CELEX: 62019CJ0708
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Galutinis antidempingo muitas
Kinijos kilmės aliuminio folija
Nežymiai pakeista aliuminio folija
Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2017/271
Priimtinumas
Ieškovas pagrindinėje byloje nepareiškė ieškinio dėl panaikinimo
Teisė pareikšti ieškinį dėl panaikinimo

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2017 m. vasario 16 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2017/271, kuriuo galutinio antidempingo muito, nustatyto Tarybos reglamentu (EB) Nr. 925/2009 tam tikrai importuojamai Kinijos Liaudies Respublikos kilmės aliuminio folijai, taikymas išplečiamas tam tikrai importuojamai nežymiai pakeistai aliuminio folijai (
OL L 40, 2017, p. 51
) (toliau – ginčijamas reglamentas), 1 straipsnio 1 dalies galiojimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Von Aschenbach & Voss GmbH
(toliau – VA&V) ir
Hauptzollamt Duisburg
(Duisburgo centrinė muitinė, Vokietija) ginčą dėl antidempingo muitų, sumokėtų importuojant tam tikrą aliuminio foliją iš Kinijos, mokėjimo.
Teisinis pagrindas
Pagrindinis reglamentas
Tuo metu, kai priimtas ginčijamas reglamentas, galiojusios nuostatos, kuriomis reglamentuojamas Europos Sąjungos antidempingo priemonių patvirtinimas, buvo įtvirtintos 2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) 2016/1036 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (
OL L 176, 2016, p. 21
) (toliau – pagrindinis reglamentas).
Pagrindinio reglamento 1 straipsnio „Principai“ 4 dalyje nustatyta:
„Taikant šį reglamentą, terminas „panašus produktas“ yra identiškas produktas, t. y. produktas, visais atžvilgiais panašus į nagrinėjamąjį produktą, o jeigu identiško produkto nėra – kitas produktas, kuris nors ne visais atžvilgiais, tačiau yra panašiomis nagrinėjamojo produkto savybėmis pasižymintis produktas.“
Šio reglamento 13 straipsnis „Vengimas“ suformuluotas taip:
„1.   Kai galiojančių priemonių yra vengiama, pagal šį reglamentą nustatyti antidempingo muitai gali būti išplečiami panašaus produkto, kuris gali būti ir nežymiai pakeistas, ir nepakeistas, importui iš trečiųjų valstybių, arba nežymiai pakeisto panašaus produkto importui iš valstybės, kuriai taikomos priemonės, arba tų produktų sudėtinėms dalims.
Kai galiojančių priemonių vengiama, antidempingo muitai, neviršijantys pagal 9 straipsnio 5 dalį nustatyto likutinio antidempingo muito, gali būti išplečiami importui iš bendrovių, kurios turi naudos iš individualių muitų valstybėse, kurioms taikomos priemonės.
Vengimas apibrėžiamas kaip prekybos tarp trečiųjų valstybių ir Sąjungos arba tarp individualių bendrovių valstybėje, kuriai nustatytos priemonės, ir Sąjungos būdo pokytis, atsiradęs dėl veiksmų, proceso ar veiklos, kurių negalima paaiškinti jokiomis kitomis pagrįstomis priežastimis ar ekonominiu pagrindimu, kaip tik muito nustatymu, ir kai yra įrodymų dėl žalos arba kad ištaisantysis muito poveikis yra mažinamas panašaus produkto kainų ir (arba) kiekių prasme, bei yra dempingo įrodymų, lyginant su anksčiau panašiam produktui nustatytomis, jei būtina pagal 2 straipsnio nuostatas, normaliosiomis vertėmis.
Trečioje pastraipoje minimi veiksmai, procesas ar veikla,
inter alia
, apima:
a)
nežymius atitinkamo produkto pakeitimus, siekiant jam pritaikyti muitinės kodus, kuriems paprastai netaikomos priemonės, su sąlyga, kad pakeitimai nepakeičia esminių produkto savybių;
<…>
3.   Pagal šį straipsnį tyrimai pradedami Komisijos iniciatyva arba valstybės narės ar kurios nors suinteresuotos šalies prašymu, kai pateikiama pakankamai įrodymų dėl 1 dalyje nurodytų veiksnių. Tyrimas pradedamas Komisijai priėmus reglamentą, kuriame taip pat gali būti nurodyta muitinių institucijoms registruoti importą pagal 14 straipsnio 5 dalį arba reikalauti garantijų. Kai tik suinteresuotoji šalis arba valstybė narė pateikia prašymą, kuriuo grindžiamas tyrimo inicijavimas, ir Komisija baigia jo tyrimą arba kai tik Komisija pati nustato, kad reikia inicijuoti tyrimą, Komisija suteikia informaciją valstybėms narėms.
Tyrimus atlieka Komisija. Komisijai gali padėti muitinės institucijos; tyrimas baigiamas per devynis mėnesius.
Kai galutinai patvirtinti faktai pateisina priemonių taikymo išplėtimą, Komisija tai atlieka laikydamasi 15 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros. Išplėtimas įsigalioja tą dieną, kurią buvo nustatyta registracija pagal 14 straipsnio 5 dalį arba kurią buvo pareikalauta garantijų. Atitinkamos procedūrinės šio reglamento nuostatos dėl tyrimų inicijavimo ir atlikimo taikomos remiantis šiuo straipsniu.
4.   Importas neregistruojamas pagal 14 straipsnio 5 dalį arba jam netaikomos priemonės, kai juo užsiima bendrovės, kurioms suteiktos išimtys.
Prašymai dėl išimčių, paremti tinkamais įrodymais, pateikiami laikantis terminų, nurodytų Komisijos reglamente dėl tyrimų pradžios.
Kai vengimo veiksmai, procesas ar veikla vyksta už Sąjungos ribų, išimtys gali būti suteikiamos atitinkamo produkto gamintojams, kurie gali įrodyti, kad jie nėra susiję su gamintojais, kuriems taikomos priemonės, ir kad nenustatyta, jog jie dalyvauja vengimo veiksmuose, kaip apibrėžta šio straipsnio 1 ir 2 dalyse.
Kai vengimo veiksmai, procesas ar veikla vyksta Sąjungoje, išimtys gali būti suteikiamos importuotojams, kurie gali įrodyti, jog nėra susiję su gamintojais, kuriems taikomos priemonės.
Tos išimtys suteikiamos Komisijos sprendimu ir galioja tame sprendime nurodytą laikotarpį bei jame nurodytomis sąlygomis. Baigusi tyrimą, Komisija suteikia informaciją valstybėms narėms.
Jei laikomasi 11 straipsnio 4 dalyje nustatytų sąlygų, išimtys taip pat gali būti suteikiamos pasibaigus tyrimui, lemiančiam priemonių išplėtimą.
<…>
5.   Jokia šio straipsnio nuostata netrukdo įprastu būdu taikyti galiojančių nuostatų dėl muito mokesčių.“
Antidempingo reglamentai dėl tam tikros aliuminio folijos importo ir ginčijamas reglamentas
Atlikusi pradinį tyrimą, Europos Sąjungos Taryba 2009 m. rugsėjo 24 d. priėmė Reglamentą (EB) Nr. 925/2009, kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas ir laikinojo muito, nustatyto tam tikrai importuojamai Armėnijos, Brazilijos ir Kinijos Liaudies Respublikos kilmės aliumininei folijai, galutinis surinkimas (
OL L 262, 2009, p. 1
) (toliau – pradinis reglamentas). Be kita ko, iš Kinijos importuojamai aliuminio folijai nustatyta 30 %
ad valorem
muito norma, taikyta visoms bendrovėms, išskyrus keturias pradinio reglamento 1 straipsnio 2 dalyje nurodytas bendroves.
Šios priemonės taikytos aliuminio folijai, kurios storis ne mažesnis kaip 0,008 mm ir ne didesnis kaip 0,018 mm, be pagrindo, valcuotai, bet daugiau neapdorotai, suvyniotai į ritinius, kurių plotis ne didesnis kaip 650 mm, o svoris didesnis kaip 10 kilogramų, kurios KN kodas dabar yra ex76071119 (TARIC kodas 7607111910), paprastai vadinamai „buitine aliuminio folija“.
Atlikusi pradiniame reglamente nustatytų priemonių peržiūrą, nes baigėsi jų galiojimo terminas, Komisija 2015 m. gruodžio 17 d. Įgyvendinimo reglamentu (ES) 2015/2384, kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas tam tikrai aliuminio folijai, kurios kilmės šalis yra Kinijos Liaudies Respublika, ir nutraukiamas tyrimas dėl importuojamos tam tikros aliuminio folijos, kurios kilmės šalis yra Brazilija, atlikus priemonių galiojimo termino peržiūrą pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 11 straipsnio 2 dalį (
OL L 332, 2015, p. 63
), nusprendė pratęsti Kinijos kilmės buitinei aliuminio folijai taikomas antidempingo priemones (toliau – galiojančios priemonės).
Gavusi prašymą, Komisija priėmė 2016 m. gegužės 31 d. Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2016/865, kuriuo inicijuojamas tyrimas dėl galimo antidempingo priemonių, nustatytų Įgyvendinimo reglamentu 2015/2384 tam tikrai importuojamai Kinijos Liaudies Respublikos kilmės aliuminio folijai, vengimo importuojant tam tikrą nežymiai pakeistą Kinijos Liaudies Respublikos kilmės aliuminio foliją ir įpareigojama tokius importuojamus produktus registruoti (
OL L 144, 2016, p. 35
). Konkrečiau kalbant, tas tyrimas buvo susijęs su šio sprendimo 16 punkte nurodytų keturių rūšių aliuminio folija, kurios pagrindinės savybės yra tokios pat kaip ir buitinės aliuminio folijos, kuriai buvo taikomos galiojančios priemonės. Pirmųjų trijų rūšių folijos, priešingai nei ketvirtosios rūšies folijos, KN kodas buvo tas pats kaip ir nagrinėjamo produkto, tačiau visų jų TARIC kodai buvo skirtingi.
Užbaigusi šį tyrimą, 2017 m. vasario 16 d. Komisija priėmė ginčijamą reglamentą; juo ji iš esmės išplėtė galiojančių priemonių taikymą tokiai nežymiai pakeistai Kinijos kilmės aliuminio folijai, išskyrus produktus, importuojamus kitoms reikmėms, nei naudoti kaip buitinė aliuminio folija.
Ginčijamo reglamento dalyje „Tyrimas“ esančiose 10, 15, 16, 18 ir 20 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(10)
Apie tyrimo inicijavimą Komisija oficialiai pranešė [Kinijos Liaudies Respublikos] valdžios institucijoms, [Kinijos Liaudies Respublikos] eksportuojantiems gamintojams ir prekiautojams, žinomiems susijusiems Sąjungos importuotojams ir Sąjungos pramonei.
<…>
(15)
Išsamius klausimyno atsakymus pateikė šie eksportuojantys gamintojai, kurių patalpose vėliau buvo surengti tikrinamieji vizitai:
–
„Dingsheng Aluminium Group“,
–
<…>
(16)
Išsamius klausimyno atsakymus pateikė šie penki Sąjungos nesusiję importuotojai:
–
<…>
–
[VA&V],
–
<…>
<…>
(18)
Tikrinamieji vizitai surengti šių nesusijusių importuotojų patalpose:
–
<…>
–
[VA&V].
<…>
(20)
Surengti Komisijos ir pareiškėjo klausymai, taip pat surengti Komisijos ir šių bendrovių klausymai: <…> ir [VA&V].“
Ginčijamo reglamento dalyje „Priemonių vengimo praktika“ esančios 44–47 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(44)
Tirta bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų veikla. Tyrimas patvirtino, kad vykdyti visų keturių rūšių priemonių vengimo veiksmai.
(45)
Šių keturių rūšių priemonių vengimo veiksmų įrodymas – Kinijos eksportuojančių gamintojų elektroniniai laiškai, kuriuose jie savo klientams teikė patarimus, kaip išvengti galiojančių priemonių. Surinktuose įrodymuose taip pat esama informacijos, kad kai kurie Sąjungos importuotojai (naudotojai) tuos patarimus iš tikrųjų įgyvendino praktikoje.
(46)
Komisija taip pat rado įrodymų per tikrinamąjį vizitą vieno iš Kinijos bendradarbiaujančių gamintojų – „Dingsheng Aluminium Group“ – patalpose. <…>
(47)
Be to, tuo pačiu laikotarpiu „Dingsheng Aluminium Group“ į Sąjungą pardavė BAF ritiniuose, kurių plotis didesnis kaip 650 mm. Vėliau šie ritiniai Sąjungoje buvo pjaustomi į mažesnius ritinius. Tikrindama vieną iš bendradarbiaujančių importuotojų Komisija nustatė, kad šis importuotojas, konkrečiai bendrovė [VA&V], platesnius ritinius Sąjungoje supjausto į vartotojams skirtus ritinius.“
Ginčijamo reglamento dalyje „Išvada“ esančiose 57–59 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(57)
Remdamasi pirmiau išdėstytais nustatytais faktais Komisija padarė išvadą, kad importuojamam nagrinėjamajam produktui, [t. y. aliuminio folijai, kurios storis ne mažesnis kaip 0,008 mm ir ne didesnis kaip 0,018 mm, be pagrindo, valcuotai, bet daugiau neapdorotai, ritiniuose, kurių plotis ne didesnis kaip 650 mm, o svoris didesnis kaip 10 kilogramų] kaip apibrėžta per pradinį tyrimą, nustatytų muitų buvo vengiama importuojant [Kinijos] kilmės nežymiai pakeistą nagrinėjamąjį produktą.
(58)
Atlikus tyrimą taip pat nustatyta, kad pasikeitė [Kinijos Liaudies Respublikos] ir Sąjungos prekybos pobūdis ir kad to pasikeitimo negalima paaiškinti jokia kita pakankamai pagrįsta priežastimi arba pateisinančiomis ekonominėmis aplinkybėmis, išskyrus muito nustatymą.
(59)
Komisija taip pat nustatė, kad dėl šio importo daroma žala ir kad taisomasis muito poveikis mažinamas panašaus produkto kainos ir (arba) kiekio požiūriu. Be to, nustatyta dempingo įrodymų, siejamų su anksčiau nustatytomis panašaus produkto normaliosiomis vertėmis.“
Ginčijamo reglamento dalyje „Nesusijusių importuotojų prašymas atleisti nuo priemonių“ esančiose 81–86 konstatuojamosiose dalyse numatyta:
„(81)
Kai priemonių vengiama Sąjungoje, remiantis pagrindinio reglamento 13 straipsnio 4 dalimi importuotojai gali būti atleisti nuo išplėstųjų muitų, jei gali įrodyti, kad yra nesusiję su gamintojais, kuriems taikomos priemonės.
(82)
Šiuo pagrindu gauti ir išnagrinėti penki nesusijusių importuotojų prašymai atleisti nuo priemonių. Viena iš bendrovių <…> vėliau bendradarbiavimą nutraukė.
(83)
Komisija nustatė, kad nors tam tikrais atvejais nagrinėjamojo produkto gamyba užbaigiama (folija supjaustoma į mažesnius ritinius) Sąjungoje, nežymus pakeitimas kaip toks atliekamas ne Sąjungoje, o KLR. Dėl šios priežasties Komisija padarė išvadą, kad nesusijusių importuotojų prašymai atleisti nuo priemonių negali būti patenkinti.
(84)
Nustatyta, kad trys iš keturių bendradarbiaujančių bendrovių yra tikros importuotojos, tiriamąjį produktą perparduodančios jo neperdirbdamos. Todėl šios bendrovės negali būti atleistos nuo išplėstųjų muitų pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 4 dalį. Tik viena iš šių bendrovių, bendrovė [VA&V], tiriamąjį produktą iš [Kinijos] importuoja kaip ritinius, kurių plotis didesnis kaip 650 mm, ir jį papildomai apdoroja. Prieš pardavimą bendrovės klientams (pervyniotojams) folija yra supjaustoma.
(85)
Bendrovė [VA&V] nagrinėjamąjį produktą į Sąjungą importavo prieš nustatant galiojančias priemones, ir nustatytas aiškus jos prekybos pobūdžio pasikeitimas. Komisijos nustatyti faktai nepatvirtina bendrovės nuomonės dėl pakankamai pagrįstos priežasties ar pateisinančių ekonominių aplinkybių, išskyrus muitų nustatymą, buvimo. Todėl net jeigu Komisija pripažintų, jog priemonių buvo vengiama Sąjungoje, šios bendrovės prašymas atleisti nuo priemonių negalėtų būti patenkintas.
(86)
Taigi padaryta išvada, kad nė vienas iš nesusijusių importuotojų negali būti atleistas nuo priemonių pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 4 dalį.“
Šiomis aplinkybėmis ginčijamo reglamento 89 konstatuojamojoje dalyje Komisija padarė išvadą, kad „importuojamam [Kinijos Liaudies Respublikos] kilmės nagrinėjamajam produktui galiojančių antidempingo priemonių taikymas turėtų būti išplėstas importuojamam [Kinijos] kilmės tiriamajam produktui“.
Ginčijamo reglamento 1 straipsnio 1 ir 4 dalyse nustatyta:
„1.   Reglamento (EB) Nr. 925/2009 1 straipsnio 2 dalimi tam tikrai importuojamai [Kinijos] kilmės aliuminio folijai nustatyto galutinio antidempingo muito, taikomo visoms kitoms bendrovėms, taikymas išplečiamas į Sąjungą importuojamai:
–
aliuminio folijai, kurios storis ne mažesnis kaip 0,007 mm, bet mažesnis kaip 0,008 mm, suvyniotai į ritinius, neatsižvelgiant į ritinių plotį, atkaitintai arba neatkaitintai, kurios KN kodas šiuo metu yra ex76071119 (TARIC kodas 7607111930), arba
–
aliuminio folijai, kurios storis ne mažesnis kaip 0,008 mm ir ne didesnis kaip 0,018 mm, suvyniotai į ritinius, kurių plotis didesnis kaip 650 mm, atkaitintai arba neatkaitintai, kurios KN kodas šiuo metu yra ex76071119 (TARIC kodas 7607111940), arba
–
aliuminio folijai, kurios storis didesnis kaip 0,018 mm, bet mažesnis kaip 0,021 mm, suvyniotai į ritinius, neatsižvelgiant į ritinių plotį, atkaitintai arba neatkaitintai, kurios KN kodas šiuo metu yra ex76071119 (TARIC kodas 7607111950), arba
–
aliuminio folijai, kurios storis ne mažesnis kaip 0,021 mm ir ne didesnis kaip 0,045 mm, suvyniotai į ritinius, pateikiamai bent dviejų sluoksnių, neatsižvelgiant į ritinių plotį, atkaitintai arba neatkaitintai, kurios KN kodas šiuo metu yra ex76071190 (TARIC kodai 7607119045 ir 7607119080).
<…>
4.   Galutinis antidempingo muitas netaikomas 1 dalyje aprašytam produktui, jei jis importuojamas kitoms reikmėms nei naudoti kaip buitinė folija. Muitas netaikomas tik jei įvykdomos sąlygos, nustatytos atitinkamose Sąjungos muitus reglamentuojančiose nuostatose dėl galutinio vartojimo procedūros, visų pirma Sąjungos muitinės kodekso 254 straipsnyje.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
VA&V yra Vokietijoje įsteigta nepriklausoma bendrovė, tuo metu, kai klostėsi pagrindinės bylos faktinės aplinkybės, importavusi aliuminio foliją iš Kinijos.
Laikotarpiu nuo 2016 m. liepos 21 d. iki rugsėjo 15 d. VA&V deklaravo
Zollamt Ruhrort
(Rūrorto muitinė, Vokietija) šešias Kinijos kilmės aliuminio folijos siuntas išleidimo į laisvą apyvartą procedūrai įforminti. Šioje muitinėje importuotos prekės buvo deklaruotos kaip „valcuota aliuminio folija, kurios storis ne mažesnis kaip 0,008 mm ir ne didesnis kaip 0,018 mm, suvyniota į ritinius, kurių plotis didesnis kaip 650 mm“.
Rūrorto muitinė priėmė šias muitinės deklaracijas ir pranešimais apie mokėtiną mokestį nustatė tik muitą ir importo apyvartos mokestį.
Vis dėlto iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad importavusi šias siuntas į Sąjungą ir prieš parduodama jas savo klientams, „pervyniotojams“, VA&V supjaustė ritinius taip, kad jie būtų buitinei aliuminio folijai reikiamo pločio, t. y. ne platesni kaip 650 mm.
2017 m. gegužės 5 d. pranešime apie nustatytą importo muitą (toliau – 2017 m. gegužės 5 d. pranešimas) Duisburgo centrinė muitinė, taikydama ginčijamą reglamentą, pareikalavo VA&V už šias šešias siuntas sumokėti 413471 EUR dydžio antidempingo muitą.
Dėl šio pranešimo VA&V pateikė skundą; 2018 m. vasario 2 d. sprendimu jis buvo atmestas.
Taigi VA&V pareiškė ieškinį
Finanzgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo finansų teismas, Vokietija), juo prašė panaikinti 2017 m. gegužės 5 d. pranešimą, o nepatenkinus šio reikalavimo – leisti jai paduoti kasacinį skundą.
Grįsdama savo ieškinį VA&V remiasi ginčijamo reglamento, kuriuo remiantis buvo priimtas šis pranešimas, negaliojimu ir tvirtina, kad šis reglamentas prieštarauja pagrindiniam reglamentui.
Duisburgo centrinė muitinė savo ruožtu prašo atmesti ieškinį, remdamasi 2018 m. vasario 2 d. sprendime nurodytais motyvais.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimų dėl ginčijamo reglamento 1 straipsnio 1 dalies taikymo srities ir dėl šios nuostatos galimo prieštaravimo pagrindinio reglamento 13 straipsnio 1 daliai tiek, kiek ja Įgyvendinimo reglamentu 2015/2384 buitinei aliuminio folijai nustatyto antidempingo muito taikymas išplėstas aliuminio pakeistai folijai ir numatyta, kad antidempingo muitas aliuminio pakeistai folijai netaikomas tik ginčijamo reglamento 1 straipsnio 4 dalyje nustatytomis sąlygomis. Šiuo klausimu jis, be kita ko, pažymi, kad dėl taisyklių, susijusių su konkrečiu ginčijamo reglamento 1 straipsnio 4 dalies įgyvendinimu, aliuminio pakeistos folijos importuotojai galėjo atsidurti mažiau palankioje padėtyje.
Be to, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, kaip Komisija padarė, jo nuomone, nepakankamai motyvuotą išvadą, kad 80 % tiriamojo produkto sudarė nežymiai pakeistas produktas. Jis nurodo, kad, jei šis kiekis buvo nustatytas klaidingai, Komisija galėjo padaryti akivaizdžią vertinimo klaidą, kai vertino antidempingo muito ištaisomojo poveikio sumažėjimą. Taigi ginčijamo reglamento 1 straipsnio 1 dalis yra negaliojanti. Šiuo klausimu jis pažymi, kad Komisija savo išvadas grindė pagrindinio reglamento 18 straipsnio 1 dalimi, iš bendros produkto eksporto iš Kinijos į Sąjungą apimties atėmusi bendradarbiaujančių bendrovių eksportuotą aliuminio pakeistos folijos kiekį. Šis teismas nurodo, kad konstatavusi, jog 20 % eksporto iš Kinijos bet kuriuo atveju sudarė aliuminio pakeista folija, dėl likusio kiekio Komisija padarė išvadą, kad tai yra nežymiai pakeistas produktas.
Galiausiai tas teismas klausia, ar ginčijamo reglamento 1 straipsnio 1 dalis negalioja dėl to, kad priimdama šį reglamentą Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, nes nepatikrino importuotos aliuminio folijos galutinio vartojimo Sąjungoje. To paties teismo teigimu, pagrindinės bylos aplinkybės neleido Komisijai atlikti tokio patikrinimo, nes ji neturėjo tam pakankamai laiko.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat mano, kad ginčijamas reglamentas yra tiesiogiai susijęs su VA&V.
Tokiomis aplinkybėmis
Finanzgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo finansų teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [ginčijamo reglamento] 1 straipsnio 1 dalis negalioja kaip prieštaraujanti [pagrindinio reglamento] 13 straipsnio 1 daliai, atsižvelgiant į tai, kad minėta nuostata antidempingo muito, kuris remiantis [Įgyvendinimo reglamentu 2015/2384] buvo nustatytas buitinei aliuminio folijai, taikymas išplėstas aliuminio pakeistai folijai, o galimybė netaikyti antidempingo muito aliuminio pakeistai folijai numatyta tik [ginčijamo reglamento] 1 straipsnio 4 dalyje nustatytomis sąlygomis?
2.
Ar [ginčijamo reglamento] 1 straipsnio 1 dalis negalioja dėl to, kad Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą priimdama šį reglamentą, nes Komisijos prielaida, kad 80 % tiriamojo produkto sudarė nežymiai pakeistas produktas, nėra pakankamai pagrįsta?
3.
Ar [ginčijamo reglamento] 1 straipsnio 1 dalis negalioja dėl to, kad Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą priimdama šį reglamentą, nes nepatikrino importuojamos aliuminio folijos galutinio vartojimo Sąjungoje?“
Dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumo
Remdamasi 1994 m. kovo 9 d. Sprendimu TWD Textilwerke Deggendorf (
C‑188/92
,
EU:C:1994:90
) Komisija tvirtina, kad šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra nepriimtinas, nes VA&V Sąjungos teisme nepareiškė ieškinio dėl ginčijamo reglamento panaikinimo pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą.
Visų pirma primintina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją bendrasis principas, kuriuo užtikrinama kiekvieno asmens teisė pareiškiant ieškinį dėl jam nepalankios nacionalinės priemonės remtis Sąjungos akto, kuris yra tos priemonės pagrindas, negaliojimu, nedraudžia susieti tokios teisės su sąlyga, kad suinteresuotasis asmuo nepasinaudojo teise tiesiogiai prašyti Sąjungos teismo panaikinti šį aktą pagal SESV 263 straipsnį. Vis dėlto asmuo negali kompetentingame nacionaliniame teisme remtis atitinkamo akto negaliojimu tik tuo atveju, kai galima teigti, kad jis neabejotinai galėjo per šio straipsnio šeštoje pastraipoje numatytą dviejų mėnesių terminą prašyti panaikinti šį aktą (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2016 m. vasario 4 d. Sprendimo C & J Clark International ir Puma,
C‑659/13 ir C‑34/14
,
EU:C:2016:74
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
,
punktą).
Taigi tik tuo atveju, jei būtų galima manyti, kad VA&V neabejotinai turėjo teisę pareikšti ieškinį dėl ginčijamo reglamento panaikinimo pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, ji neturėtų teisės remtis šio reglamento negaliojimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme.
Dėl klausimo, ar pagal SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos paskutinę sakinio dalį VA&V akivaizdžiai galėjo pareikšti ieškinį dėl ginčijamo reglamento, kiek jis yra su ja tiesiogiai susijęs reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktas, dėl kurio nereikia patvirtinti įgyvendinamųjų priemonių, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, pakanka pažymėti, kad būtent pagal 2017 m. gegužės 5 d. pranešimą ji buvo įpareigota sumokėti antidempingo muitus, kurių taikymas išplėstas ginčijamu reglamentu. Vadinasi, negalima teigti, kad dėl šio reglamento akivaizdžiai nereikia patvirtinti įgyvendinamųjų priemonių, kaip tai suprantama pagal minėtą nuostatą (žr., be kita ko, 2018 m. spalio 18 d. Sprendimo Rotho Blaas,
C‑207/17
,
EU:C:2018:840
,
ir
punktus ir 2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
,
punktą).
Taigi toks importuotojas kaip VA&V neturėtų teisės nacionaliniuose teismuose remtis ginčijamo reglamento negaliojimu tik tuo atveju, jei būtų galima teigti, kad šis reglamentas neabejotinai yra tiesiogiai ir konkrečiai su juo susijęs, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą.
Pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją antidempingo muitus nustatantys reglamentai yra norminio pobūdžio, nes taikomi visiems suinteresuotiesiems ūkio subjektams (2016 m. vasario 4 d. Sprendimo C & J Clark International ir Puma,
C‑659/13 ir C‑34/14
,
EU:C:2016:74
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija ir 2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
,
punktas). Dėl tų pačių priežasčių tas pats pasakytina ir apie reglamentą, koks yra ginčijamas reglamentas, kuris išplečia antidempingo muitą dėl vengimo veiksmų. Šiuo reglamentu siekiama išplėsti antidempingo muito, nustatyto tokiame reglamente kaip pradinis reglamentas, taikymo sritį (2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
,
punktas).
Vis dėlto iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad antidempingo muitą nustatantis reglamentas gali būti tiesiogiai ir konkrečiai susijęs su ūkio subjektu (2016 m. vasario 4 d. Sprendimo C & J Clark International ir Puma,
C‑659/13 ir C‑34/14
,
EU:C:2016:74
,
punktas ir 2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
,
punktas).
Pirma, kalbant apie tai, ar ginčijamas reglamentas tiesiogiai susijęs su VA&V, pakanka pažymėti, kad šis reglamentas tiesiogiai paveikė jos teisinę padėtį, nes jis buvo jai nustatyto antidempingo muito teisinis pagrindas.
Vadinasi, ginčijamas reglamentas tiesiogiai susijęs su VA&V.
Antra, kalbant apie tai, ar ginčijamas reglamentas konkrečiai susijęs su VA&V, primintina, kad Teisingumo Teismas yra nurodęs tam tikras ūkio subjektų kategorijas, su kuriomis antidempingo muitą nustatantis reglamentas gali būti konkrečiai susijęs, ir tai neužkerta kelio galimai tokio reglamento konkrečiai sąsajai su kitais ūkio subjektais dėl tik jiems būdingų savybių, skiriančių juos nuo bet kurio kito asmens (2016 m. vasario 4 d. Sprendimo C & J Clark International ir Puma,
C‑659/13 ir C‑34/14
,
EU:C:2016:74
,
punktas ir 2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
,
punktas).
Reglamentas, nustatantis antidempingo muitą, gali būti konkrečiai susijęs, pirma, su tais nagrinėjamo produkto gamintojais ir eksportuotojais, kurie kaltinami dempingo taikymu naudojant su jų komercine veikla susijusius duomenis, antra, su minėto produkto, į kurio perpardavimo kainą buvo atsižvelgta nustatant eksporto kainas, importuotojais, kurie dėl šios priežasties yra susiję su dempingo taikymo konstatavimu, ir, trečia, importuotojais, siejamais su nagrinėjamų produktų eksportuotojais, be kita ko, tais atvejais, kai eksporto kaina buvo apskaičiuota remiantis šių importuotojų taikomomis perpardavimo Sąjungos rinkoje kainomis ir kai pats antidempingo muitas buvo apskaičiuotas remiantis šiomis perpardavimo kainomis (2016 m. vasario 4 d. Sprendimo C & J Clark International ir Puma,
C‑659/13 ir C‑34/14
,
EU:C:2016:74
,
–
punktai ir juose nurodyta jurisprudencija ir 2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
,
punktas).
Taigi pažymėtina, kad importuotojo statusas pats savaime negali būti pakankama aplinkybė nuspręsti, kad reglamentas, nustatantis antidempingo muitą, yra konkrečiai susijęs su importuotoju. Su importuotoju, net jeigu jis siejamas su nagrinėjamo produkto eksportuotojais, reglamentas konkrečiai susijęs tik tuomet, jei galima įrodyti, kad siekiant nustatyti dempingo taikymą buvo atsižvelgta į duomenis, susijusius su jo komercine veikla, arba, jei to nepavyksta padaryti, įrodyti kitas tik jam būdingas savybes, skiriančias jį nuo bet kurio kito asmens (žr., be kita ko, 2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
,
punktą).
Taigi negalima atmesti galimybės, kad reglamentas, kuriuo dėl vengimo veiksmų išplečiamas antidempingo muitas, kaip antai ginčijamas reglamentas, gali būti laikomas konkrečiai susijusiu su nagrinėjamo produkto importuotoju, įrodžiusiu tam tikrų savybių, kurios būdingos tik jam ir kurios jį skiria nuo bet kurio kito asmens, egzistavimą (2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
,
punktas).
Šiuo aspektu pažymėtina, kad, kaip matyti pirmiausia iš ginčijamo reglamento 16, 18 ir 20 konstatuojamųjų dalių, VA&V dalyvavo atliekant tyrimą ir, kaip matyti iš šio reglamento 81–86 konstatuojamųjų dalių, Komisija konstatavo, jog nė vienas iš nesusijusių importuotojų, kaip antai VA&V, negali būti atleistas nuo priemonių pagal pagrindinio reglamento 13 straipsnio 4 dalį.
Komisija konstatavo, kad VA&V importavo tiriamąjį produktą iš Kinijos kaip buitinę aliuminio foliją ir paskui jį apdorojo ir kad pasikeitė prekybos pobūdis, tačiau VA&V nenurodė jokios kitos pakankamai pagrįstos priežasties arba pateisinančių ekonominių aplinkybių, išskyrus muito nustatymą.
Šiomis aplinkybėmis, priešingai, nei tvirtina VA&V, aplinkybė, kad jai nebuvo pranešta apie jokį „sprendimą“, priimtą kaip savarankišką aktą, neturi reikšmės nustatant, ar yra aktas, dėl kurio galima pareikšti ieškinį, nes iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad forma, kuria priimtas aktas ar sprendimas, iš principo neturi reikšmės vertinant ieškinio dėl šio akto ar sprendimo panaikinimo priimtinumą. Iš tiesų vertinant ginčijamus aktus reikia remtis jų turiniu ir jų autorių tikslais. Priemonės, kuriomis galutinai nustatoma Komisijos pozicija pasibaigus administracinei procedūrai ir kuriomis siekiama sukelti privalomų teisinių pasekmių, darančių įtakos ieškovo interesams, iš principo pripažintinos aktais, dėl kurių galima pareikšti ieškinį, išskyrus tarpines priemones, kuriomis siekiama parengti galutinį sprendimą. Taigi kvalifikuojant atitinkamą aktą iš esmės nesvarbu, ar jis atitinka tam tikrus formalius reikalavimus, t. y. ar autorius tinkamai jį pavadino, ar jis yra pakankamai motyvuotas arba ar jame nurodytos teisinį pagrindą sudarančios nuostatos. Taigi visiškai nesvarbu, kad šis aktas nepavadintas „sprendimu“ (2008 m. liepos 17 d. Sprendimo Athinaïki Techniki / Komisija,
C‑521/06 P
,
EU:C:2008:422
,
–
punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ginčijamas reglamentas konkrečiai susijęs su VA&V, todėl ji neabejotinai galėjo prašyti jį panaikinti.
Nagrinėjamu atveju VA&V per SESV 263 straipsnio šeštoje pastraipoje numatytą dviejų mėnesių terminą nepareiškė ieškinio dėl šio reglamento, paskelbto 2017 m. vasario 17 d.
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
.
Vadinasi, kadangi VA&V neabejotinai turėjo teisę pareikšti ieškinį dėl ginčijamo reglamento panaikinimo pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, tačiau nepasinaudojo šia teise, ji negali remtis šio reglamento negaliojimu, grįsdama ieškinį dėl 2017 m. gegužės 5 d. pranešimo panaikinimo.
Darytina išvada, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra nepriimtinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:

2019 m. rugpjūčio 21 d.
Finanzgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo finansų teismas, Vokietija) nutartimi pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra nepriimtinas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.