CELEX: 62015TJ0264
Oikeus tutustua asiakirjoihin
Asetus (EY) N:o 1049/2001
Asiakirjat, jotka liittyvät jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaan menettelyyn
Jäsenvaltion laatimat asiakirjat
Jäsenvaltiolle tehty pyyntö saada tutustua asiakirjoihin
Asiakirjoihin tutustumista koskevan pyynnön toimittaminen edelleen komissiolle
Asiakirjaan tutustumista koskevan oikeuden epääminen
Komission toimivalta
Toimielimestä peräisin oleva asiakirja
Asetuksen (EY) N:o 1049/2001 5 artikla

Tosiseikat
Kantaja Gameart sp. z o.o. on viihdealan yritys, jonka kotipaikka on Puolassa.
Kantaja esitti 10.11.2014 Puolan ulkoministeriölle (jäljempänä UM) oikeutta tutustua julkisiin tietoihin koskeviin Puolan säännöksiin (polskie przepisy o dostępie do informacji publicznej) perustuvan pyynnön saada tutustua asiakirjoihin, jotka liittyivät Euroopan komission käymiin menettelyihin, joissa on kyse siitä, että uhkapeleistä 19.11.2009 annetulla Puolan lailla (ustawa o grach hazardowych) rikotaan unionin oikeutta.
Erityisesti kantaja pyysi saada tutustua komission Puolan tasavallalle tässä menettelyssä osoittamien kirjeiden kopioihin. Lisäksi se pyysi saada tutustua UM:n hallussa olevien, Puolan tasavallan komissiolle osoittamien, samoja menettelyjä koskevien kirjeiden kopioihin (jäljempänä riidanalaiset asiakirjat).
UM toimitti 18.11.2014 kantajan pyynnön edelleen sähköpostitse komissiolle Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (
EYVL 2001, L 145, s. 43
) 5 artiklan toisen kohdan nojalla.
UM ilmoitti 19.11.2014 kantajalle, että tämän pyyntö koski unionin toimielinten asiakirjoja, että pyyntöön sovellettaisiin asetuksen N:o 1049/2001 säännöksiä ja että sen vuoksi ministeriö oli siirtänyt pyynnön komission tutkittavaksi tämän asetuksen 5 artiklan toisen kohdan nojalla.
Komissio hylkäsi 15.12.2014 pyynnön saada tutustua pyydettyihin asiakirjoihin vetoamalla asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädettyyn tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaa koskevaan poikkeukseen ja siihen seikkaan, että menettely, jossa on kyse siitä, että Puolan tasavalta on rikkonut unionin oikeutta, on edelleen vireillä.
Kantaja osoitti 2.1.2015 komissiolle uudistetun pyynnön asetuksen N:o 1049/2001 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Se huomautti siinä muun muassa, ettei komissio ole toimivaltainen antamaan päätöstä pyynnöstä tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin, sillä asiakirjat eivät kuulu asetuksen N:o 1049/2001 soveltamisalaan. Se huomautti erityisesti, että mainitun asetuksen 5 artiklan toista kohtaa ei voida soveltaa näihin asiakirjoihin, koska mainittu säännös koskee ainoastaan unionin toimielimistä peräisin olevia asiakirjoja.
Komissio hylkäsi 18.2.2015 antamallaan päätöksellä (jäljempänä riidanalainen päätös) uudistetun pyynnön ja epäsi oikeuden tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin perustelemalla päätöstään uudelleen asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädetyllä poikkeuksella ja sillä seikalla, että menettely, jossa on kyse siitä, että Puolan tasavalta on rikkonut unionin oikeutta, on edelleen vireillä.
Oikeudenkäynti ja asianosaisten ja muiden osapuolten vaatimukset
Kantaja on unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 8.5.2015 jättämällään kannekirjelmällä nostanut nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
Puolan tasavalta, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan parlamentti pyysivät 8., 11. ja 18.9.2015 jättämillään asiakirjoilla saada osallistua asian käsittelyyn komission vaatimuksia tukevina väliintulijoina.
Unionin yleisen tuomioistuimen viidennen jaoston puheenjohtaja hyväksyi nämä väliintulohakemukset 19.10.2015 antamillaan määräyksillä.
Kun unionin yleisen tuomioistuimen jaostojen kokoonpanoa muutettiin, esittelevä tuomari määrättiin neljänteen jaostoon, jonka käsiteltäväksi nyt käsiteltävä asia tämän vuoksi osoitettiin.
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
—
kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin sillä vahvistetaan oikeuden tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin epääminen
—
toissijaisesti toteaa, että SEUT 277 artiklan nojalla käsiteltävänä olevaan asiaan ei voida soveltaa asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan toista kohtaa
—
velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Komissio, jota Puolan tasavalta, neuvosto ja parlamentti tukevat, vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
—
hylkää kanteen
—
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudellinen arviointi
Oikeussuojan tarve
Komissio, joka ei esittänyt muodollisesti oikeudenkäyntiväitettä, huomauttaa, että kantajalla ei ole oikeussuojan tarvetta.
Se väittää, ettei kantaja kiistä riidanalaista päätöstä siltä osin kuin sillä evätään oikeus tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin, vaan ainoastaan kyseenalaistaa komission toimivallan antaa mainittu päätös. Näin ollen tutustumisoikeuden epääminen ei sinänsä ole kantajan kannalta epäedullinen toimi, eikä riidanalaisen päätöksen mahdollinen kumoaminen koske sitä. Mikäli unionin yleinen tuomioistuin katsoisi, ettei komissio ollut toimivaltainen tutkimaan Puolan viranomaisten sille edelleen toimittamaa pyyntöä kaikilta osin, kantajan oikeudellinen asema ei komission mukaan muuttuisi, koska riidanalaisen päätöksen kumoaminen ei antaisi kantajalle oikeutta tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin eikä velvoittaisi Puolan viranomaisia luovuttamaan näitä asiakirjoja.
Kantaja vastaa tähän, että Puolan viranomaisten näkökulmasta kantajan niille osoittaman pyynnön johdosta Puolan lainsäädännön perusteella aloitettu menettely on saatettu päätökseen antamalla riidanalainen päätös. Siten riidanalaisella päätöksellä estettiin kantajaa tutustumasta riidanalaisiin asiakirjoihin. Lisäksi se toteaa, että jos sen pyyntöä ei olisi toimitettu edelleen komissiolle asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan nojalla, UM:n olisi pitänyt tutkia pyyntö oikeutta tutustua julkisiin tietoihin koskevan Puolan lainsäädännön nojalla ja sen olisi pitänyt myöntää kantajalle oikeus tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin, koska Puolan lainsäädännössä ei säädetä mahdollisuudesta evätä julkisten tietojen luovuttaminen unionin toimielimissä vireillä olevan menettelyn vuoksi.
On todettava, että antamalla riidanalaisen päätöksen komissio piti itseään toimivaltaisena ratkaisemaan pyynnön saada tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan nojalla.
Mikäli riidanalainen päätös olisi kumottava osittain sillä perusteella, ettei komissio kantajan väitteen mukaisesti olisi toimivaltainen antamaan mainittua päätöstä, kantajalla ei joka tapauksessa olisi oikeutta tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin. Tästä ei kuitenkaan seuraa, ettei kantajalla olisi tarvetta vaatia riidanalaisen päätöksen kumoamista.
Ensinnäkin vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kantajalla on tarve vaatia toimielimen toimen kumoamista, jotta voitaisiin välttää se, että kyseistä tointa väitetysti rasittava lainvastaisuus toistuu tulevaisuudessa. Tällainen oikeussuojan tarve ilmenee SEUT 266 artiklan ensimmäisestä kohdasta, jonka nojalla toimielimen, jonka toimi on kumottu, on toteutettava unionin tuomioistuimen tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Tällainen oikeussuojan tarve voi kuitenkin olla olemassa vain silloin, kun väitetty lainvastaisuus voi toistua tulevaisuudessa sen asian olosuhteista riippumatta, joka johti kantajan nostamaan kanteeseen (ks. vastaavasti tuomio 7.6.2007, Wunenburger v. komissio,
C‑362/05 P
,
EU:C:2007:322
,
–
kohta ja tuomio 9.9.2011, LPN v. komissio,
T‑29/08
,
EU:T:2011:448
,
kohta).
Nyt esillä olevassa asiassa on kyse tällaisesta tilanteesta. Yhtäältä kantajan väittämä lainvastaisuus perustuu asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan tulkintaan, jota komissio soveltaa todennäköisesti myös uusia pyyntöjä tutkiessaan. Toisaalta kantaja saattaa tulevaisuudessa esittää vastaavanlaisia pyyntöjä saada tutustua asiakirjoihin, kuten komissio kehottaakin sitä tekemään kirjelmissään. Sen vuoksi on olemassa riittävän konkreettinen ja nyt käsiteltävänä olevan asian seikoista riippumaton vaara siitä, että kantaja joutuu tulevaisuudessa vastaavanlaisissa tilanteissa kohtaamaan saman väitetyn lainvastaisuuden.
Jälkimmäisen seikan osalta on huomattava, että komissio on väittänyt unionin yleisessä tuomioistuimessa, että kantaja voi riidanalaisesta päätöksestä huolimatta kääntyä uudelleen Puolan viranomaisten puoleen ja pyytää niiltä oikeutta tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin. Kuten kantaja perustellusti toteaa, on kuitenkin muistettava, että vaikka olisi mahdollista esittää uusi pyyntö saada tutustua asiakirjoihin, mikään ei estäisi Puolan viranomaisia, mikäli riidanalaista päätöstä ei kumota, toimittamasta tätä uutta pyyntöä edelleen komissiolle asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan nojalla, eikä komissiota hylkäämästä sitä uudelleen samoilla perusteilla kuin jotka on esitetty riidanalaisessa päätöksessä.
Toiseksi riidanalainen päätös on ainoa tähän mennessä kantajalle tiedoksi annettu päätös, ja se on sille vastainen, koska sillä ei myönnetä kantajalle sen pyytämää oikeutta tutustua asiakirjoihin ja sillä on saatettu päätökseen Puolan viranomaisten aloittama menettely, kuten myös Puolan tasavalta toteaa väliintulokirjelmässään. Vastauksena unionin yleisen tuomioistuimen esittämään kysymykseen Puolan tasavalta totesi suullisessa käsittelyssä, että riidanalaisen päätöksen kumoaminen pakottaisi kansallisen viranomaisen aloittamaan asian käsittelyn uudelleen ja tutkimaan kantajan pyynnön kansallisen lainsäädännön perusteella.
Edellä esitetyillä perusteilla kantajalla on tarve saada riidanalainen päätös kumotuksi osittain.
Asiakysymys
Kanteensa tueksi kantaja esittää neljä kanneperustetta. Ensimmäinen kanneperuste koskee komission puuttuvaa toimivaltaa asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan toisen kohdan osalta. Toinen kanneperuste koskee asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 4 ja 5 kohdan rikkomista siltä osin kuin riidanalainen päätös on annettu kuulematta valtiota, jolta riidanalaiset asiakirjat ovat peräisin ja siitä huolimatta, ettei tämä ole vastustanut asiakirjojen luovuttamista. Kolmas kanneperuste koskee SEUT 296 artiklan rikkomista ja perustuu riidanalaisesta päätöksestä puuttuviin riittäviin perusteluihin ja neljäs kanneperuste, johon vedotaan toissijaisesti, koskee asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan toisen kohdan pätemättömyyttä SEUT 277 artiklan nojalla. Lisäksi kantaja esittää vastauskirjelmässään viidennen kanneperusteen, joka koskee hyvää hallintoa koskevan oikeuden loukkaamista ja asetuksen N:o 1049/2001 6 artiklan 2 kohdan rikkomista.
Ensimmäinen kanneperuste jakautuu kahteen osaan.
Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisessä osassa kantaja väittää, ettei asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklaa voida soveltaa riidanalaisiin asiakirjoihin, koska mainittu säännös koskee ainoastaan unionin toimielimistä peräisin olevia asiakirjoja. Sen mukaan merkitystä ei tältä osin ole sillä, että nämä asiakirjat ovat olleet myös komission hallussa asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, koska kantaja ei ole esittänyt komissiolle pyyntöä saada tutustua asiakirjoihin. Kantajan mukaan pelkkä asiakirjoihin tutustumista koskevan pyynnön toimittaminen edelleen jäsenvaltiolta komissiolle asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan toisen kohdan nojalla ei tee komissiosta toimivaltaista, kun pyyntö ei koske komissiosta peräisin olevia asiakirjoja.
Komissio, Puolan tasavalta ja neuvosto kiistävät tässä osassa esitetyt perustelut.
Ensiksi komissio myöntää, ettei UM:llä ollut asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan nojalla velvollisuutta toimittaa sille edelleen pyyntöä tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin, vaan UM olisi voinut kansallisen lainsäädännön nojalla päättää itsenäisesti, voidaanko mainitut asiakirjat luovuttaa kantajalle vai ei. Komissio nimittäin toteaa, että asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklassa rajataan jäsenvaltion, jolle on esitetty pyyntö saada tutustua sen hallussa oleviin asiakirjoihin, velvollisuus kääntyä unionin toimielimen puoleen tai saattaa pyyntö sen käsiteltäväksi koskemaan vain tapauksia, joissa asiakirjat ovat peräisin tästä toimielimestä. Koska kuitenkin yhtäältä pyyntö saada tutustua asiakirjoihin koski sekä komissiosta peräisin olevia asiakirjoja että riidanalaisia asiakirjoja, ja koska toisaalta UM siirsi pyynnön sille kokonaisuudessaan, se päätti vastata pyyntöön kaikilta osin.
Toiseksi komissio katsoo, että riidanalaiset asiakirjat ovat epäilyksettä ”toimielimen hallussa olevia asiakirjoja” asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 3 kohdassa ja 3 artiklan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Asetuksen N:o 1049/2001 johdanto-osan kymmenennestä perustelukappaleesta ja 2 artiklan 3 kohdasta sekä vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee selvästi, että ”tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat kaikki toimielinten hallussa olevat asiakirjat, mukaan lukien jäsenvaltioilta peräisin olevat, joten tällaisia asiakirjoja koskevaan tutustumisoikeuteen sovelletaan lähtökohtaisesti tämän asetuksen säännöksiä, erityisesti niitä, joissa säädetään tutustumisoikeutta koskevista aineellisista poikkeuksista” (tuomio 18.12.2007, Ruotsi v. komissio,
C‑64/05 P
,
EU:C:2007:802
,
kohta). Komissio korostaa, että se viittaa perinteisesti juuri näihin säännöksiin sekä tähän oikeuskäytäntöön hylätessään kokonaisuudessaan kolmansien pyynnöt, jotka koskevat oikeutta saada tutustua jäsenvaltion tai komission laatimiin asiakirjoihin jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevissa menettelyissä. Komissio katsoo, että sillä oli näin ollen oikeudelliset perusteet antaa riidanalaisia asiakirjoja koskeva riidanalainen päätös.
On muistettava, että asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 1–4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jokaisella unionin kansalaisella sekä jokaisella luonnollisella henkilöllä, joka asuu jossain jäsenvaltiossa, sekä jokaisella oikeushenkilöllä, jolla on sääntömääräinen kotipaikka jossain jäsenvaltiossa, on oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin tässä asetuksessa määriteltyjen periaatteiden, edellytysten ja rajoitusten mukaisesti.
– –
3.   Tätä asetusta sovelletaan kaikkiin toimielimen hallussa oleviin asiakirjoihin, toisin sanoen toimielimen laatimiin tai sen vastaanottamiin ja sen hallussa oleviin asiakirjoihin kaikilla Euroopan unionin toiminnan aloilla.
4.   Yleisön on saatava tutustua asiakirjoihin joko kirjallisen hakemuksen perusteella tai suoraan sähköisessä muodossa tai rekisteristä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 4 ja 9 artiklan soveltamista. – –”
Asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Kun jäsenvaltio vastaanottaa pyynnön, joka koskee sen hallussa olevaa toimielimestä peräisin olevaa asiakirjaa, jäsenvaltio kuulee asianomaista toimielintä, jollei ole selvää, että asiakirja on luovutettava tai että sitä ei tule luovuttaa, voidakseen tehdä päätöksen, joka ei vaaranna tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamista.
Jäsenvaltio voi tämän asemesta toimittaa pyynnön edelleen asiakirjan laatineelle toimielimelle.”
Saman asetuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaan ”hakemus saada tutustua asiakirjoihin on esitettävä kirjallisesti – – ja riittävän täsmällisesti, jotta asiakirja on toimielimen tunnistettavissa. Hakijan ei tarvitse perustella hakemusta.”
Asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklaan perustuvasta komission väitetystä toimivallasta on todettava, että tällä säännöksellä muodostetaan koordinointimekanismi unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden välille silloin, kun jäsenvaltioille on osoitettu pyyntö saada tutustua niiden hallussa oleviin, toimielimeltä peräisin oleviin asiakirjoihin.
Lukuun ottamatta tässä säännöksessä erikseen säänneltyjä tapauksia ja ellei SEU 4 artiklan 3 kohdassa määrätystä vilpittömän yhteistyön velvoitteesta toisin johdu, pyyntöihin saada tutustua kansallisten viranomaisten hallussa oleviin asiakirjoihin sovelletaan myös silloin, kun tällaiset asiakirjat ovat peräisin unionin toimielimiltä, kyseisiin viranomaisiin sovellettavia kansallisia sääntöjä ilman, että asetuksen N:o 1049/2001 säännökset korvaisivat ne (ks. vastaavasti tuomio 18.12.2007, Ruotsi v. komissio,
C‑64/05 P
,
EU:C:2007:802
,
kohta).
On huomattava, että asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklassa ei säädetä mahdollisuudesta toimittaa pyyntö saada tutustua jäsenvaltiosta peräisin oleviin asiakirjoihin edelleen komissiolle. Tämän säännöksen sanamuodosta ilmenee nimenomaisesti, että sen aineellinen soveltamisala koskee ainoastaan asiakirjoja, jotka ”ovat peräisin” unionin toimielimistä.
Näin ollen on pääteltävä, ettei komissio ollut toimivaltainen ratkaisemaan pyyntöä saada tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin, jonka UM oli toimittanut edelleen sille asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan nojalla.
Komission tai väliintulijoiden esittämät perustelut eivät horjuta tätä päätelmää.
Ensiksi Puolan tasavalta huomauttaa, että komission toimivalta tutkia pyyntö saada tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin ilmenee asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan hengestä.
Puolan tasavallan mukaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä vaihdetut asiakirjat ovat ”sekalaisia” toimia sillä perusteella, että tässä menettelyssä laadittujen komission asiakirjojen sisältö on tiukasti sidoksissa kyseessä olevan jäsenvaltion laatimien asiakirjojen sisältöön, ja näin ollen ensiksi mainittujen sisällön luovuttaminen johtaa samalla jälkimmäiseksi mainittujen sisällön luovuttamiseen ja päinvastoin. Puolan tasavallan mukaan jäsenvaltion tässä menettelyssä laatimia asiakirjoja voidaan siten pitää komissiolta peräisin olevina asiakirjoina asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklassa tarkoitetulla tavalla.
Puolan tasavalta toteaa lisäksi, että asetuksen N:o 1049/2001 3 artiklan a alakohdasta ja oikeuskäytännöstä seuraa, että käsitteellä ”asiakirja” ei viitata asiakirjan ilmiasuun, vaan sen sisältöön.
Tästä on riittävää todeta, että Puolan tasavallan puoltama asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan tulkinta, jolle ei löydy perustetta asetuksesta N:o 1049/2001, on tämän säännöksen sanamuodon vastainen (ks. edellä 36 kohta). Tätä tulkintaa ei näin ollen voida hyväksyä.
Toiseksi Puolan tasavalta ja neuvosto väittävät, että komissio oli toimivaltainen antamaan päätöksen pyynnöstä saada tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin vilpittömän yhteistyön periaatteen nojalla.
Tämä periaate, joka ilmenee asetuksen N:o 1049/2001 johdanto-osan 15 perustelukappaleesta ja joka sääntelee toimielinten ja jäsenvaltioiden välisiä suhteita, ei kuitenkaan voi yksinään olla perusta komission toimivallalle tutkia käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltainen pyyntö saada tutustua asiakirjoihin, kun asetuksessa N:o 1049/2001 säädetty oikeudellinen perusta puuttuu.
On lisättävä, että osa perusteluista, joihin komissio itse vetoaa, on ristiriidassa mainitun perustelun kanssa.
Komissio väittää erityisesti, että UM olisi voinut kansalliseen lainsäädäntöön tukeutumalla päättää itsenäisesti, voidaanko Puolan viranomaisten komissiolle jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä osoittamat asiakirjat luovuttaa kantajalle vai ei.
Komissio toteaa lisäksi, että riidanalaisella päätöksellä ei velvoiteta Puolan viranomaisia omaksumaan komission kantaa. Se väittää tältä osin perustellusti, että unionin tuomioistuimiin jätettyjä kirjelmiä koskevaa unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, josta ilmenee, että lukuun ottamatta sellaisia poikkeuksellisia tilanteita, joissa tietojen antaminen asiakirjasta voisi vaarantaa hyvän oikeudenhoidon, missään säännöksessä tai määräyksessä ei anneta tietyn asian asianosaisille lupaa antaa tietoja kirjelmistään kolmansille eikä myöskään kielletä tekemästä sitä (tuomio 12.9.2007, API v. komissio,
T‑36/04
,
EU:T:2007:258
,
kohta ja määräys 3.4.2000, Saksa v. komissio,
C‑376/98
,
EU:C:2000:181
,
kohta), voidaan soveltaa nyt meneillään olevan hallinnollisen menettelyn kaltaisissa menettelyissä tehtäviin toimiin.
Kolmanneksi on hylättävä komission ja väliintulijoiden esittämä perustelu, jonka mukaan komissio oli toimivaltainen tutkimaan pyynnön saada tutustua Puolan tasavallalta peräisin olleisiin asiakirjoihin, koska mainitut asiakirjat olivat komission hallussa asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
Tältä osin on ensiksi todettava, ettei kantaja kiistä komission toimivaltaa tutkia pyyntöjä saada tutustua Puolan viranomaisilta peräisin oleviin, komission hallussa oleviin asiakirjoihin niissä tapauksissa, joissa nämä pyynnöt on esitetty suoraan komissiolle. On selvää, että tällaiset asiakirjat ovat unionin toimielinten hallussa asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Kantaja ei kiistä myöskään sitä, että komissio voi lähtökohtaisesti evätä oikeuden tutustua tällaisiin asiakirjoihin, jos ne liittyvät vireillä olevaan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaan menettelyyn.
On kuitenkin katsottava kantajan tavoin ja komission ja väliintulijoiden väitteiden vastaisesti, ettei se seikka, että tällaiset asiakirjat ovat unionin toimielimen hallussa asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, tee komissiota toimivaltaiseksi ratkaisemaan, viran puolesta tai muutoinkaan, pyyntöä saada tutustua niihin, ja tarvittaessa epäämään oikeuden tutustua niihin.
Kuten kantaja perustellusti väittää, jotta komissio olisi toimivaltainen antamaan päätöksen, jolla oikeus tutustua sen hallussa olevaan asiakirjaan myönnetään tai evätään, sen on vastaanotettava sellainen pyyntö saada tutustua mainittuun asiakirjaan, joka on esitetty pätevästi asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 4 kohdan ja 6 artiklan mukaisesti ja jonka on tehnyt mainitun asetuksen 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö tai jonka jäsenvaltio on pätevästi toimittanut edelleen mainitun asetuksen 5 artiklan mukaisesti. On kuitenkin todettava, ettei komissio ole käsiteltävässä asiassa vastaanottanut pätevää pyyntöä kantajalta tai Puolan tasavallalta.
Näin ollen on katsottava, että toisin kuin komissio, neuvosto ja Puolan tasavalta väittävät, asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklan 3 kohtaa ei voida katsoa nyt esillä olevassa asiassa oikeudelliseksi perustaksi antaa päätös, jolla evätään oikeus tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin.
Neljänneksi on hylättävä perustelu, jonka mukaan UM:n siirtämä pyyntö velvoitti komissiota. On todettava, ettei ole mitään oikeudellista perustaa katsoa, että komissiota velvoittaisi jäsenvaltion päätös toimittaa sille asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklan nojalla edelleen pyyntö saada tutustua asiakirjoihin, jotka eivät ole komissiosta peräisin, koska tämän artiklan soveltamisen edellytykset eivät täyty. Kantaja korostaa perustellusti, että vaikka voidaan todella katsoa, että jäsenvaltion päätös toimittaa edelleen sille tehty pyyntö saada tutustua asiakirjoihin on sitova sillä tavoin, ettei komissio voi sivuuttaa sitä, ei kuitenkaan voida katsoa, että pelkällä tällaisella edelleen toimittamisella annettaisiin komissiolle toimivalta antaa päätös asiakysymyksestä eli evätä tai myöntää oikeus tutustua pyydettyihin asiakirjoihin.
Edellä esitetyillä perusteilla on todettava, että komissio, joka ei ollut toimivaltainen antamaan päätöstä pyynnöstä saada tutustua riidanalaisiin asiakirjoihin, rikkoi asetuksen N:o 1049/2001 5 artiklaa.
Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäinen osa on tämän vuoksi hyväksyttävä ja näin ollen riidanalainen päätös on kumottava osittain ilman, että olisi tarpeen tutkia muita kantajan esittämiä kanneperusteen osia ja kanneperusteita.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kantajan vaatimusten mukaisesti. Työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaisesti asiassa väliintulijoina olleet jäsenvaltiot ja toimielimet vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan. Tästä seuraa, että Puolan tasavalta, neuvosto ja parlamentti vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto),
on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
18.2.2015 annettu Euroopan komission päätös kumotaan siltä osin kuin komissio on hylännyt sellaisen pyynnön saada tutustua Puolan tasavallan laatimiin asiakirjoihin, jonka Puolan tasavalta oli toimittanut edelleen komissiolle Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 5 artiklan toisen kohdan nojalla.

2)
Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

3)
Puolan tasavalta, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan parlamentti vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Kanninen
Schwarcz
Iliopoulos
Julistettiin Luxemburgissa 28 päivänä huhtikuuta 2017.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: puola.