CELEX: 62015TJ0462
Dumpning
Import av cyklar som avsänts från Kambodja, Pakistan och Filippinerna
Den slutgiltiga antidumpningstull som införts på import av cyklar med ursprung i Kina utvidgas till att även omfatta import från dessa länder
Förordning (EU) 2015/776
Kringgående
Omlastning
Artiklarna 13.1, 13.2 och 18.3 i förordning (EG) nr 1225/2009 (nu artiklarna 13.1, 13.2 och 18.3 i förordning (EU) 2016/1036)

)
Bakgrund till tvisten
Genom förordning (EEG) nr 2474/93 av den 8 september 1993 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import till gemenskapen av cyklar som har sitt ursprung i Kina och slutgiltigt uttag av preliminär antidumpningstull (
EGT L 228, 1993, s. 1
; svensk specialutgåva, område 1, volym 23, s. 25) införde Europeiska gemenskapernas råd en slutgiltig antidumpningstull på 30,6 procent på import av cyklar med ursprung i Kina.
Efter en översyn vid utgången av dessa åtgärders giltighetstid, vilken gjordes med stöd av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (
EGT L 56, 1996, s. 1
) (ersatt av förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (
EUT L 343, 2009, s. 51
, med rättelse i
EUT L 7, 2010, s. 22
) (nedan kallad grundförordningen), vilken i sin tur ersatts av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (
EUT L 176, 2016, s. 21
)), och särskilt med stöd av artikel 11.2 i förordning nr 384/96 (nu artikel 11.2 i grundförordningen), beslutade rådet, genom förordning (EG) nr 1524/2000 av den 10 juli 2000, om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av cyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EGT L 175, 2000, s. 39
), att ovannämnda antidumpningstull skulle bibehållas.
Efter en interimsöversyn enligt artikel 11.3 i förordning nr 384/96 (nu artikel 11.3 i grundförordningen), beslutade rådet, genom förordning (EG) nr 1095/2005 av den 12 juli 2005 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av cyklar med ursprung i Vietnam och om ändring av förordning (EG) nr 1524/2000 (
EUT L 183, 2005, s. 1
), att antidumpningstullen på import av cyklar med ursprung i Kina skulle höjas till 48,5 procent.
Efter en översyn vid utgången av dessa åtgärders giltighetstid, vilken gjordes med stöd av artikel 11.2 i förordning nr 384/96, beslutade rådet, genom genomförandeförordning (EU) nr 990/2011 av den 3 oktober 2011 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av cyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT L 261, 2011, s. 2
), att bibehålla den gällande antidumpningstullen på 48,5 procent.
I maj 2013, efter en interimsöversyn enligt artikel 11.3 i grundförordningen (nu artikel 11.3 i förordning 2016/1036), antog rådet förordning (EU) nr 502/2013 av den 29 maj 2013 om ändring av genomförandeförordning nr 990/2011 (
EUT L 153, 2013, s. 17
), och beslutade att bibehålla den gällande antidumpningstullen på 48,5 procent utom för cyklar som exporterats av tre företag, för vilka individuella tullsatser skulle gälla.
Efter en undersökning av om det förekommit kringgående av antidumpningsåtgärder, vilken genomfördes med stöd av artikel 13 i grundförordningen (nu artikel 13 i förordning 2016/1036), antog rådet genomförandeförordning (EU) nr 501/2013 av den 29 maj 2013 om utvidgning av den slutgiltiga antidumpningstull som infördes genom genomförandeförordning nr 990/2011 till att även omfatta import av cyklar som avsänts från Indonesien, Malaysia, Sri Lanka och Tunisien, oavsett om produktens deklarerade ursprung är Indonesien, Malaysia, Sri Lanka och Tunisien eller inte (
EUT L 153, 2013, s. 1
).
Efter att under år 2014 ha mottagit ett nytt klagomål, denna gång avseende ett eventuellt kringgående av antidumpningstullar som exporterande cykeltillverkare i Kambodja, Pakistan och Filippinerna skulle ha begått, antog Europeiska kommissionen genomförandeförordning (EU) nr 938/2014 av den 2 september 2014 om inledande av en undersökning beträffande ett eventuellt kringgående av de antidumpningsåtgärder som infördes genom rådets förordning (EU) nr 502/2013 på import av cyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina genom import av cyklar som avsänts från Kambodja, Pakistan eller Filippinerna, oavsett om produktens deklarerade ursprung är Kambodja, Pakistan eller Filippinerna eller inte, och om registrering av sådan import (
EUT L 263, 2014, s. 5
, med rättelse i
EUT L 341, 2014, s. 31
). Under detta förfarande, närmare bestämt mellan den 1 januari 2011 och den 31 augusti 2014 mottog sökanden, Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd, av kommissionen ett ”formulär för de bolag som ansöker om undantag från en eventuell utvidgning av antidumpningstullar” (nedan kallat formuläret), vilket nämnda bolag fyllde i och skickade tillbaka den 10 oktober 2014.
Det framgår av handlingarna i målet att sökanden är ett enmansbolag med begränsat ansvar, som bildats enligt kambodjansk rätt i maj 2013 och som i sin helhet ägs av Cronus International Co. Ltd, ett bolag med säte i Hongkong, som i sin tur till 100 procent ägs av en kinesisk cykeltillverkare, Guangzhou Cronus Bicycle Fashion Sports Co. Ltd Det sistnämnda bolaget äger även 100 procent av kapitalet i det kinesiska bolaget Guangzhou Cronus Bicycles Co. Ltd, som tillverkar cyklar, ramar och lackerade ramar, och är närstående en annan kinesisk cykeltillverkare, Shine Wheel Bicycle Co. Ltd, som upphörde med sin tillverkning den 1 juni 2014. Sökanden angav inte i tabellerna D 5 och D 6, vilka bifogats formuläret, att bolaget var närstående Shine Wheel Bicycle, utan lämnade uppgifter om denna leverantör först den 27 oktober 2014, som svar på kommissionens begäran om ytterligare upplysningar av den 16 oktober 2014.
Sökanden har anfört att mot bakgrund av det datum då bolaget bildades och då den faktiska verksamheten inleddes, i januari 2014, avsåg de uppgifter som lämnades i formuläret och i de bifogade tabellerna i första hand perioden den 1 september 2013 till den 31 augusti 2014 (nedan kallad referensperioden), snarare än undersökningsperioden (se punkt 7 ovan). Av formuläret framgår att sökanden har beskrivit sin verksamhet som tillverkning och försäljning av cyklar och cykelramar, särskilt för små beställningar, under varumärket Cronus.
I tabell F 2, i vilken alla inköp av halvfabrikat som gjorts av sökanden anges och vilken bifogats formuläret, angav sökanden att bolaget ”Shine Wheel Bicycle Co. Ltd (Guangzhou) utgjorde sökandens så gott som enda leverantör, vid sidan av ett vietnamesiskt bolag verksamt inom lackering av ramar och ett annat kinesiskt bolag.
I sitt svar av den 27 oktober 2014 gav sökanden in en ändrad version av tabell F 2. Shine Wheel Bicycle beskrivs i denna version som ett sökanden närstående bolag, från vilket sökanden gjorde den klart största delen av sina inköp under referensperioden. Även Guangzhou Cronus Bicycles nämns i denna version som ett sökanden närstående bolag för vissa transaktioner under referensperioden.
Kommissionen identifierade vid undersökningen sex bolag som exporterade cyklar från Kambodja. Ett av dem flyttade från Kambodja till Pakistan i slutet av år 2013, medan de fem andra cykeltillverkarna, vilka svarade för 94 procent av importen av denna typ av vara från det landet till Europeiska unionen, samarbetade och översände en ansökan om tullbefrielse.
Kommissionen har bedömt de uppgifter som lämnats av dessa fem bolag, bland vilka sökanden ingår. Den 11 november 2014 informerade kommissionen sökanden om sin avsikt att göra ett kontrollbesök på plats. Kontrollbesöket ägde rum den 8 och den 9 december 2014 i sökandens lokaler i Tai Seng (Kambodja).
Efter detta kontrollbesök på plats och de kontroller som gjorts hos de fyra andra samarbetande tillverkarna, bedömde kommissionen att tre av bolagen hade rätt till tullbefrielse enligt artikel 13.4 i grundförordningen (nu artikel 13.4 i förordning nr 2016/1036), medan de andra två, däribland sökanden, inte hade rätt till detta.
Under besöket konstaterade kommissionen flera anomalier, beträffande vilka den inhämtade ytterligare upplysningar från sökanden och granskade de handlingar som lämnats av denne.
Kommissionen konstaterade för det första att sökanden inte hade något bokföringsprogram utan förde bokföringen i Excel-filer. Det var först från och med oktober 2014 som sökanden började upprätta detaljerade produktionsrapporter.
Vidare framgick det enligt kommissionen av formuläret och bifogade tabeller att sökanden kunde tillverka cyklar, i sina svetsnings- och lackeringslokaler, först från och med den 1 januari 2014, och att den i början av denna period inte tillverkade ramar. Kommissionen ifrågasatte därför ursprunget för de 1099 cyklar som hade exporterats till unionen (närmare bestämt till Grekland) den 27 januari 2014 och vilka i den av sökanden ingivna fakturan CI-15295-PM hade beskrivits på följande sätt: 380 cyklar med aluminiumramar på 26 tum, 240 cyklar med stålramar, även de på 26 tum, 120 cyklar med stålramar på 24 tum, 119 cyklar med stålramar kallade ”hi-ten 700C”, 130 cyklar med hopfällbara stålramar på 20 tum och 120 cyklar med stålramar på 20 tum. Efter att ha fått frågor om omständigheterna krng denna export gav sökanden in fakturan KYD-CN-F01, daterad den 17 januari 2014, av vilken det framgick att sökanden hade köpt 1098 cykelramar av stål, på 26 tum, från det vietnamesiska bolaget Kim Y Dinh Trading Service One Member Co. Ltd Kommissionen konstaterade att det sistnämnda bolaget inte självt tillverkade cyklar eller cykelramar, utan endast bedrev handel med sådana varor. Kommissionen uttryckte vidare sin förvåning över den omständigheten att endast cykelramar av stål hade köpts, trots att det i fakturan CI-15295-PM angavs att 380 aluminiumcyklar hade sålts och trots att de nämnda ramarnas storlek (26 tum) endast överensstämde med en del av de cyklar som exporterats till unionen.
Sökanden uppmanades att förklara dessa motsägelser och uppvisade, under besöket, ett ursprungsintyg (formulär A) som utfärdats av det vietnamesiska handelsministeriet i nämnda handlares namn för de cykelramar som omfattades av fakturan KYD-CN-F01. Kommissionen konstaterade emellertid att det även i ursprungsintyget endast nämndes stålramar, trots att den ovan i punkt 17 nämnda exporten till unionen även avsåg aluminiumramar, vilket sökanden senare medgett med påstående om att det var fel att i intyget endast nämna stålramarna. Sökanden har vidare inte kunnat uppvisa något ursprungsintyg (formulär A) som utfärdats i dess namn för de cyklar som exporterats till unionen i enlighet med fakturan CI‑15295-PM.
Kommissionen ansåg därför att eftersom sökanden inte själv tillverkade cykelramar när den inledde sin verksamhet, var den enda möjliga förklaringen att cyklarna i fråga inte hade monterats av sökanden, utan att de endast hade omlastats av denne efter att ha levererats av sökanden närstående kinesiska bolag.
Kommissionen har vid kontrollbesöket även konstaterat vissa förmodade inkonsekvenser och brister i tillförlitligheten vad gäller vissa uppgifter i formuläret. Enligt denna institution svarade vissa tillverkningskostnader inte mot någon ökning av värdet av de delar som användes vid monteringen eller slutförandet av tillverkningen, utan hade överdrivits för att nå upp till de två tröskelvärdena i artikel 13.2 b i grundförordningen (nu artikel 13.2 b i förordning nr 2016/1036). Hänförandet av vissa kostnader (avskrivningar, hyra, elkostnad) till tillverkningen av cykelramar motsvarade nämligen inte den tillverkade cykelvolymen och lackförbrukningen i tillverkningen hade uppskattats till för höga kvantiteter jämfört med de uppgifter som lämnats av faktiska cykeltillverkare. Även lönekostnaderna var för höga mot bakgrund av det antal cykelramar som tillverkats och det antal cyklar som monterats, vilka även här jämfördes med de löner som betalades av faktiska tillverkare. Kommissionen återskapade därför på denna grundval sökandens tillverkningskostnader och fann då att de cykeldelar som kom från Kina utgjorde mer än 60 procent av det sammanlagda värdet av delarna i den monterade varan (77 procent) och att ökningen av de använda delarnas värde genom monteringen var betydligt mindre än 25 procent (2 procent).
Den 13 mars 2015 underrättade kommissionen sökanden om sina slutsatser beträffande, för det första, förekomsten av förfaranden i Kambodja för att kringgå antidumpningsåtgärderna (allmänna slutsatser) och, för det andra, sökandens roll i dessa förfaranden (specifika slutsatser).
Med anledning av detta meddelande framställde sökanden den 31 mars 2015 ett antal invändningar, både skriftligen och vid en muntlig utfrågning. För det första bestred sökanden slutsatsen att bolaget var inblandat i omlastningsförfaranden. Sökanden hävdade att det av den information som samlats in under kontrollen på plats framgick att den troligaste förklaringen var att de ifrågavarande cykelramarna hade sitt ursprung i Vietnam. Sökanden gav in ytterligare styrkande handlingar, vilka hade samband med fakturan CI-15295-PM, för att styrka att cykelramarna hade vietnamesiskt ursprung. Sökanden har upplyst att den därvid särskilt gav in följande handlingar: Fakturan avseende köpet av det stål och aluminium som använts för att tillverka cykelramarna, fakturan från det vietnamesiska bolag som använt stålet för att tillverka ramarna, fakturan från leverantörerna av cykelramar med referensnumret KYD-CN-F01 av den 17 januari 2014, förteckningen över dessa ramars förpackningar, av samma datum, och bevis för att denna faktura betalats, samt en uppgift om den totala vikten för de levererade cykelramarna (ungefär tre ton), vilken överensstämde med de uppgifter som lämnats i tabell F 2. Sökanden har förklarat den omständigheten att antalet cykelramar var en färre än antalet exporterade cyklar (1098 jämfört med 1099) med att sökanden hade tagit en cykelram som stickprov hos leverantören. För det andra ifrågasatte sökanden de justeringar av dess tillverkningskostnader som kommissionen hade gjort vid beräkningen av det tröskelvärde på 25 procent avseende värdeökningen som föreskrivs i artikel 13.2 b i grundförordningen.
Den 18 maj 2015 antog kommissionen genomförandeförordning (EU) 2015/776 om utvidgning av den slutgiltiga antidumpningstull som infördes genom rådets förordning (EU) nr 502/2013 om import av cyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina till att även omfatta import av cyklar som avsänts från Kambodja, Pakistan och Filippinerna, oavsett om produktens deklarerade ursprung är Kambodja, Pakistan eller Filippinerna eller inte (
EUT L 122, 2015, s. 4
) (nedan kallad den angripna förordningen).
Kommissionen konstaterade bland annat, i skälen 69, 71, 73 och 74 i den angripna förordningen, följande:
”69
Ett av de fem samarbetsvilliga företagen kunde inte stämma av uppgifterna om typen av ramar som köps från Kina mot uppgifterna om typen av cyklar som sålts till unionen; företaget tillverkade inte ramar under denna period. Därför drogs slutsatsen att cyklar hade omlastats.
…
Under kontrollbesöket på plats kunde kommissionen emellertid av de uppgifter som företaget lämnat inte få den typ av ramar som köpts in att stämma överens med den typ av cyklar som exporteras till unionen, eftersom företaget uppvisade inköp av stålramar samtidigt som man exporterade cyklar med ramar av stål och aluminium av olika storlek. Detta torde tyda på att de exporterade cyklarna inte monterats i Kambodja. Dessutom var den enda bevisning som företaget lämnat vid kontrollbesöket för att visa varifrån dessa ramar kom det formulär A/ursprungsintyg som utfärdats av vietnamesiska myndigheter på en vietnamesisk handlares vägnar. Efter meddelandet av uppgifter hävdade företaget att det i detta formulär A/ursprungsintyg felaktigt anges att alla ramar var av stål, medan de i själva verket också var av aluminium. De nya handlingar som företaget lämnade efter meddelandet av uppgifter, på vietnamesiska och kinesiska med begränsad översättning till engelska, innehöll flera inkonsekvenser (mängden ramar som köpts stämde inte överens med det antal cyklar som exporterats och som fastställts vid kontrollbesöket på plats, ett dokument lades fram som en faktura utan att innehålla några priser, ingen bevisning lämnades för övriga tillverkningssteg för ramarna såsom tillskärning, formning, stansning och lackering). Dessa nya dokument ansågs därför ofullständiga och otillräckliga för att visa att ramarna [var] tillverkade i Vietnam.
…
Företaget kunde vidare inte tillhandahålla formulär A/ursprungsintyget från [H]andelsministeriet i Kambodja för cyklarna i fråga. Därför, och i avsaknad av andra tillgängliga uppgifter, dras slutsatsen att de berörda delarna hade sitt ursprung i Kina. …
På grundval av den bevisning som anges ovan fastställs därför förekomsten av bruk i den mening som avses i artikel 13.1 i grundförordningen i form av omlastning i Kambodja av produkter med ursprung i Kina.”
Kommissionen avfärdade vidare, i skälen 80 och följande i den angripna förordningen, sökandens invändningar vad gäller justeringarna av tillverkningskostnaderna vid beräkningen av det tröskelvärde på 25 procent avseende värdeökningen, som föreskrivs i artikel 13.2 b i grundförordningen.
Kommissionen avslog därför sökandens ansökan om tullbefrielse (skäl 161 i den angripna förordningen). Kommissionen beslutade, i artikel 1 i den angripna förordningen, att utvidga den slutgiltiga antidumpningstullen på 48,5 procent som gällde för import av cyklar med ursprung i Kina, vilken nämnts i punkt 3 ovan, till att även omfatta import av cyklar som avsänts från bland annat Kambodja. Sökanden tillhörde inte de bolag som befriades från tullen. Enligt artikel 1.3 i förordningen skulle ”[d]en tull som utvidgas genom punkt 1 i denna artikel … tas ut på import som avsänts från Kambodja, Pakistan och Filippinerna, oavsett om produkternas deklarerade ursprung är Kambodja, Pakistan och Filippinerna eller inte, och som registrerats i enlighet med artikel 2 i förordning (EU) nr 938/2014 samt artiklarna 13.3 och 14.5 i förordning (EG) nr 1225/2009, med undantag av de produkter som tillverkats av de företag som anges i punkt 1”.
Förfarandet och parternas yrkanden
Sökanden väckte förevarande talan genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 11 augusti 2015.
[
utelämnas
]
Parterna utvecklade sin talan och svarade på tribunalens frågor vid förhandlingen den 9 november 2017.
Under förhandlingen yttrade sig sökanden och kommissionen över förhandlingsrapporten, vilket noterades i förhandlingsprotokollet.
Rättslig bedömning
[
utelämnas
]
Den första grunden: Huruvida kommissionen åsidosatte artikel 13.1 i grundförordningen genom att göra en ”uppenbart oriktig bedömning av de faktiska och rättsliga omständigheterna” vid fastställandet av att sökanden kringgått antidumpningsåtgärderna och vid bedömningen av de tillgängliga uppgifterna
Sökanden har inom ramen för den första grunden gjort gällande att kommissionens slutsats, att det förekommit omlastning, och dess bedömning av de rättsliga följderna härav var felaktiga. Sökanden har hävdat att de aktuella cyklarna tillverkades av ramar och material med vietnamesiskt ursprung, och att kommissionen inte har några bevis för motsatsen. Kommissionen har inte stöd i vare sig grundförordningen eller rättspraxis för att presumera att omlastning skett. Sökanden anser sig ha styrkt delarnas vietnamesiska ursprung genom bevisning som kommissionen inte kan underkänna på det sätt som den gjort. Sökanden har preciserat att fakturan CI-15295-PM innehåller uppgifter om de specifika referensnumren för varje modell, vilket gör det möjligt att identifiera det material som ramen består av. Sökanden har tillagt att den gett in de ytterligare handlingar som nämns i punkt 22 ovan. Sökanden har dessutom ifrågasatt det sätt på vilket kommissionen har bedömt det ursprungsintyg (formulär A) som utfärdats av de vietnamesiska myndigheterna, mot bakgrund av att formuläret innehåller uppgifter om numret på fakturan från leverantören, fakturans datum, antalet enheter och lastens bruttovikt samt en uppgift om att lasten kontrollerats när den passerade gränsen mellan Vietnam och Kambodja. Det är således enbart hänvisningen till ”cykelramar av stål” som inte är korrekt, vilket sökanden redan lämnat en förklaring till, med hänvisning till ett misstag av leverantören.
Sökanden har tillagt att den enda inkonsekvensen i den bevisning som sökanden lade fram rörde beskrivningen av cyklarna i fakturan CI-15295-PM och de ramar som omfattades av fakturan KYD-CN-F01 och ursprungscertifikatet (formulär A). All annan bevisning visar att sökanden hade köpt cykelramar med vietnamesiskt ursprung. Kommissionens bedömning skulle således innebära att alla icke-kinesiska tillverkare som har band till kinesiska cykeltillverkare skulle kunna presumeras ha gjort sig skyldiga till omlastning, oavsett omständigheterna i det enskilda fallet.
Kommissionen har följaktligen gjort en felaktig bedömning av ”de faktiska och rättsliga omständigheterna”, vid tillämpningen av artikel 13.1 i grundförordningen.
Kommissionen anser att talan inte kan bifallas på den första grunden.
Inledande överväganden
[
utelämnas
]
Enligt artikel 13.1 i grundförordningen ska det anses föreligga ett kringgående av antidumpningsåtgärder när fyra villkor är uppfyllda. För det första ska det föreligga en förändring i handelsmönstret mellan ett tredjeland och unionen, eller mellan enskilda bolag i det land som omfattas av åtgärderna och unionen. För det andra ska den förändringen härröra från sådant bruk, sådana processer eller sådan bearbetning för vilka ingen annan tillräcklig grund eller ekonomisk motivering finns än införandet av antidumpningstullen. För det tredje måste det finnas bevis för att unionens industri lider skada eller för att verkningarna av denna tull undergrävs. För det fjärde måste det finnas bevis för att dumpning förekommit (dom av den 26 januari 2017, Maxcom/Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P och C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
, punkt
, och dom av den 26 januari 2017, Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P och C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, punkt
).
Det framgår av lydelsen och systematiken i artikel 13 i grundförordningen att unionsinstitutionerna, för att styrka ett kringgående, ska göra en helhetsbedömning med avseende på hela det tredjeland som berörs av undersökningen av kringgåendet. Däremot behöver de, för att styrka ett kringgående, inte bedöma varje enskild tillverkares/exportörs situation. Uppgifter om sistnämnda situation ska lämnas av de enskilda tillverkarna/exportörerna, när dessa ger in ansökningar enligt artikel 13.4 i denna förordning (dom av den 26 januari 2017, Maxcom/Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P och C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
, punkt
, och dom av den 26 januari 2017, Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P och C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, punkt
).
Enligt artikel 13.1 i grundförordningen ska unionsinstitutionerna fastställa att ett kringgående av antidumpningsåtgärderna har skett för tredjelandet som helhet, och det ankommer sedan på varje enskild tillverkare/exportör att visa att dess specifika situation motiverar tullbefrielse med stöd av artikel 13.4 i förordningen (dom av den 26 januari 2017, Maxcom/Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P och C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
, punkt
, och dom av den 26 januari 2017, Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P och C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, punkt
).
Såsom generaladvokaten Mengozzi påpekade i sitt förslag till avgörande i de förenade målen Maxcom m.fl./Chin Haur Indonesia (
C‑247/15 P, C‑253/15 P och C‑259/15 P
,
EU:C:2016:712
, punkterna
och
), innehåller artikel 13.1 andra stycket i grundförordningen (nu artikel 13.1 fjärde stycket i förordning 2016/1036) en icke-uttömmande förteckning över det bruk, de processer och den bearbetning som avses i första stycket, vilka bland annat inkluderar ”sändning av den produkt som omfattas av åtgärder via tredjeländer” och, ”under de omständigheter som anges i punkt 2, hopsättning av delar genom en hopsättningsverksamhet i [unionen] eller i ett tredjeland”. Såsom kommissionen med fog har hävdat i sitt svar av den 13 oktober 2017 med anledning av den åtgärd för processledning som beslutats den 22 september 2017 (se punkterna 38 och 39 ovan) är de olika typerna av kringgående som räknas upp i nämnda artikel 13.1 andra stycket endast exempel, vilket visas av att uttrycket ”bland annat” används.
Härav följer att det räcker att en enda typ av kringgående har fastställts föreligga för att det andra villkor som omnämns i punkt 53 ovan ska vara uppfyllt, vilket emellertid inte utesluter att de berörda institutionerna även fastställer andra typer av kringgåenden när de anser att sådana föreligger.
Tillämpning i det aktuella fallet
Av den angripna förordningen framgår att kommissionen undersökte om de fyra villkor som nämns i punkt 53 ovan var uppfyllda med avseende på Kambodja, innan den beviljade ansökningarna om individuell tullbefrielse som lämnats in av tre av de fem samarbetande kambodjanska bolagen och innan den avslog ansökningarna från de båda andra bolagen, däribland sökanden.
Vad gäller det första, det tredje och det fjärde villkoret kan konstateras att kommissionen funnit att de var uppfyllda, vilket sökanden inte har bestritt.
Vad beträffar det andra villkoret, att det förekommit kringgående i Kambodja, det vill säga sådant bruk, sådana processer eller sådan bearbetning för vilka ingen annan tillräcklig grund eller ekonomisk motivering finns än införandet av antidumpningstullen, fann kommissionen att det förekommit omlastning och montering som inte uppfyllde de kriterier som anges i artikel 13.2 i grundförordningen.
Det framgår visserligen av skälen 69–74 i den angripna förordningen att slutsatsen att det förekommit omlastning i Kambodja enbart bygger på sökandens individuella situation. Det ska emellertid påpekas att kommissionen även – i skälen 75–88 i den angripna förordningen – konstaterade att det i Kambodja förekommer monteringsverksamhet som inte uppfyller kriterierna i artikel 13.2 i grundförordningen, vilken bedrivs av två kambodjanska bolag, däribland sökanden.
Även om det skulle antas att sökanden inte deltar i omlastningsåtgärder, vilket skulle vederlägga påståendet att sådana åtgärder förekommer på landsnivå i Kambodja, finns det likväl fog för konstaterandet att det i detta land förekommer kringgåendeåtgärder, på grundval av skälen i den angripna förordningen avseende en monteringsverksamhet som inte uppfyller kriterierna i artikel 13.2 i grundförordningen, i vart fall vad gäller det andra kambodjanska företaget. Konstaterandena avseende det sistnämnda bolaget i den angripna förordningen omfattas inte av prövningen i förevarande mål.
Den första grunden kan därför inte föranleda att kommissionens slutsats i den angripna förordningen, att det förekommit kringgående på landsnivå i Kambodja i den mening som avses i artikel 13.1 i grundförordningen, ska anses vara felaktig.
Det ska nu prövas huruvida det finns fog för den första grunden i den mån den syftar till att visa att sökanden inte gjort någon omlastning.
I detta avseende framgår det av den angripna förordningen att kommissionen avslagit sökandens ansökan om tullbefrielse, på grund av att det förekommit omlastnings- och sammansättningsverksamhet som inte uppfyller kriterierna i artikel 13.2 i grundförordningen.
Såsom framgår av den rättspraxis som det hänvisats till i punkt 55 ovan ankommer det på varje enskild tillverkare/exportör att visa att dennes specifika situation motiverar tullbefrielse enligt artikel 13.4 i grundförordningen. Enligt denna bestämmelse ska en ansökan om tullbefrielse vara ”väl underbyggd” och ska, om det bruk, den process eller den bearbetning som utgör kringgående äger rum utanför unionen, ge de berörda personerna möjlighet att ”visa att de inte är någon producent som omfattas av åtgärder” och att ”de inte är involverade i kringgående enligt definitionen i punkterna 1 och 2 i [nämnda] artikel”.
Om en person som ansökt om tullbefrielse inte kan visa att dennes specifika situation motiverar att tullbefrielse beviljas, exempelvis på grund av att det finns uppgifter som visar att omlastning förekommit, har kommissionen rätt att neka sådan tullbefrielse.
I förevarande fall konstaterade kommissionen, för det första, att sökandens tillverkningsverksamhet i januari 2014 endast befann sig i inledningsskedet, och att sökanden inte själv hade tillverkat ramarna i de cyklar som exporterades till unionen den 27 januari 2014 och som omfattades av fakturan CI-15295-PM, vilket sökanden inte har bestritt.
För det andra konstaterade kommissionen två inkonsekvenser i handlingarna, efter att ha jämfört fakturan CI-15295-PM, som innehöll uppgifter om antalet och typen av cyklar som exporterades till unionen den 27 januari 2014, med fakturan avseende inköp av de cykelramar som påstods ha använts för tillverkning av cyklar som exporterats till unionen, med referensnumret KYD-CN-F01. Enligt fakturan KYD-CN-F01 var de ramar som köpts från den vietnamesiska handlaren gjorda av stål, medan vissa av de cyklar som exporterats till unionen hade stålramar och andra hade aluminiumramar. Dessutom anges det i fakturan KYD-CN-F01 att det rör sig om cykelramar på 26 tum, medan de cyklar som sålts till unionen och som omfattas av fakturan CI-15295-PM var av tre olika storlekar, nämligen 26, 24 och 20 tum. Sökanden har inte bestritt att dessa inkonsekvenser föreligger.
För det tredje framgår den första inkonsekvensen även av det ursprungscertifikat (formulär A) som utfärdats av de vietnamesiska myndigheterna för de nämnda cykelramarna, eftersom detta certifikat endast nämner stålramar.
Domstolen konstaterar därför att de uppgifter som sökanden lämnat inte styrker att sökanden har kunnat tillverka de cyklar som exporterats till unionen och som omfattas av fakturan CI-15295-PM med användande av cykelramar som påstås ha köpts i Vietnam.
Sökanden har förklarat de konstaterade inkonsekvenserna med att dess vietnamesiska leverantör begått ett enkelt ”misstag”. Sökanden kan emellertid inte vinna framgång med detta argument.
De nämnda inkonsekvenserna rör nämligen både ramarnas material och ramarnas storlek, vilket utgör varje cykels kännetecknande egenskaper och är avgörande för cykelns klassificering och kvalitet samt dess pris. Det kan därför inte göras gällande att sådana stora skillnader kan förklaras med att leverantören begått ett enkelt ”misstag”, särskilt då det påstådda ”misstaget” begåtts flera gånger och inte bara avser materialet (stål eller aluminium), utan även tre olika ramstorlekar.
Dessutom väcker vissa handlingar och uppgifter, vilka sökanden gett in efter att ha tagit del av kommissionens slutsatser och under rättegången i förevarande mål, ytterligare tvivel beträffande omständigheterna kring exporten av de cyklar som omfattas av fakturan CI-15295-PM till unionen.
För det första konstaterar tribunalen, i likhet med vad kommissionen gjort, att fakturan CI-15295-PM, såsom den uppvisades, granskades och fotokopierades under kontrollbesöket på plats, vilken i målet har getts in genom bilaga B 5, inte överensstämmer med den faktura som getts in av sökanden i förevarande mål genom bilaga A 11 (s. 200). Detsamma gäller beträffande förteckningen över förpackningar, även den intagen i bilaga A 11 (s. 201), som inte är en exakt kopia av den förteckning som uppvisades under kontrollbesöket på plats.
För det andra har sökanden hävdat att tullmyndigheterna inspekterade försändelsen av cykelramar i fråga när den passerade gränsen mellan Vietnam och Kambodja. Det kan emellertid inte hävdas att dessa myndigheter inte upptäckte att försändelsen inte överensstämde med den beskrivning av varorna i fråga som angavs i ursprungscertifikatet (formulär A) eller i fakturan KYD-CN-F01, särskilt då inkonsekvenserna i fråga rör dessa varors kännetecknande egenskaper, det vill säga ramarnas material och storlek.
För det tredje konstaterar tribunalen, i likhet med vad kommissionen gjort, att den beställningssedel som sökanden gett in efter att ha tagit del av kommissionens slutsatser (se bilaga A, 12, s. 231) inte innehåller någon uppgift om priset, vilket väcker tvivel om dess tillförlitlighet. Sökanden har förklarat att avsaknaden av prisuppgift beror på att förhandlingarna med dess vietnamesiska leverantör om det slutliga priset fortfarande pågick vid den tidpunkt då sökanden översände nämnda beställningssedel (punkt 43 i repliken). Sökanden har samtidigt påstått sig ha valt denna leverantör just på grund av att denne hade lämnat ”det billigaste anbudet” (punkt 45 i repliken). Dessa förklaringar framstår således som motsägelsefulla.
För det fjärde fann kommissionen, i skäl 71 i den angripna förordningen, att ”ingen bevisning [hade] lämna[ts] för övriga tillverkningssteg för ramarna såsom tillskärning, formning, stansning och lackering”. Sökanden har i ansökan gjort gällande att den i sin fabrik omvandlat de köpta ramarna till färdiga cyklar som var klara för export. Sökanden har emellertid inte gett in någon som helst bevisning rörande de olika stegen i tillverkningsprocessen för ramarna i fråga. Efter att ha tillfrågats härom vid förhandlingen bekräftade sökanden att den inte hade gett in någon sådan bevisning, såsom kommissionen hade konstaterat i skäl 71 i den angripna förordningen.
För det femte är det utrett att sökanden underlåtit att lämna in ett ursprungsintyg (formulär A) för de cyklar som exporterats till unionen och som omfattas av fakturan CI-15295-PM.
Under dessa omständigheter anser tribunalen att kommissionen, utan att göra en uppenbart oriktig bedömning, med hänsyn till det skick som sökandens fabrik befann sig i i januari 2014 och till att det helt saknades bevisning rörande övriga steg i tillverkningen av cykelramarna, samt till att det inte fanns någon annan trolig förklaring, kunde dra slutsatsen att 1099 cyklar som exporterats till Grekland hade omlastats i Kina, eftersom dessa inte kunnat monteras med användande av cykelramar som inte hade de för cyklarna kännetecknande egenskaperna.
Sökanden kan i detta avseende inte kritisera kommissionen för att ha ”presumerat” att de cyklar som exporterats till unionen och som omfattas av fakturan CI-15295-PM hade omlastats i Kina.
Enligt den rättspraxis som det har hänvisats till i punkt 55 ovan ankommer det nämligen på varje enskild tillverkare/exportör att visa att dennes specifika situation motiverar tullbefrielse enligt artikel 13.4 i grundförordningen. Mot bakgrund av vad som anförts i punkterna 68–80 ovan kan det konstateras att sökanden inte har kunnat visa att denne tillverkade dessa cyklar med användande av ramar av vietnamesiskt ursprung.
Vidare framgår det av skäl 72 i den angripna förordningen och av de upplysningar som lämnats av sökanden i tabell F 2 att denne under referensperioden importerade den stora merparten av cykeldelarna från kinesiska cykel- och cykeldelstillverkare till vilka sökanden hade ekonomiska band (se punkt 11 ovan). Under dessa omständigheter, och i avsaknad av andra troliga förklaringar med stöd i tillförlitlig bevisning, kunde kommissionen, utan att göra sig skyldig till felaktig rättstillämpning, dra slutsatsen att de cyklar som exporterats till unionen och som omfattas av fakturan CI-15295-PM hade omlastats i Kina.
Härigenom står det klart att sökanden inte uppfyllde de villkor som anges i artikel 13.4 i grundförordningen och att kommissionens beslut att avslå sökandens ansökan om tullbefrielse således var välgrundat.
Såsom framgår av punkt 57 ovan är det nämligen tillräckligt att det förekommit en enda typ av kringgående för att det ska anses att den som ansöker om tullbefrielse har ägnat sig åt sådan verksamhet i den mening som avses i denna bestämmelse.
Tribunalen konstaterar dessutom att den aktuella omlastningen endast avser export till unionen av de 1099 cyklar som omfattas av fakturan CI-15295-PM, vilket parterna har bekräftat i sina svar med anledning av åtgärderna för processledning. Enligt artikel 13.4 i grundförordningen krävs emellertid att den berörda tillverkaren visar att denne ”inte är involvera[d] i kringgående”. I denna bestämmelse uppställs emellertid inte några kvantitativa villkor eller kvalitativa krav i fråga om ett sådant kringgående. Det krävs i synnerhet inte att ett kringgående har konstaterats beträffande varje export till unionen under referensperioden.
Det kan vidare konstateras att den export som avses i förevarande fall är långt ifrån försumbar, utan utgör, såsom kommissionen har anfört, 18 procent av sökandens totala exportvolym till unionen under referensperioden.
Eftersom kommissionen med fog konstaterade att sökanden hade ägnat sig åt sådant kringgående, om än endast vad gäller den export som nämnts i punkt 86 ovan, kunde den följaktligen avslå sökandens ansökan om tullbefrielse utan att göra sig skyldig till felaktig rättstillämpning. Talan kan således inte vinna bifall på den första grunden.
[
utelämnas
]
Av det ovan anförda följer att talan ska ogillas i sin helhet.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 134.1 i rättegångsreglerna ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Kommissionen har yrkat att sökanden ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom sökanden har tappat målet ska kommissionens yrkande bifallas.

Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (sjunde avdelningen)
följande:

1)
Talan ogillas.

2)
Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd ska ersätta rättegångskostnaderna.

Tomljenović
Marcoulli
Kornezov
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 19 april 2018.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.
(
)	Nedan återges endast de punkter i denna dom som tribunalen anser bör publiceras.