CELEX: 62012TJ0442
Дъмпинг
Внос на винена киселина с произход от Китай
Промяна на окончателното антидъмпингово мито
Частично междинно преразглеждане
Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика
Отразяващи в голяма степен пазарните стойности разходи за основните вложени материали
Промяна в обстоятелствата
Задължение за мотивиране
Срок за приемане на решение относно статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика
Право на защита
Член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009

Обстоятелствата по спора
Винената киселина се използва при производството на вино и други напитки като хранителна добавка и като забавител за мазилки и други продукти. В Европейския съюз и Аржентина винената киселина L+ се произвежда от получавани при производството на вино вторични продукти, наречени винени утайки, които се преработват в калциев тартарат и впоследствие във винена киселина. В Китайската народна република винената киселина L+ и винената киселина DL се произвеждат от бензен, който се преработва в малеинов анхидрид, след това в малеинова киселина и накрая във винена киселина. Винената киселина, произведена чрез химичен синтез, притежава същите физически и химически свойства и е предназначена за същите основни видове употреба като произведената от вторичните продукти, получавани при производството на вино. В отговор на въпрос, поставен от Общия съд в хода на съдебното заседание, страните потвърждават, че винената киселина DL се произвежда само в Китай.
На 24 септември 2004 г. Европейската комисия получава жалба за дъмпингови практики в сектора на винената киселина, подадена от няколко европейски производители, сред които Comercial Química Sarasa, SL, Distillerie Mazzari SpA и Industria Chimica Valenzana SpA.
На 30 октомври 2004 г. Комисията публикува в
Официален вестник на Европейския съюз
Известие за започване на антидъмпингова процедура по отношение на вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (
ОВ C 267, 2004 г., стр. 4
).
На 27 юли 2005 г. Комисията приема Регламент (ЕО) № 1259/2005 за нaлагaне на временно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (
ОВ L 200, 2005 г., стр. 73
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 42, стр. 22).
На 23 януари 2006 г. Съветът на Европейския съюз приема Регламент (ЕО) № 130/2006 за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (
ОВ L 23, 2006 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 44, стр. 170).
След публикуването на 4 август 2010 г. на Известие за предстоящото изтичане на срока на действие на някои антидъмпингови мерки (
ОВ C 211, 2010 г., стр. 11
), на 27 октомври 2010 г. Комисията получава искане за преразглеждане с оглед на изтичането на срока на действие на тези мерки, подадено от Caviro Distillerie Srl, Comercial Química Sarasa, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari и Industria Chimica Valenzana.
На 26 януари 2011 г., Комисията публикува в
Официален вестник на Европейския съюз
Известие за откриване на процедура по преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие и по преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими към вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (
ОВ C 24, 2011 г., стр. 14
) на основание член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (
ОВ L 343, 2009 г., стр. 51
, наричан по-нататък „основният регламент“).
На 9 юни 2011 г. на основание член 11, параграф 3 от основния регламент петте посочени в точка 6 по-горе дружества подават искане за частично междинно преразглеждане по отношение на двама производители износители, сред които жалбоподателят — Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd.
На 29 юли 2011 г. Комисията публикува в
Официален вестник на Европейския съюз
Известие за започване на частично междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими към вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (
ОВ C 223, 2011 г., стр. 16
) в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент.
На 1 август 2011 г. Комисията изпраща на жалбоподателя въпросник и формуляр на искане за ползване на статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика (наричан по-нататък „СПИ“). Жалбоподателят изпраща искането си на Комисията на 26 август 2011 г., а надлежно попълнения въпросник — на 1 септември 2011 г.
На 3 октомври 2011 г. Комисията изпраща на жалбоподателя искане за предоставяне на информация. Тя по-специално иска от него да представи доказателства за това, че цените на неговите суровини отразяват пазарните стойности, като се има предвид, че разглежданата суровина се получава от петрол, тоест от търгуван на световните пазари продукт.
На 17 октомври 2011 г. жалбоподателят отговаря на искането за Комисията, като уточнява, че използваният от него бензен се получава кокс, а не от петрол, и представя диаграма, показваща цените, на които купува произвеждания от кокс бензен, и диаграма, показваща цената на получавания от кокс бензен в северната част на Китайската народна република. Жалбоподателят добавя, че покупната цена на бензена отразява китайските пазарни стойности.
На 14 и 15 ноември 2011 г. Комисията посещава помещенията на жалбоподателя с цел проверка.
На 1 февруари 2012 г. Комисията изпраща на жалбоподателя уведомление по искането за СПИ, с което го информира за отхвърлянето му и за основните факти и съображения, на които се основава отхвърлянето. В уведомлението по-специално се отбелязва твърдението на жалбоподателя, че използваният от него бензен се произвежда от кокс, а не от петрол. Освен това в уведомлението се посочва, че бензенът съставлява по-голямата част от разхода за суровини, които от своя страна формират почти половината от разходите за производство на винената киселина. Поради това, както се посочва в уведомлението, всяко изкривяване на цената на бензена е имало значително отражение върху разходите за производството на винената киселина в Китайската народна република. На последно място, в уведомлението се посочва, че цената на бензена в Китайската народна република е по-ниска с между 19 % и 51 % спрямо тази в Европа и Съединените щати.
На 13 февруари 2012 г. жалбоподателят изпраща на Комисията коментарите си по посоченото в точка 14 по-горе уведомление, твърдейки по-специално че митото в размер на 40 % върху износа на бензен е било заменено с временно мито в размер на 0 %. Освен това жалбоподателят подчертава, че използваният от него бензен се произвежда от кокс и че поради това извършеното от Комисията сравнение на цените на бензена е неправилно, тъй като в Европа и Съединените щати бензенът се произвежда от петрол.
На 11 април 2012 г. Комисията изпраща на жалбоподателя документа с окончателна информация, съдържащ основните факти и съображения, въз основа на които тя възнамерява да препоръча изменение на действащите антидъмпингови мерки в съответствие с член 20 от основния регламент, и документ, съдържащ подробности за изчисляването на дъмпинговия марж на жалбоподателя. В документа с информацията по специално се посочва, че митото в размер на 40 % върху износа на бензен е било заменено с временно мито в размер на 0 %. В документа същевременно се заключава, че жалбоподателят не е могъл да обясни ниската цена на бензена на китайския пазар. В това отношение в документа с окончателна информация се отбелязва наличието на разлика в цената на бензена между 19 % и 51 % в Китайската народна република спрямо тази в други страни с пазарна икономика, както и невъзстановяването на 17 % данък добавена стойност (ДДС) върху износа на бензен.
На 16 април 2012 г. Съветът приема Регламент за изпълнение (ЕС) № 349/2012 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките съгласно член 11, параграф 2 от основния регламент (
ОВ L 110, 2012 г., стр. 3
).
На 25 април 2012 г. жалбоподателят изпраща на Комисията коментарите си по документа с окончателна информация и по-специално иска от нея да му предостави допълнителна информация за методологията, използвана за конструирането на нормалната стойност. Освен това на основание член 8 от основния регламент същия ден той изпраща предложение за поемане на ценови ангажимент с цел отстраняване на дъмпинга.
След приключването на процедурата по частично междинно преразглеждане относно жалбоподателя и още един производител износител, на 26 юни 2012 г. Съветът приема Регламент за изпълнение (ЕС) № 626/2012 за изменение на Регламент за изпълнение № 349/2012 (JO L 182, 2012 г., стр. 1, наричан по-нататък „обжалваният регламент“).
С обжалвания регламент по същество на жалбоподателя се отказва СПИ и след конструиране на нормалната стойност въз основа на получената информация от производител, оказал съдействие в държавата аналог, приложимото за произвежданите от жалбоподателя стоки антидъмпингово мито се увеличава от 10,1 % на 13,1 %. С обжалвания регламент освен това се отхвърля предложеният от жалбоподателя ценови ангажимент.
Производството и исканията на страните
На 5 октомври 2012 г. жалбоподателят подава в секретариата на Общия съд разглежданата жалба.
С молби, подадени в секретариата на Общия съд на 4 и 31 януари 2013 г., Caviro Distillerie, Comercial Química Sarasa, Distillerie Bonollo, Distillerie Mazzari и Industria Chimica Valenzana (наричани по-нататък „встъпилите дружества“), от една страна, и Комисията, от друга страна, искат да встъпят в настоящото производство в подкрепа на исканията на Съвета.
С определение от 12 март 2013 г. председателят на първи състав допуска встъпването на Комисията, като уточнява, че тъй като искането ѝ за встъпване е било подадено след изтичането на срока по член 116, параграф 6 от Процедурния правилник на Общия съд от 2 май 1991 г., на нея ѝ се разрешава да представи становището си въз основа на доклада от съдебното заседание, който следва да ѝ се предостави, в устната фаза на производството.
След промяна в съставите на Общия съд, в приложение на член 27, параграф 5 от Процедурния правилник на Общия съд съдията докладчик е включен в осми състав, на който съответно е разпределено настоящото дело.
С определение от 18 май 2015 г. председателят на осми състав допуска встъпването на встъпилите дружества.
Встъпилите дружества представят изявлението си при встъпване на 4 август 2015 г. Главните страни по делото представят становищата си по това изявление в определените срокове.
Жалбоподателят иска от Общия съд:
—
да отмени обжалвания регламент в частта, която се прилага за него, и
—
да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
Съветът иска от Общия съд:
—
да отхвърли жалбата като неоснователна и
—
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
Встъпилите дружества искат от Общия съд:
—
да отхвърли жалбата като неоснователна и
—
да осъди жалбоподателя да заплати направените от тях съдебни разноски.
От правна страна
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква пет основания, изведени, първото, от нарушение на член 2, параграф 7, буква в), първо тире от основния регламент, второто, от нарушение на член 11, параграф 3 от основния регламент, третото, от неизпълнение на задължението за мотивиране, четвъртото, от нарушение на член 2, параграф 7, буква в), втора алинея от основния регламент, и петото, от нарушение на член 20, параграф 2 от основния регламент и на правото на защита.
По първото основание, изведено от нарушение на член 2, параграф 7, буква в), първо тире от основния регламент
Доводи на страните
Според жалбоподателя с обжалвания регламент се нарушава член 2, параграф 7, буква в), първо тире от основния регламент, тъй като в него се заключава, че условията на пазарна икономика не са определящи за жалбоподателя. Той твърди, че е представил достатъчно доказателства за това, че търговските му решения са вземани съобразно давани от пазара сигнали, отразяващи предлагането и търсенето, и без значителна намеса на държавата, както и че разходите за основните вложени материали отразяват в голяма степен пазарните стойности. Той по-специално доказал, че решенията му за покупка на суровини са вземани без каквато и да било намеса на държавата по отношение на количествата или цените. Жалбоподателят добавя, че според обжалвания регламент той отговаря на изискванията по член 2, параграф 7, буква в), второ—пето тире от основния регламент.
От съображение 18 от обжалвания регламент било видно, че Съветът обосновал отказа си с обстоятелството, че цената на някои суровини била изкривена, по-специално тази на бензена и малеиновия анхидрид.
В самото начало жалбоподателят прави уточнението, че не купува малеинов анхидрид, а самият той го произвежда от получения от кокс бензен. Поради това констатираните изкривявания на цената на тази суровина били ирелевантни.
Що се отнася до цената на бензена, жалбоподателят посочва, че Съветът е обосновал заключението си с три довода, а именно наличието на разлика между 19 % и 51 %, която не била обяснена, между цените на вътрешния китайски пазар и прилаганите цени в други страни с пазарна икономика, наличието на износно мито върху бензена в размер на 40 % и невъзстановяването на 17 % ДДС върху износа на бензен.
Първо, според жалбоподателя Съветът е пренебрегнал обстоятелството, че разликата в цените между 19 % и 51 % се дължи на по-ниската стойност на каменните въглища, а именно използваната суровина за производството на бензен от кокс в Китай, от тази на петрола, тоест използваната в Европа и Съединените щати суровина, което жалбоподателят отбелязал в хода на административното производство. В обжалвания регламент погрешно се приемало, че закупуваната от жалбоподателя суровина за бензена е петрол, което по-специално било видно от искането на Комисията за пояснения от 3 октомври 2011 г.
Освен това в писмената реплика жалбоподателят твърди, че доводът на Съвета, че разликите в цените трябвало да се премахнат с арбитражен процес, е изтъкнат за първи път в писмената защита и не присъства нито в обжалвания регламент, нито в документите от разследването.
Второ, жалбоподателят отбелязва, че в обжалвания регламент по погрешка се отбелязва наличието на мито в размер 40 % върху вноса на бензен, тъй като това мито се отнасяло за износа. При всички положения жалбоподателят доказал, че твърдяната такса върху износа не била в сила по време на разследвания период в рамките на преразглеждането поради успоредното наличие на временен размер от 0 %, както се признавало в самия обжалван регламент.
Трето, жалбоподателят твърди, че невъзстановяването на 17 % ДДС върху износа на бензен не представлява значителна държавна намеса по смисъла на основния регламент. Според съдебната практика основният регламент изисквал държавната намеса да е значителна, ефективна и пряка. Това съответно позволявало известна степен на намеса от страна на държавата. Жалбоподателят добавя, че в разглеждания случай тези условия не са били изпълнени, тъй като той можел свободно да купува вносен бензен от различни доставчици и на подлежащи на договаряне цени без държавна намеса. При всички положения невъзстановяването на ДДС върху износа на бензен можело да обоснове коригиране на нормалната стойност, както било направено в първоначалното разследване и в други антидъмпингови производства, вместо да води до отхвърляне на СПИ.
В писмената реплика жалбоподателят посочва, че в уведомлението по искането за СПИ от 1 февруари 2012 г. Комисията отбелязала, че той не отговаря на въпросния критерий поради наличието на „значителна намеса на държавата“ на пазара на бензен. Комисията и Съветът (наричани по-нататък заедно „институциите“) съответно се позовали на критерия, установен в член 2, параграф 7, буква в), първо тире, първо предложение от основния регламент, а не на този във второто предложение от посочената разпоредба. Ето защо цитираната от Съвета по този въпрос съдебна практика била ирелевантна.
Съветът оспорва доводите на жалбоподателя.
Съображения на Общия съд
Най-напред, следва да се посочи, че съгласно член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент, когато се осъществява внос от страна с непазарна икономика, нормалната стойност по принцип се определя въз основа на цената или на конструираната стойност в трета страна с пазарна икономика, чрез дерогиране на правилата, установени в параграфи 1—6 от същия член. Така тази разпоредба има за цел да се избегне вземането под внимание на цените и разходите, прилагани в страните с непазарна икономика, доколкото там тези параметри не са нормален резултат на действащите на пазара сили (решение от 19 юли 2012 г., Съвет/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
, т.
).
По силата на параграф 7, буква б) от посочения член обаче при антидъмпингово разследване относно внос от страна без пазарна икономика, която е член на Световната търговска организация (СТО), каквато е Китайската народна република, нормалната стойност се определя в съответствие с член 2, параграфи 1—6 от основния регламент, ако е установено — въз основа на надлежно мотивирани претенции от един или повече производители, обект на разследването, в съответствие с критериите и процедурите, определени в същия параграф 7, буква в) — че условията на пазарна икономика са определящи за този производител или тези производители, що се отнася до производството и продажбата на съответния сходен продукт.
Освен това методът за определяне на нормалната стойност на даден продукт, уреден в член 2, параграф 7, буква б) от основния регламент, е изключение от специфичния метод, предвиден за тази цел в член 2, параграф 7, буква а), като по принцип последният се прилага в случай на внос от страни без пазарна икономика. Съгласно установената съдебна практика дерогацията или изключението от общо правило трябва да се тълкува стриктно (решения от 28 октомври 2004 г., Shanghai Teraoka Electronic/Съвет,
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
, т.
и от 10 октомври 2012 г., Shanghai Biaowu High-Tensile Fastener и Shanghai Prime Machinery/Съвет,
T‑170/09
, непубликувано,
EU:T:2012:531
, т.
).
Съгласно параграф 7, буква в) от същия член всеки производител, който иска да се ползва от тези правила, трябва да предостави достатъчно доказателства, като посочените в последната разпоредба, че осъществява дейност в условията на пазарна икономика.
В това отношение е важно да се подчертае, че производителят износител, който иска да се ползва от СПИ, носи тежестта на доказване (решение от 18 март 2009 г., Shanghai Excell M&E Enterprise и Shanghai Adeptech Precision/Съвет,
T‑299/05
,
EU:T:2009:72
, т.
). Съветът и Комисията следва да преценят дали представените от съответния производител износител доказателства са достатъчни, за да се установи, че посочените в член 2, параграф 7, буква в) критерии са изпълнени, за да му се признае СПИ.
Следва да се отбележи, че съгласно постоянната съдебна практика, в областта на общата търговска политика и най-вече в сферата на мерките за защита на търговията, институциите на Съюза разполагат с широко право на преценка поради сложността на икономическите, политическите и правните положения, които трябва да разглеждат. Що се отнася до съдебния контрол върху такава преценка, той трябва да се сведе до проверката на това дали са спазени процесуалните правила, дали фактите, въз основа на които е направен оспореният избор, са установени точно и дали не е налице явна грешка в преценката им или злоупотреба с власт (решения от 16 февруари 2012 г., Съвет и Комисия/Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP,
C‑191/09 P и C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, т.
и от 11 септември 2014 г., Gem-Year Industrial и Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Съвет,
C‑602/12 P
, непубликувано,
EU:C:2014:2203
, т.
).
В разглеждания случай е безспорно, че ползването на СПИ е отказано на жалбоподателя единствено поради това, че не е доказал, че отговаря на критерия по член 2, параграф 7, буква в), първо тире от основния регламент, като останалите критерии са счетени за изпълнени.
Съгласно посочения член 2, параграф 7, буква в), първо тире производителят трябва да представи достатъчно доказателства, че решенията му във връзка с цените и разходите за вложените материали, например за суровините, разходите за технологии, труд, производство, продажби и инвестиции, се вземат в отговор на сигнали от пазара, отразяващи предлагането и търсенето, и без значителна намеса на държавата в това отношение, а разходите за основните вложени материали отразяват в голяма степен пазарните стойности.
По този начин с тази разпоредба се въвежда, от една страна, двойно изискване по отношение на някои търговски решения на производителя, и от друга страна, изискване относно действителните разходи за основните вложени материали (решение от 19 юли 2012 г., Съвет/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
, т.
). С първото от тези изисквания се цели да се провери дали релевантните решения на съответните производители износители се основават на чисто търговски съображения, характерни за предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, или са повлияни от други съображения, характерни за централизираните държавни икономики (решение от 17 юни 2009 г., Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group/Съвет,
T‑498/04
,
EU:T:2009:205
, т.
). Що се отнася до изискването разходите за основните вложени материали да отразяват в голяма степен пазарните стойности, съдебната практика приема, че то трябва да се разглежда като отнасящо се за пазар, на който определянето на цените не е изкривено от държавна намеса (вж. в този смисъл решения от 11 септември 2014 г., Gem-Year Industrial и Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Съвет,
C‑602/12 P
, непубликувано,
EU:C:2014:2203
, т.
, от 10 октомври 2012 г., Shanghai Biaowu High-Tensile Fastener и Shanghai Prime Machinery/Съвет,
T‑170/09
, непубликувано,
EU:T:2012:531
, т.
и
, и от 10 октомври 2012 г., Gem-Year и Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Съвет,
T‑172/09
, непубликувано,
EU:T:2012:532
, т.
и
).
В разглеждания случай — както твърди жалбоподателят, а Съветът не му възразява — констатацията относно цената на малеиновия анхидрид се отнася единствено за другия производител износител, обект на процедурата по междинно преразглеждане, а не за жалбоподателя. Трябва съответно да се отбележи, че това не е основанието на жалбоподателя да се откаже предоставяне на СПИ.
Съгласно съображение 18 от обжалвания регламент СПИ е бил отказан на жалбоподателя въз основа на доказателства, показващи, че цената на основната суровина, а именно на бензена, е изкривена. По този въпрос, първо, в обжалвания регламент се посочва, че сравнението на цените на вътрешния пазар на Китайската народна република — като за отправна точка се използват покупните цени на един от съдействалите производители — и прилаганите цени в други страни с пазарна икономика показва разлика между 19 % и 51 % по време на разследвания период. Второ, в обжалвания регламент се посочва, че Китайската народна република облага бензена с вносно мито в размер на 40 %, но че то не е било в сила през разследваният период в рамките на преразглеждането. Трябва обаче да се отбележи, че както признават страните, отбелязването на наличието на вносно мито е станало поради техническа грешка, която е допусната за пръв път във включените в административната преписка документи, по-специално в документа с окончателна информация, и която освен това е повторена от жалбоподателя в коментарите му по този документ от 25 април 2012 г. Трето, в обжалвания регламент се констатира, че Китайската народна република не възстановява 17 % ДДС върху износа на бензен.
В това отношение, както самият Съвет посочва в обжалвания регламент, трябва да се отбележи, че той обосновава отказа си с изискването относно разходите за основните вложени материали, предвидено в член 2, параграф 7, буква в), първо тире, второ предложение от основния регламент, а не с изискването относно решенията на предприятията, предвидено в първото предложение от същата разпоредба. Това следва от прочита на обжалвания регламент в неговия контекст предвид естеството на констатираните обстоятелства, за да се откаже СПИ, предвид структурата на член 2, параграф 7, буква в), първо тире от основния регламент и предвид всички съдържащи се в административната преписка документи. Макар в уведомлението по искането за СПИ да се отбелязва значителна намеса на държавата, в него се добавя, че цените на бензена не отразяват в голяма степен пазарните стойности. Освен това в документа с окончателна информация на Комисията се констатира наличието на изкривявания при покупната цена на суровините, по-специално на бензена.
Предвид гореизложеното се налага изводът, че в обжалвания регламент се приема не че държавата се е месела значително в решенията на жалбоподателя относно влаганите от него материали по смисъла на член 2, параграф 7, буква в), първо тире, първо предложение от основния регламент, а че разходите на жалбоподателя за основните вложени материали не отразяват в голяма степен пазарните стойности, поради изкривяването на пазара, по смисъла на второто предложение от посочената разпоредба.
Поради това доводите на жалбоподателя и цитираната в тяхна подкрепа съдебна практика, с които се цели да се докаже, че търговските му решения във връзка с покупката на суровините са приемани без значителна, ефективна и пряка държавна намеса, трябва да бъдат отхвърлени като безпредметни.
Що се отнася до отбелязаните в съображение 18 от обжалвания регламент обстоятелства във връзка с преценката на изискването относно разходите за вложените материали — тоест действително приложеното изискване — първо, налага се изводът, че при липса на обосновка разликата в цените между 19 % и 51 % на основната суровина, а именно на бензена, може да бъде важен признак, че това изискване не е изпълнено.
Жалбоподателят обяснява тази разлика в цените с това, че произвежданият от кокс бензен е по-евтин от произвеждания от петрол. Жалбоподателят добавя, че в обжалвания регламент това обяснение просто е пренебрегнато.
В това отношение трябва да се отбележи, че в уведомлението по искането за СПИ от 1 февруари 2012 г. изрично се посочва, че институциите са взели предвид този довод. В този контекст в съображение 20 от обжалвания регламент се посочва, че жалбоподателят не е могъл да обясни ниската цена на бензена на пазара на Китайската народна република в сравнение с тази цена в други страни с пазарна икономика. Разглеждан в този контекст, обжалваният регламент следва да се тълкува в смисъл, че съгласно направените в него заключения изтъкнатото от жалбоподателя фактическо обстоятелство не е достатъчно, за да се обясни въпросната разлика в цените.
Освен това в настоящото производство по обжалване Съветът, подкрепян от встъпилите дружества, добавя, че бензенът е продукт на хомогенна основа, че бензенът от петрол и този от кокс не са с различно качество, което да обяснява наличието на разлика в цените, и че на един неизкривен пазар при арбитраж би се стигнало до уравновесяване на цените в Китайската народна република и тези в други страни с пазарна икономика. Противно на твърденията на жалбоподателя, няма никаква причина доводът относно ценовия арбитражен процес да бъде отхвърлен като изтъкнат със закъснение, тъй като този довод е бил имплицитен в извършения в обжалвания регламент анализ, който се основава на наличието на необяснени от жалбоподателя разлики в цените между различни региони в света.
Следва да се припомни, както бе отбелязано в точки 44 и 45 по-горе, че тежестта на доказване се носи от производителя износител, който иска да се ползва от СПИ. Поради това жалбоподателят убедително трябва да докаже, че бензенът от петрол и този от кокс имат различни характеристики и свойства, обясняващи тази разлика в цените, или че има други причини, обясняващи разликата в цените между тези региони. Впрочем трябва да се отбележи, че жалбоподателят се е ограничил до посочване на разликата в суровината за производството на бензена — който е основен продукт, чиито характеристики не се променят в зависимост от използваната суровина за производството му — без да представя изискваните обяснения и доказателства, за да докаже, че може да се ползва от СПИ.
Следователно доводите на жалбоподателя относно установената в обжалвания регламент разлика в цените на бензена трябва да бъдат отхвърлени.
Второ, що се отнася до износното мито, достатъчно е да се отбележи констатацията в обжалвания регламент, че митото в размер на 40 % временно не се е прилагало. Поради това, независимо от въпроса дали наличието на мито, което временно не се прилага, е обстоятелство, можещо само по себе си да има възпиращ ефект върху износа, както твърдят встъпилите дружества, трябва да се отбележи, че обжалваният регламент не се основава на това обстоятелство именно поради временното неприлагане на митото.
Трето, в обжалвания регламент не е допусната грешка, като е прието, че невъзстановяването на 17 % ДДС върху износа на бензен е обстоятелство, което може да допринесе за изкривяването на цената на бензена в Китайската народна република. Всъщност очевидно е, че тази държавна намеса прави износа на бензен от Китайската народна република по-непривлекателен и съответно допринася за изкуственото намаляване на покупната цена на бензена на китайския пазар.
Освен това поради изложените в точки 52—54 по-горе причини твърденията на жалбоподателя, че се изисквала значителна, ефективна и пряка държавна намеса, трябва да бъдат отхвърлени като безпредметни. Противно на твърденията на жалбоподателя, също така се налага изводът, че невъзстановяването на 17 % ДДС върху износа не може да се разглежда като незначителна държавна намеса по отношение на покупната цена на бензена в Китайската народна република.
Предвид гореизложеното първото основание трябва да се отхвърли по същество.
По второто основание, изведено от нарушение на член 11, параграф 3 от основния регламент
Доводи на страните
Второто основание на жалбоподателя е изведено от допуснато с обжалвания регламент нарушение на член 11, параграф 3 от основния регламент, тъй като нямало съществена и трайна промяна в обстоятелствата между първоначалното разследване, след приключването на което е предоставен СПИ, и междинното преразглеждане, след приключването на което този статут е отказан.
Жалбоподателят се позовава на съображение 34 от обжалвания регламент и счита, че твърдението за изкривяване на цената на бензена е погрешно, тъй като Съветът неправилно пренебрегнал обстоятелството, че купуваният от жалбоподателя бензен се произвежда от кокс, а не от петрол. Освен това според него при всички положения износното мито върху бензена в размер на 40 % е било заменено с мито в размер на 0 % между 2007 г. и 2011 г., тоест включително през разследвания период в рамките на преразглеждането.
Съветът, подкрепян от встъпилите дружества, оспорва доводите на жалбоподателя.
Съображения на Общия съд
Съгласно член 11, параграф 3 от основния регламент необходимостта от продължаване на действието на мерките може да се преразглежда, ако това е оправдано — по инициатива на Комисията или по искане на държава членка — или, в случаите, когато е изминал разумен период от най-малко една година от налагането на окончателната мярка, по искане на износител, вносител или производители от Общността, като искането съдържа достатъчно доказателства в подкрепа на необходимостта от подобно междинно преразглеждане.
Процедура по междинно преразглеждане се открива, когато искането съдържа достатъчно доказателства, че продължаване на действието на мярката не е вече необходимо за компенсиране на дъмпинга и/или че няма вероятност причиняването на вреда да продължи или да се повтори, ако мярката се отмени или измени, или че действащата мярка не е или вече не е достатъчна за неутрализиране на дъмпинга, който причинява вреда.
При провеждане на разследванията при междинно преразглеждане Комисията има право, inter alia, на преценка доколко е налице съществена промяна в обстоятелствата по отношение на дъмпинга и вредата от него и доколко съществуващите мерки постигат желания ефект да отстранят по-рано установената вреда съгласно член 3 от основния регламент. За тази цел при окончателната преценка се вземат предвид всички релевантни и надлежно подкрепени от документи доказателства.
В разглеждания случай отнасящата се за дъмпинга точка C 7 от обжалвания регламент е озаглавена „Траен характер на промяната в обстоятелствата“. По-специално в съображение 34 от обжалвания регламент се посочва, че предвид основанията за отказ на СПИ може да се смята, че заключенията от настоящото преразглеждане са с траен характер. В същата точка се добавя, че видно от доказателствата, изкривяването на цената на бензена в Китайската народна република е съществувало преди периода на преразглеждане и че нищо не позволява да се приеме, че правителството на тази държава ще премахне това изкривяване.
Най-напред трябва да се отбележи, че жалбоподателят, изглежда, твърди, че грешките при прилагане на правото, посочени в рамките на първото основание, съответно съставляват нарушение на член 11, параграф 3 от основния регламент, доколкото обстоятелствата не се променили съществено и трайно, тъй като той трябвало да се ползва от СПИ. От тази гледна точка резултатът при второто основание би трябвало да е същият като при първото.
С второто основание обаче се повдига отделен въпрос, а именно дали при междинно преразглеждане институциите трябва да установят обективна промяна на фактическите обстоятелства или могат да извършат различна преценка въз основа на съществуващи преди това обстоятелства предвид нови доводи и доказателства, представени от страните.
Макар в заглавието на точка C 7 от обжалвания регламент да се отбелязва промяна в обстоятелствата, от прочита на съображение 34 от тази точка и от писмените становища на Съвета в разглеждания спор по същество следва, че става въпрос за промяна на преценката на институциите, а не на обективните обстоятелства, на които се основава тази преценка. Всъщност в посоченото съображение се признава, че изкривяването на цената на бензена е съществувало преди разследвания период в рамките на преразглеждането. Освен това нищо в обжалвания регламент не предполага, че политиката на невъзстановяване на ДДС върху износа на бензен е започнала след първоначалния период на разследване. Освен това, независимо от релевантността в това отношение на митото в размер на 40 % върху износа на бензен, която Съветът оспорва, жалбоподателят отбелязва, че прилагането на това мито е спряно от 2007 г., без някой да му възразява по този въпрос.
Следователно Съветът, изглежда, е променил преценката си, без при това основните обстоятелства непременно да са се променили. В обжалвания регламент се приема, че обстоятелствата във връзка с изкривяването на цената на бензен са трайни, което обосновавало изменението на действащите мерки. Общият съд трябва да реши дали с оглед на това с обжалвания регламент е нарушен член 11, параграф 3 от основния регламент.
За целите на тази преценка трябва да се отбележи, че разпоредбите от основния регламент и от приетите преди него регламенти със сходен предмет значително са били изменени, що се отнася по-специално до процедурата за преразглеждане. Например съгласно член 14, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 3017/79 на Съвета от 20 декември 1979 година за защита срещу дъмпингов или субсидиран внос от страни, които не са членки на Европейската икономическа общност (JO L 339, 1979 г., стр. 1), регламентите за налагане на антидъмпингови мита „се преразглеждат, ако е необходимо“. Съгласно параграф 3 от тази разпоредба, ако преразглеждането го налага, мерките се изменят, премахват или отменят. В посочената разпоредба обаче не се уточнява при какви обстоятелства се изисква такава промяна.
Впоследствие в член 14, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2176/84 на Съвета от 23 юли 1984 година за защита срещу дъмпингов или субсидиран внос от страни, които не са членки на Европейската икономическа общност (
ОВ L 201, 1984 г., стр. 1
), се посочва, че преразглеждане се извършва по искане на държава членка или по инициатива на Комисията. Впрочем преразглеждане също така се извършва по искане на заинтересована страна, при условие че тя „представи достатъчно доказателства за промяна в обстоятелствата, за да обоснове необходимостта от това преразглеждане“ и е минала поне една година от приключването на разследването. В параграф 3 от същия член се посочва единствено че мерките се изменят, ако преразглеждането го налага, без да се дават други уточнения.
Във връзка с прилагането на член 14 от Регламент № 2176/84 в съдебната практика се посочва, че процедурата по преразглеждане е приложима при промяна на данните (вж. в този смисъл решение от 24 февруари 1987 г., Continentale Produkten Gesellschaft Erhardt-Renken/Комисия,
312/84
,
EU:C:1987:94
, т.
) или промяна в обстоятелствата, ако преразглеждането се извършва по искане на заинтересована страна (вж. в този смисъл решение от 11 юли 1990 г., Sermes,
C‑323/88
,
EU:C:1990:299
, т.
и
). Въз основа на същата разпоредба се приема, че основание за провеждане на процедурата по преразглеждане може да бъде само промяна в обстоятелствата, ако преразглеждането се провежда след искане на заинтересована страна (решение от 1 април 1993 г., Findling Wälzlager,
C‑136/91
,
EU:C:1993:133
, т.
), както следва от текста на въпросната разпоредба.
С член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (
ОВ L 56, 1996 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223), се въвежда разпоредба, чиято формулировка е идентична с тази на настоящия член 11, параграф 3 от основния регламент.
Именно въз основа на цитираната в точка 78 по-горе съдебна практика — макар съответното дело да се е отнасяло до тълкуването на член 11, параграф 3 от Регламент № 384/96, чиято формулировка е различна от тази на член 14 от Регламент № 2176/84 — се приема, че крайната цел на процедурата по преразглеждане е наложените мита да се съобразят с промяната на факторите, поради които са въведени, и съответно тя предполага настъпването на промяна на тези фактори (решение от 29 юни 2000 г., Medici Grimm/Съвет,
T‑7/99
,
EU:T:2000:175
, т.
). Това се обяснява с особеностите на фактическия контекст в разглежданото дело. Всъщност по това дело едва шест седмици след публикуването на първоначалния регламент за налагане на антидъмпингово мито Комисията публикува съобщение, с което приканва производителите износители да посочат обстоятелства, даващи основание — по изключение — за започването на предварително междинно преразглеждане. След това тя изпраща въпросници, засягащи същия период като този на първоначалното разследване. При това положение Общият съд проверява дали е имало промяна в обстоятелствата, която евентуално да е обосновала извършването на преразглеждане от институциите, и стига до заключението, че с тази процедура се цели единствено да се даде възможност на предприятията, които не са участвали в първоначалната процедура, да бъдат третирани индивидуално (решение от 29 юни 2000 г., Medici Grimm/Съвет,
T‑7/99
,
EU:T:2000:175
, т.
). Поради това в този случай не е имало преразглеждане на действащите мерки, а повторно започване на първоначалната процедура (решение от 29 юни 2000 г., Medici Grimm/Съвет,
T‑7/99
,
EU:T:2000:175
, т.
).
Трябва да се отбележи, че в последващата съдебна практика относно член 11, параграф 3 от Регламент № 384/96 и член 11, параграф 3 от основния регламент се обсъжда наличието или отсъствието на значителна промяна в обстоятелствата и се добавя, че подобна промяна трябва да бъде трайна (вж. в този смисъл решения от 17 ноември 2009 г., MTZ Polyfilms/Съвет,
T‑143/06
,
EU:T:2009:441
, т.
, от 17 декември 2010 г., EWRIA и др./Комисия,
T‑369/08
,
EU:T:2010:549
, т.
и
, и от 28 април 2015 г., CHEMK и KF/Съвет,
T‑169/12
,
EU:T:2015:231
, т.
, потвърдено след обжалване с определение от 9 юни 2016 г., CHEMK и KF/Съвет,
C‑345/15 P
, непубликувано,
EU:C:2016:433
, т.
—
).
Освен това съгласно съдебната практика в процедурата по преразглеждане институциите трябва да извършат не само ретроспективен анализ за развитието на разглежданото положение, считано от налагането на първоначалната окончателна мярка, за да се прецени необходимостта от запазването ѝ или от промяната ѝ с цел неутрализиране на ефекта от причиняващия вреда дъмпинг, но също и прогностичен анализ за евентуалното развитие на положението, считано от приемането на мярката за преразглеждане, за да се прецени вероятната последица от отмяна или промяна на мярката (решение от 18 септември 2014 г., Valimar,
C‑374/12
,
EU:C:2014:2231
, т.
и определение от 9 юни 2016 г., CHEMK и KF/Съвет,
C‑345/15 P
, непубликувано,
EU:C:2016:433
, т.
).
С оглед на гореизложеното при ретроспективния и прогностичния анализ, който институциите трябва да извършат за целите на преразглеждането, те могат да променят преценката си на обстоятелствата. Трябва по-специално да се отбележи, че в член 11, параграф 3 от основния регламент се посочва, че институциите могат „inter alia“ да преценяват не само дали обстоятелствата съществено са се променили, но и дали съществуващите мерки са постигнали желания ефект и с тях е била отстранена установената по-рано вреда. Следователно в посочената разпоредба изрично се допуска възможността институциите да стигнат до заключението, че първоначално приетите мерки не са били достатъчни, за да се неутрализира причинилият вредата дъмпинг, противно на първоначалните им очаквания, и че поради това тези мерки трябва да бъдат изменени. Освен това изразът „inter alia“ означава, че член 11, параграф 3 от основния регламент не предлага изчерпателен списък на въпросите, които могат да бъдат разгледани при междинно преразглеждане, отвъд значителната промяна в обстоятелствата и постигането на желания ефект с мерките. Освен това в член 11, параграф 3 от основния регламент се добавя, че „[з]а тази цел при окончателната преценка се вземат предвид всички релевантни и надлежно подкрепени от документи доказателства“. Следователно институциите могат да вземат предвид всяко представено впоследствие доказателство, дори то да се отнася до обективни обстоятелства, които не са се променили след първоначалното разследване.
Всъщност би било нелогично институциите да бъдат задължавани да прилагат член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент по начин, който се е оказал погрешен предвид представените в междинното преразглеждане доказателства, единствено поради извършването на такова прилагане при първоначалното разследване. Този извод би бил още по по-нелогичен, като се има предвид, че съгласно член 11, параграф 6 от основния регламент само междинно преразглеждане позволява изменение на мерките, докато преразглеждане на мерките, чийто срок изтича, може да доведе единствено до тяхната отмяна или оставане в сила.
В разглеждания случай извършената с обжалвания регламент преценка се основава на фактически обстоятелства с трайно, а не временно естество, по-специално на изкривяването на цената на бензена и невъзстановяването на 17 % ДДС върху износа на бензен. Както Съветът основателно отбелязва, той с право е можел да приеме, че изкривяването на цената на бензена в Китайската народна република е трайно, тъй като не е имало никакви признаци за неговото премахване. Освен това трябва да се отхвърли твърдението на жалбоподателя във връзка с различните суровини, използвани за производството на бензена в Китайската народна република — а именно кокс, а не петрол — тъй като жалбоподателят не доказва, че бензенът от петрол и този от кокс имат различни свойства, обосноваващи тази разлика в цените, както бе посочено в точки 58 и 59 по-горе. Що се отнася до митото върху износа на бензен в размер на 40 %, достатъчно е да се отбележи, че в обжалвания регламент само се отбелязва, че то е било заменено с мито в размер на 0 % през въпросния период. Предвид гореизложеното се налага изводът, че обжалваният регламент не противоречи на член 11, параграф 3 от основния регламент.
Поради това второто основание трябва да се отхвърли по същество.
По третото основание, изведено от неизпълнение на задължението за мотивиране
Доводи на страните
В рамките на своето трето основание жалбоподателят твърди, че в обжалвания регламент не е изпълнено задължението за мотивиране, произтичащо от член 296 ДФЕС, член 6, параграф 7, член 11, параграф 3, член 14, параграф 2 и член 18, параграф 4 от основния регламент. Той по същество твърди, че в обжалвания регламент не са взети предвид някои от доводите му или най-малкото не се посочват причините за отхвърлянето им.
Съветът, подкрепян от встъпилите дружества, оспорва доводите на жалбоподателя.
Съображения на Общия съд
Съгласно постоянната съдебна практика изискваните от член 296 ДФЕС мотиви трябва да са съобразени с естеството на съответния акт и трябва по ясен и недвусмислен начин да излагат съображенията на институцията, която издава акта, така че да дадат възможност на заинтересованите лица да се запознаят с основанията за взетата мярка, а на компетентната юрисдикция — да упражни своя контрол. Изискването за мотивиране следва да се преценява в зависимост от обстоятелствата по конкретния случай, по-специално в зависимост от съдържанието на акта, от естеството на изложените мотиви и от интереса, който адресатите или други лица, засегнати пряко и лично от акта, могат да имат от получаване на разяснения. Не се изисква мотивите да уточняват всички относими фактически и правни обстоятелства, доколкото въпросът дали мотивите на определен акт отговарят на изискванията на посочения член 296 ДФЕС следва да се преценява с оглед не само на текста, но и на контекста, както и на съвкупността от правни норми, уреждащи съответната материя (вж. решение от 30 септември 2003 г., Eurocoton и др./Съвет,
C‑76/01 P
,
EU:C:2003:511
, т.
и цитираната съдебна практика).
Освен това в съдебната практика е прието, че в регламента за налагане на окончателно антидъмпингово мито Съветът не е длъжен специално да мотивира невземането предвид на различните доводи, изтъкнати от страните в хода на административното производство. Достатъчно е регламентът да съдържа ясна обосновка на обсъдените основни елементи в разглеждания случай при анализа му на въпроса дали разходите за основните вложени материали отразяват в голяма степен пазарните стойности, тъй като тази обосновка може да изясни причините, поради които Съветът е отхвърлил релевантните доводи, изтъкнати в това отношение от страните в хода на административното производство (вж. в този смисъл решение от 15 декември 1999 г., Petrotub и Republica/Съвет,
T‑33/98 и T‑34/98
,
EU:T:1999:330
, т.
).
Същевременно мотивите на съответния акт трябва да се съдържат в самия му текст и освен ако не са налице изключителни обстоятелства, не могат да произтичат от дадените впоследствие писмени или устни разяснения, след като актът вече се обжалва пред съда на Съюза (решение от 20 май 2015 г., Yuanping Changyuan Chemicals/Съвет,
T‑310/12
, непубликувано,
EU:T:2015:295
, т.
).
В разглеждания случай съгласно съображение 18 от обжалвания регламент искането за СПИ на жалбоподателя е отхвърлено, тъй като цената на купувания от него бензен е изкривена и не отразява в голяма степен пазарните стойности. Както следва от точка 51 по-горе, при извършването на тази преценка в обжалвания регламент се посочват три елемента, а именно наличието на значителна разлика в цените на бензена в Китайската народна република и други страни с пазарна икономика, наличието на износно мито за бензена, макар и временно да не се е прилагало, и невъзстановяването на ДДС върху износа на бензен. В съображение 20 от обжалвания регламент се добавя, че жалбоподателят оспорва заключенията на Комисията, но същевременно не може да обясни ниската цена на бензена в Китайската народна република.
Следователно в обжалваният регламент изискванията във връзка със задължението за мотивиране са изпълнени съобразно тълкуването му в цитираната в точки 89—91 по-горе съдебна практика. В обжалвания регламент всъщност се излагат основните доводи, обосновали направените в него заключения, макар той да не съдържа конкретни мотиви по всички доводи, изтъкнати от жалбоподателя в хода на административното производство, по-специално във връзка с посочените по-горе три елемента.
Първо, в обжалвания регламент Съветът заключава, че жалбоподателят не е обяснил надлежно установената разлика в цените на бензена в Китайската народна република и други страни с пазарна икономика, по-специално в Европа и Съединените щати, въпреки даденото обяснение, че неговият бензен се произвежда от кокс, а не от петрол.
Предвид контекста и структурата на обжалвания регламент това предполага, че в последния се приема, че жалбоподателят не е доказал, че бензенът, произвеждан от петрол, и този, произвеждан от кокс, не са сравними продукти или че има други причини, обясняващи разликата в цените между тези два продукта в Китайската народна република и други страни с пазарна икономика. Поради това, както Съветът основателно посочва, възражението във връзка с ценовия арбитраж имплицитно се е съдържало в извършения в обжалвания регламент анализ.
Второ, в обжалвания регламент само се констатира наличието на износно мито за бензена, чието прилагане временно е спряно през разследваният период в рамките на преразглеждането, както посочва жалбоподателят, без обаче въз основа на това да прави конкретни изводи. Следователно обжалваният регламент не може да бъде оспорван поради липса на мотиви или поради твърдяно противоречие в това отношение.
Трето, що се отнася до довода на жалбоподателя, че невъзстановяването на ДДС върху износа на бензен не съставлява значителна намеса на държавата, както следва от точки 52—54 и 63 по-горе, този довод е безпредметен, поради което Съветът не може да бъде упрекван, че в обжалвания регламент не се посочват причини за отхвърлянето му.
Следователно оплакването за неизпълнение на задължението за мотивиране трябва да се отхвърли. Всъщност, както следва от анализа на първото основание, предоставените в обжалвания регламент мотиви позволяват на Общия съд изцяло да прецени основателността му.
Тъй като в рамките на третото основание жалбоподателят освен това твърди, че са нарушени член 6, параграф 7, член 11, параграф 3, член 14, параграф 2 и член 18, параграф 4 от основния регламент, без обаче да излага достатъчно ясни и точни доводи в подкрепа на твърдението си, възниква въпросът за допустимостта на последното предвид член 76, буква г) от Процедурния правилник, съгласно тълкуването му в съдебната практика (решение от 28 януари 2009 г., Centro Studi Manieri/Съвет,
T‑125/06
,
EU:T:2009:19
, т.
).
При всички положения, дори да се допусне, че тези оплаквания трябва да се считат за допустими, що се отнася до твърдяното нарушение на член 6, параграф 7 от основния регламент, следва да се отбележи, че тази разпоредба задължава институциите да вземат предвид коментарите на производител износител като жалбоподателя, ако са подкрепени с достатъчно доказателства. Тази разпоредба обаче не предполага задължение за институциите да заключат, че тези коментари действително са основателни. В разглеждания случай в съображение 20 от обжалвания регламент се отбелязва, че жалбоподателят оспорва заключенията на Комисията. Освен това по-специално от уведомлението по искането за СПИ следва, че Комисията изрично взема предвид довода на жалбоподателя, че използваният от него бензен се произвежда от кокс, а не от петрол. Въпреки това в обжалвания регламент се заключава, че жалбоподателят не е могъл да обясни ниската цена на бензена на пазара на Китайската народна република. Следователно оплакването за нарушение на член 6, параграф 7 от основния регламент не може да бъде уважено.
Същото се отнася за твърдяното нарушение на член 11, параграф 3 от основния регламент. Доколкото оплакването на жалбоподателя може да се разбира в смисъл, че в обжалвания регламент не са взети предвид всички релевантни и надлежно подкрепени от документи доказателства в междинното преразглеждане, за да се отхвърли това оплакване, е достатъчно позоваване по аналогия на направения в точка 100 по-горе анализ. Всъщност вземането предвид на всички релевантни доказателства не предполага непременно, че претенциите на една от страните ще бъдат уважени въз основа на представените от нея доказателства.
Що се отнася до твърдяното нарушение на член 14, параграф 2 от основния регламент, достатъчно е да се отбележи, че обжалваният регламент съдържа обобщение на фактите и основните изводи във връзка с определянето на дъмпинга, по-специално в съображения 15—35. Следователно посоченото оплакване трябва да бъде отхвърлено.
На последно място, що се отнася до твърдяното нарушение на член 18, параграф 4 от основния регламент, следва да се припомни, че според съображение 20 от обжалвания регламент и съгласно уведомлението по искането за СПИ и документа с окончателна информация причината за отхвърлянето на представените от жалбоподателя доказателства и доводи е, че въпреки тях той не е могъл да обясни ниската цена на бензена на пазара на Китайската народна република. Ето защо оплакването за нарушение на член 18, параграф 4 от основния регламент също следва да бъде отхвърлено.
Предвид гореизложеното третото основание съответно трябва да се отхвърли по същество.
По четвъртото основание, изведено от нарушение на член 2, параграф 7, буква в), втора алинея от основния регламент
Доводи на страните
Четвъртото основание на жалбоподателя е изведено от нарушение на член 2, параграф 7, буква в), втора алинея от основния регламент. Той твърди, че макар въпросът дали е изпълнил критериите, въз основа на които може да се ползва от СПИ, да е трябвало да бъде разрешен три месеца след започването на разследването, в разглеждания случай този срок е бил шест месеца.
Според жалбоподателя, ако отговорът на този въпрос бе даден в тримесечния срок, обжалваният регламент и антидъмпинговите мита е можело да бъдат различни. В това отношение той уточнява, че Комисията обосновава решението си да откаже СПИ с данните, получени в хода на проверките на място, които са проведени след изтичането на тримесечен срок, по-специално относно покупната цена на бензена. Поради това според жалбоподателя, ако решението бе прието в предвидения срок, с него в крайна сметка щял да му бъде предоставен СПИ, тъй като институциите не разполагали към този момент с данните за покупната цена на бензена, които били решаващи за обосноваването на отказа да му се предостави този статут.
Освен това жалбоподателят посочва, че видно от административната преписка, въпросите относно твърдяното износно мито за бензена и невъзстановяването на ДДС са възникнали след изтичането на тримесечен срок.
В писмената реплика жалбоподателят твърди, че ако дъмпинговият марж бе изчислен въз основа на предоставените от него данни, той е щял да се окаже значително по-малък от определения в обжалвания регламент.
Освен това съгласно съдебната практика с тримесечния срок се целяло да се гарантира, че въпросът дали производителят износител отговаря на критериите, позволяващи ползването на СПИ, няма да се решава въз основа на отражението му върху изчисляването на антидъмпинговите мита, което изискване не било спазено в разглеждания случай.
Съветът, подкрепян от встъпилите дружества, оспорва доводите на жалбоподателя.
Съображения на Общия съд
Съгласно член 2, параграф 7, буква в), втора алинея от основния регламент, в действащата му към момента на настъпване на фактите в разглеждания случай редакция, определянето дали производителят отговаря на критериите, посочени в първа алинея от посочената разпоредба, се извършва в рамките на три месеца от започването на разследването след специална консултация с консултативния комитет и след като на промишлеността на Общността бъде дадена възможност да изрази мнението си. Полученият резултат остава в сила по време на цялото разследване.
На 29 юли 2011 г. Комисията публикува известието за започване на процедурата за частично междинно преразглеждане съобразно член 11, параграф 3 от основния регламент. Тримесечния срок съответно е изтичал на 29 октомври 2011 г. Комисията впрочем изпраща на жалбоподателя уведомлението си по искането за СПИ на 1 февруари 2012 г.
Най-напред трябва да се направи уточнението, че член 2, параграф 7, буква в), втора алинея от основния регламент не съдържа никакви насоки за последиците от евентуалното превишаване на тримесечния срок от страна на Комисията. Всъщност съгласно съдебната практика не всяко превишаване на посочения срок от Комисията води автоматично до отмяна на приетия впоследствие регламент (вж. в този смисъл решения от 18 март 2009 г., Shanghai Excell M&E Enterprise и Shanghai Adeptech Precision/Съвет,
T‑299/05
,
EU:T:2009:72
, т.
и
, и от 10 октомври 2012 г., Ningbo Yonghong Fasteners/Съвет,
T‑150/09
, непубликувано,
EU:T:2012:529
, т.
).
Освен това, тъй като в член 2, параграф 7, буква б) от основния регламент се предвижда изключение от метода за определяне на нормалната стойност по параграф 7, буква а) от същия член, това изключение трябва да се тълкува стриктно. Следователно то не би могло да се приложи автоматично в случай на превишаване на тримесечния срок от страна на Комисията, тъй като липсва разпоредба, която да предвижда това (решение от 18 март 2009 г., Shanghai Excell M&E Enterprise и Shanghai Adeptech Precision/Съвет,
T‑299/05
,
EU:T:2009:72
, т.
).
Съгласно съдебната практика нарушение като превишаването на тримесечния срок може да засегне законосъобразността на обжалвания регламент само ако жалбоподателят докаже, че ако е бил даден в срок, отговорът на искането за предоставяне на СПИ е можело да бъде различен, по-благоприятен за интересите на тази страна (решение от 25 октомври 2011 г., Transnational Company Kazchrome и ENRC Marketing/Съвет,
T‑192/08
,
EU:T:2011:619
, т.
; вж. в този смисъл и решения от 18 март 2009 г., Shanghai Excell M&E Enterprise и Shanghai Adeptech Precision/Съвет,
T‑299/05
,
EU:T:2009:72
, т.
и от 18 септември 2012 г., Since Hardware (Guangzhou)/Съвет,
T‑156/11
,
EU:T:2012:431
, т.
).
В разглеждания случай жалбоподателят твърди, че ако решението бе прието в предвидения срок, то е щяло да бъде благоприятно, тъй като към този момент институциите не са разполагали с данните за покупната цена на бензена, които имали решаващо значение, за да му се откаже СПИ. Това твърдение не може да се приеме.
Първо, трябва да се припомни, че както бе посочено точка 45 по-горе, тежестта на доказване на изпълнението от жалбоподателя на изискванията по член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент се носи от него.
Второ, следва да се отбележи, че съгласно известието за започване на процедурата за частично междинно преразглеждане дружествата, поискали това, са представили доказателства, от които на пръв поглед е видно, че жалбоподателят извлича предимства от някои държавни мерки, които изменят структурата на действителните му производствени разходи. Следователно институциите са имали определени съмнения, че жалбоподателят може да продължи да се ползва от СПИ, по-специално предвид твърдението, че купувал бензена на изкривени цени.
Трето, въпреки това в искането си за СПИ жалбоподателят не представя данни за цената, на която купува бензен. Поради това, в искането си за предоставяне на информация от 3 октомври 2011 г. Комисията изрично приканва жалбоподателя да представи доказателства, че цената, на която той купува бензен, отразява пазарните стойности. В отговор на това искане на 17 октомври 2011 г., тоест преди изтичането на тримесечния срок, жалбоподателят прави уточнението, че неговият бензен се произвежда от кокс, а не от петрол, и представя данни за цената, на която го купува, под формата на диаграма. Комисията проучва тези данни при посещението си с цел проверка на 14 и 15 ноември 2011 г., тоест след изтичането на въпросния срок.
Предвид гореизложеното се налага изводът, че към момента на изтичането на тримесечния срок жалбоподателят не е представил достатъчно доказателства, че отговаря по-специално на изискването по член 2, параграф 7, буква в), първо тире, второ предложение от основния регламент. На практика към този момент институциите са разполагали със сериозни индикатори за това, че жалбоподателят не отговаря на това изискване.
Този извод не може да се обори с никое от твърденията на жалбоподателя.
На първо място, доводите във връзка с твърдяното износно мито на бензен и с невъзстановяването на ДДС при износа засягат и възникналия преди изтичането на тримесечния срок въпрос дали цената, на която жалбоподателят купува бензен, отразява в голяма степен пазарните стойности.
На второ място, както Съветът основателно отбелязва, представените от жалбоподателя в писмената реплика изчисления на дъмпинговия марж са просто собствените му изчисления. Това не доказва, че ако решението относно СПИ бе прието в определения срок, Съветът е щял да приеме същите тези изчисления или дори да направи аналогични изчисления. Освен това отправна точка за тези изчисления изглежда е виждането, че жалбоподателят трябвало да се ползва от СПИ, тъй като в тях изглежда се прави сравнение между продажната цена на вътрешния китайски пазар и продажната цена за износ. С оглед на гореизложеното обаче тази отправна точка е неправилна.
На трето място, противно на това, което, изглежда, твърди жалбоподателят, цитираната от него съдебна практика не позволява да се направи заключението, че обжалваният регламент трябва да бъде отменен, тъй като при приемането на решението относно СПИ след изтичането на тримесечния срок Комисията разполагала с всички необходими данни за изчисляване на дъмпинговия марж в случай на предоставяне на СПИ (решения от 14 ноември 2006 г., Nanjing Metalink/Съвет,
T‑138/02
,
EU:T:2006:343
, т.
, от 18 март 2009 г., Shanghai Excell M&E Enterprise и Shanghai Adeptech Precision/Съвет,
T‑299/05
,
EU:T:2009:72
, т.
и от 10 октомври 2012 г., Shanghai Biaowu High-Tensile Fastener и Shanghai Prime Machinery/Съвет,
T‑170/09
, непубликувано,
EU:T:2012:531
, т.
).
В тази съдебна практика всъщност се приема, че последното изречение от член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент не допуска, след като приемат решение относно СПИ, институциите да преразглеждат това първоначално решение в зависимост от отражението му върху изчисляването на дъмпинговия марж. Институциите обаче могат да преразгледат това първоначално решение, ако бъдат представени нови доказателства или дори при отсъствие на нови доказателства в определени хипотези, с оглед на принципите на законосъобразност и на добра администрация (вж. в този смисъл решения от 18 март 2009 г., Shanghai Excell M&E Enterprise и Shanghai Adeptech Precision/Съвет,
T‑299/05
,
EU:T:2009:72
, т.
и от 8 ноември 2011 г., Zhejiang Harmonic Hardware Products/Съвет,
T‑274/07
, непубликувано,
EU:T:2011:639
, т.
—
). При всички положения е достатъчно да се отбележи, че в разглеждания случай институциите не са преразглеждали решението относно СПИ, тъй като този статут изобщо не е предоставян в хода на разследването в частичното междинно преразглеждане.
Предвид гореизложеното четвъртото основание трябва да се отхвърли по същество.
По петото основание, изведено от нарушение на член 20, параграф 2 от основния регламент и на правото на защита
Доводи на страните
Петото основание на жалбоподателя е изведено от нарушение на член 20, параграф 2 от основния регламент и на правото на защита.
Той по-специално твърди, че в документа с окончателна информация от 11 април 2012 г. Комисията посочва, че нормалната стойност е била определена въз основа на информацията, получена от съдействащ производител в държавата аналог, а именно Аржентина. Макар този производител да търгувал с разглеждания продукт на вътрешния си пазар, поради разликите в начина на производство между Аржентина и Китайската народна република било решено нормалната стойност да се конструира, а не да се използват продажните цени на вътрешния пазар. Нормалната стойност на винената киселина L+, произвеждана от аржентинския производител, съответно била конструирана от производствените разходи в Аржентина при отчитане на разликите в начина на производство. Тъй като аржентинският производител не произвеждал винена киселина DL, нормалната ѝ стойност била конструирана въз основа на установената разлика в цените между двата вида продукти. В документа с информацията се посочвало, че от съображения за поверителност не е възможно да се предостави по-подробна информация за нормалната стойност, тъй като само един аржентински производител е оказал пълно съдействие в хода на производството.
Жалбоподателят добавя, че в коментарите си от 25 април 2012 г. по документа с окончателна информация е посочил, че Комисията не е представила съществена информация относно метода за изчисляване на нормалната стойност на винената киселина DL, по-специално относно източника на цените на винената киселина L+ и на винената киселина DL, както и относно факторите със значение при сравнението на цените.
Жалбоподателят твърди, че отхвърлянето със съображение 38 от обжалвания регламент на искането му във връзка с конструирането на нормалната стойност на винената киселина DL — тъй като предоставянето на такава информация било невъзможно, без да се разкрият методите и производствените разходи на въпросния аржентински производител — съставлява нарушение на правото на защита и на член 20, параграф 2 от основния регламент.
В това отношение жалбоподателят посочва, че тъй като производителят в държавата аналог не произвежда винена киселина DL, изглежда за изчисляването на нормалната стойност на винената киселина DL институциите най-напред са сравнили някои цени на винената киселина L+ и винената киселина DL и след това са приложили тази разлика към изчислената нормална стойност на винената киселина L+ в държавата аналог. Жалбоподателят обаче не могъл да изложи позицията си относно прецизността на извършено с обжалвания регламент сравнение на цените между винената киселина L+ и винената киселина DL. Освен това според жалбоподателя не е възможно данните относно винената киселина DL да съставляват поверителна информация на производителя от държавата аналог, тъй като последният не произвежда този продукт. При всички положения поверителната информация можело да бъде предоставена под формата на резюме или като се посочи приблизителна величина, а не точни стойности.
В отговор Съветът изтъква, че това твърдение е неясно и неоснователно. Той съобщил методологията и разяснил кои фактори са били коригирани. По-специално в обжалвания регламент било отбелязано, че институциите са използвали разходите за производството на винената киселина L+ на производителя в държавата аналог, заменили са разхода за суровината в Аржентина със средна пазарна цена на бензена и са коригирали разходите за продажба, административните и други общи разходи на производителя в държавата аналог. Що се отнася до винената киселина DL, в обжалвания регламент при конструирането на нормалната стойност били отчетени разликите в цените на винената киселина L+ и винената киселина DL. Съветът твърди, че не е можел да предостави данните, използвани при изчисляването на нормалната стойност на винената киселина L+, без да разкрие поверителна търговска информация относно производителя в държавата аналог.
В допълнение, в писмената дуплика Съветът счита за очевидно, че институциите са използвали цените за износ на Китайската народна република, за да изчислят разликата в цените на винената киселина L+ и винената киселина DL.
В отговор на въпроси, поставени от Общия съд в хода на съдебното заседание, Съветът и Комисията правят уточнението, че са използвали цените, прилагани от жалбоподателя и другия оказал съдействие китайски производител износител, за да изчислят разликата в цените на винената киселина L+ и винената киселина DL. Тъй като цените на жалбоподателя формирали единия от двата съставни елемента за изчисляването на посочената разлика, при предоставяне на тези данни от институциите жалбоподателят щял да разбере цените на конкурента си, които представлявали чувствителна търговска информация.
Според встъпилите дружества институциите са имали основание да откажат предоставянето на чувствителна търговска информация за производствените разходи на конкурент.
В становището си по изявлението при встъпване жалбоподателят уточнява, че не е искал информация за производителя в държавата аналог.
Съображения на Общия съд
Петото основание на жалбоподателя е изведено от допуснато нарушение на правото на защита и на член 20, параграф 2 от основния регламент, тъй като институциите не му предоставили съществена информация за метода на изчисляване на нормалната стойност на винената киселина DL, по-специално относно източника на цените на винената киселина L+ и винената киселина DL, както и относно факторите със значение при сравнението на цените.
Съгласно член 20, параграф 2 от основния регламент страните имат право да поискат окончателно разгласяване на основните факти и съображения, на основата на които съществува намерение за препоръка за налагането на окончателни мерки или за прекратяване на разследване или процедура без въвеждане на мерки.
Съгласно постоянната съдебна практика зачитането на правото на защита във всяка започнала срещу дадено лице процедура, която може да завърши с увреждащ акт, представлява основен принцип на правото на Съюза, който трябва да бъде гарантиран дори при липсата на каквато и да е правна уредба относно процедурата (вж. решение от 1 октомври 2009 г., Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Съвет,
C‑141/08 P
,
EU:C:2009:598
, т.
и цитираната съдебна практика). Този принцип е от съществено значение в процедурите по антидъмпингови разследвания (вж. решение от 16 февруари 2012 г., Съвет и Комисия/Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP,
C‑191/09 P и C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, т.
и цитираната съдебна практика).
Съгласно този принцип заинтересуваните предприятия трябва да са имали възможност в хода на административното производство да изложат надлежно своята гледна точка относно действителното съществуване и относимостта на твърдените факти и обстоятелства и относно възприетите от Комисията доказателства в подкрепа на твърдението ѝ за наличието на дъмпингова практика и на произтичаща от нея вреда (решение от 16 февруари 2012 г., Съвет и Комисия/Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP,
C‑191/09 P и C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, т.
).
Освен това съгласно съдебната практика при изпълнението на задължението им за информиране институциите на Съюза трябва да действат с цялата дължима грижа, като се стремят — доколкото опазването на търговската тайна е осигурено — да предоставят на съответните предприятия полезна информация за защитата на техните интереси и като избират, ако е необходимо по собствена инициатива, подходящите средства за предоставяне на такава информация (вж. в този смисъл решения от 20 март 1985 г., Timex/Съвет и Комисия,
264/82
,
EU:C:1985:119
, т.
, от 27 юни 1991 г., Al-Jubail Fertilizer/Съвет,
C‑49/88
,
EU:C:1991:276
, т.
и от 3 октомври 2000 г., Industrie des poudres sphériques/Съвет,
C‑458/98 P
,
EU:C:2000:531
, т.
).
Задължението на институциите на Съюза за информиране в областта на антидъмпинга трябва да бъде съобразено със задължението за опазване на поверителната информация (вж. в този смисъл решения от 25 септември 1997 г., Shanghai Bicycle/Съвет,
T‑170/94
,
EU:T:1997:134
, т.
и от 18 декември 1997 г., Ajinomoto и NutraSweet/Съвет,
T‑159/94 и T‑160/94
,
EU:T:1997:209
, т.
). Задължението за опазване на поверителната информация обаче не може да изпразва правото на защита от основното му съдържание (вж. в този смисъл решение от 20 март 1985 г., Timex/Съвет и Комисия,
264/82
,
EU:C:1985:119
, т.
).
Отново според съдебната практика преценката на това дали предоставените от институциите на Съюза сведения са достатъчни трябва да се прави в зависимост от степента на специфичност на исканата информация (решение от 18 декември 1997 г., Ajinomoto и NutraSweet/Съвет,
T‑159/94 и T‑160/94
,
EU:T:1997:209
, т.
).
Следва да се припомни, че не може от жалбоподателя да се изисква да доказва, че решението на институциите е щяло да бъде различно, а само че такава хипотеза не е напълно изключена, тъй като е било възможно той по-добре да осигури своята защита, ако нямаше такова процесуално нарушение, засягащо съответно именно правото на защита (решение от 16 февруари 2012 г., Съвет и Комисия/Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP,
C‑191/09 P и C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, т.
и
).
Жалбоподателят обаче трябва да посочи конкретно как е щял по-добре да осигури защитата си, ако такова нарушение не бе допуснато, като не твърди единствено че не е възможно да представи становище по хипотетични положения (вж. в този смисъл решение от 9 юни 2016 г., Growth Energy и Renewable Fuels Association/Съвет,
T‑276/13
,
EU:T:2016:340
, т.
).
В разглеждания случай трябва да се констатира, че съгласно документа с окончателна информация, тъй като аржентинският производител не произвежда винена киселина DL, нормалната стойност е конструирана въз основа на установената разлика в цените между двата вида продукти. В коментарите си по документа с окончателна информация жалбоподателят изрично иска информация за метода на изчисляване на нормалната стойност на винената киселина DL, по-специално относно източника на цените на винената киселина L+ и винената киселина DL, както и относно факторите със значение при сравнението на цените. Въпреки това искане, както в документа с окончателна информация, така и в съображение 29 от обжалвания регламент се посочва, че тъй като аржентинският производител не произвежда винена киселина DL, нормалната стойност е конструирана въз основа на установената разлика в цените между двата вида продукти. Освен това съгласно съображение 38 от обжалвания регламент поисканите впоследствие от жалбоподателя допълнителни уточнения са му били отказани, тъй като предоставянето на такава информация било невъзможно, без да се разкрият методите и производствените разходи на аржентинския производител.
Видно от точка 61 от писмената реплика, жалбоподателят е разбрал, че за изчисляването на нормалната стойност на винената киселина DL институциите най-напред са сравнили някои цени на винената киселина L+ и винената киселина DL и след това са приложили тази разлика към изчислената нормална стойност на винената киселина L+ в държавата аналог.
Институциите обаче не са уведомили жалбоподателя за произхода на цените на винената киселина L+ и винената киселина DL, които са използвани за изчисляването на разликата в цените, послужила за изчисляването на нормалната стойност на винената киселина DL. Едва на етапа на писмената дуплика Съветът посочва, че институциите са използвали цените за износ на Китайската народна република, за да изчислят разликата в цените на винената киселина L+ и винената киселина DL. В отговор на въпроси на Общия съд, за пръв път в съдебното заседание институциите уточняват, че използваните за сравнението цени са произтичали от самия жалбоподател и от другия засегнат производител износител в Китайската народна република, тоест единствените двама засегнати производители износители, които са оказали съдействие в хода на разследването. Налага се изводът, че тази информация не е предоставена своевременно на жалбоподателя в хода на административното производство.
Освен това институциите изобщо не съобщават на жалбоподателя разликата в цените на винената киселина L+ и винената киселина DL.
Между страните е безспорно, че винената киселина DL се произвежда единствено в Китайската народна република. Впрочем, противно на твърденията на Съвета в писмената дуплика, от документа с окончателна информация или от обжалвания регламент не следва непременно, че цените, използвани за изчисляването на разликата в цените между винената киселина L+ и винената киселина DL, произтичат от установени в тази страна производители. По принцип няма пречка Комисията да изчисли тази разлика, като използва цените на винената киселина DL в Китайската народна република и на винената киселина L+ другаде по света.
Съгласно точка 28 от писмената дуплика даденото от Съвета обяснение, че не можел да предостави на жалбоподателя поверителна информация за аржентинския производител, се е отнасяло до конструирането на нормалната стойност на винената киселина L+, а не до сравнението на цените на винената киселина DL и винената киселина L+.
В хода на съдебното заседание институциите твърдят, че в основата на отказа за предоставяне на информацията относно разликата в цените на винената киселина DL и винената киселина L+ е стояла възможността въз основа на тази информация жалбоподателят да узнае цените на своя конкурент — а именно другия производител износител — които са представлявали чувствителна търговска информация.
Впрочем съгласно съдебната практика законосъобразността на акт на Съюза трябва да се преценява съобразно съществуващите фактически и правни обстоятелства към датата на приемане на акта, поради което Общият съд не може да замести мотивите, посочени в хода на производството по разследване, с мотиви, изложени за първи път пред него (вж. в този смисъл решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
). Поради това въпросният отказ да се предостави информация не може да бъде обоснован с мотив, изтъкнат в хода на устната фаза на производството пред Общия съд, а именно защитата на търговските интереси на конкурент на жалбоподателя, както последният основателно отбелязва в хода на съдебното заседание.
Поради това се налага изводът, че обжалвания регламент не съдържа никаква надлежна обосновка, с която да се обясни отказът за предоставяне на информацията относно разликата в цените на винената киселина DL и винената киселина L+.
Следва да се отбележи, че разликата в цените на винената киселина L+ и винената киселина DL е един от основните елементи за изчисляването на нормалната стойност на киселината DL, като другият е стойността на винената киселина L+, конструирана въз основа на предоставената от аржентинския производител информация. Жалбоподателят твърди, че ако е получил информацията относно разликата в цените, е щял да може да ги сравни със собствените си данни, за да се увери, че разликата в цените най-малкото съответства на тези данни, което е щяло да му позволи да изключи възможността за наличие на значителни грешки.
В това отношение е уместно да се припомни, че съгласно съдебната практика, ако заинтересованите страни разполагат с подробните изчисления, направени от Комисията, и с данните, използвани за тези изчисления, това като цяло може да им даде възможност да предоставят по-полезни становища за своята защита. Наистина тогава те могат да проверят как точно Комисията е използвала тези данни, и да ги сравнят със собствени изчисления, което може да им позволи да установят евентуални грешки от страна на Комисията, които в противен случай ще бъдат неоткриваеми. Впрочем практиката на институциите показва, че според самите тях, ако заинтересованите страни разполагат с подробните изчисления за определянето на дъмпинговия марж, това може да им позволи да упражнят надлежно правото си на защита (решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
).
Освен това съгласно цитираната в точка 144 по-горе съдебна практика не може от жалбоподателя да се изисква да доказва, че решението на институциите е щяло да бъде различно, а само че такава хипотеза не е напълно изключена, тъй като е било възможно той по-добре да осигури своята защита, ако нямаше такова процесуално нарушение, засягащо съответно именно правото на защита.
В разглеждания случай тези условия са изпълнени, тъй като институциите отказват да предоставят информацията относно разликата в цените на винената киселина DL и винената киселина L+, без своевременно да изложат надлежна обосновка. Безспорно е, че тази разлика е от основно значение за изчисляването на нормалната стойност на винената киселина DL. Освен това жалбоподателят твърди, че ако е притежавал тази информация, по-специално е щял да може да изключи възможността за наличие на явни грешки. Следователно жалбоподателят е щял по-добре да осигури своята защита, ако нямаше такова процесуално нарушение.
На последно място, в производството по антидъмпингово разследване институциите нямат абсолютното задължение да отказват предоставянето на информация, която представлява търговска тайна, без да преценят конкретните обстоятелства в случая (вж. в този смисъл решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
и
). Общият съд съответно не може да предположи какъв би бил резултатът, до който институциите биха стигнали при преразглеждане на искането за предоставяне на информация относно разликата в цените, предвид доводите, които те надлежно могат да вземат предвид.
Поради това, предвид член 20, параграф 2 от основния регламент и правото на защита, институциите по принцип е трябвало да предоставят на жалбоподателя достъп до исканата информация относно разликата в цените на киселината DL и винената киселина L+, тъй като своевременно не се посочили основателна причина, за да обосноват отказа за това.
Предвид гореизложеното петото основание трябва да бъде уважено.
По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Същевременно съгласно член 135, параграф 1 от Процедурния правилник, когато справедливостта изисква това, Общият съд може да реши страна, която е загубила делото, да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, само част от съдебните разноски на другата страна и дори да не бъде осъдена да ги заплаща.
Тъй като жалбата е уважена само частично, с оглед на обстоятелства по делото ще бъде справедливо жалбоподателят да понесе половината от направените от него съдебни разноски. Съветът понася половината от направените от него съдебни разноски и половината от тези на жалбоподателя.
Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник държавите членки и институциите, встъпили по делото, понасят направените от тях съдебни разноски. Поради това Комисията понася направените от нея съдебни разноски.
По силата на член 138, параграф 3 от Процедурния правилник Общият съд може да реши встъпила страна, различна от посочените в параграфи 1 и 2 от същия член, да понесе направените от нея съдебни разноски. С оглед на обстоятелства в разглеждания спор встъпилите дружества следва да понесат направените от тях съдебни разноски.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (осми състав)
реши:

1)
Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 626/2012 на Съвета от 26 юни 2012 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 349/2012 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република в частта, която се прилага за Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd.

2)
Съветът на Европейския съюз понася половината от съдебните разноски, направени от Changmao Biochemical Engineering, и собствените си съдебни разноски.

3)
Changmao Biochemical Engineering понася половината от направените от него съдебни разноски.

4)
Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

5)
Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana SpA, Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl и Comercial Química Sarasa, SL, понасят направените от тях съдебни разноски.

Collins
Кънчева
Barents
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 1 юни 2017 година.
Подписи
(
)	Език на производството: английски.