CELEX: 62021CJ0436
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Oro transportas
Reglamentas (EB) Nr. 261/2004
3 straipsnio 1 dalies a punktas
Taikymo sritis
2 straipsnio f
h punktai
„Bilieto“ sąvoka
„Rezervavimo“ sąvoka
„Jungiamojo skrydžio“ sąvoka
Rezervavimas tarpininkaujant kelionių agentūrai
7 straipsnis
Kompensacijos oro keleiviams skrydžio atidėjimo ilgam laikui atveju
Transporto operacija, kurią sudaro keli skrydžiai, vykdomi atskirų skrydžius vykdančių oro vežėjų
Jungiamasis skrydis iš valstybėje narėje esančio oro uosto su tarpiniu nusileidimu Šveicarijoje ir galutine paskirties vieta trečiojoje valstybėje

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91 (
OL L 46, 2004, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 8 t., p. 10), 2, 3 ir 7 straipsnių ir 1999 m. birželio 21 d. Liuksemburge pasirašyto Europos bendrijos ir Šveicarijos Konfederacijos susitarimo dėl oro transporto ir Europos bendrijos vardu patvirtinto 2002 m. balandžio 4 d. Tarybos ir Komisijos sprendimu 2002/309/EB, Euratomas dėl bendradarbiavimo mokslo ir technologijų srityje susitarimo, dėl septynių susitarimų su Šveicarijos Konfederacija sudarymo (
OL L 114, 2002, p. 73
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 41 t., p. 94) su pakeitimais, padarytais 2017 m. lapkričio 29 d. tuo susitarimu įsteigto jungtinio Europos Sąjungos ir Šveicarijos oro transporto komiteto sprendimu Nr. 1/2017 (
OL L 348, 2017, p. 46
) (toliau – EB ir Šveicarijos susitarimas), priedo 2 straipsnio išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant teisinę pagalbą oro transporto keleiviams teikiančios bendrovės
flightright GmbH
ir oro vežėjos
American Airlines Inc
. ginčą dėl kompensacijos pagal Reglamentą Nr. 261/2004, kurios reikalaujama dėl skrydžio didelio vėlavimo atvykti į galutinę paskirties vietą.
Teisinis pagrindas
Reglamento Nr. 261/2004 1 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„Bendrijos veiksmais oro transporto srityje, be kita ko, turėtų būti siekiama užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį. Be to, turėtų būti visokeriopai atsižvelgiama į vartotojų apsaugos reikalavimus apskritai.“
Šio reglamento 2 straipsnyje „Sąvokų apibrėžimai“ nurodyta
Šiame reglamente:
<…>
b)
„skrydį vykdantis oro vežėjas“ – tai oro vežėjas, vykdantis arba ketinantis vykdyti skrydį pagal sutartį su keleiviu arba kito su keleiviu sutartį sudariusio juridinio arba fizinio asmens vardu;
<…>
d)
„turizmo kelionių organizatorius“ – tai kelionės organizatorius, kaip apibrėžta 1990 m. birželio 13 d. Tarybos direktyvos 90/314/EEB dėl kelionių, atostogų ir organizuotų išvykų paketų 2 straipsnio 2 dalyje, išskyrus oro vežėją;
<…>
f)
„bilietas“ – tai galiojantis dokumentas, suteikiantis teisę į transportą, arba kitas lygiavertis nematerialus dalykas, įskaitant elektroninį, kurį išdavė arba įgaliojo išduoti oro vežėjas arba jo įgaliotasis atstovas;
g)
„rezervavimas“ – tai faktas, kad keleivis turi bilietą ar kitą įrodymą, kuriame nurodyta, kad oro vežėjas arba turizmo kelionių organizatorius rezervavimą patvirtino ir įregistravo;
h)
„galutinė paskirties vieta“ – paskirties vieta, nurodyta biliete, pateikiamame keleivių registravimo vietoje, o tiesiogiai skrydžius jungiant – paskutinio skrydžio paskirties vieta; <…>“
<…>“
Šio reglamento 3 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalyje numatyta:
„Šis reglamentas taikomas:
a)
keleiviams, išvykstantiems iš oro uosto, esančio valstybės narės teritorijoje, kuriai taikoma Sutartis;
<…>“
To reglamento 7 straipsnio „Teisė į kompensaciją“ 1 dalyje nustatyta:
„Kai daroma nuoroda į šį straipsnį, keleiviai gauna tokio dydžio kompensaciją:
a)
250 eurų visų 1500 kilometrų ar mažesnio atstumo skrydžių atveju;
b)
400 eurų visų didesnio kaip 1500 kilometrų atstumo Bendrijos vidaus skrydžių ir visų kitų 1500–3500 kilometrų atstumo skrydžių atveju;
c)
600 eurų visų skrydžių, kuriems netaikomas a arba b punktas, atveju.
<…>“
Reglamento Nr. 261/2004 13 straipsnyje „Teisė į žalos atlyginimą“ nurodyta:
„Tais atvejais, kai skrydį vykdantis oro vežėjas išmoka kompensaciją arba įvykdo kitas jam pagal šį reglamentą tenkančias prievoles, jokia šio reglamento nuostata negali būti aiškinama kaip apribojanti jo teises pagal taikytiną teisę reikalauti kompensacijos iš bet kurio asmens, įskaitant trečiąsias šalis. Pirmiausia šis reglamentas jokiu būdu neriboja skrydį vykdančio oro vežėjo teisės reikalauti, kad turizmo kelionių organizatorius arba kitas asmuo, su kuriuo skrydį vykdantis oro vežėjas yra sudaręs sutartį, grąžintų sumokėtą sumą. <…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Norėdama 2018 m. liepos 25 d. vykti iš Štutgarto (Vokietija) į Kanzas Sitį (Jungtinės Amerikos Valstijos), keleivė su kelionių agentūra sudarė tarpininkavimo sutartį, sudarytą iš vienintelio elektroninio bilieto, pirma,
Swiss International Air Lines AG
vykdomam skrydžiui iš Štutgarto į Ciurichą (Šveicarija) ir, antra,
American Airlines
vykdomiems dviem skrydžiams iš Ciuricho į Filadelfiją (Jungtinės Valstijos) ir iš Filadelfijos į Kanzas Sitį. Šio bilieto numeris buvo nurodytas laipinimo į šiuos skrydžius kortelėse. Be to, iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad tame biliete kaip paslaugų teikėja buvo nurodyta
American Airlines
ir vienas rezervavimo numeris (
Filekey
) visam maršrutui. Kelionių agentūra išrašė sąskaitą faktūrą, joje nurodė vieną „kliento kainą“ už visą maršrutą ir už grįžimą iš Kanzas Sičio į Štutgartą per Čikagą (Jungtinės Amerikos Valstijos) ir Londoną (Jungtinė Karalystė).
Skrydžiai iš Štutgarto į Ciurichą ir iš Ciuricho į Filadelfiją vyko taip, kaip numatyta, o skrydis iš Filadelfijos į Kanzas Sitį buvo atidėtas ir lėktuvas į paskirties vietą atvyko daugiau kaip keturiomis valandomis vėliau.
Vokietijos teismuose
flightright
, kuriai buvo perleistos dėl šio vėlavimo atsiradusios teisės, prašo
American Airlines
išmokėti 600 eurų kompensaciją pagal Reglamento Nr. 261/2004 7 straipsnio 1 dalies c punktą.
Sprendimą atmesti ieškinį pirmojoje instancijoje patvirtino
Landgericht Stuttgart
(Štutgarto apygardos teismas, Vokietija); jis nusprendė, kad
American Airlines
nėra skrydį vykdanti oro vežėja, vykdžiusi skrydį iš valstybės narės teritorijos, taigi Reglamentas Nr. 261/2004 jai netaikytinas, o dėl tos priežasties pagal šį reglamentą neturi būti mokama jokios kompensacijos. Šio teismo teigimu, nėra jokių požymių, kad atsakovė pagrindinėje byloje įsipareigojo suinteresuotąją keleivę pervežti iš Štutgarto į Kanzas Sitį ar kad ji prisiėmė atsakomybę už šį vežimą pagal bendrojo kodo sutartį.
Tada
flightright
pateikė kasacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui –
Bundesgerichtshof
(Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija); šis teigia, kad bylos baigtis priklauso nuo Reglamento Nr. 261/2004 2, 3 ir 7 straipsnių ir galbūt EB-Šveicarijos susitarimo išaiškinimo.
Pirma, šis teismas pažymi, kad nagrinėjamu atveju šis reglamentas taikomas pagal jo 3 straipsnio 1 dalies a punktą, jeigu tris nagrinėjamus skrydžius, sudarančius vežimą iš Štutgarto į Kanzas Sitį reikia laikyti „vienetu“, kaip tai suprantama pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją, be kita ko, 2018 m. gegužės 31 d. Sprendimą Wegener (
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
) ir 2019 m. liepos 11 d. Sprendimą České aerolinie (
C‑502/18
,
EU:C:2019:604
).
Pasak prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo, nors toje jurisprudencijoje nustatyta, kad du ar keli skrydžiai, užsakyti vienos rezervacijos metu kaip vienas jungiamasis skrydis, turi būti laikomi visuma, kad būtų galima pasinaudoti teise į kompensaciją pagal Reglamentą Nr. 261/2004, vis dėlto kyla klausimas, ar tam, kad būtų galima pripažinti, jog buvo vykdoma viena rezervacija, pakanka, kad kelionių agentūra sujungtų atskirų oro vežėjų vykdomus skrydžius į vieną vežimo operaciją, už tai keleiviui išrašytų vieną bendrą sąskaitą faktūrą ir išduotų vieną elektroninį bilietą, ar šiuo atveju vis tiek reikia, kad tarp šių vežėjų egzistuotų specialūs teisiniai santykiai.
Šis teismas yra linkęs manyti, viena vertus, kad rezervacijos už vieną kainą, kai išduodamas vienas bilietas visiems susijusiems skrydžiams, pakanka, kad būtų galima konstatuoti, jog šie skrydžiai laikomi „viena rezervacija“, kaip tai suprantama remiantis šio sprendimo 13 punkte nurodyta jurisprudencija, ir, kita vertus, kad remiantis Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio f ir g punktais galima teigti, jog keleivis turi teisę gauti kompensaciją iš skrydį vykdančio oro vežėjo, jei šis vežėjas nedalyvauja vykdant ar patvirtinant rezervaciją, tačiau leidžia tarpininkui ar kelionių organizatoriui priimti ir užregistruoti tokią rezervaciją. Tas teismas teigia, kad toks aiškinimas atitinka to reglamento 1 konstatuojamojoje dalyje nurodytą tikslą užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį ir taip skatinti keleivių, kurie įsigydami bilietus kreipiasi į oro vežėjo įgaliotą tarpininką, pasitikėjimą.
Antra, jei šios nuostatos turėtų būti aiškinamos priešingai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad jei bent abu aptariami
American Airlines
vykdomi skrydžiai, t. y. skrydžiai iš Ciuricho į Filadelfiją ir iš Filadelfijos į Kanzas Sitį, turi būti suvokiami kaip jungiamasis skrydis, kiltų klausimas, ar Reglamentas Nr. 261/2004 turi būti taikomas skrydžiui iš Šveicarijos į trečiąją šalį.
Tokiomis aplinkybėmis
Bundesgerichtshof
(Aukščiausiasis Federalinis Teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar tam, kad skrydis būtų laikomas jungiamuoju, kaip tai suprantama pagal [Reglamento Nr. 261/2004] 2 straipsnio h punktą, pakanka, kad kelionių agentūra sujungtų atskirų oro vežėjų vykdomas skrydžio dalis į vieną vežimo operaciją, pateiktų keleiviui sąskaitą faktūrą, kurioje nurodyta bendra kaina, ir išduotų vieną elektroninį bilietą, ar taip pat reikia, kad skrydį vykdančius oro vežėjus sietų specialus teisinis ryšys?
2.
Jei tarp skrydį vykdančių oro vežėjų būtinas specialus teisinis ryšys:
ar pakanka, kad pirmajame klausime aprašyto pobūdžio rezervacijoje būtų sujungtos dvi viena po kitos einančios skrydžio dalys, kurias turi vykdyti tas pats oro vežėjas?
3.
Jei į antrąjį klausimą būtų atsakyta teigiamai:
ar [EB ir Šveicarijos susitarimo] 2 straipsnį ir [to susitarimo] priede [pateiktą] nuorodą į [Reglamentą Nr. 261/2004] reikia aiškinti taip, kad [tas] reglamentas taip pat taikomas keleiviams, kurie į trečiąją šalį skrenda iš Šveicarijos teritorijoje esančių oro uostų?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia sužinoti, ar Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio h punktą reikia aiškinti taip, kad sąvoka „jungiamasis skrydis“ apima transporto operaciją, kurią sudaro keli skrydžiai, vykdomi atskirų specialiais teisiniais santykiais nesaistomų skrydį vykdančių oro vežėjų, jeigu šiuos skrydžius sujungė kelionių agentūra, kuri tai operacijai taikė bendrą kainą ir išdavė vieną bilietą, kad keleivis, išvykstantis iš valstybės narės teritorijoje esančio oro uosto ir ilgai vėluojantis atvykti į paskutinio skrydžio paskirties vietą, galėtų pasinaudoti teise į kompensaciją pagal to reglamento 7 straipsnį.
To reglamento 2 straipsnio h punkte „galutinės paskirties vietos“ sąvoka apibrėžiama kaip keleivių registravimo vietoje pateikiamame biliete nurodyta paskirties vieta arba, jei tai jungiamasis skrydis – paskutinio skrydžio, kuriuo naudojosi keleivis, paskirties vieta (šiuo klausimu žr. 2013 m. vasario 26 d. Sprendimo Folkerts,
C‑11/11
,
EU:C:2013:106
,
ir
punktus ir 2018 m. gegužės 31 d. Sprendimo Wegener,
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
,
punktą).
Sąvoka „jungiamasis skrydis“ pagal šią nuostatą turi būti suprantama kaip reiškianti du ar daugiau visumą sudarančių skrydžių, kad keleiviai galėtų pasinaudoti teise į kompensaciją pagal Reglamentą Nr. 261/2004. Taip yra tuomet, kai du ar daugiau skrydžių užsakomi atliekant vieną rezervaciją (2018 m. gegužės 31 d. Sprendimo Wegener,
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
,
ir
punktai).
Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio g punkte sąvoka „rezervacija“ apibrėžta kaip „faktas, kad keleivis turi bilietą ar kitą įrodymą, kuriame nurodyta, kad [rezervacija patvirtinta ir įregistruota]“. Tokį patvirtinimą ir į registravimą gali atlikti ir oro vežėjas, ir kelionių organizatorius, kaip tai suprantama pagal to straipsnio d punktą. Sąvoka „bilietas“, kaip ji suprantama pagal to reglamento 2 straipsnio f punktą, reiškia bet kokį teisę į transportą keleiviui suteikiantį materialų ar nematerialų dokumentą (2021 m. spalio 11 d.Nutarties Vueling Airlines,
C‑686/20
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2021:859
,
punktas), kurį išdavė ar įgaliojo išduoti oro vežėjas arba jo įgaliotasis atstovas.
Atsižvelgiant į Reglamento Nr. 261/2004 1 konstatuojamojoje dalyje nurodytą siekį užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį, šios nuostatos turi būti aiškinamos plačiai (šiuo klausimu žr. 2009 m. lapkričio 19 d. Sprendimo Sturgeon ir kt.,
C‑402/07 ir C‑432/07
,
EU:C:2009:716
,
punktą ir 2012 m. spalio 4 d. Sprendimo Finnair,
C‑22/11
,
EU:C:2012:604
,
punktą).
Kadangi tai yra jungiamasis skrydis, kaip tai suprantama remiantis Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio h punktu, šio reglamento taikymas turi būti vertinamas atsižvelgiant į pradinę išvykimo vietą ir galutinę šio skrydžio paskirties vietą. Kadangi, remiantis to reglamento 3 straipsnio 1 dalies a punktu, šis reglamentas taikomas būtent keleiviams, vykstantiems iš valstybės narės teritorijoje esančio oro uosto, iš tokio oro uosto vykdomas jungiamasis skrydis patenka į to reglamento taikymo sritį (šiuo klausimu žr. 2019 m. liepos 11 d. Sprendimo České aerolinie,
C‑502/18
,
EU:C:2019:604
,
–
punktus).
Nagrinėjamu atveju remiantis sprendimu dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą galima teigti, kad pagrindinėje byloje aptariama keleivė turėjo kelionių agentūros išduotą bendrą elektroninį bilietą, o tai jai leido išvykti maršrutu iš Štutgarto į Kanzas Sitį trimis tris vienas po kito einančiais skrydžiais, ir kad šio bilieto numeris buvo nurodytas ant įlaipinimo į tuos skrydžius kortelių. Be to, iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad šiame biliete buvo nurodytas vienintelis paslaugų teikėjas, t. y.
American Airlines
, ir bendras rezervacijos numeris (
Filekey
) visam maršrutui, už kurį sąskaitoje buvo nurodyta bendra kaina.
Neginčijama, kad tik paskutinis skrydis, kuris visas buvo vykdomas už Sąjungos teritorijos ribų, į paskirties vietą atvyko pavėlavęs daugiau kaip keturias valandas. Siekiant nustatyti, ar keleivei, kaip antai aptariamai pagrindinėje byloje, gali būti kompensuota už šį vėlavimą pagal Reglamentą Nr. 261/2004, remiantis šio sprendimo 20 punkte priminta jurisprudencija reikia patikrinti, ar paskutinis skrydis turi būti laikomas jungiamojo skrydžio dalimi, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 2 straipsnio h punktą, kurio išvykimo vieta yra valstybės narės teritorijoje esantis oro uostas.
Šiuo atveju galima teigti, kad pagrindinėje byloje aptariama keleivė turėjo bilietą, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio f punktą, kuris įrodo, kad kelionių organizatorius priėmė ir įregistravo jos visos kelionės iš Štutgarto į Kanzas Sitį rezervaciją, kaip numatyta šio straipsnio g punkte, jeigu, atlikęs patikrinimą, tai patvirtins prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Tokia vežimo operacija turi būti laikoma vykdoma remiantis bendra rezervacija, taigi, ir „jungiamuoju skrydžiu“, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 20 punkte primintą jurisprudenciją.
Tiesa, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamą vežimo operaciją sudarančius skrydžius vykdė atskiri skrydžius vykdantys oro vežėjai, t. y.
Swiss International Air Lines
ir
American Airlines
, kurių nesieja joks specialus tiesinis ryšys.
Vis dėlto nė vienoje Reglamento Nr. 261/2004 nuostatoje jungiamojo skrydžio kvalifikavimas nesiejamas su specialiais teisiniais ryšiais tarp skrydžius vykdančių oro vežėjų, vykdančių, jei reikia, jį sudarančius skrydžius (pagal analogiją žr. 2018 m. gegužės 31 d. Sprendimo Wegener,
C‑537/17
,
EU:C:2018:361
,
punktą).
Beje, tokia papildoma sąlyga prieštarautų tuo reglamentu siekiamam tikslui užtikrinti aukštą keleivių apsaugos lygį, kaip nurodyta jo 1 konstatuojamojoje dalyje, nes ją nustačius galėtų būti ribojamos pagal tą reglamentą keleiviams suteiktos teisės, būtent teisė į kompensaciją pagal reglamento Nr. 261/2004 7 straipsnį, kai į paskirties vietą atvykstama skrydį atidėjus ilgam laikui, t. y. vėluojant tris ar daugiau valandų (šiuo klausimu žr. 2009 m. lapkričio 19 d. Sprendimo Sturgeon ir kt.,
C‑402/07 ir C‑432/07
,
EU:C:2009:716
,
ir
punktus ir 2012 m. spalio 23 d. Sprendimo Nelson ir kt.,
C‑581/10 ir C‑629/10
,
EU:C:2012:657
,
ir
punktus).
Galiausiai reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 261/2004 13 straipsnį skrydžius vykdantys oro vežėjai, vykdę skrydžius, sudarančius nagrinėjamą jungiamąjį skrydį, gali prašyti žalos atlyginimo iš kelionių organizatoriaus ar kito asmens, su kuriuo jie sudarė sutartį pagal taikytiną nacionalinę teisę. Taigi šiuo reglamentu nesudaroma kliūčių skrydį vykdančiam oro vežėjui, kuris privalėjo išmokėti aptariamame reglamente numatytą kompensaciją, reikalauti, kad patirtus finansinius nuotolius padengtų būtent asmuo, kuriam tarpininkaujant buvo išduoti bilietai, jeigu jis nesilaikė nustatytų įsipareigojimų (šiuo klausimu žr. 2021 m. gruodžio 21 d. Sprendimo Azurair ir kt.,
C‑146/20, C‑188/20, C‑196/20 ir C‑270/20
,
EU:C:2021:1038
,
punktą ir nurodytą jurisprudenciją).
Atsižvelgiant į išdėstytus argumentus, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 261/2004 2 straipsnio h punktas aiškintinas taip, jog sąvoka „jungiamasis skrydis“ apima transporto operaciją, kurią sudaro keli skrydžiai, vykdomi atskirų specialiais teisiniais santykiais nesaistomų skrydį vykdančių oro vežėjų, jeigu šiuos skrydžius sujungė kelionių agentūra, kuri tai operacijai taikė bendrą kainą ir išdavė vieną bilietą, kad keleivis, išvykstantis iš valstybės narės teritorijoje esančio oro uosto ir ilgai vėluojantis atvykti į paskutinio skrydžio paskirties vietą, galėtų pasinaudoti teise į kompensaciją pagal to reglamento 7 straipsnį.
Dėl antrojo ir trečiojo klausimų
Atsižvelgiant į atsakymą į pirmąjį klausimą, į antrąjį ir trečiąjį klausimus atsakyti nereikia.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:

2004 m. vasario 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 261/2004, nustatančio bendras kompensavimo ir pagalbos keleiviams taisykles atsisakymo vežti ir skrydžių atšaukimo arba atidėjimo ilgam laikui atveju, panaikinančio Reglamentą (EEB) Nr. 295/91, 2 straipsnio h punktas

turi būti aiškinamas taip, kad:

sąvoka „jungiamasis skrydis“ apima transporto operaciją, kurią sudaro keli skrydžiai, vykdomi atskirų specialiais teisiniais santykiais nesaistomų skrydį vykdančių oro vežėjų, jeigu šiuos skrydžius sujungė kelionių agentūra, kuri tai operacijai taikė bendrą kainą ir išdavė vieną bilietą, kad keleivis, išvykstantis iš valstybės narės teritorijoje esančio oro uosto ir ilgai vėluojantis atvykti į paskutinio skrydžio paskirties vietą, galėtų pasinaudoti teise į kompensaciją pagal to reglamento 7 straipsnį.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.