroliuoja. Skrydį vykdanti oro transporto bendrovė, kaip ir bet kuris darbdavys, susidūręs su savo darbuotojų, keliančių su darbo užmokesčiu ir (arba) socialinėmis garantijomis susijusius reikalavimus, streiku, negali teigti, kad visiškai nekontroliavo šių veiksmų (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 23 d. Sprendimo Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
,
ir
punktus). Tas pats pasakytina ir tuo atveju, kai streiką pradeda skrydį vykdančios oro transporto bendrovės darbuotojai, solidarizuodamiesi su jos patronuojančiosios bendrovės darbuotojais.
Taigi, siekiant užtikrinti Reglamento Nr. 261/2004 7 straipsnio 1 dalyje nustatytos pareigos mokėti kompensaciją veiksmingumą, skrydį vykdančios oro transporto bendrovės darbuotojų streikas negali būti laikomas „ypatinga aplinkybe“, kaip ji suprantama pagal šio reglamento 5 straipsnio 3 dalį, kai jis kyla dėl su šios bendrovės darbuotojų darbo užmokesčiu ir (arba) socialinėmis garantijomis susijusių reikalavimų, kurie gali būti aptariami vykdant socialinį bendrovių grupės, kuriai priklauso minėta transporto bendrovė, vidaus dialogą. Šio teiginio negali paneigti galimas streikuojančių darbuotojų iškeltų reikalavimų nepagrįstumas ar neproporcingumas, nes darbo užmokesčio dydžio nustatymas ir apskritai susitarimai dėl darbo sąlygų bet kuriuo atveju patenka į darbdavio ir jo darbuotojų darbo santykių sritį (šiuo klausimu žr. 2021 m. kovo 23 d. Sprendimo Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
,
ir
punktus).
Trečia, kaip matyti iš 2021 m. kovo 23 d. Sprendimo Airhelp (
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
) 42 punkto, Reglamento Nr. 261/2004 14 konstatuojamojoje dalyje nurodęs, kad ypatingos aplinkybės gali susiklostyti pirmiausia dėl streikų, turinčių įtakos skrydį vykdančios oro transporto bendrovės veiklai, Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė nurodyti su atitinkamos oro transporto bendrovės veikla nesusijusius streikus. Tai reiškia, kad „ypatingomis aplinkybėmis“, kaip jos suprantamos pagal šio reglamento 5 straipsnio 3 dalį, gali būti laikomas, pavyzdžiui, skrydžių vadovų arba oro uosto darbuotojų paskelbtas ir vykdomas streikas.
Vis dėlto pačių oro transporto bendrovės darbuotojų inicijuotas ir vykdomas streikas yra šios bendrovės „vidaus“ įvykis, įskaitant profesinių sąjungų paskelbtą streiką, nes jos veikia minėtos bendrovės darbuotojų interesais. Bet jeigu toks streikas kyla dėl reikalavimų, kuriuos gali tenkinti tik viešosios valdžios institucijos ir kurių dėl to atitinkama oro transporto bendrovė negali realiai kontroliuoti, jis gali būti laikomas „ypatinga aplinkybe“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 3 dalį (2021 m. kovo 23 d. Sprendimo Airhelp,
C‑28/20
,
EU:C:2021:226
,
ir
punktai).
Šiuo atžvilgiu aplinkybė, kad streikas truko ilgiau, nei nurodyta įspėjime apie streiką, neturi lemiamos reikšmės, nepaisant to, kad per tą laiką buvo pasiektas susitarimas su patronuojančiąja bendrove. Iš tiesų, net darant prielaidą, kad pagal nacionalinę teisę viršijus streiką raginusios profesinės sąjungos iš pradžių paskelbtą laikotarpį šis streikas būtų pripažintas neteisėtu, reikėtų pažymėti, kad šis argumentas negali turėti įtakos kvalifikuojant šį streiką pagal Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 3 dalį (šiuo klausimu žr. 2018 m. balandžio 17 d. Sprendimo Krüsemann ir kt.,
C‑195/17, C‑197/17–C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17–C‑286/17 ir C‑290/17–C‑292/17
,
EU:C:2018:258
,
punktą).
Kaip Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, jeigu siekiant nustatyti, ar streikai turi būti laikomi „ypatingomis aplinkybėmis“, kaip jos suprantamos pagal Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 3 dalį, būtų daromas skirtumas tarp streikų, kurie remiantis taikytina nacionaline teise yra teisėti, ir streikų, kurie tokie nėra, keleivių teisė į kompensaciją taptų priklausoma nuo kiekvienos valstybės narės socialinės teisės, ir taip būtų pažeisti Reglamento Nr. 261/2004 tikslai, nurodyti jo 1–4 konstatuojamosiose dalyse, užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį ir lygiavertes oro transporto bendrovių veiklos sąlygas Europos Sąjungos teritorijoje (šiuo klausimu žr. 2018 m. balandžio 17 d. Sprendimo Krüsemann ir kt.,
C‑195/17, C‑197/17–C‑203/17, C‑226/17, C‑228/17, C‑254/17, C‑274/17, C‑275/17, C‑278/17–C‑286/17 ir C‑290/17–C‑292/17
,
EU:C:2018:258
,
punktą).
Šiomis aplinkybėmis į pirmuosius keturis klausimus reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 3 dalis aiškintina taip: streiko, kuriuo siekiama, kad būtų patenkinti su darbo užmokesčiu ir (arba) socialinėmis garantijomis susiję reikalavimai, prie kurio prisidėti ragino skrydį vykdančios oro transporto bendrovės profesinė sąjunga, solidarizuodamasi su minėtos bendrovės patronuojančiojoje bendrovėje kilusiu streiku, kuriame dalyvavo tos patronuojamosios bendrovės tokios kategorijos darbuotojai, kurių buvimas yra esminis tam, kad būtų galima įvykdyti skrydį, ir kurio trukmė buvo ilgesnė už tą, apie kurią iš anksto pranešė streikuoti pakvietusi profesinė sąjunga, nepaisant to, kad tuo metu jau buvo pasiektas susitarimas su patronuojančiąja bendrove, negalima laikyti „ypatinga aplinkybe“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.
Dėl penktojo ir šeštojo klausimų
Nereikia atsakyti į penktąjį ir šeštąjį klausimus, nes jie grindžiami prielaida, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamą streiką reikia laikyti „ypatinga aplinkybe“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 261/2004 5 straipsnio 3 dalį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:

2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91, 5 straipsnio 3 dalį reikia aiškinti taip: streiko, kuriuo siekiama, kad būtų patenkinti su darbo užmokesčiu ir (arba) socialinėmis garantijomis susiję reikalavimai, prie kurio prisidėti ragino skrydį vykdančios oro transporto bendrovės profesinė sąjunga, solidarizuodamasi su minėtos bendrovės patronuojančiojoje bendrovėje kilusiu streiku, kuriame dalyvavo tos patronuojamosios bendrovės tokios kategorijos darbuotojai, kurių buvimas yra esminis tam, kad būtų galima įvykdyti skrydį, ir kurio trukmė buvo ilgesnė už tą, apie kurią iš anksto pranešė streikuoti pakvietusi profesinė sąjunga, nepaisant to, kad tuo metu jau buvo pasiektas susitarimas su patronuojančiąja bendrove, negalima laikyti „ypatinga aplinkybe“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.