CELEX: 62021TJ0757
Bendrijos dizainas
Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra
Registruotasis Bendrijos dizainas, vaizduojantis kepsninę
Ankstesnio dizaino atskleidimas
Reglamento (EB) Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalis

(
)
Pagal SESV 263 straipsnį pareikštu ieškiniu ieškovė
Activa – Grillküche GmbH
prašo panaikinti 2021 m. spalio 4 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) trečiosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 1651/2020‑3) (toliau – ginčijamas sprendimas).

Ginčo aplinkybės
2016 m. balandžio 5 d. įstojusi į bylą šalis
Targa GmbH
, remdamasi 2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino (OL L 3, 2002, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 142), pateikė EUIPO paraišką įregistruoti Bendrijos dizainą.
EUIPO ginčijamą dizainą įregistravo numeriu 3056449-0001 „kepsninėms“, priskiriamoms prie iš dalies pakeistos 1968 m. spalio 8 d. Lokarno sutarties dėl tarptautinės pramoninio dizaino klasifikacijos 07.02 klasės. Šis dizainas pavaizduotas toliau pateikiamuose trijuose paveiksliukuose:
2018 m. lapkričio 14 d. ieškovė pateikė prašymą pripažinti ginčijamo dizaino registraciją negaliojančia, remdamasi tuo, kad jis nėra naujas ir neturi individualių savybių, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 5 ir 6 straipsnius.
Grįsdama savo argumentus ieškovė nurodė tris ankstesnius dizainus, įskaitant Kinijos naudingąjį modelį Nr. CN 204 410 600 (toliau – Kinijos naudingasis modelis), kurį 2015 m. birželio 24 d. Kinijoje paskelbė
Guangzhou Hungkay
ir kuris, be kita ko, pavaizduotas taip:
Kai Kinijos naudingasis modelis buvo paskelbtas, buvo sudaryti du su juo susiję perleidimo susitarimai (toliau kartu – perleidimo susitarimai). Pagal pirmąjį 2016 m. lapkričio 26 d. sudarytą susitarimą
Guangzou Hungkay
nuo 2014 m. spalio 7 d. perdavė įstojusiai į bylą šaliai visas intelektinės nuosavybės teises, susijusias su Kinijos naudinguoju modeliu Europos Sąjungos teritorijoje, įskaitant Jungtinę Karalystę. Pagal 2016 m. lapkričio 28 d. sudarytą antrąjį susitarimą A, pradinis Kinijos naudingojo modelio kūrėjas ir
Guangzhou Hungkay
darbuotojas, taip pat nuo 2014 m. spalio 7 d. perdavė šiai bendrovei visas su minėtu Kinijos naudinguoju modeliu susijusias intelektinės nuosavybės teises.
2020 m. birželio 12 d. Anuliavimo skyrius atmetė prašymą pripažinti registraciją negaliojančia ir priteisė iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
2020 m. rugpjūčio 4 d. ieškovė pateikė apeliaciją dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo.
Ginčijamu sprendimu EUIPO trečioji apeliacinė taryba atmetė apeliaciją ir priteisė iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–        panaikinti ginčijamą sprendimą,
–        pripažinti ginčijamo dizaino registraciją negaliojančia,
–        priteisti iš EUIPO ir įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo prašo:
–        atmesti ieškinį,
–        priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.

Dėl teisės
[
Praleista
]

Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo Reglamento Nr. 6/2002
7 straips
nio
2 dal
ies pažeidimu
Ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba pažeidė Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalį, nes savo sprendimą grindė lengvatiniu terminu, nors Kinijos naudingasis modelis, kuriuo remtasi grindžiant prašymą pripažinti registraciją negaliojančia, buvo perduotas įstojusiai į bylą šaliai tik po to, kai buvo pateikta ginčijamo dizaino registracijos paraiška. Iš esmės ji mano, kad teisių perėmėjo statusas, kaip jis suprantamas pagal minėtą straipsnį, gali būti vertinamas tik remiantis šios paraiškos padavimo dieną buvusia faktine situacija. Jos teigimu, po šios datos sudaryti susitarimai, neatsižvelgiant į tai, ar jie buvo su ankstesne data, nesuteikia teisių turėtojo statuso ir neatsveria šio statuso nebuvimo paraiškos pateikimo momentu. Ieškovė priduria, kad naujumo ir individualių savybių klausimas turi būti vertinamas objektyviai.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
Pagal Reglamento Nr. 6/2002 5 straipsnio 1 dalies b punktą registruotasis dizainas laikomas nauju, jeigu joks kitas tapatus dizainas netapo prieinamas visuomenei iki paraiškos įregistruoti dizainą, kurį siekiama apsaugoti, padavimo datos.
Pagal Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 1 dalį, taikant to paties reglamento 5 straipsnio 1 dalies b punktą, dizainas laikomas tapęs prieinamu visuomenei, jeigu jis buvo paskelbtas po registracijos ar kitaip, arba eksponuotas, naudotas versle ar kitaip atskleistas prieš paduodant dizaino, kuriam prašoma apsaugos, registracijos paraišką, nebent šie faktai negalėjo pagrįstai tapti įprastu būdu žinomi Sąjungoje veikiantiems atitinkamos srities specialistams. Tačiau dizainas nelaikomas prieinamu visuomenei vien dėl to, kad jis buvo atskleistas trečiajam asmeniui išreikštomis ar žodžiais neišreikštomis konfidencialumo sąlygomis.
Pagal Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalį, taikant 5 straipsnį, į dizaino atskleidimą neatsižvelgiama, jeigu dizainas, kuriam apsaugos prašoma kaip registruotajam Bendrijos dizainui, tapo prieinamas visuomenei per 12 mėnesių laikotarpį iki paraiškos padavimo datos ar iki prioriteto datos dėl dizainerio ar jo teisių perėmėjo pateiktos informacijos ar atliktų veiksmų.
Remiantis jurisprudencija, Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalis gali būti taikoma dizaino registracijos pripažinimo negaliojančia procedūroje tada, kai dizaino, nurodyto prašyme pripažinti jo registraciją negaliojančia, savininkas įrodo, kad jis yra dizaino, kuriuo remiamasi grindžiant tokį prašymą, kūrėjas arba jo teisių perėmėjas (2011 m. birželio 14 d. Sprendimo
Sphere Tima / VRDT – Punch (Prie dirželio pritvirtintas laikrodis)
, T‑68/10, EU:T:2011:269, 26 punktas ir 2015 m. lapkričio 18 d. Sprendimo
Liu / VRDT – DSN Marketing (Nešiojamojo kompiuterio dėklas)
, T‑813/14, nepaskelbtas Rink., EU:T:2015:868, 23 punktas).
Nagrinėjamu atveju Apeliacinė taryba nusprendė, kad Kinijos naudingojo modelio paskelbimas 2015 m. birželio 24 d. Kinijoje yra atskleidimas. Ji taip pat nustatė, kad šį atskleidimą atliko dizainerio teisių perėmėjas per lengvatinį dvylikos mėnesių laikotarpį, t. y. nuo 2015 m. balandžio 5 d. iki 2016 m. balandžio 4 d., iki ginčijamo dizaino paraiškos pateikimo dienos. Apeliacinė taryba padarė išvadą, kad nagrinėjamu atveju taikytina Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtis.
Šiuo klausimu, kiek tai susiję su reikšmingomis šios bylos faktinėmis aplinkybėmis, pirmiausia reikia pažymėti, kad iš įstojusios į bylą šalies pateiktų įrodymų matyti, jog A,
Guangzhou Hungkay
darbuotojas, yra Kinijos naudingojo modelio kūrėjas, kuris perdavė savo intelektinės nuosavybės teises šį modelį savo darbdaviui
Guangzhou Hungkay
pagal 2016 m. lapkričio 28 d. susitarimą, įsigaliojusį 2014 m. spalio 7 d.
Guangzhou Hungkay
nuosavybės teisę į Kinijos naudingąjį modelį patvirtina Kinijos patentų teisė, pagal kurią išradimas-kūrinys, sukurtas darbuotojui atliekant savo pareigas arba naudojant darbdavio suteiktas materialines ir technines sąlygas, laikomas darbo išradimu-kūriniu, dėl kurio darbdavys turi teisę kreiptis dėl patento išdavimo.
Vėliau 2015 m. birželio 24 d.
Guangzhou Hungkay
, kaip kūrėja ar bent jau kūrėjo teisių perėmėja, padarė Kinijos naudingąjį modelį prieinamą visuomenei po to, kai jį įregistravus Kinijoje jis buvo paskelbtas. Šalys pripažįsta, kad visuomenei prieinamas Kinijos naudingasis modelis yra tapatus ginčijamam dizainui.
Galiausiai pagal 2016 m. lapkričio 26 d. sudarytą sutartį
Guangzhou Hungkay
perleido įstojusiai į bylą šaliai dalį intelektinės nuosavybės teisių į kepsninės dizainą, atitinkantį Kinijos naudingąjį modelį. Pagal šį susitarimą „[
Guangzhou] Hungkay
2014 m. spalio 7 d. perleidžia [įstojusiai į bylą šaliai] visas teises į dizainą Europos [Sąjungos] teritorijoje, įskaitant [Jungtinę Karalystę]“ ir „[įstojusiai į bylą šaliai] leidžiama <...> naudotis visomis <...> šioje sutartyje nustatytomis teisėmis prieš bet kurias trečiąsias šalis <...>, pažeidžiančias bet kokią intelektinės nuosavybės teisę į dizainą <...>“.
Kalbant apie tai, ar nagrinėjamu atveju taikoma Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtis, pirmiausia reikia pažymėti, kad teisių perleidimo susitarimams taikytina atitinkama nacionalinė teisė ir kad ieškovė konkrečiai neginčija nei tokių susitarimų galiojimo, nei galimybės jais remtis prieš trečiuosius asmenis, remiantis atitinkama nacionaline teise.
Antra, reikia priminti laisvės sudaryti sutartis principo svarbą Sąjungos teisėje ir Reglamento Nr. 6/2002 tikslus.
Šiuo klausimu iš jurisprudencijos matyti, kad šalių teisė sudaryti sutartis dėl nuosavybės teisių perdavimo grindžiama sutarčių laisvės principu, todėl negali būti ribojama, jei nėra Sąjungos teisės aktų, nustatančių konkrečius apribojimus šiuo klausimu. Darytina išvada, kad jeigu tokį perdavimą numatanti sutarties sąlyga neprieštarauja taikytinuose Sąjungos teisės aktuose numatytam tikslui ir nekelia sukčiavimo rizikos, ji negali būti laikoma neteisėta (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 1999 m. spalio 5 d. Sprendimo
Ispanija / Komisija
, C‑240/97, EU:C:1999:479, 99 ir 100 punktus).
Nagrinėjamu atveju, pirma, kalbant apie taikytinų Sąjungos teisės aktų turinį, jokia jų nuostata, visų pirma Reglamentas Nr. 6/2002, nedraudžia nagrinėjant prašymą pripažinti registraciją negaliojančia atsižvelgti į po paraiškos įregistruoti dizainą pateikimo dienos pasirašytas sutartis, kuriomis atgaline data perleidžiamos intelektinės nuosavybės teisės, susijusios su ankstesniu dizainu, reglamentuojamu pagal nacionalinę teisę.
Antra, atsižvelgiant į taikytinų Sąjungos teisės aktų tikslą, pažymėtina, kad Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama atsižvelgiant į to paties reglamento 20 konstatuojamąją dalį, kurioje primenama, kad prieš dizaineriui ar jo teisių perėmėjui apsisprendžiant, ar jis pageidauja užtikrinti apsaugą, kurią suteikia registruotasis Bendrijos dizainas, būtina sudaryti galimybę išbandyti jo sukurtą dizainą turinčius gaminius rinkoje.
Iš to matyti, kad Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnyje numatytos išimties tikslas yra suteikti dizaineriui arba jo teisių perėmėjui galimybę pristatyti dizainą rinkoje per 12 mėnesių laikotarpį, prieš pradedant jo paraiškos padavimo formalumus. Per šį laikotarpį dizaineris ar jo teisių perėmėjas, prieš patirdamas išlaidas dėl registracijos, gali įsitikinti, ar atitinkamas dizainas komerciškai paklausus, ir nebijoti, kad dėl to padarytu atskleidimu bus sėkmingai pasiremta vykstant dizaino registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrai, pradėtai po galimos atitinkamo dizaino registracijos (2011 m. birželio 14 d. Sprendimo
Prie dirželio pritvirtintas laikrodis
, T‑68/10, EU:T:2011:269, 24 ir 25 punktai ir 2015 m. lapkričio 18 d. Sprendimo
Nešiojamo kompiuterio dėklas
, T‑813/14, nepaskelbtas Rink., EU:T:2015:868, 21 ir 22 punktai). Vadinasi, Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtimi siekiama apsaugoti dizainerio ir jo teisių perėmėjo interesus.
Nagrinėjamu atveju atsižvelgiant į A ir
Guangzhou Hungkay
bei
Guangzhou Hungkay
ir įstojusios į bylą šalies sudarytus perleidimo susitarimus būtent siekiama apsaugoti dizainerio ir jo teisių perėmėjų interesus.
Trečia, dėl sukčiavimo rizikos reikia visų pirma pažymėti, kad įstojusi į bylą šalis įtikinamai paaiškino, o ieškovė to neginčijo Bendrajame Teisme, kad prieš ginčijamo dizaino paraiškos padavimo datą, kaip tai galima matyti iš ginčijamo sprendimo 33 punkto, ji jau buvo susijusi verslo ryšiais su
Guangzhou Hungkay
. Iš tiesų jos jau buvo prekybos partnerės, nes
Guangzhou Hungkay
yra įstojusios į bylą šalies tiekėja, o susirašinėjimas dėl šios kepsninės koncepcijos egzistavo nuo 2014 m. Be to, sutartys dėl Kinijos naudingojo modelio perleidimo buvo sudarytos 2016 m. lapkričio mėn., t. y. likus dvejiems metams iki to, kai 2018 m. lapkričio 14 d. buvo paduotas prašymas pripažinti ginčijamo dizaino registraciją negaliojančia.
Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į šiuos verslo santykius, reikšmingų faktinių aplinkybių chronologiją ir visas kitas objektyvias bylos aplinkybes, galima teigti, kad nėra jokios informacijos apie sukčiavimą ar slaptą elgesį perduodant nuosavybės teises pagal perleidimo susitarimus.
Darytina išvada, kad pagal Sąjungos teisę nedraudžiama, kad nagrinėjamu atveju šalys savo susitarimus taikytų atgaline data.
Taigi reikia konstatuoti, kaip tai padarė Apeliacinė taryba, kad, atsižvelgiant į tai, jog
Guangzhou Hungkay
padarė Kinijos naudingąjį modelį prieinamą visuomenei, kai jis buvo paskelbtas Kinijoje 2015 m. birželio 24 d., o įstojusi į bylą šalis, veikdama kaip
Gvadangzhou Hungkay
teisių perėmėja, pateikė paraišką įregistruoti tapatų dizainą kaip Bendrijos dizainą 2016 m. balandžio 5 d., t. y. mažiau nei dvylika mėnesių vėliau,  Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtis taikytina nagrinėjamu atveju.
Šios išvados negali paneigti ieškovės argumentas, kad po paraiškos pateikimo datos sudarytos sutartys, nesvarbu, ar jos sudarytos atgaline data, ar ne, negali suteikti teisių perėmėjo statuso arba ištaisyti trūkumo dėl tokio statuso nebuvimo pateikiant paraišką. Konkrečiai kalbant, ieškovė tvirtina, kad jeigu dizaino savininkas galėtų ištaisyti naujumo ir individualių savybių pagal Reglamento Nr. 6/2002 5 ir 6 straipsnius stoką, įsigydamas ir perleisdamas ankstesnius dizainus po savo paraiškos pateikimo, taip apeidamas minėtus straipsnius, ir vėliau kreipdamasis į ankstesnio dizaino savininką, kad būtų perleistas nagrinėjamas dizainas, jis galėtų išvengti savo dizaino registracijos pripažinimo negaliojančia dėl naujumo ir individualių savybių stokos. Galiausiai ieškovė iš esmės teigia, kad naujumo ir individualių savybių vertinimas nėra objektyvus faktinių aplinkybių tyrimas, jis savavališkai paliktas ankstesnių teisių turėtojų ir negaliojančių dizainų registracijų pareiškėjų rankose.
Iš tiesų reikia pažymėti, kaip tai daro Apeliacinė taryba, kad aplinkybė, jog perleidimo susitarimai buvo pasirašyti po ginčijamo dizaino paraiškos pateikimo dienos, savaime neturi reikšmės, nes, pirma, iš šių susitarimų turinio aiškiai matyti, kad teisių perleidimas galiojo nuo 2014 m. spalio 7 d., ir, antra, šiuo atveju nenustatyta jokios sukčiavimo ar Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalies tikslo apėjimo rizikos (žr. šio sprendimo 31 punktą).
Be to, kaip savo atsiliepime nurodė EUIPO, Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalyje nedraudžiama įsigyti registruotojo dizaino, kuriam taikomas „lengvatinis terminas“, ir pasinaudoti šia išimtimi.
Taigi ginčijamo sprendimo 34 punkte Apeliacinė taryba teisingai taikė Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 2 dalį ir padarė išvadą, kad Kinijos naudingojo modelio CN 204 410 600 atskleidimas nėra kliūtis ginčijamo dizaino naujumui ir individualioms savybėms.
Tad pirmąjį pagrindą reikia atmesti.
[
Praleista
]
Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (septintoji kolegija)
nusprendžia:
1.
Atmesti ieškinį.
2.
Priteisti iš
Activa
–
Grillküche GmbH
bylinėjimosi išlaidas.
Kowalik-Bańczyk
Hesse
Dimitrakopoulos
Paskelbta 2023 m. balandžio 26 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
*
Proceso kalba: anglų.
Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano esant tikslinga paskelbti.