CELEX: 62021CJ0192
Ennakkoratkaisupyyntö
Sosiaalipolitiikka
Direktiivi 1999/70/EY
EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus
4 lausekkeen 1 kohta
Syrjintäkiellon periaate
Väliaikaisen virkamiehen, josta on tullut vakituinen virkamies, suorittamien palvelusten jättäminen huomiotta hänen henkilökohtaista palkkaluokkaansa pysytettäessä
Näiden palvelusten rinnastaminen vakituisen virkamiehen suorittamiin palveluksiin
Käsite ”asialliset syyt”
Palvelusajan huomioon ottaminen vakituisen virkamiehen asemaan pääsyn yhteydessä
Kansallisessa lainsäädännössä säädetty virkamiesten vertikaalista urakehitystä koskeva järjestelmä

Ennakkoratkaisupyyntö koskee Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (
EYVL 1999, L 175, s. 43
) liitteenä olevan, 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen (jäljempänä puitesopimus) 4 lausekkeen 1 kohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat pääasian valittaja, jota ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kutsuu nimellä Clemente, ja Comunidad de Castilla y León (Dirección General de la Función Pública) (Kastilia ja Leónin itsehallintoalue (julkishallinnon henkilöstöasioiden pääosasto), Espanja) (jäljempänä itsehallintoalue) ja jossa on kyse siitä, että itsehallintoalue on kieltäytynyt pysyttämästä henkilökohtaista palkkaluokkaa, joka pääasian valittajalle myönnettiin väliaikaisena virkamiehenä ennen hänen nimittämistään vakituiseksi virkamieheksi.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Puitesopimuksen 1 lausekkeen a alakohdan mukaan tämän puitesopimuksen tarkoituksena on muun muassa parantaa määräaikaisen työn laatua varmistamalla syrjimättömyyden periaatteen soveltaminen.
Puitesopimuksen 2 lausekkeen 1 kohdan mukaan puitesopimusta sovelletaan määräaikaisiin työntekijöihin, joilla on työsopimus tai työsuhde, sellaisena kuin se on määritelty jäsenvaltion lainsäädännössä, työehtosopimuksissa tai käytännössä.
Puitesopimuksen 3 lausekkeessa, jonka otsikko on ”Määritelmät”, määrätään seuraavaa:
”1.
Tässä sopimuksessa ’määräaikaisella työntekijällä’ tarkoitetaan henkilöä, jolla on suoraan työnantajan ja työntekijän välillä tehty työsopimus tai solmittu työsuhde, jonka päättyminen määräytyy perustelluin syin, esimerkiksi tietyn päivämäärän umpeutumisen, tietyn tehtävän loppuun saattamisen tai tietyn tapahtuman ilmaantumisen perusteella.
2.
Tässä sopimuksessa ’vastaavalla vakituisella työntekijällä’ tarkoitetaan työntekijää, jolla on toistaiseksi voimassa oleva työsopimus tai työsuhde ja joka työskentelee samassa työpaikassa ja samassa tai samanlaisessa työssä tai tehtävässä, ottaen huomioon pätevyys ja ammattitaito.
– –”
Puitesopimuksen 4 lausekkeen, jonka otsikko on ”Syrjimättömyyden periaate,” 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Määräaikaisiin työntekijöihin ei saa soveltaa epäedullisempia työehtoja kuin vastaaviin vakituisiin työntekijöihin pelkästään siksi, että heillä on määräaikainen työsopimus tai työsuhde, ellei siihen ole asiallisia syitä.”
Espanjan oikeus
Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen julkishallinnon palvelussuhteista 24.5.2005 annetun lain 7/2005 (Ley 7/2005 de la Función Pública de Castilla y León; BOE nro 162, 8.7.2005, s. 24200) 69 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Virkamiehillä on hoitamastaan toimesta riippumatta oikeus saada vähintään henkilökohtaista palkkaluokkaansa vastaavien virkojen mukaista korvausta.”
Henkilökohtaisen palkkaluokan pysyttämisestä, vakiinnuttamisesta ja säilyttämisestä 7.6.2018 annetun asetuksen 17/2018 (Decreto 17/2018 por el que se regula la consolidación, convalidación y conservación del grado personal; BOCyL nro 113, 13.6.2018; jäljempänä asetus 17/2018), jota sen 2 §:n mukaan sovelletaan Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen vakituisiin virkamiehiin, 3 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Henkilökohtaisen palkkaluokan pysyttäminen edellyttää seuraavien edellytysten täyttymistä:
a)
Nimittäminen pysyvästi toimeen, lukuun ottamatta sitä palkkaluokkaa, josta urakehitys alkaa.
b)
Yhden tai useamman vastaavan tason toimen tosiasiallinen hoitaminen.
2.   Näiden kahden edellytyksen on täytyttävä seuraavissa säännöksissä kuvattujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.”
Kyseisen asetuksen 4 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Henkilökohtaisen palkkaluokan pysyttäminen edellyttää, että henkilö on nimitetty pysyvästi toimeen, joka on samalla tai korkeammalla tasolla kuin pysytettävä palkkaluokka.
2.   Urakehitys alkaa kuitenkin sen alkupalkkaluokan mukaan, joka vastaa virkamiehelle osoitetun toimen tasoa hänen läpäistyään sitä vastaavan valintamenettelyn, riippumatta siitä, millä tavalla kyseinen toimi täytetään, ellei asianomainen ole vapaaehtoisesti pyytänyt alemman palkkaluokan pysyttämistä.”
Mainitun asetuksen 5 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Henkilökohtaisen palkkaluokan pysyttäminen edellyttää, että yhtä tai useampaa tointa, joka vastaa pysytettävän palkkaluokan tasoa, hoidetaan väliaikaisesti tai pysyvästi kahden vuoden ajan keskeytyksettä tai kolmen vuoden ajan, jos toimen hoito keskeytyy välillä. Näiden molempien seikan täyttyessä pysyttäminen tapahtuu virkamiehen kannalta edullisimpana päivänä.”
Saman asetuksen 6 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Pysytettävä palkkaluokka voi olla enintään kahta tasoa korkeampi kuin jo pysytetty henkilökohtainen palkkaluokka, mutta se ei voi missään tapauksessa ylittää pysyvästi saadun toimen tasoa eikä sitä ammattiaseman alaryhmää tai ryhmää, johon kyseinen toimi kuuluu, vastaavaa palkkatasoa.
2.   Väliaikaisesti, joko tilapäisen muihin tehtäviin siirron tai väliaikaisen siirron yhteydessä suoritettu palvelusaika otetaan huomioon palkkatasoa pysytettäessä vain, jos väliaikaisesti hoidettujen toimien taso on yhtä korkea tai korkeampi kuin pysytettävän palkkaluokan taso.
3.   Uuden henkilökohtaisen palkkaluokan saamisen edellytyksenä on, että aikaisemman palkkaluokan pysyttämisestä on kulunut vähintään kaksi vuotta.
4.   Palvelusajat lasketaan aikajärjestyksessä ja ne otetaan huomioon vain kerran palkkatasoa pysytettäessä.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Pääasian valittaja hoiti itsehallintoalueella 28.5.2001–21.1.2008 väliaikaisena virkamiehenä yhden ainoan nimityksen perusteella eläinlääketieteellisen koordinaattorin tointa. Mainitulla itsehallintoalueella sovellettavan julkishallinnon toimien luokituksen, jonka mukaan kaikki toimet luokitellaan tasoittain asteikolla 1–30, nojalla pääasian valittajalle myönnettiin tähän toimeen henkilökohtainen palkkaluokka 24.
Määräaikaisten toimien vakinaistamista ja lääketieteellisen henkilöstön palvelussuhteen pysyvyyttä koskevan menettelyn yhteydessä järjestettiin 7.3.2006 tehdyllä päätöksellä valintakokeet, jotka koskivat pääsyä ylemmän korkeakouluasteen vanhemmaksi asiantuntijaksi erityisesti lääketieteellisen ura‑alueen (eläinlääkärit) toimeen itsehallintoalueella. Tässä päätöksessä määrättiin, että työskentelystä väliaikaisena virkamiehenä kyseisen ura‑alueen toimissa myönnetään 0,25 pistettä kutakin täyttä palveluskuukautta kohden, kuitenkin enintään 40 pistettä.
Pääasian valittaja osallistui menestyksekkäästi kyseisiin kokeisiin ja 10.11.2015 hänet nimitettiin 22.1.2008 lukien pysyvästi toimeen, johon hänelle osoitettiin henkilökohtainen palkkaluokka 22.
Pääasian valittaja pyysi 18.3.2019 päivätyllä kirjeellä itsehallintoaluetta pysyttämään henkilökohtaisen palkkaluokan 24 sillä perusteella, että hän oli hoitanut tätä palkkaluokkaa vastaavaa toimea väliaikaisena virkamiehenä.
Itsehallintoalue hylkäsi tämän vaatimuksen sillä perusteella, että väliaikaisena virkamiehenä tai tilapäisesti hoidettujen virkojen tasoa ei ole mahdollista pysyttää ja että vakituisen viran, johon pääasian valittaja oli nimitetty, palkkaluokka oli vaadittua palkkaluokkaa alempi.
Pääasian valittaja nosti kanteen toimivaltaisessa alioikeudessa, joka katsoi, että hänellä oli oikeus vaatia vain henkilökohtaista palkkaluokkaa 22, joka vastaa sen pysyvän toimen tasoa, johon hänet oli nimitetty vakituiseksi virkamieheksi.
Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen ylioikeus, Espanja), joka käsittelee mainitusta alioikeuden tuomiosta tehtyä valitusta, toteaa, että henkilökohtaisen palkkaluokan 24 pysyttäminen merkitsisi sitä, että pääasian valittaja ylennettäisiin korkeampaan palkkaluokkaan kuin se palkkaluokka – 22 –, joka vastaa toimea, johon hänet on nimitetty pysyvästi, mikä olisi vastoin asetuksen 17/2018 3 ja 4 §:ssä tarkoitettuja pysyttämisen edellytyksiä.
Sen osalta, onko itsehallintoalueen kieltäytyminen pysyttämästä pääasian valittajan henkilökohtaista palkkaluokkaa 24, joka vastaa toimea, jota hän hoiti väliaikaisena virkamiehenä, yhteensopivaa puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdan kanssa, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii ensinnäkin kyseisessä määräyksessä olevaa käsitettä ”vastaava vakituinen työntekijä”. Se toteaa tältä osin, että pääasian valittajan tilanne hänen ollessaan väliaikainen virkamies oli täysin samanlainen kuin samassa tehtävässä olevan vakituisen virkamiehen tilanne hoidettavien tehtävien, vaaditun pätevyyden, järjestelmän, työskentelypaikan ja muiden työehtojen osalta, joten henkilökohtaisen palkkaluokan pysyttämisen kannalta kyse on lähtökohtaisesti toisiaan vastaavista työntekijöistä. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa tässä yhteydessä 7.11.2018 annettuun tuomioon 1592/2018 (ES:TS:2018:3744), jossa Tribunal Supremo (ylin tuomioistuin, Espanja) otti huomioon muun muassa 8.9.2011 annetun tuomion Rosado Santana (
C‑177/10
,
EU:C:2011:557
) ja katsoi, että väliaikaisten virkamiesten ja vakituisten virkamiesten tilanteiden rinnastettavuuden vuoksi väliaikaisten virkamiesten suorittamat palvelukset voitiin ottaa huomioon henkilökohtaista palkkaluokkaa pysytettäessä.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa kuitenkin yhtäältä, että pääasian valittaja ei vaadi, että hänelle olisi tunnustettava taannehtivasti oikeus pysyä vakituisena virkamiehenä henkilökohtaisessa palkkaluokassa 24 siitä päivästä lukien, jona hänet otettiin palvelukseen väliaikaisena virkamiehenä, vaan hän vaatii, että tultuaan nimitetyksi vakituiseksi virkamieheksi hänen aiemmin väliaikaisena virkamiehenä suorittamansa palvelukset otetaan huomioon, jotta hän voi pysyä henkilökohtaisessa palkkaluokassa 24. Toisaalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että vakituisella virkamiehellä, joka hoitaa, erityisesti väliaikaisen siirron perusteella, tilapäisesti ylemmän tason toimea, ei ole oikeutta pysyä tätä toimea vastaavassa palkkaluokassa vaan hän pysyy sitä toimea vastaavassa palkkaluokassa, johon hänet on nimitetty pysyvästi. Näissä olosuhteissa ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella on epäselvyyttä pääasiassa kyseessä olevien tilanteiden rinnastettavuudesta ja se pohtii, onko käsitettä ”vastaava vakituinen työntekijä” tulkittava siten, että se liittyy yksinomaan itsehallintoalueen kanssa olevaan suhteeseen eli toisin sanoen siihen, onko kyse vakituisesta vai väliaikaisesta virkamiehestä, vai onko huomioon otettava myös se, onko vakituinen virkamies hoitanut kyseistä toimea pysyvästi vai tilapäisesti.
Toiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin esittää kaksi puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettua ”asiallista syytä”, joilla voitaisiin perustella se, että väliaikaisena virkamiehenä suoritettuja palveluksia ei oteta huomioon henkilökohtaista palkkaluokkaa pysytettäessä sen jälkeen, kun henkilö on nimitetty vakituiseksi virkamieheksi. Yhtäältä on niin, että koska nämä palvelukset otetaan huomioon vakituisen virkamiehen asemaan pääsyä koskevassa valintamenettelyssä, niiden huomioon ottaminen palkkaluokkaa pysytettäessä johtaisi kaksinkertaiseen huomioimiseen, joka johtaisi siihen, että pääasian valittajan tilanteessa olevia henkilöitä kohdeltaisiin edullisemmin kuin virkamiehiä, jotka eivät ole olleet väliaikaisia virkamiehiä.
Toisaalta vakituisten virkamiesten vertikaalinen urakehitys ja näin ollen pysytettävien palkkaluokkien saavuttaminen on asteittaista, mikä on seurausta itse hallintorakenteesta, ja sen tarkoituksena on toimia näiden virkamiesten kannustimena ja parantaa heidän palvelustensa suorittamista. Sitä vastoin väliaikaiset virkamiehet eivät kuulu mihinkään ura‑alueeseen eikä heitä ole luokiteltu mihinkään ryhmään, vaan heidät nimitetään täyttämään tarpeen mukaan avoimia toimia eri ura‑alueilla ja ryhmissä, eivätkä he ole pysyvästi toimessa. Väliaikaisena virkamiehenä hoidettuun toimeen liittyvän palkkaluokan pysyttäminen saattaisi siten johtaa ”hyppäyksiin” ja ”ohituksiin” vakituisen virkamiehen vertikaalisessa urakehityksessä ilman, että hänen olisi tarpeen täyttää mitään muita lakisääteisiä vaatimuksia, mikä vääristäisi tätä urakehitysjärjestelmää.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa tässä yhteydessä, että vaikka Tribunal Supremo on aiemmin katsonut, että henkilökohtaisen palkkaluokan pysyttäminen on mahdollista vain silloin, kun toimea on hoidettu pysyvästi, kun otetaan huomioon sen merkitys julkishallinnon rakenteessa, se on tämän tuomion 19 kohdassa mainitussa tuomiossaan soveltanut puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa ottamatta huomioon hoidetun toimen pysyvää luonnetta. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo lisäksi, että unionin tuomioistuin on 20.6.2019 antamansa tuomion Ustariz Aróstegui (
C‑72/18
,
EU:C:2019:516
) 47 ja 50 kohdassa, jotka koskevat vakituisille virkamiehille mutta ei väliaikaisille virkamiehille myönnettyä palkanlisää, erottanut toisistaan yksinomaan palvelusaikaan perustuvan erilaisen kohtelun ja korkeimpiin palkkatasoihin etenemiseen perustuvan erilaisen kohtelun, mikä antaa ymmärtää, että tämä viimeksi mainittu erilainen kohtelu voitaisiin oikeuttaa myös muilla seikoilla kuin pelkällä kyseisen toimen hoitamisen kestolla.
Näin ollen Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko – – puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettua käsitettä ’vastaava vakituinen työntekijä’ tulkittava siten, että palvelukset, jotka on suoritettu väliaikaisena virkamiehenä ennen vakituisen virkamiehen asemaan pääsyä, on henkilökohtaista palkkaluokkaa pysytettäessä rinnastettava toisen vakituisen virkamiehen suorittamiin palveluksiin?
2)
Onko – – puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa tulkittava siten, että sekä se, että tämä aika on jo arvioitu ja otettu huomioon vakituisen virkamiehen asemaan pääsyn yhteydessä, että kansallisessa lainsäädännössä säädetty virkamiesten vertikaalista urakehitystä koskeva järjestelmä ovat asiallisia syitä, joiden vuoksi on perusteltua, että virkamiehen väliaikaisena virkamiehenä ennen vakituisen virkamiehen asemaan pääsyä suorittamia palveluksia ei oteta huomioon henkilökohtaista palkkaluokkaa pysytettäessä?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksillään, joita on tarkasteltava yhdessä, pääasiallisesti, onko puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohta esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan virkamiehen väliaikaisena virkamiehenä ennen vakituisen virkamiehen asemaan pääsyä suorittamia palveluksia ei oteta huomioon henkilökohtaista palkkaluokkaa pysytettäessä.
Aluksi on muistutettava, että direktiiviä 1999/70 ja puitesopimusta sovelletaan kaikkiin sellaisiin työntekijöihin, jotka tarjoavat työsuorituksia, joista heille maksetaan palkkaa, näiden työntekijöiden ja heidän työnantajansa välisen määräaikaisen työsuhteen perusteella (määräys 22.3.2018, Centeno Meléndez,
C‑315/17
, ei julkaistu,
EU:C:2018:207
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Puitesopimuksen määräyksiä on siis tarkoitus soveltaa viranomaisten ja muiden julkisen sektorin yksikköjen kanssa tehtyihin määräaikaisiin työsopimuksiin ja solmittuihin työsuhteisiin (määräys 22.3.2018, Centeno Meléndez,
C‑315/17
, ei julkaistu,
EU:C:2018:207
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Nyt käsiteltävässä asiassa on kiistatonta, että koska pääasian valittaja oli itsehallintoalueen palveluksessa väliaikaisena virkamiehenä yli kuuden vuoden ajan, häntä pidettiin puitesopimuksessa tarkoitettuna määräaikaisena työntekijänä.
Tämän jälkeen on muistutettava, että puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdan mukaan määräaikaisiin työntekijöihin ei saa soveltaa epäedullisempia työehtoja kuin vastaaviin vakituisiin työntekijöihin pelkästään siksi, että heillä on määräaikainen työsopimus tai työsuhde, ellei siihen ole asiallisia syitä.
Tältä osin on todettava, että vaikka puitesopimuksen 2 lausekkeen 1 kohdan mukaan puitesopimusta sovelletaan määräaikaisiin työntekijöihin, jotka määritellään puitesopimuksen 3 lausekkeessa, se seikka, että pääasian valittajasta on sittemmin tullut vakituinen virkamies ja näin ollen vakituinen työntekijä, ei estä häntä vetoamasta puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa vahvistettuun syrjintäkiellon periaatteeseen siltä osin kuin hän riitauttaa palkkaluokkansa pysyttämiseen liittyvän erilaisen kohtelun otettaessa huomioon palveluksia, jotka hän on suorittanut väliaikaisena virkamiehenä ennen kuin hänet nimitettiin vakituiseksi virkamieheksi (ks. vastaavasti tuomio 18.10.2012, Valenza ym.,
C‑302/11–C‑305/11
,
EU:C:2012:646
,
ja
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Lisäksi on todettava, että – kuten ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa – henkilökohtaisen palkkaluokan pysyttäminen, jota pääasiassa kyseessä oleva säännöstö koskee, on puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu ”työehto”, koska unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ratkaiseva seikka sen arvioimisessa, kuuluuko toimenpide tämän käsitteen soveltamisalaan, on juuri työtä koskeva seikka eli työntekijän ja työnantajan välille muodostunut palvelussuhde (tuomio 20.6.2019, Ustariz Aróstegui,
C‑72/18
,
EU:C:2019:516
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Yhtäältä nimittäin asetuksen 17/2018 3–5 §:stä ilmenee, että henkilökohtaisen palkkaluokan pysyttäminen edellyttää kahden edellytyksen täyttymistä, joita ovat ”nimittäminen pysyvästi toimeen, lukuun ottamatta sitä palkkaluokkaa, josta urakehitys alkaa” ja ”yhden tai useamman [aiemmin hoidettua toimea] vastaavan tason toimen tosiasiallinen hoitaminen”. Toisaalta Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen julkishallinnon palvelussuhteista annetun lain 7/2005 69 §:n 1 momentin mukaan kyseisellä pysyttämisellä taataan vakituiselle virkamiehelle oikeus saada pysytetyn henkilökohtaisen palkkaluokan mukaista palkkaa silloinkin, kun toimi vaihtuu. Se on myös ennakkoedellytys virkamiehen vertikaaliselle urakehitykselle.
Koska ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämien kysymysten sanamuodosta ilmenee, että ne perustuvat lähtökohtaan, jonka mukaan väliaikaisia virkamiehiä kohdellaan epäedullisemmin kuin vakituisia virkamiehiä siltä osin kuin on kyse heidän näissä ominaisuuksissa suorittamien palvelusten huomioon ottamisesta henkilökohtaista palkkaluokkaa pysytettäessä, on näin ollen tutkittava ensiksi, ovatko nämä kaksi työntekijäryhmää puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetussa toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa.
Jotta voidaan arvioida, tekevätkö työntekijät puitesopimuksessa tarkoitetussa merkityksessä samaa tai samanlaista työtä, on puitesopimuksen 3 lausekkeen 2 kohdan ja 4 lausekkeen 1 kohdan mukaisesti selvitettävä, voidaanko näiden työntekijöiden tilanteita pitää toisiinsa rinnastettavina, kun otetaan huomioon kaikki tekijät, kuten työn luonne, koulutusta koskevat edellytykset ja työehdot (tuomio 20.6.2019, Ustariz Aróstegui,
C‑72/18
,
EU:C:2019:516
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Vaikka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen – jolla ainoastaan on toimivalta arvioida tosiseikkoja – tehtävänä on selvittää, ovatko vakituisten virkamiesten ja väliaikaisten virkamiesten tilanteet toisiinsa rinnastettavissa (ks. vastaavasti tuomio 20.6.2019, Ustariz Aróstegui,
C‑72/18
,
EU:C:2019:516
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), itse ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että nyt käsiteltävässä asiassa pääasian valittajan tilanne hänen ollessaan väliaikainen virkamies oli – eläinlääketieteellisen koordinaattorin tehtävien, vaaditun pätevyyden, järjestelmän, työskentelypaikan ja muiden työehtojen osalta – täysin sama kuin hänen tilanteensa vakituisena virkamiehenä.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa kuitenkin, että vakituinen virkamies, joka hoitaa tilapäisesti eli väliaikaisen siirron perusteella toimea, joka on ylemmän tason toimi kuin se toimi, johon hänet on nimitetty pysyvästi, ei voi pysyä väliaikaisen siirron perusteella hoitamaansa toimea vastaavassa palkkaluokassa, vaan hän pysyy sitä toimea vastaavassa palkkaluokassa, johon hänet on nimitetty pysyvästi. Näin ollen kyseinen tuomioistuin pohtii, merkitseekö se, että vakituinen virkamies saa pysyä siinä korkeammassa palkkaluokassa, joka hänellä oli silloin, kun hän oli väliaikainen virkamies, käänteistä syrjintää vakituisten virkamiesten vahingoksi.
Tässä yhteydessä on korostettava, että puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdan sanamuodosta seuraa, että riittää, että kyseisiä määräaikaisia työntekijöitä kohdellaan epäedullisemmin kuin vastaavassa tilanteessa olevia vakituisia työntekijöitä, jotta ensin mainituilla työntekijöillä on oikeus vaatia tämän lausekkeen soveltamista (tuomio 20.6.2019, Ustariz Aróstegui,
C‑72/18
,
EU:C:2019:516
,
kohta).
Asiassa on ilmennyt, että pääasian valittaja on hoitanut itsehallintoalueella useiden vuosien ajan väliaikaisena virkamiehenä yhden ainoan nimityksen perusteella eläinlääketieteellisen koordinaattorin tointa, johon sovellettavan julkishallinnon toimien luokituksen nojalla hänelle myönnettiin tähän toimeen henkilökohtainen palkkaluokka 24. Näin ollen pääasian valittajan tilanne on verrattavissa sellaisen virkamiehen tilanteeseen, joka hoitaa tällaista toimea pysyvästi.
Tästä seuraa – ellei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kaikkien merkityksellisten seikkojen perusteella suorittamasta tarkistuksesta muuta johdu – että on katsottava, että pääasian valittajan tilanteen kaltainen väliaikaisen virkamiehen tilanne ennen kuin hän pääsi vakituisen virkamiehen asemaan vastaa sellaisen vakituisen virkamiehen tilannetta, joka hoitaa pysyvästi samaa toimea, jota kyseinen väliaikainen virkamies hoiti.
Tässä tilanteessa on toiseksi selvitettävä, onko olemassa puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettuja ”asiallisia syitä”, joilla tämän tuomion 33 kohdassa mainittu erilainen kohtelu voidaan oikeuttaa.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asiallisten syiden käsite edellyttää, että todettua erilaista kohtelua voidaan perustella sillä, että on olemassa täsmällisiä ja konkreettisia seikkoja, jotka ovat objektiivisten ja läpinäkyvien arviointiperusteiden perusteella ominaisia kyseessä olevalle työehdolle siinä erityisessä asiayhteydessä, johon työehto kuuluu, jotta voidaan varmistaa, että kyseinen erilainen kohtelu vastaa todellista tarvetta, että sillä voidaan saavuttaa asetettu tavoite ja että se on tätä varten tarpeellinen. Tällaiset seikat voivat olla muun muassa seurausta niiden työtehtävien erityisluonteesta, joiden hoitamiseksi kyseiset määräaikaiset sopimukset on tehty, sekä näille tehtäville luontaisista ominaispiirteistä tai mahdollisesti jäsenvaltion toiminnasta, kun se pyrkii hyväksyttävään sosiaalipoliittiseen päämäärään (tuomio 20.6.2019, Ustariz Aróstegui,
C‑72/18
,
EU:C:2019:516
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kyseistä käsitettä ei sitä vastoin voida ymmärtää siten, että sillä voitaisiin perustella määräaikaisten ja vakituisten työntekijöiden välinen erilainen kohtelu sillä seikalla, että erilaisesta kohtelusta säädetään lain tai työehtosopimuksen kaltaisissa yleisissä ja abstrakteissa kansallisissa oikeussäännöissä (ks. vastaavasti tuomio 8.9.2011, Rosado Santana (
C‑177/10
,
EU:C:2011:557
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Väliaikaisten virkamiesten työn tilapäisyyteen vetoaminen ei sellaisenaan voi olla puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu asiallinen syy (ks. vastaavasti tuomio 20.6.2019, Ustariz Aróstegui,
C‑72/18
,
EU:C:2019:516
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Pääasiassa todetun erilaisen kohtelun mahdollisten oikeuttamisperusteiden osalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin viittaa yhtäältä virkamiesten vertikaaliseen urakehitykseen, joka on asteittaista ja seurausta itse hallintorakenteesta.
Tältä osin on todettava, että koska vertikaalinen urakehitys ja henkilökohtaisen palkkaluokan pysyttäminen kuuluvat erottamattomasti vakituisten virkamiesten asemaan, on muistutettava, että kun otetaan huomioon jäsenvaltioilla oman julkishallintonsa järjestämisessä oleva harkintavalta, ne voivat lähtökohtaisesti direktiiviä 1999/70 ja puitesopimusta rikkomatta säätää vakituisen virkamiehen asemaan pääsemisen edellytyksistä ja tällaisten virkamiesten palvelukseen ottamisen ehdoista (tuomio 20.6.2019, Ustariz Aróstegui,
C‑72/18
,
EU:C:2019:516
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Vaikka direktiivi 1999/70 ja puitesopimus eivät siis lähtökohtaisesti ole esteenä sille, että henkilökohtaisen palkkaluokan pysyttäminen varataan ainoastaan vakituisille virkamiehille, jäsenvaltion lainsäädännössä ei kuitenkaan voida asettaa yleistä ja abstraktia edellytystä, joka koskisi ainoastaan väliaikaisten virkamiesten työn tilapäisyyttä, ottamatta huomioon suoritettujen työtehtävien erityisluonnetta ja näille tehtäville luontaisia ominaispiirteitä.
Tältä osin on kuitenkin todettava, että – kuten ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee – pääasiassa sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä säädetään, että pelkästään se seikka, että vakituinen virkamies on tilapäisesti hoitanut toimea, jonka palkkaluokka on korkeampi kuin sen toimen palkkaluokka, jota hän hoitaa pysyvästi, ei automaattisesti anna hänelle oikeutta pysyä tässä ylemmässä palkkaluokassa.
Sen salliminen, että vakituinen virkamies voi pysyä korkeammassa palkkaluokassa, joka hänellä oli väliaikaisena virkamiehenä ollessaan, voisi siten merkitä käänteistä syrjintää niiden vakituisten virkamiesten vahingoksi, jotka on tilapäisesti siirretty muuhun toimeen, jossa on korkeampi palkkaluokka kuin siinä toimessa, johon heidät on nimitetty pysyvästi.
Näin ollen on niin, että siltä osin kuin pääasiassa sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä suljetaan pois tilapäisesti hoidetun toimen palkkaluokan automaattinen pysyttäminen mutta siinä sallitaan se, että pysytettävää palkkaluokkaa määritettäessä otetaan huomioon tilapäisessä toimessa suoritettu palvelusaika, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, tätä säännöstöä on sovellettava samalla tavalla sekä henkilöihin, jotka ovat hoitaneet tätä tilapäistä tointa väliaikaisina virkamiehinä, että henkilöihin, jotka ovat hoitaneet sitä vakituisina virkamiehinä.
Toisaalta ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että siltä osin kuin pääasian valittajan väliaikaisena virkamiehenä suorittamat palvelukset on otettu huomioon valintamenettelyssä, jonka läpäistyään hän on päässyt vakituisen virkamiehen asemaan, näiden palvelusten huomioon ottaminen henkilökohtaista palkkaluokkaa pysytettäessä johtaisi niiden kaksinkertaiseen huomioimiseen, mikä johtaisi siihen, että pääasian valittajaa kohdeltaisiin edullisemmin kuin muita vakituisia virkamiehiä.
Vakituisen virkamiehen asemaan pääsyn edellytysten vahvistaminen ja tällaisen virkamiehen henkilökohtaisen palkkaluokan pysyttäminen, mikä on – kuten tämän tuomion 31 ja 32 kohdassa on todettu – työehto, ovat kuitenkin vakituisiin virkamiehiin sovellettavan järjestelmän kaksi erillistä seikkaa, joten sen, että asianomaisen henkilön väliaikaisena virkamiehenä suorittamat palvelukset otetaan huomioon vakituisen virkamiehen asemaan pääsyssä tai henkilökohtaista palkkaluokkaa pysytettäessä ei voida katsoa johtavan näiden palvelusten kaksinkertaiseen huomioimiseen pelkästään henkilökohtaista palkkaluokkaa pysytettäessä.
Näin ollen on niin, että mikäli tämän tuomion 45 kohdassa viitatun oikeuskäytännön mukaisesti on perusteltua säätää vakituisen virkamiehen asemaan pääsyn edellytyksistä, tällaisten pääsyä koskevien edellytysten asettamisella ei voida oikeuttaa erilaista kohtelua kyseisen pysyttämisen edellytysten kannalta.
Edellä esitetyn perusteella esitettyihin kysymyksiin on vastattava, että puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohta on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan virkamiehen väliaikaisena virkamiehenä ennen vakituisen virkamiehen asemaan pääsyä suorittamia palveluksia ei oteta huomioon henkilökohtaista palkkaluokkaa pysytettäessä.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan, 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohta on esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan virkamiehen väliaikaisena virkamiehenä ennen vakituisen virkamiehen asemaan pääsyä suorittamia palveluksia ei oteta huomioon henkilökohtaista palkkaluokkaa pysytettäessä.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: espanja.