CELEX: 62019CJ0708
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Konečné antidumpingové clo
Hliníkové fólie s pôvodom v Číne
Mierne upravené hliníkové fólie
Vykonávacie nariadenie (EÚ) 2017/271
Prípustnosť
Nepodanie žaloby o neplatnosť žalobkyňou vo veci samej
Aktívna legitimácia v konaní o neplatnosť

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka platnosti článku 1 ods. 1 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2017/271 zo 16. februára 2017, ktorým sa rozširuje konečné antidumpingové clo uložené nariadením Rady (ES) č. 925/2009 na dovoz určitých hliníkových fólií s pôvodom v Čínskej ľudovej republike na dovoz určitých mierne upravených hliníkových fólií (
Ú. v. EÚ L 40, 2017, s. 51
) (ďalej len „sporné nariadenie“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Von Aschenbach & Voss GmbH (ďalej len „VA&V“) a Hauptzollamt Duisburg (Hlavný colný úrad Duisburg, Nemecko) vo veci zaplatenia antidumpingového cla zaplateného z titulu dovozu určitých hliníkových fólií s pôvodom v Číne.
Právny rámec
Základné nariadenie
Ustanovenia upravujúce prijímanie antidumpingových opatrení Európskou úniou, platné v čase prijatia sporného nariadenia, sú uvedené v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21
) (ďalej len „základné nariadenie“).
Článok 1 základného nariadenia, nazvaný „Zásady“, vo svojom odseku 4 stanovuje:
„Na účely tohto nariadenia ‚podobný výrobok‘ znamená výrobok, ktorý je identický, to znamená podobný vo všetkých znakoch s posudzovaným výrobkom, alebo ak nie je takýto výrobok k dispozícii, s iným výrobkom, ktorý hoci nie je podobný v každom ohľade, má vlastnosti, ktoré sú veľmi podobné vlastnostiam posudzovaného výrobku.“
Článok 13 tohto nariadenia, nazvaný „Obchádzanie“, znie:
„1.   Antidumpingové clo uložené podľa tohto nariadenia možno rozšíriť na dovozy podobných výrobkov, tiež mierne upravených, z tretích krajín alebo dovozy mierne upravených podobných výrobkov z krajiny, ktorá podlieha opatreniam, alebo ich častí, keď dochádza k obchádzaniu platných opatrení.
Antidumpingové clo, ktoré nepresahuje zvyšné antidumpingové clo uložené v súlade s článkom 9 ods. 5, možno rozšíriť na dovozy zo spoločností, ktoré čerpajú výhody z individuálnych ciel v krajinách, ktoré podliehajú opatreniam, keď dochádza k obchádzaniu platných opatrení.
Pod obchádzaním sa rozumie zmena v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou alebo medzi jednotlivými spoločnosťami tejto krajiny podliehajúcej opatreniam a Úniou, ktorá vychádza z praxe, procesu alebo činnosti, pre ktorú neexistuje iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie okrem uloženia cla, a keď sú k dispozícii dôkazy o ujme alebo o oslabovaní nápravných účinkov cla v súvislosti s cenami a/alebo množstvami podobného výrobku a keď sú k dispozícii dôkazy o dumpingu vo vzťahu k predtým stanoveným normálnym hodnotám pre podobné výrobky, ak je to potrebné v súlade s ustanoveniami článku 2.
Prax, postup alebo činnosť uvedené v treťom pododseku okrem iného zahŕňajú tiež:
a)
mierne upravenie dotknutého výrobku, aby tak patril pod kódy colného sadzobníka, ktoré normálne nepodliehajú opatreniam, za predpokladu, že úpravou nedôjde k zmene jeho podstatných vlastností;
…
3.   V zmysle tohto článku sa prešetrovania začnú z iniciatívy Komisie alebo na žiadosť niektorého členského štátu alebo ktorejkoľvek zainteresovanej strany na základe dostatočných dôkazov, ktoré sa vzťahujú na faktory stanovené v odseku 1. Prešetrovania sa začnú na základe nariadenia Komisie, ktoré môže tiež nariadiť colným orgánom, aby dovozy podrobili registrácii v súlade s článkom 14 ods. 5 alebo aby požadovali záruky. Komisia poskytne členským štátom informácie, hneď ako zainteresovaná strana alebo členský štát predloží žiadosť odôvodňujúcu začatie prešetrovania a Komisia dokončí jej analýzu alebo ak sama Komisia určí, že je potrebné začať prešetrovanie.
Prešetrovania vykonáva Komisia. Komisii môžu pomáhať colné orgány a prešetrovanie sa ukončí do deviatich mesiacov.
Ak skutočnosti, tak ako boli s konečnou platnosťou zistené, opodstatňujú rozšírenie opatrení, toto rozšírenie vykoná Komisia v súlade s postupom preskúmania uvedeným v článku 15 ods. 3 Rozšírenie nadobudne účinnosť dňom, keď bola uložená registrácia v zmysle článku 14 ods. 5 alebo ku ktorému boli požadované záruky. Príslušné procesné ustanovenia tohto nariadenia, ktoré sa vzťahujú na začatie a vykonanie prešetrovaní, sa uplatňujú podľa tohto článku.
4.   Dovozy nepodliehajú registrácii podľa článku 14 ods. 5 ani opatreniam, ak sa uskutočňujú v rámci obchodnej činnosti spoločnosťami, ktoré čerpajú výhody z oslobodení.
Žiadosti o oslobodenia, náležite doložené dôkazmi, sa predkladajú v rámci lehôt stanovených v nariadení Komisie, ktorým sa začína prešetrovanie.
Ak prax, postup alebo činnosť obchádzania prebiehajú mimo Únie, oslobodenia možno udeliť tým výrobcom dotknutých výrobkov, ktorí dokážu, že nie sú v spojení so žiadnym výrobcom, ktorý podlieha opatreniam, a u ktorého sa zistí, že nie je zapojený do praktík obchádzania, ktoré sú vymedzené v odsekoch 1 a 2 tohto článku.
Ak prax, postupy alebo činnosť obchádzania prebiehajú vnútri Únie, oslobodenia možno udeliť tým dovozcom, ktorí dokážu, že nie sú v spojení s výrobcami, ktorí podliehajú opatreniam.
Uvedené oslobodenia sa udeľujú rozhodnutím Komisie a zostávajú v platnosti počas obdobia a za podmienok, ktoré sú v nich stanovené. Komisia poskytne členským štátom informácie hneď, ako dokončí analýzu.
Za predpokladu splnenia podmienok, ktoré sú stanovené v článku 11 ods. 4, možno oslobodenia udeliť tiež po skončení prešetrovania, ktoré vedie k rozšíreniu opatrení.
…
5.   Ustanoveniami tohto článku nie je dotknuté bežné uplatňovanie platných ustanovení, ktoré sa týkajú cla.“
Antidumpingové nariadenia týkajúce sa dovozu určitých hliníkových fólií a sporné nariadenie
Po prvotnom prešetrovaní prijala 24. septembra 2009 Rada Európskej únie nariadenie (EÚ) č. 925/2009, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz určitých hliníkových fólií s pôvodom v Arménsku, Brazílii a Čínskej ľudovej republike (
Ú. v. EÚ L 262, 2009, s. 1
) (ďalej len „pôvodné nariadenie“). Opatrenia mali formu cla
ad valorem
stanoveného najmä na dovozy z Číny na výšku 30 % pre všetky spoločnosti s výnimkou štyroch spoločností uvedených v článku 1 ods. 2 pôvodného nariadenia.
Týmito opatreniami boli dotknuté fólie a pásky z hliníka s hrúbkou najmenej 0,008 mm a najviac 0,018 mm, bez podložky, valcovaných, ale ďalej už neupravených, dodávaných v rolkách so šírkou nepresahujúcou 650 mm a s hmotnosťou presahujúcou 10 kilogramov, patriace pod kód KN ex76071119 (kód TARIC 7607111910), všeobecne nazývané „hliníkové fólie pre domácnosť“.
Po preskúmaní opatrení zavedených pôvodným nariadením z dôvodu uplynutia ich platnosti Komisia vykonávacím nariadením (EÚ) 2015/2384 zo 17. decembra 2015, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých hliníkových fólií s pôvodom v Čínskej ľudovej republike a ktorým sa ukončuje konanie týkajúce sa dovozu určitých hliníkových fólií s pôvodom v Brazílii po preskúmaní pred uplynutím platnosti podľa článku 11 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1225/2009 (
Ú. v. EÚ L 332, 2015, s. 63
), rozhodla o predĺžení antidumpingových opatrení uplatniteľných na dovozy hliníkových fólií pre domácnosť s pôvodom v Číne (ďalej len „existujúce opatrenia“).
Po tom, čo jej bola predložená žiadosť, Komisia prijala vykonávacie nariadenie (EÚ) 2016/865 z 31. mája 2016, ktorým sa začína prešetrovanie týkajúce sa možného obchádzania antidumpingových opatrení uložených vykonávacím nariadením 2015/2384 na dovoz určitých hliníkových fólií s pôvodom v Čínskej ľudovej republike prostredníctvom dovozu určitých mierne upravených hliníkových fólií z Čínskej ľudovej republiky a na základe ktorého sa zavádza registrácia takéhoto dovozu (
Ú. v. EÚ L 144, 2016, s. 35
). Predmetné prešetrovanie sa konkrétne týkalo štyroch druhov hliníkových fólií uvedených v bode 16 tohto rozsudku, ktoré mali rovnaké základné vlastnosti ako hliníková fólia pre domácnosť, na ktorú sa vzťahovali existujúce opatrenia. Prvé tri druhy patrili pod ten istý kód KN ako dotknutý výrobok, na rozdiel od štvrtého typu, ale všetky mali rôzne kódy TARIC.
Na záver tohto prešetrovania Komisia prijala 16. februára 2017 sporné nariadenie, ktorým v podstate rozšírila existujúce opatrenia na dovozy týchto mierne upravených hliníkových fólií s pôvodom v Číne s výnimkou výrobkov dovezených na iné účely, než je používanie hliníkovej fólie pre domácnosť.
Pod názvom „Prešetrovanie“ odôvodnenia 10, 15, 16, 18 a 20 sporného nariadenia stanovujú:
„(10)
Komisia náležite informovala o začatí prešetrovania orgány ČĽR, vyvážajúcich výrobcov a obchodníkov v ČĽR, dovozcov v Únii, o ktorých je známe, že sa ich prešetrovanie týka, a výrobné odvetvie v Únii.
…
(15)
Vyplnený dotazník predložili títo vyvážajúci výrobcovia a v ich priestoroch sa následne vykonali overovania na mieste:
–
Dingsheng Aluminium Group
–
…
(16)
Úplné odpovede na dotazníky predložilo nasledujúcich päť neprepojených dovozcov do Únie:
–
…
–
[VA&V],
–
…
…
(18)
Overovania na mieste sa uskutočnili v priestoroch týchto neprepojených dovozcov:
–
…
–
[VA&V].
…
(20)
Vypočutia prebehli medzi Komisiou a žiadateľom a medzi Komisiou a týmito spoločnosťami: […] a [VA&V].“
Pod názvom „Existencia praktík obchádzania“ odôvodnenia 44 až 47 sporného nariadenia znejú takto:
„(44)
Činnosti spolupracujúcich vyvážajúcich výrobcov boli analyzované. Touto analýzou sa potvrdila existencia štyroch praktík obchádzania.
(45)
V prípade štyroch praktík obchádzania boli dôkazy získané vo forme e‑mailov od čínskych vyvážajúcich výrobcov, ktorí zákazníkom radili, ako by sa mohli obísť súčasné opatrenia. Jednotlivé dôkazy takisto obsahovali informácie o tom, že niektorí dovozcovia do Únie/používatelia v Únii skutočne zaviedli takéto praktiky.
(46)
Komisia takisto našla podporný dôkaz pri overovaní jedného zo spolupracujúcich čínskych výrobcov, konkrétne spoločnosti Dingsheng Aluminium Group. …
(47)
Okrem toho, spoločnosť Dingsheng Aluminium Group v rovnakom období predávala do Únie hliníkovú fóliu pre domácnosť vo zvitkoch širších než 650 mm. Tieto zvitky boli následne v Únii rozrezané na menšie zvitky. Komisia pri overovaní jedného zo spolupracujúcich dovozcov zistila, že tento dovozca, konkrétne spoločnosť [VA&V], v Únii rozrezáva širšie zvitky na spotrebné zvitky.“
Pod názvom „Záver“ odôvodnenia 57 až 59 sporného nariadenia stanovujú:
„(57)
Komisia na základe uvedených zistení dospela k záveru, že clá na dovoz dotknutého výrobku vymedzeného v pôvodnom prešetrovaní [teda hliníkových fólií s hrúbkou najmenej 0,008 mm a najviac 0,018 mm, bez podložky, valcovaných, ale ďalej už neupravených, dodávaných v rolkách so šírkou nepresahujúcou 650 mm a s hmotnosťou presahujúcou 10 kilogramov] sa obchádzali dovozom mierne upraveného dotknutého výrobku s pôvodom v [Číne].
(58)
Z prešetrovania takisto vyplynulo, že medzi ČĽR a Úniou došlo k zmene v štruktúre obchodu a že neexistuje iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie tejto zmeny okrem uloženia cla.
(59)
Komisia takisto zistila, že tento dovoz spôsobil ujmu a že nápravné účinky cla sú oslabené z hľadiska cien a/alebo množstiev podobného výrobku. Bol stanovený aj dôkaz o dumpingu vo vzťahu k normálnym hodnotám predtým stanoveným pre podobný výrobok.“
Pod názvom „Žiadosť neprepojených dovozcov o oslobodenie“ odôvodnenia 81 až 86 sporného nariadenia stanovujú:
„(81)
Keď v rámci Únie dochádza k praktike obchádzania, článkom 13 ods. 4 základného nariadenia sa umožňuje oslobodenie dovozcov od rozšírených ciel, ak dokážu, že nie sú spojení s výrobcami, ktorí podliehajú opatreniam.
(82)
Z týchto dôvodov bolo od neprepojených dovozcov doručených a preskúmaných päť žiadostí o oslobodenie. Jedna zo spoločností…, následne ukončila spoluprácu.
(83)
Komisia zistila, že aj keď v niektorých prípadoch dochádza ku konečnej kompletizácii (rozrezanie fólie na menšie zvitky) v Únii, samotné mierne upravenie dotknutého výrobku sa vykonáva mimo Únie, konkrétne v ČĽR. Z týchto dôvodov Komisia usúdila, že neprepojeným dovozcom nemožno udeliť oslobodenia.
(84)
V prípade troch zo štyroch spolupracujúcich spoločností sa zistilo, že boli skutočnými dovozcami, ktorí ďalej predávali výrobok, ktorý je predmetom prešetrovania, bez toho, aby ho spracovali. Tieto spoločnosti preto nemôžu byť oslobodené od rozšírených ciel podľa článku 13 ods. 4 základného nariadenia. Iba jedna zo spoločností, spoločnosť [VA&V], dováža z [Číny] výrobok, ktorý je predmetom prešetrovania, vo forme hliníkových fólií pre domácnosť vo zvitkoch presahujúcich 650 mm a ďalej ho spracúva. Fólia sa predtým, ako sa predá zákazníkom spoločnosti (subjekty zaoberajúce sa prevíjaním), nareže.
(85)
Spoločnosť [VA&V] pred uložením existujúcich opatrení dovážala do Únie dotknutý výrobok, pričom bola zistená jasná zmena v štruktúre. Zistenia Komisie nepodporujú názor spoločnosti na existenciu náležitého dôvodu alebo iného ekonomického opodstatnenia, než je uloženie ciel. Preto aj keby Komisia pripustila, že to odôvodňuje skutočnosť, že praktika obchádzania bola dokončená v rámci Únie, tejto spoločnosti by sa nemohlo udeliť oslobodenie.
(86)
Preto sa dospelo k záveru, že žiadny z neprepojených dovozcov nemôže byť oslobodený podľa článku 13 ods. 4 základného nariadenia.“
Za týchto okolností Komisia v odôvodnení 89 sporného nariadenia dospela k záveru, že „existujúce antidumpingové opatrenia týkajúce sa dovozu dotknutého výrobku s pôvodom v [Číne] mali byť rozšírené na dovoz výrobku s pôvodom v [Čínskej ľudovej republike], ktorý je predmetom prešetrovania“.
Podľa znenia článku 1 ods. 1 a 4 sporného nariadenia:
„1.   Konečné antidumpingové clo uplatniteľné na ‚všetky ostatné spoločnosti‘ uložené článkom 1 ods. 2 nariadenia (ES) č. 925/2009 na dovoz určitých hliníkových fólií s pôvodom v [Číne] sa týmto rozširuje na dovoz do Únie:
–
hliníkových fólií s hrúbkou nie menšou ako 0,007 mm, ale menšou ako 0,008 mm, tiež žíhaných, bez ohľadu na šírku zvitkov, ktoré v súčasnosti patria pod číselný znak KN ex76071119 (kód TARIC 7607111930), alebo
–
hliníkových fólií s hrúbkou nie menšou ako 0,008 mm, ale nie väčšou ako 0,018 mm, tiež žíhaných, vo zvitkoch so šírkou presahujúcou 650 mm, ktoré v súčasnosti patria pod číselný znak KN ex76071119 (kód TARIC 7607111940), alebo
–
hliníkových fólií s hrúbkou väčšou ako 0,018 mm, ale menšou ako 0,021 mm, tiež žíhaných, bez ohľadu na šírku zvitkov, ktoré v súčasnosti patria pod číselný znak KN ex76071119 (kód TARIC 7607111950), alebo
–
hliníkových fólií s hrúbkou nie menšou ako 0,021 mm, ale nie väčšou ako 0,045 mm, tiež žíhaných, ak sa predkladajú aspoň s dvoma vrstvami, bez ohľadu na šírku zvitkov, ktoré v súčasnosti patria pod číselný znak KN ex76071190 (kódy TARIC 7607119045 a 7607119080).
…
4.   Výrobok opísaný v odseku 1 sa oslobodzuje od antidumpingového cla, ak je dovezený na iné účely okrem použitia fólie pre domácnosť. Oslobodenie podlieha podmienkam stanoveným v príslušných colných ustanoveniach Únie o colnom režime konečné použitie, najmä článku 254 Colného kódexu Únie.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
VA&V je nezávislá spoločnosť so sídlom v Nemecku, ktorá v čase skutkových okolností vo veci samej dovážala hliníkové fólie z Číny.
V období od 21. júla do 15. septembra 2016 VA&V deklarovala na Zollamt Ruhrort (Colný úrad Ruhrort, Nemecko) šesť zásielok hliníkových fólií s pôvodom v Číne na účely ich prepustenia do voľného obehu. Tieto dovozy boli zaregistrované na tomto colnom úrade ako „zvitky hliníkovej fólie, valcované, s hrúbkou fólie nie menšou ako 0,008 mm, ale nie väčšou ako 0,018 mm, vo zvitkoch so šírkou presahujúcou 650 mm“.
Colný úrad Ruhrort prijal tieto colné vyhlásenia a colnými výmermi na dovozné clo určil len clo a daň z obratu pri dovoze.
Zo spisu predloženého Súdnemu dvoru však vyplýva, že VA&V po tom, ako doviezla tieto zásielky do Únie, narezala zvitky na šírky používané pri hliníkových fóliách pre domácnosť, t. j. šírku nepresahujúcu 650 mm, predtým, ako ich predávala svojim zákazníkom, „navíjačom“.
Výmerom z 5. mája 2017 o určení dovozného cla (ďalej len „výmer z 5. mája 2017“) Hlavný colný úrad Duisburg podľa sporného nariadenia vyrubil spoločnosti VA&V za týchto šesť zásielok antidumpingové clo vo výške 413471 eur.
VA&V podala proti tomuto výmeru námietku, ktorá bola zamietnutá rozhodnutím z 2. februára 2018.
V dôsledku toho VA&V podala žalobu na Finanzgericht Düsseldorf (Finančný súd Düsseldorf, Nemecko), ktorou sa domáhala zrušenia výmeru z 5. mája 2017, a subsidiárne, aby jej bolo povolené podať opravný prostriedok
Revision
.
Na podporu svojej žaloby sa VA&V dovoláva neplatnosti sporného nariadenia, na základe ktorého bol tento výmer vydaný, pričom tvrdí, že toto nariadenie je v rozpore so základným nariadením.
Hlavný colný úrad Duisburg navrhuje zamietnuť žalobu s odkazom na dôvody uvedené v rozhodnutí z 2. februára 2018.
Vnútroštátny súd sa pýta na pôsobnosť článku 1 ods. 1 sporného nariadenia a jeho prípadný rozpor s článkom 13 ods. 1 základného nariadenia v rozsahu, v akom rozširuje na hliníkové fólie určené na spracovanie antidumpingové clo uložené vykonávacím nariadením 2015/2384 na hliníkové fólie pre domácnosť, a stanovuje, že hliníkové fólie určené na spracovanie sú vyňaté z antidumpingového cla len za podmienok stanovených v článku 1 ods. 4 sporného nariadenia. V tejto súvislosti najmä uvádza, že podmienky konkrétneho uplatnenia článku 1 ods. 4 sporného nariadenia majú za cieľ znevýhodňovať dovozcu hliníkových fólií určených na spracovanie.
Okrem toho sa vnútroštátny súd pýta, akým spôsobom Komisia dospela podľa jeho názoru k nedostatočne odôvodnenému konštatovaniu, podľa ktorého 80 % skúmaných výrobkov bolo mierne upravenými výrobkami. Uvádza, že ak bola táto sadzba stanovená nesprávne, Komisia sa mohla dopustiť zjavne nesprávneho posúdenia pri posudzovaní neutralizácie donucovacích účinkov antidumpingového cla. Článok 1 ods. 1 sporného nariadenia by v dôsledku toho bol neplatný. V tejto súvislosti uvádza, že Komisia založila svoje závery na článku 18 ods. 1 základného nariadenia tým, že od celkového objemu vývozu z Číny do Únie odpočítala objem hliníkových fólií určených na spracovanie pochádzajúci od spolupracujúcich podnikov. Tento súd uvádza, že Komisia tým, že konštatovala, že 20 % vývozu z Číny v každom prípade tvorili hliníkové fólie určené na spracovanie, zastávala názor, pokiaľ ide o zostávajúce množstvo, že ide o mierne upravený výrobok.
Napokon sa uvedený súd pýta, či je článok 1 ods. 1 sporného nariadenia neplatný v rozsahu, v akom sa Komisia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia pri prijatí tohto nariadenia z dôvodu, že neoverila konečné použitie dovezených hliníkových fólií v Únii. Podľa toho istého súdu okolnosti vo veci samej neumožnili Komisii vykonať takéto preskúmanie z dôvodu, že nemala k dispozícii potrebný čas.
Vnútroštátny súd sa okrem toho domnieva, že VA&V je sporným nariadením priamo dotknutá.
Za týchto okolností Finanzgericht Düsseldorf (Finančný súd Düsseldorf) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Je článok 1 ods. 1 [sporného nariadenia] neplatný, lebo odporuje článku 13 ods. 1 [základného nariadenia], keďže týmto ustanovením bolo antidumpingové clo, ktoré bolo podľa [vykonávacieho nariadenia 2015/2384] uložené na hliníkovú fóliu pre domácnosť, rozšírené aj na upravované hliníkové fólie, pričom toto ustanovenie stanovuje, že upravované hliníkové fólie sú oslobodené od antidumpingového cla len za podmienok uvedených v článku 1 ods. 4 [sporného] nariadenia?
2.
Je článok 1 ods. 1 [sporného nariadenia] neplatný, lebo Komisia sa pri prijímaní tohto nariadenia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keďže jej predpoklad, že 80 % výrobkov, ktoré sú predmetom prešetrovania, tvoria mierne upravené výrobky, nie je dostatočne odôvodnený?
3.
Je článok 1 ods. 1 [sporného nariadenia] neplatný, lebo Komisia sa pri prijímaní tohto nariadenia dopustila zjavne nesprávneho posúdenia, keďže nepreskúmala konečné použitie dovezených hliníkových fólií v Únii?“
O prípustnosti návrhu na začatie prejudiciálneho konania
Komisia na základe rozsudku z 9. marca 1994, TWD Textilwerke Deggendorf (
C‑188/92
,
EU:C:1994:90
), tvrdí, že tento návrh na začatie prejudiciálneho konania je neprípustný z dôvodu, že VA&V na základe článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ nepodala pred súdom Únie žalobu o neplatnosť sporného nariadenia.
Na úvod treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry všeobecná zásada, ktorá zaručuje, že každá osoba podliehajúca súdnej právomoci má právo v rámci opravného prostriedku podaného proti vnútroštátnemu opatreniu, ktoré jej vyvoláva ujmu, dovolávať sa neplatnosti aktu Únie tvoriaceho základ tohto opatrenia, nebráni tomu, aby takéto právo bolo možné vykonať len pod podmienkou, že dotknutá osoba nemala právo podať priamo návrh na jeho zrušenie na súd Únie podľa článku 263 ZFEÚ. Teda iba v prípade, že sa možno domnievať, že osoba mohla bez akýchkoľvek pochybností požadovať v lehote dvoch mesiacov stanovenej v šiestom odseku tohto článku zrušenie predmetného aktu, je takejto osobe znemožnené dovolávať sa neplatnosti tohto aktu na príslušnom vnútroštátnom súde (pozri najmä rozsudky zo 4. februára 2016, C & J Clark International a Puma,
C‑659/13 a C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, bod
, ako aj citovanú judikatúru a z 19. septembra 2019, Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, bod
).
Teda len za predpokladu, že by bolo možné uznať, že by VA&V nepochybne mala aktívnu legitimáciu požadovať zrušenie sporného nariadenia podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, bolo by možné zabrániť jej dovolávať sa neplatnosti tohto nariadenia na vnútroštátnom súde.
Pokiaľ ide o to, či VA&V zjavne mohla podľa článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ podať žalobu proti spornému nariadeniu, ktoré predstavuje regulačný akt, ktorý sa jej priamo týka a nevyžaduje si vykonávacie opatrenia v zmysle tohto ustanovenia, stačí uviesť, že zaplatenie antidumpingových ciel rozšírených sporným nariadením jej bolo uložené v zmysle výmeru z 5. mája 2017. Z toho vyplýva, že sa nemožno domnievať, že toto nariadenie si zjavne nevyžaduje vykonávacie opatrenia v zmysle uvedeného ustanovenia (pozri najmä rozsudky z 18. októbra 2018, Rotho Blaas,
C‑207/17
,
EU:C:2018:840
, body
a
, ako aj z 19. septembra 2019, Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, bod
).
Preto iba v prípade, že sa možno domnievať, že taký dovozca ako VA&V je nepochybne priamo a osobne dotknutý sporným nariadením v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, by mu bolo znemožnené domáhať sa neplatnosti tohto nariadenia na vnútroštátnych súdoch.
Podľa judikatúry Súdneho dvora nariadenia zavádzajúce antidumpingové clo majú normatívny charakter, pokiaľ sa vzťahujú na všetky dotknuté hospodárske subjekty (rozsudky zo 4. februára 2016, C & J Clark International a Puma,
C‑659/13 a C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, bod
, ako aj citovaná judikatúra, a z 19. septembra 2019, Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, bod
). To isté z rovnakých dôvodov platí pre také nariadenie, akým je sporné nariadenie, ktoré rozširuje antidumpingové clo z dôvodu praktík obchádzania. Cieľom takého nariadenia je totiž rozšírenie pôsobnosti antidumpingového cla zavedeného pôvodným nariadením, ako bolo pôvodné nariadenie (rozsudok z 19. septembra 2019, Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, bod
).
Z judikatúry Súdneho dvora však vyplýva, že hospodársky subjekt môže byť priamo a osobne dotknutý nariadením zavádzajúcim antidumpingové clo (rozsudky zo 4. februára 2016, C & J Clark International a Puma,
C‑659/13 a C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, bod
, ako aj z 19. septembra 2019, Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, bod
).
V tejto súvislosti, pokiaľ ide v prvom rade o otázku, či VA&V bola priamo dotknutá sporným nariadením, stačí uviesť, že toto nariadenie priamo ovplyvnilo jej právne postavenie, keďže bolo právnym základom antidumpingového cla, ktoré bolo voči nej uložené.
Z toho vyplýva, že VA&V bola priamo dotknutá sporným nariadením.
Pokiaľ ide v druhom rade o otázku, či VA&V bola osobne dotknutá sporným nariadením, treba pripomenúť, že Súdny dvor vymedzil niektoré kategórie hospodárskych subjektov, ktoré môžu byť osobne dotknuté nariadením, ktorým sa ukladá antidumpingové clo, bez ohľadu na to, že aj iné subjekty môžu byť osobne dotknuté z dôvodu určitých vlastností, ktorými sa vyznačujú a ktoré ich odlišujú od iných subjektov (rozsudky zo 4. februára 2016, C & J Clark International a Puma,
C‑659/13 a C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, bod
, ako aj z 19. septembra 2019, Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, bod
).
Nariadením zavádzajúcim antidumpingové clo môžu byť osobne dotknutí po prvé tí z výrobcov a vývozcov dotknutého výrobku, ktorým sú pripisované dumpingové praktiky na základe údajov týkajúcich sa ich obchodnej činnosti, po druhé dovozcovia uvedeného výrobku, ktorých predajné ceny boli zohľadnené pri stanovení vývozných cien, a teda ktorí sú dotknutí zisteniami týkajúcimi sa existencie dumpingovej praktiky, a po tretie dovozcovia prepojení s vývozcami predmetného výrobku, najmä v prípade, keď bola vývozná cena vypočítaná na základe predajnej ceny na trhu Únie zavedenej týmito dovozcami, a v prípade, keď bolo na základe týchto predajných cien vypočítané samotné antidumpingové clo (rozsudky zo 4. februára 2016, C & J Clark International a Puma,
C‑659/13 a C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, body
až
, ako aj citovaná judikatúra, a z 19. septembra 2019, Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, bod
).
Preto treba uviesť, že postavenie dovozcu nemôže samo osebe stačiť na konštatovanie, že dovozca je osobne dotknutý nariadením zavádzajúcim antidumpingové clo. Dovozca, hoci prepojený s vývozcami predmetného výrobku, je totiž osobne dotknutý iba vtedy, ak môže predložiť dôkaz, že údaje týkajúce sa jeho obchodnej činnosti boli zohľadnené pri konštatovaní dumpingových praktík, alebo ak to nie je možné, že má iné vlastnosti, ktoré sú pre neho osobité a ktoré ho vymedzujú vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe (pozri najmä rozsudok z 19. septembra 2019, Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, bod
).
Preto nemožno vylúčiť, že tým, že dovozca predmetného výrobku preukáže existenciu určitých vlastností, ktoré sú pre neho osobité a ktoré ho vymedzujú vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe, sa môže považovať za osobne dotknutého nariadením vzťahujúcim sa na rozšírenie antidumpingového cla z dôvodu praktík obchádzania, akým je sporné nariadenie (rozsudok z 19. septembra 2019, Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, bod
).
V tejto súvislosti treba uviesť, že ako vyplýva najmä z odôvodnení 16, 18 a 20 sporného nariadenia, VA&V sa zúčastnila na prešetrovaní, a že ako vyplýva z odôvodnení 81 až 86 tohto nariadenia, Komisia konštatovala, že žiadnemu z nezávislých dovozcov, akým je napríklad VA&V, nemôže byť udelená výnimka podľa článku 13 ods. 4 základného nariadenia.
Komisia teda jednak konštatovala, že VA&V dovážala z Číny výrobok podliehajúci prešetrovaniu vo forme hliníkovej fólie pre domácnosť predtým, ako prikročila k jeho spracovaniu, a jednak, že štruktúra obchodu bola zmenená bez toho, aby VA&V predložila dostatočné odôvodnenie alebo iné hospodárske vysvetlenie ako zavedenie ciel.
V tomto kontexte a v rozpore s tým, čo tvrdí VA&V, skutočnosť, že jej nebolo oznámené žiadne „rozhodnutie“ prijaté vo forme samostatného aktu, nie je relevantná na účely určenia, či existoval napadnuteľný akt, keďže z ustálenej judikatúry vyplýva, že forma, v akej je akt alebo rozhodnutie prijaté, nemá v zásade vplyv na posúdenie prípustnosti žaloby o neplatnosť proti tomuto aktu alebo rozhodnutiu. Pri kvalifikovaní týchto aktov je totiž potrebné vychádzať zo samotnej podstaty napadnutých aktov, ako aj zo zámeru ich autorov. V tomto ohľade sú napadnuteľnými aktmi v zásade opatrenia, ktoré konečným spôsobom určujú postoj Komisie na záver určitého správneho konania a majú vyvolávať záväzné právne účinky spôsobilé ovplyvniť záujmy žalobcu, s výnimkou dočasných opatrení, ktorých účelom je pripraviť konečné rozhodnutie a ktoré takéto účinky nemajú. V zásade preto na kvalifikovanie dotknutého aktu nemá vplyv, či akt spĺňa určité formálne požiadavky, a to, či ho autor náležite označil, či je dostatočne odôvodnený alebo či uvádza ustanovenia, ktoré tvoria jeho právny základ. Je preto irelevantné, že tento akt nie je označený ako „rozhodnutie“ (rozsudok zo 17. júla 2008, Athinaïki Techniki/Komisia,
C‑521/06 P
,
EU:C:2008:422
, body
až
a citovaná judikatúra).
Vzhľadom na už vyššie uvedené je potrebné dospieť k záveru, že VA&V bola osobne dotknutá sporným nariadením, a teda bez akejkoľvek pochybnosti bolo prípustné, aby sa domáhala jeho neplatnosti.
V prejednávanej veci VA&V nepodala žalobu proti tomuto nariadeniu, ktoré bolo uverejnené v
Úradnom vestníku Európskej únie
17. februára 2017, v lehote dvoch mesiacov stanovenej v článku 263 šiestom odseku ZFEÚ.
Keďže VA&V mala nepochybne právo podať proti spornému nariadeniu žalobu o neplatnosť v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, ale nevyužila toto právo, nemôže sa dovolávať neplatnosti tohto nariadenia na podporu žaloby o zrušenie podanej proti výmeru z 5. mája 2017.
Z toho vyplýva, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je neprípustný.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:

Návrh na začatie prejudiciálneho konania, podaný rozhodnutím Finanzgericht Düsseldorf (Finančný súd Düsseldorf, Nemecko), z 21. augusta 2019 je neprípustný.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.