CELEX: 62018TJ0501
Марка на Европейския съюз
Производство по обявяване на недействителност
Словна марка на Европейския съюз „CINKCIARZ“
Абсолютни основания за отказ
Отличителен характер
Липса на описателен характер
Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
Негативен термин, свързан с разглежданите стоки или услуги

Обстоятелствата по спора
На 26 януари 2015 г. встъпилата страна, Cinkciarz.pl sp. z o.o., подава в Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) заявка за регистрация на марка на Европейския съюз на основание на Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (
ОВ L 78, 2009 г., стр. 1
), изменен (заменен с Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (
OВ L 154, 2017 г., стр. 1
).
Марката, чиято регистрация се иска, е словният знак „CINKCIARZ“ (наричана по-нататък „оспорената марка“).
Стоките и услугите, за които се иска регистрация, спадат към класове 9, 36 и 41 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г. и за всеки от тези класове отговарят по-конкретно на следното описание:
–
клас 9: „Софтуер; Софтуер за игри; Записани компютърни програми; Компютърни програми, които могат да се свалят; Компютърни софтуерни приложения, за сваляне; Програми за обработка на данни; Интерактивни мултимедийни компютърни програми; Електронни публикации, с възможност за изтегляне от интернет; Компютърен хардуер и аксесоари; Оптични и магнитни носители на данни; Апарати за записване, предаване или възпроизвеждане на звук или картина; Слънчеви очила“;
–
клас 36: „Банково дело; Услуги, свързани с валутна търговия и обмен на валута; Бюро за обмен на валута; Предоставяне на информация, свързана с обменни курсове; Предоставяне на чуждестранна валута; обмен на пари; Онлайн търговия с валута в реално време; Финансова информация от рода на стойности за обмяна; Курс за обмен на валута; Прогнозиране на валутни курсове; Валутен пазар; Компютъризирани финансови услуги свързани със сделки с чуждестранна валута; Подготовка и котировка на информация на обменните курсове; услуги относно валутен суап; Осигуряване на ценова информация за чуждестранния валутен курс; Услуги за размяна на валута (агенции); Съветнически услуги за чуждестранен паричен обмен; Услуги по финансови бази данни, свързани с чуждестранен валутен обмен; Обмяна на валута и парични преводи; Предоставяне на списъци с обменни курсове; Обменни бюра за валута; Финансови услуги, свързани с пари в брой, чекове и парични преводи; Електронен трансфер на средства чрез телекомуникации; Услуги за автоматизирано плащане; Трансфер на пари; Услуги за електронни плащания; Агенции за недвижимо имущество; Агенции за възстановяване на задължения; Финансови анализи; Домашно банкиране; Финансова информация; Банково дело; Отпускане на заеми срещу ипотека; бюра за информационни услуги, свързани с кредити; Събиране на наеми; Финансови консултации; Застрахователни консултации; Управление на капитали; Финансови оценки за застраховки, банки и недвижими имоти; Финансови консултации; Финансова информация; Банково дело; Финансови сделки; Учредяване на инвестиционни фондове; услуги за застрахователни фондове; Борсови котировки; Услуги по борсово посредничество; гаранции (поръчителство); Информация в областта на застраховането; Финансова информация; Инвестиране на капитали; Инвестиране на имущество; Електронен трансфер на капитали; Услуги във връзка с кредитни карти, дебитни карти; Кредитни и дебитни карти; Издаване на кредитни и дебитни карти; Застрахователно посредничество; Борсови брокерски услуги; Борсови котировки; Данъчни оценки; Услуги по борсово посредничество; Застрахователно посредничество; Услуги за финансови заеми; Банково дело; Застрахователни услуги; Услуги, свързани с валутна търговия и обмен на валута; Управление на капитали; Управление на недвижимо имущество; Управление на активи“;
–
клас 41: „Публикуване на текстове, с изключение на рекламни текстове; електронно публикуване на материали без възможност да бъдат прехвърлени върху друг носител; Публикуване на материал, който може да бъде достъпен от бази данни или от интернет; Услуги за електронни игри и състезания, предоставяни посредством интернет; Информация свързана с образование, осигурена онлайн от компютърна база данни или от Интернет; образувание (преподаване); Информационни услуги в областта на образованието; Киностудия; Фотографски услуги; Фоторепортажи; Доставка на услуги в зали с игрални автомати за развлечение; услуги за компютърни игри он-лайн; Хазартни игри; Клубни услуги [развлечения или обучение]; Услуги за електронно публикуване; Практическо обучение [демонстрация]; Организиране и провеждане на практически семинари и обучение; Организиране и провеждане на концерти; Организиране и провеждане на конференции; Организиране и провеждане на конгреси; Семинари; Организиране и провеждане на симпозиуми; Организиране и провеждане на колоквиуми; Организиране на конкурси; Електронно публикуване на онлайн книги и периодични издания; Доставка на онлайн електронни публикации [без възможност да бъдат прехвърляни върху друг носител]; Издаване на книги; Публикуване на текстове, с изключение на рекламни текстове“.
На 15 юни 2015 г. оспорената марка е регистрирана под номер 13678991 по-конкретно за посочените в точка 3 стоки и услуги.
На 22 декември 2015 г. жалбоподателят, Currency One SA, подава искане за обявяване на недействителност на оспорената марка по силата на член 52, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001) за всички стоки и услуги, посочени в точка 3 по-горе, основано на мотивите, посочени, от една страна, в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001), тъй като знакът, от който посочената марка се състои, бил описателен за посочените стоки и услуги, и от друга страна, в член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001), тъй като посочената марка била лишена от отличителен характер.
Искането за обявяване на недействителност е отхвърлено с решение на отдела по отмяна от 6 октомври 2017 г.
На 5 декември 2017 г. жалбоподателят подава пред EUIPO жалба на основание членове 66—71 от Регламент 2017/1001.
С решение от 18 юни 2018 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) пети апелативен състав отхвърля жалбата.
Що се отнася, от една страна, до основанието, посочено в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001, той е приел, че нито едно значение на термина „cinkciarz“ не е описателно за разглежданите стоки или услуги или за тяхна съществена характеристика. В частност той приема, че тази дума, която първоначално в Народна република Полша е обозначавала лицата, които се занимават с незаконна търговия на чуждестранна валута, в настоящия смисъл, свързан с дейност по обмяна на валута, съдържа единствено негативни оценки, с изключение на неутрално обозначаване на такава дейност. Следователно посоченият термин представлявал измислено наименование, което безспорно съдържа подсказване или намекване и което именно поради този факт е само непряко описателно за тази дейност и би могло да насочи потребителите към характеристиките на услугите във връзка с посочената дейност само посредством асоцииране. Що се отнася, от друга страна, до основанието по член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001, апелативният състав приема, че знакът „CINKCIARZ“ се възприема от съответните потребители като оригинално наименование, измамващо или иронично и поради това е изненадващо, което е способно да посочи търговския произход на услугите във връзка с дейността по обмяна на валута. Накрая той приема, че посочените преценки важат a fortiori за останалите разглеждани стоки или услуги.
Искания на страните
Жалбоподателят иска от Общия съд:
–
да отмени обжалваното решение,
–
да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в производството пред апелативния състав.
EUIPO и встъпилата страна искат от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
От правна страна
Жалбоподателят изтъква три основания, първото от които е изведено от нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 по отношение на услугите за обмяна на валута, второто, от нарушение на същата разпоредба и на задължението за мотивиране по отношение на другите разглеждани стоки и услуги, и третото — от нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от посочения регламент.
Най-напред следва да се припомни, че от една страна, съгласно член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 се отказва регистрация на „марките, които се състоят предимно от знаци или от означения, които могат да служат в търговската дейност за указване на вида, качеството, количеството, предназначението, стойността, географския произход или момента на производство на стоките или на предоставянето на услуга, или други характерни техни особености“.
За да може даден знак да се счита за описателен и при това положение да попадне в приложното поле на забраната, съдържаща се в тази разпоредба, той трябва да има такава достатъчно пряка и определена връзка със съответните стоки или услуги, която да даде възможност на заинтересуваните потребители да получат незабавно и без други разсъждения описание на съответните стоки или услуги или на някоя от техните характерни особености (вж. решение от 12 януари 2005 г., Deutsche Post EURO EXPRESS/СХВП (EUROPREMIUM),
T‑334/03
,
EU:T:2005:4
, т.
и цитираната съдебна практика).
От друга страна, съгласно член 7, параграф 1, буква б) от този регламент се отказва регистрацията на марките, лишени от отличителен характер.
Наличието на отличителен характер на дадена марка по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 означава, че тази марка позволява да се установи, че стоката или услугата, за която се иска регистрация на марката, произхожда от определено предприятие и следователно може да бъде различена от стоките или услугите на останалите предприятия (вж. решение от 21 януари 2010 г., Audi/СХВП,
C‑398/08 P
,
EU:C:2010:29
, т.
и цитираната съдебна практика).
Даден знак се идентифицира като произхождащ от определено предприятие и притежава по този начин описателен характер, когато изисква определени усилия за тълкуване от страна на потребителите и има известна оригиналност или доминиращ характер, които улесняват лесното му запаметяване (вж. в този смисъл решение от 21 януари 2010 г., Audi/СХВП,
C‑398/08 P
,
EU:C:2010:29
, т.
).
От тези предварителни бележки следва, че за преценката на основателността на изтъкнатите от жалбоподателя доводи е необходимо да се определи преди това значението на полския термин „cinkciarz“, което трябва да се направи от гледна точка на разбирането, което имат за него съответните потребители (вж. в този смисъл решение от 8 юли 2008 г., Lancôme/СХВП — CMS Hasche Sigle (COLOR EDITION),
T‑160/07
,
EU:T:2008:261
, т.
и цитираната съдебна практика).
В това отношение от доказателствата, представени в рамките на административното производство, следва, че терминът „cinkciarz“ се е отнасял до лице, упражнявало нелегална и незаконна дейност по обмяна на валута, когато по време на Народна република Полша или веднага след нея тази дейност е била държавен монопол. Този термин е имал негативен смисъл, свързан с дейност, която е била считана за трафик и упражнявана от съмнителни лица. Упражняването на дейността по обмяна на чужда валута от частноправни лица е било легализирано през 1989 г., поради което тази дейност вече е можела да се упражнява открито от обменните бюра, които поради законния си характер са разграничени от лицата, обозначавани с този термин. От този момент нататък явно този термин е придобил основно исторически смисъл, посочващ лицата, които до 1989 г. са извършвали незаконна и нелегална дейност по обмяна на валута.
С оглед на факта, че на контекстът, стоящ в основата на думата „cinkciarz“, е сложен край едва през 1989 г., и на общоизвестността на историческата фигура на обозначаваните с този термин лица в полската култура, както свидетелстват по-специално различни наименования на статии, позоваващи се на тази фигура (приложения E.20, E.24—E.26), но и по-скорошни публикации по този въпрос (приложения E.19, E.21, E.36—E.41), следва да се приеме, че към момента на подаване на заявката за регистрация на оспорената марка, 26 януари 2015 г., по-голямата част от съответните потребители е познавала историческото значение на този термин.
Като констатира в точка 10 от жалбата, по отношение на термина „cinkciarz“, че тази „професия“ […] не е официално призната“ или че „нейното славно време е отминало“, жалбоподателят имплицитно признава, че с посочения термин се обозначава основно лице, практикуващо нелегално обмяна на валута по времето на Народна република Полша. Освен това в точка 11 от жалбата той изрично признава, че този термин се използва главно в публикациите за обозначаване на такова лице. В същите точки от жалбата той все пак твърди, че „професията“, състояща се от „нелегална търговия с валута“, не е изчезнала и че лице, което понастоящем се занимава с такава дейност, винаги може да бъде обозначено с термина „cinkciarz“, като същевременно в точка 12 от жалбата признава, че този термин има негативно значение, използва се като критика и по принцип е негативен.
Тези твърдения се потвърждават от някои доказателства, представени в рамките на административното производство.
В това отношение определенията в речниците (приложения E.1—E.15) са двусмислени. Всъщност, макар всички те да посочват, че подлогът „cinkciarz“ е общоприет термин, обозначаващ трафикант на валута, цитатите явно съответстват на историческото значение на този термин. Някои публикувани в интернет статии обаче удостоверяват, че този термин е продължил да бъде използван и схващан за обозначаване на лице, което понастоящем се занимава с обмяна на валута по нелегален и измамен начин, тоест незаконно, също както съществувалите по времето на Народна република Полша „cinkciarz“ (приложения E.32 и E.33), и по асоциация, с каквато и да е дейност, имаща измамен, незаконен или нечестен характер или считана за такава (приложение E.31).
Въпреки това, като посочва в точка 10 от жалбата, че терминът „cinkciarz“ може да обозначава и „оператор, предоставящ“, „услуги, свързани с обмяна на валута извън официалната схема“, а в точка 25 от жалбата, че този термин „се използва обичайно в контекста на доставката на услуги, свързани с обмяната на валута извън официалната схема от многобройни оператори“, добавяйки в точка 24 от жалбата, че посоченият термин „служи при нормални условия за представяне на разглежданите стоки или услуги“, жалбоподателят явно иска да внуши, че думата „cinkciarz“ може да бъде използван и по неутрален начин, т.е. без негативен оттенък, за да обозначи физическо или юридическо лице, упражняващо дейност по обмяна на валута. Жалбата обаче не съдържа никакво препращане към доказателствата, представени в рамките на административното производство.
Запитан по този въпрос в съдебното заседание, жалбоподателят посочва, че това твърдение е подкрепено от приложения E.29, E.30 и E.34.
След това, след като представя статията, съдържаща се в приложение E.30, със заглавие „Именно по този начин cinkciarz измъкват пари от пътниците по летищата“, той все пак се съгласява, че тази статия е била насочена критично към дейност, представляваща измама. Що се отнася до статията в приложение E.29, озаглавена „Играе ли правителството на cinkciarz?“, той само подчертава, че тази статия показва актуалната употреба на термина „cinkciarz“, без да претендира, че той няма значение на критика.
За сметка на това, отново в съдебното заседание, жалбоподателят поддържа, че в статията в приложение E.34, публикувана на 17 април 2014 г. и озаглавена „Cinkciarz в интернет. Историята на четирима мъже, които „обраха“ банките с 20 милиарда“, терминът „cinkciarz“ е използван, за да се обозначат множество различни стопански субекти, сред които жалбоподателят и встъпилата страна, или за да се обозначат „услугите за търговия с валута извън официалната схема“.
От съдържанието на последната статия може да се направи извод, че с израза „различни стопански субекти“ жалбоподателят има предвид предприятия, които извършват дейности по обмяна на валута по различен начин, а именно в интернет, и като се разграничават от банките, що се отнася до прилаганите обменни курсове. От посочената статия следва, че тези предприятия са се развили благодарение на закон от 2011 г., с който се разрешава на заемателите, сключили с полски банки заеми в швейцарски франкове, да погасяват месечните вноски по тези заеми с валути, закупени от оператори, различни от тези банки. Във въпросната статия се посочва, че жалбоподателят и встъпилата страна са си поделили почти целия полски пазар за обмен на валута в интернет с почти равни дялове, като около четиридесет други предприятия също присъствали на този пазар, но по твърде маргинален начин.
При все това, противно на поддържаното от жалбоподателя, тази статия не доказва, че терминът „cinkciarz“ се използва, за да се обозначат по неутрален начин някои предприятия, предоставящи услуги по обмяна на валута, а именно тези, които действат в интернет, или за да се обозначат предоставяните от тях услуги.
Всъщност въпросната статия по същество се отнася до две предприятия, сред които встъпилата страна, чието наименование се споменава многократно. В този контекст наличието на термина „cinkciarz“ в заглавието и в откъс от тази статия не може да се вземе предвид, без да се отчете наименованието на встъпилата страна. Освен това, както следва от заглавието на посочената статия, употребата на този термин „cinkciarz“ в нея не се отнася до двете предприятия, които сами по себе си са предмет на съответната статия, а до четирите лица, основали тези предприятия, чиито професионален опит е описан и чиито изказвания са цитирани. Също така при единствената му поява в текста на посочената статия терминът „cinkciarz“ се отнася не до тези две предприятия, а до учредителите на същите предприятия, тъй като последните са представени като „тяхното предприятие“. Впрочем, когато са споменати чрез позоваване на тяхното търговско наименование или на имената, препращащи към техните уебсайтове (Currency One, Internetowykantor.pl и Walutomat.pl, от една страна, Cinkciarz.pl, от друга страна), тези предприятия са посочени във въпросната статия с термини като „бюра за обмяна на валута в интернет“ или „виртуални обменни бюра“.
По съображения за по-голяма изчерпателност може да се отбележи, че в точка 33 от обжалваното решение апелативният състав е направил по същество сходен анализ на документите, на които се основава становището, съставляващо приложение E.43, което е единственото становище, посочващо неутрално значение на термина „cinkciarz“. Жалбоподателят не е оспорил посочения анализ, нито впрочем се е позовал на посоченото становище пред Общия съд.
В заключение по този въпрос се оказва, че две значения на термина „cinkciarz“ имат връзка с услугите по обмяна на валута. Първо, става въпрос за историческо значение, в което той обозначава лице, което е извършвало нелегално и незаконно обмяна на валута по време на Народна република Полша. Второ, става въпрос за съвременен смисъл, при който този термин е употребен в производен, общ смисъл, като синоним на мошеник или измамник, но също така, в смисъл, близък до историческия, за обозначаване на лице, което понастоящем все още извършва нелегалната и измамническа, следователно незаконна търговия с валута. За сметка на това, както правилно е установил апелативният състав, не е доказано, че терминът „cinkciarz“ понастоящем обозначава по неутрален начин лице или предприятие, предоставящо услуги по обмяна на валута.
Именно въз основа на тези значения на термина „cinkciarz“ следва да се разгледат по същество основанията на жалбоподателя.
По първото основание, изведено от нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 по отношение на услугите по обмяна на валута
Жалбоподателят поддържа, че терминът „cinkciarz“ може да се използва за обозначаване на оператор, който доставя услуги по обмяна на валута извън официалната схема, и че следователно става въпрос за наименование на професия, което трябва да може да се използва свободно, независимо от факта, че се употребява основно в отрицателен смисъл.
EUIPO и встъпилата страна оспорват това основание по същество. Според встъпилата страна терминът „cinkciarz“ има само историческо значение, обозначаващо лице, което по времето на Народна република Полша е извършвало нелегален трафик на валута, и не се използва за обозначаване на настояща дейност по обмяна на валута.
Съгласно член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 се отказва регистрацията на марките, които се състоят предимно от знаци или от означения, които могат да служат в търговската дейност за указване на вида, качеството, количеството, предназначението, стойността, географския произход или момента на производство на стоките или на предоставянето на услуга или други характерни техни особености.
Както беше припомнено в точка 14 по-горе, за да попадне в приложното поле на забраната по член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001, знакът трябва да има достатъчно пряка и конкретна връзка със съответните стоки или услуги, която да дава възможност на съответните потребители да получат незабавно и без други разсъждения описание на тези стоки или услуги или на някоя от техните характерни особености.
Преценката на описателния характер на един знак може да бъде направена само от гледна точка на разбирането, което имат за него съответните потребители, от една страна, а от друга страна, от гледна точка на съответните стоки или услуги (вж. решение от 8 юли 2008 г., COLOR EDITION,
T‑160/07
,
EU:T:2008:261
, т.
и цитираната съдебна практика).
В конкретния случай разглежданите стоки и услуги са по същество, що се отнася до клас 9, софтуер, електронни публикации и носители на данни, що се отнася до клас 36, банкови и финансови услуги, услуги, свързани с обмяна на валута, агенция за недвижими имоти и управление на недвижимо имущество, агенции за събиране на дългове, застрахователни услуги, данъчни оценки, а що се отнася до клас 41 — услуги за публикуване и издаване, предоставяне на игри и услуги, свързани с образуванието и обучението. Апелативният състав установява, че такива стоки и услуги са предназначени както за специалисти, така и за широк кръг потребители, и че степента на внимание на съответните потребители варира от средна до висока. Освен това той приема, че преценката на описателния характер на оспорената марка трябва да бъде направена от гледна точка на потребителите с полски език, тъй като тази марка е съставена от термин, който има значение на този език.
Тези преценки не са оспорени и нито едно доказателство не ги поставя под въпрос. Следва обаче да се подчертае, че фактът, че част от съответните потребители са специализирани потребители, не може да окаже решаващо влияние върху правните критерии, използвани за преценката на описателния характер на даден знак (решение от 7 май 2019 г., Fissler/EUIPO (vita),
T‑423/18
,
EU:T:2019:291
, т.
).
Забранявайки регистрацията като марка на посочените в него знаци или обозначения, член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 преследва цел от общ интерес, която изисква знаците или обозначенията, които описват характеристиките на стоките или услуги, за които е поискана регистрацията, да могат да бъдат използвани свободно от всички. Тази разпоредба съответно не позволява запазването на такива знаци или означения само за едно предприятие поради регистрацията им като марка (вж. решение от 23 октомври 2003 г., СХВП/Wrigley,
C‑191/01 P
,
EU:C:2003:579
, т.
и цитираната съдебна практика).
Избраното от законодателя на Съюза понятие „характерна особеност“ подчертава факта, че визираните в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 знаци са само тези, които служат за обозначаване на свойство, лесно разпознаваемо от заинтересования кръг от потребители на стоките или услугите, за които се иска регистрация. Така регистрация на знак на основание тази разпоредба може да бъде отказана само ако разумно се прецени, че той може действително да бъде разпознат от заинтересования кръг от потребители като описание на някоя от тези характерни особености (вж. в този смисъл решения от 10 март 2011 г., Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП,
C‑51/10 P
,
EU:C:2011:139
, т.
и от 7 май 2019 г., vita,
T‑423/18
,
EU:T:2019:291
, т.
).
За да се откаже регистрация на знак на основание на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001, не е необходимо посочените в този член знаци и означения, съставящи марката, към момента на заявката за регистрация да бъдат действително използвани за описание на стоки или услуги като тези, за които заявката е подадена, или на характерните особености на тези стоки или тези услуги. Достатъчно е, както посочва самият текст на разпоредбата, тези знаци или означения да могат да се използват за тази цел (решение от 23 октомври 2003 г., СХВП/Wrigley,
C‑191/01 P
,
EU:C:2003:579
, т.
).
Накрая, следва да се припомни, че по силата на член 7, параграф 2 от същия регламент, член 7, параграф 1 се прилага, независимо че мотивите за отказ съществуват само в една част на Съюза, като тази част може да се сведе до една-единствена държава членка (вж. в този смисъл решение от 22 юни 2006 г., Storck/СХВП,
C‑25/05 P
,
EU:C:2006:422
, т.
).
С настоящото основание жалбоподателят поддържа, че терминът „cinkciarz“ е описателен за услугите по обмяна на валута, поради което регистрацията на оспорената марка, която се състои изключително от този термин, е трябвало да бъде отменена, доколкото тази марка обхваща посочените услуги.
От изложените в точки 19—32 по-горе съображения следва, че терминът „cinkciarz“ в релевантните в случая значения, от една страна, има историческа, но и актуална връзка с услугите по обмяна на валута, и от друга страна, има изключително негативен смисъл, т.е. съдържа негативна идея за обезценяване на посоченото лице, а именно лице, което се занимава с трафик, измами или действия, които се считат за непочтени, по-специално, но не само, в рамките на сключвани нелегално сделки за обмяна на валута.
Жалбоподателят поддържа, че прилагането на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 не изисква дадено описателно означение да е положително или неутрално, а само да описва стока или услуга, обхваната от заявка за регистрация или характерна особеност на последните. Освен това негативното значение на думата „cinkciarz“ можело да изчезне с времето.
Съгласно припомнената в точки 37 и 38 по-горе съдебна практика прилагането на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 е възможно само ако, предвид начина, по който съответните потребители възприемат оспорвания знак, той има достатъчно пряка и конкретна връзка с разглежданата услуга, която може да позволи на тези потребители да получат незабавно и без други разсъждения описание на тази услуга или на някоя от нейните характерни особености.
Тази съдебна практика може да се свърже с тази, съгласно която описателните знаци и означения по смисъла на посочената разпоредба са тези, които при нормална употреба от гледна точка на съответните потребители могат да служат за обозначаване на стоката или услугата, чиято регистрация се иска или се оспорва, или пряко, или чрез споменаване на някоя от характерните особености на тази стока или услуга (вж. решение от 28 юни 2012 г., XXXLutz Marken/СХВП,
C‑306/11 P
, непубликувано,
EU:C:2012:401
, т.
и цитираната съдебна практика).
В това отношение следва да се отбележи, че както следва от съображение 3 от него, целта на Регламент 2017/1001 е да допринесе за премахването на пречките пред свободното движение на стоки и свободното предоставяне на услуги във вътрешния пазар. Тези свободи обаче се отнасят само до стоките, които са въведени законно в икономическото и търговското обращение на Съюза (вж. в този смисъл решение от 16 декември 2010 г., Josemans,
C‑137/09
,
EU:C:2010:774
, т.
), и по аналогия, до доставката на законни услуги. От това следва, че защитата, предвидена от правото на Съюза в областта на марките, може да бъде предоставена на марка само доколкото тя обозначава законни и законно предоставени стоки и услуги.
Следва да се презумира, че средният потребител, който се счита за относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, съзнава това обстоятелство, най-малкото защото знае, че ценностите на правовата държава са в основата на Съюза, както следва от член 2 ДЕС, и че присъщо на правовата държава е, че законът не може да има за цел да защити или благоприятства незаконните актове, тъй като тази характеристика на правовата държава е общоизвестна. В това отношение следва да се подчертае, че противно на поддържаното от жалбоподателя, терминът „cinkciarz“ не може да се разглежда като обозначаващ „професия“, след като се отнася изключително до извършването на незаконни действия.
Следователно в конкретния случай съответните потребители осъзнават факта, че обхванатите от оспорената марка услуги не могат да бъдат нелегални и незаконни дейности по обмяна на валута.
От това следва, че терминът „cinkciarz“, който представлява тази марка и който обозначава подобни нелегални и незаконни дейности, не може да се използва при нормална употреба от гледна точка на съответните потребители за обозначаване на законните услуги по обмяна на валута. Във връзка с това може да се направи паралел със съдебната практика, съгласно която, когато става въпрос за знаци или означения, които могат да служат в търговската дейност за указване на географския произход на стоката или на услугата, за която се иска регистрация, член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 допуска регистрацията на географски наименования, при които поради характеристиките на мястото, което обозначават, е малко вероятно заинтересованите среди да могат да приемат, че съответната категория стоки произхожда от това място (вж. решение от 6 септември 2018 г., Bundesverband Souvenir — Geschenke — Ehrenpreise/EUIPO,
C‑488/16 P
,
EU:C:2018:673
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следователно терминът „cinkciarz“ не позволява на съответните потребители да получат незабавно и без други разсъждения описание на законните услуги по обмяна на валута или на субект, предоставящ такива услуги. Всъщност, тъй като съществена характеристика на посочения термин, а именно че той обозначава нелегални и незаконни дейности, е в пълно противоречие с характеристика на тези услуги, а именно тяхната вътрешноприсъща законосъобразност, съответните потребители ще могат да установят връзка между оспорената марка и законните услуги по обмяна на валута само като преодолеят това противоречие, за да достигнат до извода, че по ирония или като последица от игра на мисълта посочената марка, за разлика от смисъла си, обхваща услуги по обмяна на чужда валута, които се предоставят законно.
Следователно оспорената марка няма достатъчно пряка и конкретна връзка с услугите по обмяна на валута, обхванати от нея.
Този извод се потвърждава от анализ с оглед на общия интерес, преследван с предвидената в член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 забрана за регистрация, която цел трябва да се вземе предвид в рамките на конкретния анализ на всички релевантни елементи, характеризиращи заявка за регистрация (вж. по аналогия решение от 8 април 2003 г., Linde и др.,
C‑53/01—C‑55/01
,
EU:C:2003:206
, т.
), или, както е в конкретния случай, регистрация, за която е поискано обявяване на недействителност.
Съгласно припомнената в точка 41 по-горе съдебна практика тази разпоредба цели да запази свободното използване от всички заинтересовани оператори на описателни знаци или указания за характеристиките на разглежданите услуги. Всъщност, ако на дадено предприятие е разрешено да монополизира използването на описателен термин, това би довело до ограничение на обхвата на речника, с който разполагат неговите конкуренти, за да опишат собствените си стоки (вж. в този смисъл решение от 16 октомври 2014 г., Larrañaga Otaño/СХВП (GRAPHENE),
T‑458/13
,
EU:T:2014:891
, т.
и цитираната съдебна практика). Посочената цел от общ интерес се вписва сама по себе си в системата на ненарушена конкуренция, която ДФЕС иска да създаде и да запази и в която правото на марките представлява съществен елемент (вж. по аналогия решение от 6 май 2003 г., Libertel,
C‑104/01
,
EU:C:2003:244
, т.
—
).
От направените по отношение на значението на термина „cinkciarz“ констатации обаче е видно, че той е неразривно свързан с един от основните аспекти на дейността, която обозначава, а именно нейният нелегален и незаконен характер, което е в пълно противоречие с характеристика на разглежданите услуги по обмяна на валута, а именно тяхната вътрешноприсъща законосъобразност.
Накрая, несъмнено е вярно, че съгласно самия текст на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 знаците и означенията, чиято регистрация е забранена на основание на тази разпоредба, са само тези, които могат да бъдат използвани за описателни цели, без да се изисква тези знаци или означения да бъдат реално използвани към момента на заявката за регистрация.
Въпреки това подобна възможност за използване би могла да бъде взета предвид само ако разумно може да се предвиди, че разглежданият знак представлява в бъдеще за заинтересованите среди описание на характеристиките на въпросните стоки или услуги (вж. по аналогия решение от 12 февруари 2004 г., Koninklijke KPN Nederland,
C‑363/99
,
EU:C:2004:86
, т.
и цитираната съдебна практика). При това положение посочената възможност не би могла да почива само на спекулации, а напротив, трябва да бъде потвърдена от доказателства, които я правят в разумна степен реалистична (вж. в този смисъл решение от 12 март 2008 г., Compagnie générale de diététique/СХВП (GARUM),
T‑341/06
, непубликувано,
EU:T:2008:70
, т.
).
Подобна спекулация обаче представлява предвидената от жалбоподателя вероятност терминът „cinkciarz“ в бъдеще да загуби негативно значение, свързано с нелегалния и незаконен характер на обозначената с него дейност, който е една от съществените му характеристики, и вследствие на това да обозначава по неутрален начин упражняването на дейност по обмяна на валута.
В това отношение следва да се напомни, че както е видно от доказателствата, представени в рамките на административното производство, и от констатациите, направени в точки 19, 23 и 32 по-горе, от самото начало терминът „cinkciarz“, в релевантните в случая значения, е имал негативно значение, свързано с незаконния и нелегален характер на дейността на лицата, които обозначава, и след промяната на историческия контекст, в който се е появил, неговият обхват се е изменил, извеждайки на преден план този негативен аспект, тъй като употребата му е станала по-обща, за да обхване лице, което се занимава с дейност, считана за незаконна, измамна или нечестна. Освен това, както следва от точки 29 и 30 по-горе, не съществува релевантна улика, че посоченият термин се използва и по неутрален начин за обозначаване на оператор, предоставящ услуги по обмяна на валута.
С оглед на тези обстоятелства не изглежда, че е било разумно да се предвиди към датата на подаване на заявката за регистрация на оспорената марка, че в бъдеще за заинтересованите среди терминът „cinkciarz“ ще представлява описание на разглежданите услуги.
От всички гореизложени съображения следва, че апелативният състав правилно е решил, че оспорената марка не може да бъде отменена съгласно член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001, що се отнася до услугите по обмяна на валута. Вследствие на това първото основание трябва да се отхвърли по същество.
По второто основание, изведено от нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 и от задължението за мотивиране по отношение на разглежданите стоки и услуги, различни от услугите по обмяна на валута
Жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение е опорочено от непълнота на мотивите, що се отнася до отхвърлянето на искането за обявяване на недействителност, доколкото то се основава на описателния характер на разглежданите стоки и услуги, различни от обмяната на валута, тъй като апелативният състав взел предвид тези други стоки и услуги като цяло, а не по категория.
В точка 59 от обжалваното решение, присъединявайки се в това отношение към мотивите на решението на отдела по отмяна, апелативният състав констатира, че тъй като терминът „cinkciarz“ не е описателен за услугите по обмяна на валута, това важи в още по-голяма степен за другите разглеждани услуги и стоки, чиято връзка с посочения термин е още по-слаба.
Следва да се напомни, че задължението за мотивиране, наложено на апелативния състав, произтичащо по-специално от член 94, параграф 1 от Регламент 2017/1001, има двойната цел, от една страна, да даде възможност на заинтересованите лица да се запознаят с основанията за приетата мярка, за да защитят правата си, и от друга страна, да даде възможност на съда на Съюза да упражни контрол за законосъобразност на съответното решение. Мотивите трябва да излагат по ясен и недвусмислен начин съображенията на автора на акта, без да е необходимо в тези мотиви да се уточняват всички относими фактически и правни обстоятелства, като въпросът дали мотивите на определен акт отговарят на посочените изисквания, следва обаче да се преценява с оглед не само на текста, но и на контекста, както и на съвкупността от правни норми, уреждащи съответната материя (вж. в този смисъл решение от 28 юни 2018 г., EUIPO/Puma,
C‑564/16 P
,
EU:C:2018:509
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
В това отношение следва да се отбележи, че доводите на жалбоподателя пред инстанциите на EUIPO, които впрочем са изложени в жалбата му, само посочват по какъв начин някои категории от разглежданите стоки и услуги, различни от услугите за обмяна на валута, могат според него да са свързани с последните услуги или с лицата, предоставящи такива услуги. От това той заключава, че терминът „cinkciarz“, който той счита за описателен по отношение на услугите по обмяна, е описателен и за характеристика на тези други стоки или услуги.
В този контекст и след като апелативният състав предварително е констатирал, че терминът „cinkciarz“ не е описателен за услугите по обмяна на валута, отхвърляйки по този начин предпоставката, на която се основават доводите на жалбоподателя относно стоките и услугите, различни от услугите по обмяна на валута, той е можел да се ограничи да изложи общи мотиви за всички засегнати стоки или услуги.
Всъщност EUIPO има право да приеме общи мотиви от гледна точка на абсолютно основание за отказ на регистрация за стоки или услуги, които имат помежду си достатъчно пряка и конкретна връзка, за да образуват категория стоки или услуги с достатъчна хомогенност, по-специално въз основа на характеристиките, които са им общи и които са от значение за анализа на противопоставимостта на съответното основание за отказ. Преценката трябва да се извърши in concreto във всеки отделен случай, без да се изключи възможността всички стоки и услуги, посочени в заявка за регистрация, да имат характеристика, релевантна за анализа на абсолютно основание за отказ, и при това положение за целите на разглеждането на съответната заявка за регистрация по отношение на абсолютното основание за отказ те да могат да бъдат обединени в една-единствена категория с достатъчна хомогенност (вж. в този смисъл решение от 17 май 2017 г., EUIPO/Deluxe Entertainment Services Group,
C‑437/15 P
,
EU:C:2017:380
, т.
—
).
В конкретния случай обаче самият жалбоподател е категоризирал разглежданите стоки и услуги, различни от услугите по обмяна на валута, по отношение на обща и единствена характеристика, която обосновавала признаването на описателния характер на знака „CINKCIARZ“ спрямо тези други стоки и услуги, а именно всички те били свързани с дейността по обмяна на валута.
Ето защо, след като е приел, че оспорената марка не е описателна, що се отнася до услугите по обмяна на валута, апелативният състав е могъл в рамките на достатъчна проверка да приеме, че този извод важи a fortiori за стоки и услуги, различни от услугите по обмяна на валута, които биха имали известна връзка с последните. Всъщност по този начин той е извършил преценка in concreto, като се е произнесъл относно връзката, на която самият жалбоподател основава искането си за отмяна на основание член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001 по отношение на тези други стоки и услуги. Освен това тази проверка е довела до извод, който е в съответствие с тази разпоредба.
Поради това второто основание следва да се отхвърли по същество.
По третото основание, изведено от нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001
На първо място, жалбоподателят поддържа, че прилагането на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 се налага поради описателния характер на знака „CINKCIARZ“, тъй като описателен знак непременно е лишен от отличителен характер.
На второ място, жалбоподателят упреква апелативния състав, че не е разгледал отличителния характер на оспорената марка по отношение на разглежданите стоки и услуги и на възприемането на тази марка от съответните потребители. По-специално, негативният характер на думата „cinkciarz“ не бил пречка да се констатира липсата на отличителен характер. В случая, тъй като посоченият термин бил използван обичайно в рамките на предоставянето на услуги по обмяна на валута извън официалната схема, марката, състояща се от този термин, не можела да изпълни функцията за идентифициране на търговския произход на разглежданите стоки и услуги. По същата причина посоченият термин не е измислен, нетипичен, неочакван или изненадващ за полските потребители.
Апелативният състав приема, че словният знак „CINKCIARZ“ се разбира от съответните потребители като обозначаващ лице, което се занимава с незаконната търговия на валута, спекулант, мошеник. При използването му във връзка с разглежданите стоки и услуги той се възприемал от тези потребители като оригинално наименование, измамващо или иронично, и поради това изненадващо, което е способно да укаже търговския произход на разглежданите стоки или услуги и може лесно да бъде запаметено като такова.
Съгласно член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 се отказва регистрация на марките, които са лишени от отличителен характер.
Както бе припомнено в точка 16 по-горе, отличителният характер на марка по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001 означава, че тя позволява да се установи, че стоката или услугата, за която се иска регистрация на марката, произхожда от определено предприятие и следователно може да бъде различена от стоките или услугите на останалите предприятия (вж. решение от 21 януари 2010 г., Audi/СХВП,
C‑398/08 P
,
EU:C:2010:29
, т.
и цитираната съдебна практика).
Този отличителен характер трябва да се преценява, от една страна, с оглед на стоките или услугите, за които се иска регистрацията, и от друга страна, с оглед на възприемането им от съответните потребители (вж. решение от 29 април 2004 г., Henkel/СХВП,
C‑456/01 P и C‑457/01 P
,
EU:C:2004:258
, т.
и цитираната съдебна практика).
Най-напред, следва да се констатира, че като се имат предвид отговорите на първото и второто основание, доводите на жалбоподателя трябва да се отхвърлят, доколкото се основават на твърдението за описателния характер на оспорената марка по отношение на разглежданите стоки и услуги.
По-нататък, от точки 53 и 54 от обжалваното решение следва, че противно на твърденията на жалбоподателя, апелативният състав е разгледал отличителния характер на оспорената марка, като е взел предвид възприятието на съответните потребители, както и разглежданите стоки и услуги. Макар наистина от контекста да може да се изведе, че съдържащият се в тези точки анализ имплицитно се отнася основно до услугите по обмяна на валута, следва да се вземе предвид фактът, че в точки 59 и 60 от посоченото решение апелативният състав е разширил своята обосновка, като е приел, че констатациите, направени по отношение на услугите по обмяна на валута, важат a fortiori за другите оспорвани стоки и услуги, като се има предвид по-слабата връзка между тези други стоки и услуги и термина „cinkciarz“.
На последно място, доколкото твърдението за липса на отличителен характер на оспорената марка се основава на твърдението, че терминът „cinkciarz е „обичайно използван в контекста на доставката на услуги по обмяна на валута извън официалната схема“, следва да се отбележи, че в рамките на отговора на първото основание беше установено, че това твърдение не е доказано в частта му, с която се предполага, че този термин може да обозначи по неутрален начин дейностите по обмяна на валута, независимо от това дали те имат законен или незаконен характер.
За сметка на това, предвид обичайната употреба на термина „cinkciarz“ във връзка с нелегална и незаконна дейност по обмяна на валута, която употреба е позната на съответните потребители, следва да се приеме, подобно на апелативния състав, че този термин има загатващ или внушаващ характер по отношение на законните услуги по обмяна на валута.
При все това, както бе констатирано в точка 54 по-горе, тъй като съществена характеристика на термина „cinkciarz“, а именно това, че обозначава нелегални и незаконни дейности, е в пълно противоречие с характеристика на разглежданите услугите по обмяна на валута, а именно тяхната вътрешноприсъща законосъобразност, съответните потребители ще могат да установят връзка между оспорената марка и законните услуги по обмяна на валута само като преодолеят това противоречие, за да достигнат до извода, че по ирония или като последица от игра на мисълта посочената марка, за разлика от смисъла си, обхваща услуги по обмяна на чужда валута, които се предоставят законно. От това се прави изводът, че що се отнася до тези услуги, този термин изисква определени усилия за тълкуване от страна на посочените потребители и има известна оригиналност и доминиращ характер, които улесняват лесното му запаметяване (вж. по аналогия решение от 21 януари 2010 г., Audi/СХВП,
C‑398/08 P
,
EU:C:2010:29
, т.
), и е в състояние да укаже на потребителя търговския произход на разглежданите стоки или услуги. Ето защо на посочения термин следва да се признае отличителен характер по отношение на услугите по обмяна на валута.
Тези съображения са приложими и за разглежданите услуги от клас 36, които имат връзка с услугите по обмяна на валута, а именно по същество банковите и финансовите услуги.
Що се отнася до другите разглеждани стоки и услуги, както апелативният състав е констатирал, връзката между изтъкнатото от жалбоподателя значение на термина „cinkciarz“, а именно това за незаконна и нелегална дейност по обмяна на валута, и тези други стоки и услуги, които не са пряко свързани с търговията на валута, е слаба, дори несъществуваща. Следователно оспорената марка би могла най-много да има твърде ограничен загатващ характер за някои от тези други стоки или услуги, така че доводите на жалбоподателя, които по същество се основават на описателния характер на посочената марка по отношение на услугите по обмяна на валута и на връзката между тези услуги и разглежданите други стоки и услуги, не могат да се приемат. Впрочем може да се отбележи, че изложените в точка 84 по-горе съображения по същността си са валидни и за другите разглеждани стоки и услуги предвид общото значение на посочения термин, обозначаващ лице, занимаващо се с каквато и да е незаконна, измамна или нечестна дейност. Всъщност противоречието, което възниква при използването на това понятие за обозначаване на законни стоки или услуги, поражда изненадващ ефект и необходимост от размисъл, която води до известен отличителен характер.
Вследствие на това третото основание трябва също да се отхвърли по същество, а при това положение и жалбата в нейната цялост.
По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
Тъй като жалбоподателят е загубил делото, той следва да се осъди да заплати съдебните разноски, направени от EUIPO и от встъпилата страна, в съответствие с исканията на последните.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (първи състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Currency One S.A. да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и на Cinkciarz.pl sp. z o.o.

Nihoul
Svenningsen
Öberg
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 19 декември 2019 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: полски.