CELEX: 62019CJ0290
Řízení o předběžné otázce
Ochrana spotřebitele
Směrnice 2008/48/ES
Smlouvy o spotřebitelském úvěru
Článek 10 odst. 2
Informace, které musí být uvedeny v úvěrových smlouvách
Roční procentní sazba nákladů
Neuvedení přesné procentní sazby
Sazba vyjádřená jako rozpětí mezi 21,5 % a 22,4 %

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (
Úř. věst. 2008, L 133, s. 66
), ve znění směrnice Komise 2011/90/EU ze dne 14. listopadu 2011 (
Úř. věst. 2011, L 296, s. 35
) (dále jen „směrnice 2008/48“).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi RN, který je spotřebitelem, a společností Home Credit Slovakia a.s. (dále jen „Home Credit“) ohledně smlouvy o spotřebitelském úvěru uzavřené spotřebitelem s touto úvěrovou společností, v níž není roční procentní sazba nákladů (dále jen „RPSN“) vyjádřena jako jedna sazba.
Právní rámec
Právo Evropské unie
Body odůvodnění 9, 19 a 31 směrnice 2008/48 zní následovně:
„9)
Úplná harmonizace je nezbytná pro zajištění vysoké a rovnocenné úrovně ochrany zájmů všech spotřebitelů ve Společenství a pro vytvoření skutečného vnitřního trhu. […]
[…]
19)
Aby se mohli spotřebitelé rozhodovat na základě úplné znalosti věci, měli by před uzavřením úvěrové smlouvy získat přiměřené informace o podmínkách a nákladech úvěru a o svých povinnostech, přičemž by měli mít možnost vzít si tyto informace s sebou a posoudit je. Pro zajištění co největší průhlednosti a srovnatelnosti nabídek by tyto informace měly zahrnovat především roční procentní sazbu nákladů úvěru určovanou stejným způsobem v celém Společenství. Jelikož roční procentní sazba nákladů může být v této fázi uvedena pouze pomocí příkladu, měl by být tento příklad reprezentativní. Proto by měl odpovídat například průměrné délce trvání a celkové částce úvěru poskytnutého pro uvažovaný druh úvěrové smlouvy a případně koupenému zboží. Při určování reprezentativního příkladu by se mělo rovněž přihlédnout k četnosti určitých druhů úvěrových smluv na konkrétním trhu. Pokud jde o výpůjční úrokovou sazbu, četnost splátek a kapitalizaci úroků, měli by věřitelé používat svou obvyklou metodu výpočtu pro dotyčný spotřebitelský úvěr.
[…]
31)
Aby se spotřebitel mohl seznámit se svými právy a povinnostmi podle úvěrové smlouvy, měla by tato smlouva jasně a výstižně uvádět veškeré nezbytné informace.“
Podle článku 1 této směrnice je jejím účelem harmonizovat některé aspekty právních a správních předpisů členských států, které se týkají smluv o spotřebitelském úvěru.
Článek 3 písm. i) uvedené směrnice stanoví:
„Pro účely této směrnice se rozumí:
[…]
i)
‚[RPSN]‘ celkové náklady úvěru pro spotřebitele vyjádřené jako roční procento celkové výše úvěru, případně včetně nákladů podle čl. 19 odst. 2;“.
Článek 4 směrnice 2008/48 upravuje standardní informace uváděné v reklamě týkající se úvěrových smluv. Toto ustanovení stanoví, že jakákoli reklama týkající se těchto smluv, jež uvádí úrokovou sazbu nebo jakékoli údaje o nákladech úvěru pro spotřebitele, musí obsahovat standardní informace uvedené jasným, výstižným a zřetelným způsobem prostřednictvím reprezentativního příkladu. Mezi tyto informace patří zejména RPSN.
Článek 10 této směrnice, nadepsaný „Informace, které mají být uvedeny v úvěrových smlouvách“, stanoví v odst. 2 písm. g):
„Úvěrová smlouva jasně a výstižně uvádí
[…]
g)
[RPSN] a celkovou částku splatnou spotřebitelem, vypočtené v okamžiku uzavření úvěrové smlouvy; uvedeny musí být veškeré předpoklady použité pro výpočet této sazby;“.
Článek 19 uvedené směrnice, nadepsaný „Výpočet [RPSN]“, stanoví:
„1.   [RPSN], která se za rok rovná současné hodnotě všech závazků (čerpání, plateb a poplatků) budoucích nebo stávajících a dohodnutých mezi věřitelem a spotřebitelem, se počítá podle matematického vzorce uvedeného v části I přílohy I.
2.   Pro účely výpočtu [RPSN] se stanoví celkové náklady úvěru pro spotřebitele, s výjimkou veškerých nákladů splatných spotřebitelem v důsledku neplnění některého ze závazků stanovených v úvěrové smlouvě a jiných nákladů než kupní ceny, kterou je povinen za koupi zboží nebo poskytnutí služeb zaplatit bez ohledu na to, zda je transakce uskutečněna v hotovosti nebo na úvěr.
Náklady na vedení účtu zaznamenávajícího platební operace a čerpání, náklady na používání platebních prostředků pro platební operace a čerpání a další náklady spojené s platebními operacemi se zahrnují do celkových nákladů úvěru pro spotřebitele, s výjimkou případů, kdy je zřízení účtu nepovinné a náklady na tento účet byly jasně a samostatně uvedeny v úvěrové smlouvě nebo v jiné smlouvě uzavřené se spotřebitelem.
3.   Výpočet [RPSN] je založen na předpokladu, že úvěrová smlouva zůstane platná po dohodnutou dobu a že věřitel a spotřebitel splní závazky podle podmínek a ve lhůtách stanovených v úvěrové smlouvě.
4.   V případě úvěrových smluv obsahujících doložky umožňující odchylky od výpůjční úrokové sazby a případné poplatky, které jsou zahrnuty do [RPSN], avšak nelze je číselně vyjádřit v době výpočtu, se [RPSN] počítá s využitím předpokladu, že výpůjční úroková sazba a další poplatky zůstanou pevné ve vztahu k původní úrovni a budou se uplatňovat až do konce platnosti úvěrové smlouvy.
5.   V případě potřeby mohou být při výpočtu [RPSN] použity dodatečné předpoklady uvedené v příloze I.
Pokud předpoklady uvedené v tomto článku a v části II přílohy I nestačí k jednotnému výpočtu [RPSN] nebo pokud přestanou odpovídat obchodní situaci na trhu, může Komise stanovit pro výpočet roční procentní sazby nákladů nezbytné dodatečné předpoklady nebo upravit stávající předpoklady. […]“
Příloha I směrnice 2008/48 upravuje v části I základní rovnici, kterou se stanoví RPSN. V této části je uvedeno, že výsledek výpočtu této rovnice se vyjadřuje s přesností na nejméně jedno desetinné místo. Je-li hodnota číslice na následujícím desetinném místě větší nebo rovna 5, hodnota číslice na příslušném desetinném místě se zvyšuje o jednu.
Část II této přílohy I uvádí následující dodatečné předpoklady pro výpočet RPSN:
„a)
Dává-li úvěrová smlouva spotřebiteli volnost v čerpání, považuje se celková výše úvěru za vyčerpanou okamžitě a v plné výši.
b)
Dává-li úvěrová smlouva spotřebiteli obecně volnost v čerpání, avšak u různých způsobů čerpání stanoví omezení částky nebo období, považuje se celková výše úvěru za vyčerpanou k nejbližšímu datu stanovenému ve smlouvě a v souladu s těmito omezeními čerpání.
c)
Stanoví-li úvěrová smlouva různé způsoby čerpání s různými poplatky nebo výpůjčními úrokovými sazbami, považuje se celková výše úvěru za vyčerpanou při nejvyšším poplatku a nejvyšší výpůjční úrokové sazbě uplatňované na nejpoužívanější mechanismus čerpání u tohoto druhu úvěrové smlouvy.
[…]
f)
V případě úvěrových smluv jiných než možnost přečerpání a úvěrových smluv na dobu neurčitou uvedených v písmenech d) a e):
[…]
ii)
jestliže datum uzavření úvěrové smlouvy není známo, předpokládá se, že den prvního čerpání je den, který vyplývá z nejkratšího intervalu mezi tímto datem a datem první platby, kterou má spotřebitel provést.
[…]“
Slovenské právo
Účelem zákona č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (zákon č. 129/2010 o spotřebitelských úvěrech a o jiných úvěrech a půjčkách pro spotřebitele a o změně a doplnění některých zákonů), ve znění použitelném na spor v původním řízení, je provedení směrnice 2008/48 do slovenského práva.
Ustanovení § 9 odst. 2 písm. j) tohoto zákona stanoví:
„Smlouva o spotřebitelském úvěru musí obsahovat:
[…]
j)
[RPSN] a celkovou částku, kterou musí spotřebitel zaplatit, vypočtené v okamžiku uzavření smlouvy o spotřebitelském úvěru; uvedou se veškeré předpoklady použité pro výpočet této roční procentní sazby nákladů;“.
Ustanovení § 11 odst. 1 uvedeného zákona stanoví:
„Poskytnutý spotřebitelský úvěr se považuje za bezúročný a bez poplatků, pokud
[…]
b)
smlouva o spotřebitelském úvěru neobsahuje náležitosti podle § 9 odst. 2 písm. a) až k), r) a y),
[…]
d)
je ve smlouvě o spotřebitelském úvěru uvedena nesprávná [RPSN] v neprospěch spotřebitele.“
Spor v původním řízení a předběžná otázka
Dne 4. března 2013 uzavřeli RN a Home Credit smlouvu o spotřebitelském úvěru ve výši 3359,14 eura. Smlouva uváděla částku měsíčních splátek (89,02 eur), úrokovou sazbu (19,62 %) a RPSN (mezi 21,5 % a 22,4 %). Smlouva rovněž stanovila, že RPSN závisí na datu poskytnutí finančních prostředků RN a že mu bude sdělena po tomto datu.
Ve smlouvě jsou dále uvedeny termíny splatnosti splátek úvěru a je stanoveno, že první splátka je splatná po uplynutí jednoho měsíce od data poskytnutí úvěru, že každá další je splatná 15. den každého kalendářního měsíce a že úvěr je splatný v 60 měsíčních splátkách.
Dne 2. července 2017 informovala Home Credit RN, že úvěr splatil v plném rozsahu, tedy ve výši 5291,24 eura.
RN však podal proti Home Credit žalobu na vydání bezdůvodného obohacení, neboť úvěr měl být považován za bezúročný a bez poplatků, jelikož RPSN nebyla ve smlouvě stanovena jako jedna sazba, ale jako rozpětí mezi minimální a maximální výší sazby. RN měl za to, že musí splatit pouze jistinu úvěru ve výši 3359,14 eura, a proto se z titulu bezdůvodného obohacení domáhal vrácení částky 1932,10 eura.
Soud prvního stupně tomuto návrhu nevyhověl. Měl především za to, že úvěr, který poskytla Home Credit RN je spotřebitelským úvěrem, přičemž smlouva, na jejímž základě byl sjednán, obsahuje všechny údaje, které vyžaduje § 9 odst. 2 zákona č. 129/2010. Uvedený soud rovněž rozhodl, že RPSN nemusí být ve smlouvě uvedena výslovně jako jedna sazba a že by bylo nepřiměřené postihovat věřitele tím, že úvěr bude považován za bezúročný a bez poplatků pouze proto, že RPSN je uvedena jako sazba vyjádřená rozpětím mezi dvěma hodnotami (minimální a maximální).
Předkládající soud, k němuž podal RN odvolání, si klade otázku, zda je RPSN stanovená prostřednictvím takového rozpětí v rozporu se směrnicí 2008/48.
Uvedený soud poukazuje na to, že společnost Home Credit uvedla, že smlouva o úvěru byla uzavřena telefonicky a že žalobce měl 35 dní k přijetí nebo odmítnutí nabídky úvěrové smlouvy. Z tohoto důvodu nemohla Home Credit uvést přesné datum poskytnutí finančních prostředků, od něhož se odvíjí RPSN.
Předkládající soud však nepovažuje tento argument za přesvědčivý s ohledem na předpoklady uvedené v části II přílohy I směrnice 2008/48, a zejména ty, které jsou uvedeny v bodech a), c) nebo f) této části. Neznalost data poskytnutí finančních prostředků nezprošťuje věřitele povinnosti uvést RPSN jako přesnou procentní sazbu v podobě jedné hodnoty.
Za těchto podmínek se Krajský súd v Trnavě (Slovensko) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou otázku:
„Má být čl. 10 [odst. 2] písm. g) směrnice [2008/48] vykládán v tom smyslu, že požadavek uvedený v tomto ustanovení splňuje smlouva o spotřebitelském úvěru, v níž není [RPSN] uvedena jako přesný procentní údaj, ale jako rozpětí dvou hodnot (minimální – maximální)?“
K předběžné otázce
Podstatou otázky předkládajícího soudu je, zda musí být čl. 10 odst. 2 písm. g) směrnice 2008/48 vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby byla RPSN uvedená ve smlouvě o spotřebitelském úvěru vyjádřena nikoli jako jedna sazba, ale jako rozpětí odkazující na minimální a maximální procentní sazbu.
Je třeba uvést, že údaj o RPSN v podobě rozpětí dvou hodnot není v souladu se zněním několika ustanovení směrnice 2008/48, zejména s jejími články 3 a 19, ani s její systematikou. Z uvedených ustanovení totiž vyplývá, že RPSN musí být vyjádřena v procentech pomocí přesného číselného údaje.
Zaprvé je přesný procentní údaj vyžadován čl. 3 písm. i) směrnice 2008/48, který definuje RPSN v tom smyslu, že odpovídá „celkovým nákladům úvěru pro spotřebitele vyjádřeným jako roční procento celkové výše úvěru“.
Zadruhé z čl. 19 odst. 1 směrnice 2008/48 ve spojení s částí I její přílohy I vyplývá, že RPSN se počítá podle matematického vzorce obsaženého v uvedené příloze a měla by odrážet s přesností na jedno desetinné místo všechny závazky budoucí nebo stávající a dohodnuté mezi věřitelem a spotřebitelem. Kromě toho druhý pododstavec pátého odstavce tohoto článku 19 uvádí, že RPSN musí být vypočtena jednotně. Jak tedy správně poznamenala slovenská vláda ve svém písemném vyjádření, dodržování uvedených požadavků může vést pouze k přesnému výsledku, který je vyjádřen s přesností na jedno desetinné místo.
Tento výklad je mimoto potvrzen cílem sledovaným směrnicí 2008/48 a funkcí, kterou plní RPSN v systému, který zavedla tato směrnice.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že směrnice 2008/48 byla přijata s dvojím cílem, kterým je zajistit vysokou a rovnocennou úroveň ochrany zájmů všech spotřebitelů v Evropské unii a usnadnit vznik dobře fungujícího vnitřního trhu spotřebitelských úvěrů (rozsudek ze dne 5. září 2019, Pohotovosť,
C‑331/18
,
EU:C:2019:665
, bod
a citovaná judikatura). Z bodu 19 odůvodnění této směrnice vyplývá, že jí má být zejména zaručeno, aby spotřebitel získal před uzavřením úvěrové smlouvy přiměřené informace zejména o RPSN v celé Unii, které mu umožní tyto sazby porovnat.
Soudní dvůr měl příležitost zdůraznit, že RPSN má pro spotřebitele zásadní význam jakožto údaj o celkových nákladech úvěru ve formě sazby vypočítané podle jednotného matematického vzorce. Tato sazba totiž spotřebiteli umožňuje z ekonomického hlediska posoudit dosah závazku spjatý s uzavřením úvěrové smlouvy (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 21. dubna 2016, Radlinger a Radlingerová,
C‑377/14
,
EU:C:2016:283
, bod
a citovaná judikatura; ze dne 9. listopadu 2016, Home Credit Slovakia,
C‑42/15
,
EU:C:2016:842
, bod
a citovaná judikatura, jakož i ze dne 20. září 2018, EOS KSI Slovensko,
C‑448/17
,
EU:C:2018:745
, bod
).
V tomto ohledu přispívá informační povinnost stanovená v čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/48, na jejímž základě úvěrová smlouva jasně a výstižně uvádí RPSN, k uskutečnění cílů sledovaných touto směrnicí (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 5. září 2019, Pohotovosť,
C‑331/18
,
EU:C:2019:665
, bod
a citovaná judikatura), zejména k cíli zajištění vysoké úrovně ochrany zájmů spotřebitelů.
Je třeba konstatovat, že kdyby bylo možné v úvěrové smlouvě stanovit, že RPSN může být vyjádřena nikoli jako jediná sazba, ale jako rozpětí mezi minimální a maximální sazbou, nebylo by splněno kritérium jasnosti a výstižnosti stanovené v čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/48. Toto kritérium je přitom zásadní pro to, aby se spotřebitel mohl, jak uvádí bod 31 odůvodnění této směrnice, seznámit se svými právy a povinnostmi podle úvěrové smlouvy. Použití takového rozpětí může totiž nejen ztížit posouzení celkových nákladů úvěru, ale rovněž uvést spotřebitele v omyl ohledně skutečného dosahu jeho závazku.
Je třeba dodat, že v tomto ohledu není relevantní okolnost, na kterou odkazuje předkládající soud, že některé informace, zejména datum čerpání úvěru nebo i datum uzavření smlouvy, nejsou věřiteli známy v době, kdy spotřebiteli předkládá nabídku úvěrové smlouvy.
Směrnice 2008/48 totiž v části II své přílohy I upravuje další možnosti, které mají usnadnit výpočet RPSN v případě, že nejsou známy určité skutečnosti nebo pokud není z jiných důvodů možné je určit.
Pokud tedy není známo datum čerpání úvěru, má věřitel k dispozici další možnosti upravené zejména v písm. a) až c) části II přílohy I směrnice 2008/48 pro přesný výpočet RPSN. Stejně tak v případě, že není známo datum uzavření smlouvy, stanoví část II písm. f) bod ii) přílohy I této směrnice, že se předpokládá, že den prvního čerpání je den, který vyplývá z nejkratšího intervalu mezi tímto datem a datem první platby, kterou má spotřebitel provést.
Především z důvodu uvedených předpokladů, které mají usnadnit výpočet jednotné RPSN, tedy nelze tvrdit, že stanovení RPSN vyjádřené jednou sazbou není možné nebo je nadměrně obtížné, pokud takové skutečnosti nejsou známy.
S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na položenou otázku odpovědět tak, že čl. 10 odst. 2 písm. g) směrnice 2008/48 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby byla RPSN uvedená ve smlouvě o spotřebitelském úvěru vyjádřena nikoli jako jedna sazba, ale jako rozpětí odkazující na minimální a maximální procentní sazbu.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl takto:

Článek 10 odst. 2 písm. g) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS, ve znění směrnice Komise 2011/90/EU ze dne 14. listopadu 2011, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby byla roční procentní sazba nákladů uvedená ve smlouvě o spotřebitelském úvěru vyjádřena nikoli jako jedna sazba, ale jako rozpětí odkazující na minimální a maximální procentní sazbu.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: slovenština.