CELEX: 62015TJ0462
Polkumyynti
Kambodžasta, Pakistanista ja Filippiineiltä lähetettyjen polkupyörien tuonti
Kiinasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan tätä tuontia
Asetus (EU) 2015/776
Kiertäminen
Uudelleenlastaus
Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 13 artiklan 1 ja 2 kohta ja 18 artiklan 3 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) N:o 2016/1036 13 artiklan 1 ja 2 kohta ja 18 artiklan 3 kohta)

) (
)
Asian tausta
Euroopan unionin neuvosto otti lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa yhteisöön ja väliaikaisen polkumyyntitullin lopullisesta kantamisesta 8.9.1993 annetulla asetuksella (ETY) N:o 2474/93 (
EYVL 1993, L 228, s. 1
) käyttöön 30,6 prosentin suuruisen lopullisen polkumyyntitullin Kiinasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa.
Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (
EYVL 1996, L 56, s. 1
) (joka on korvattu polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annetulla asetuksella (EY) N:o 1225/2009 (
EUVL 2009, L 343, s. 51
, oikaisu
EUVL 2010, L 7, s. 22
; jäljempänä perusasetus), joka on puolestaan korvattu polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 2016/1036 (
EUVL 2016, L 176, s. 21
)), ja erityisesti asetuksen N:o 384/96 11 artiklan 2 kohdan (josta on tullut perusasetuksen 11 artiklan 2 kohta) mukaisesti toteutetun toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto päätti lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa 10.7.2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1524/2000 (
EYVL 2000, L 175, s. 39
) pysyttää voimassa edellä mainitun polkumyyntitullin.
Asetuksen N:o 384/96 11 artiklan 3 kohdan (josta on tullut perusasetuksen 11 artiklan 3 kohta) mukaisesti suoritetun välivaiheen tarkastelun jälkeen neuvosto päätti lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Vietnamista peräisin olevien polkupyörien tuonnissa sekä asetuksen (EY) N:o 1524/2000 muuttamisesta 12.7.2005 annetulla asetuksella (EY) N:o 1095/2005 (
EUVL 2005, L 183, s. 1
) nostaa Kiinasta peräisin olevien polkupyörien tuonnista kannettavan polkumyyntitullin 48,5 prosenttiin.
Asetuksen N:o 384/96 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti toteutetun toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto päätti lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa 3.10.2011 annetulla asetuksella (EU) N:o 990/2011 (
EUVL 2011, L 261, s. 2
) pitää voimassa 48,5 prosentin suuruisen polkumyyntitullin.
Toukokuussa 2013 perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan (josta on tullut asetuksen 2016/1036 11 artiklan 3 kohta) mukaisesti toteutetun välivaiheen tarkastelun jälkeen neuvosto antoi täytäntöönpanoasetuksen N:o 990/2011 muuttamisesta 29.5.2013 asetuksen (EU) N:o 502/2013 (
EUVL 2013, L 153, s. 17
) ja päätti pitää voimassa 48,5 prosentin suuruisen polkumyyntitullin, lukuun ottamatta kolmen sellaisen yrityksen tuomia polkupyöriä, joille osoitettiin yksilölliset tullit.
Perusasetuksen 13 artiklan (josta on tullut asetuksen 2016/1036 13 artikla) mukaisen toimenpiteiden kiertämistä koskevan tutkimuksen päätteeksi neuvosto antoi 29.5.2013 Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa täytäntöönpanoasetuksella N:o 990/2011 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan Indonesiasta, Malesiasta, Sri Lankasta ja Tunisiasta lähtöisin olevien polkupyörien tuontia riippumatta siitä, onko alkuperämaaksi ilmoitettu Indonesia, Malesia, Sri Lanka tai Tunisia, täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 501/2013 (
EUVL 2013, L 153, s. 1
).
Euroopan komissio, jolle tehtiin vuonna 2014 uusi kantelu, joka tuolla kertaa koski polkumyyntitullien mahdollista kiertämistä, johon olivat osallisina polkupyörien vientiä harjoittavat tuottajat, jotka olivat sijoittautuneet Kambodžaan, Pakistaniin ja Filippiineille, antoi 2.9.2014 Kiinasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa neuvoston asetuksella N:o 502/2013 käyttöön otettujen polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden mahdollista kiertämistä Kambodžasta, Pakistanista tai Filippiineiltä lähetettyjen polkupyörien tuonnilla, riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Kambodža, Pakistan tai Filippiinit, koskevan tutkimuksen vireillepanosta ja kyseisen tuonnin kirjaamisvelvoitteesta täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 938/2014 (
EUVL 2014, L 263, s. 5
, oikaisu
EUVL 2014, L 341, s. 31
). Tämän tutkimuksen – joka kattoi 1.1.2011 ja 31.8.2014 välisen ajanjakson – kuluessa kantaja Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd vastaanotti komissiolta ”Lomakkeen yhtiöille, jotka hakevat vapautusta mahdollisesta polkumyyntitullien laajennuksesta” (jäljempänä lomake), jonka se palautti täytettynä 10.10.2014.
Asiakirja-aineistosta ilmenee, että kantaja on Kambodžan oikeuden mukaan toukokuussa 2013 perustettu yhden hengen rajavastuuyhtiö, jonka omistaa kokonaan Hongkongiin sijoittautunut Cronus International Co. Ltd ‑niminen yhtiö, jonka puolestaan omistaa kokonaan kiinalainen polkupyörien valmistaja Guangzhou Cronus Bicycle Fashion Sports Co. Ltd. Viimeksi mainittu yhtiö omistaa myös kokonaan kiinalaisen Guangzhou Cronus Bicycles Co. Ltd ‑nimisen yhtiön, joka valmistaa polkupyöriä, runkoja ja maalattuja runkoja ja on etuyhteydessä toiseen kiinalaiseen polkupyörien valmistajaan Shine Wheel Bicycle Co. Ltd:hen, joka lopetti tuotantonsa 1.6.2014. Koska kantaja ei täsmentänyt lomakkeeseen liitetyissä taulukoissa D 5 ja D 6, että se oli etuyhteydessä myös Shine Wheel Bicycleen, se ilmoitti tätä tavarantoimittajaa koskevat tiedot vasta 27.10.2014 eli vastauksenaan komission 16.10.2014 lähettämään lisätietopyyntöön.
Kantaja täsmentää, että kun otetaan huomioon sen perustamispäivä ja sen tosiasiallisen toiminnan aloittaminen tammikuussa 2014, sen lomakkeessa ja siihen liitetyissä taulukoissa antamat tiedot koskivat pikemminkin ajanjaksoa 1.9.2013–31.8.2014 (jäljempänä viiteajanjakso) kuin tutkimusajanjaksoa (ks. edellä 7 kohta). Lomakkeesta ilmenee, että kantaja määritti toimialakseen polkupyörien ja polkupyörän runkojen valmistamisen ja myynnin erityisesti pieniä tilauksia varten tavaramerkillä Cronus.
Lomakkeen liitteenä olevassa taulukossa F 2, jossa luetellaan kaikki vapautuksen hakijan puolivalmiiden tuotteiden ostot, kantaja nimesi lähes yksinomaiseksi tavarantoimittajaksi yhtiön ”Shine Wheel Bicycle Co. Ltd (Guangzhou)” vietnamilaisen yhtiön ohella runkojen maalauksen osalta sekä toisen kiinalaisen yhtiön.
Kantaja esitti 27.10.2014 antamassaan vastauksessa tarkistetun taulukon F 2. Shine Wheel Bicycle mainitaan siinä kantajaan etuyhteydessä olevana yhtiönä, jonka myynti kantajalle viiteajanjaksolla muodosti selvästi suurimman osan kantajan ostoista tällä ajanjaksolla. Myös Guangzhou Cronus Bicycles mainitaan siinä kantajaan etuyhteydessä olevana yhtiönä tiettyjen viiteajanjaksolla toteutuneiden liiketoimien osalta.
Komissio yksilöi tutkinnan aikana kuusi yhtiötä, jotka veivät polkupyöriä Kambodžasta. Yksi niistä siirtyi Kambodžasta Pakistaniin vuoden 2013 lopulla, kun taas viisi muuta polkupyörien valmistajaa, jotka toteuttavat 94 prosenttia Kambodžasta Euroopan unioniin suuntautuvasta tämän tuotteen tuonnista, tekivät yhteistyötä ja toimittivat vapautusta koskevan pyynnön.
Komissio analysoi näiden viiden yhtiön, joiden joukossa oli kantaja, toimittamia tietoja. Komissio ilmoitti 11.11.2014 kantajalle aikeestaan toteuttaa tarkastus paikan päällä. Tarkastus pidettiin 8. ja 9.12.2014 kantajan Tai Sengissä (Kambodža) sijaitsevissa toimitiloissa.
Tämän paikan päällä toteutetun tarkastuksen ja neljän muun yhteistyötä tehneen tuottajan tiloissa toteutettujen tarkastusten seurauksena komissio arvioi, että kolmella yhtiöllä oli oikeus saada perusasetuksen 13 artiklan 4 kohdan (josta on tullut asetuksen 2016/1036 13 artiklan 4 kohta) mukainen vapautus ja että kaksi yhtiötä, mukaan lukien kantaja, ei sen sijaan voinut saada sitä.
Tämän käynnin yhteydessä komissio totesi useita epäselvyyksiä, joiden osalta se kuuli kantajan antamat lisäselitykset ja tutki tämän toimittamat asiakirjat.
Aivan aluksi komissio havaitsi, ettei kantajalla ollut kirjanpito-ohjelmaa ja että se piti kirjaa Excel-tyyppisissä tiedostoissa. Vasta lokakuusta 2014 lähtien se alkoi laatia yksityiskohtaisia tuotantoraportteja.
Komission mukaan lomakkeesta ja siihen liitetyistä taulukoista ilmeni, että kantaja kykeni tuottamaan polkupyöriä vasta 1.1.2014 lähtien hitsaus- ja maalausverstaissaan ja että tämän jakson alussa se ei valmistanut runkoja. Komissio ihmetteli näin ollen sitä, mistä olivat peräisin unioniin (tässä tapauksessa Kreikkaan) 27.1.2014 viedyt 1099 polkupyörää, jotka oli kirjattu kantajan esittämään laskuun CI-15295-PM seuraavasti: 380 polkupyörää 26 tuuman alumiinirungolla, 240 polkupyörää myös 26 tuuman teräsrungolla, 120 polkupyörää 24 tuuman teräsrungolla, 119 polkupyörää niin kutsutulla ”hi-ten 700 C” -teräsrungolla, 130 polkupyörää 20 tuuman kokoontaitettavalla teräsrungolla ja 120 polkupyörää 20 tuuman teräsrungolla. Kun kantajalta kysyttiin tämän viennin olosuhteista, kantaja esitti 17.1.2014 päivätyn laskun KYD-CN-F01, josta ilmeni, että se oli ostanut 1098 26-tuumaista polkupyörän runkoa vietnamilaiselta Kim Y Dinh Trading Service One Member Co. Ltd ‑nimiseltä yhtiöltä. Saatuaan selville, ettei kantaja valmistanut itse polkupyöriä ja polkupyörän runkoja, vaan oli pelkkä välittäjä, komissio ihmetteli lisäksi sitä, että väitteen mukaan oli ostettu vain teräksisiä polkupyörän runkoja, vaikka laskussa CI-15295-PM mainittiin 380 alumiinirunkoisen pyörän myynti ja kyseisten runkojen koko (26 tuumaa) vastasi vain osittain unioniin vietyjen polkupyörien kokoa.
Kantajaa pyydettiin selittämään näitä ristiriitaisuuksia, ja se esitti tarkastuskäynnin aikana Vietnamin kauppaministeriön kyseiselle välittäjälle antaman ”A-alkuperätodistuksen”, joka koski laskussa KYD-CN-F01 mainittuja polkupyörän runkoja. Komissio totesi kuitenkin, että tässäkin alkuperätodistuksessa mainittiin ainoastaan teräsrungot, kun taas edellä 17 kohdassa mainittu unioniin suuntautunut vienti koski myös alumiinirunkoja, minkä kantaja myönsi myöhemmin todeten, että tässä todistuksessa mainittiin virheellisesti ainoastaan teräsrungot. Kantaja ei myöskään kyennyt toimittamaan mitään sille annettua A-alkuperätodistusta, joka koskisi unioniin vietyjä ja laskussa CI-15295-PM mainittuja polkupyöriä.
Komissio arvioi siis, että koska kantaja ei ollut itse valmistanut polkupyörän runkoja toimintansa aloitusvaiheessa, ainoa mahdollinen selitys oli se, ettei kantaja ollut koonnut kyseisiä polkupyöriä vaan oli yksinkertaisesti lastannut siihen etuyhteydessä olevilta kiinalaisilta yhtiöiltä peräisin olevat polkupyörät uudelleen.
Lisäksi komissio totesi tarkastuskäynnin aikana tiettyjä lomakkeessa esitettyjä tietoja koskevia oletettuja epäjohdonmukaisuuksia ja niiden epäluotettavuuden. Komission mukaan tietyt ilmoitetut valmistuskustannukset eivät vastanneet kokoamisen tai valmistuksen viimeistelyn aikana kiinnitettyjen osien lisäarvoa ja niitä oli korotettu keinotekoisesti, jotta ne täyttäisivät perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdan b alakohdassa (josta on tullut asetuksen 2016/1036 13 artiklan 2 kohdan b alakohta) säädetyt kaksi raja-arvoa. Tiettyjen kulujen (poistot, vuokrat, sähkön hinta) kohdistaminen polkupyörän runkojen valmistamiseen ei vastannut valmistettujen polkupyörien määrää, valmistuksessa käytetyn maalin kulutus oli yliarvioitu todellisten polkupyöränvalmistajien ilmoittamiin tietoihin verrattuna ja henkilöstökulut olivat myös liian suuret valmistettujen polkupyörän runkojen ja koottujen polkupyörien määrään nähden todellisten valmistajien maksamiin palkkoihin verrattuna. Komissio rekonstruoi siis tällä perusteella kantajan valmistuskustannukset ja totesi, että yhtäältä Kiinasta peräisin olevat polkupyörän osat muodostivat yli 60 prosenttia kootun tuotteen osien kokonaisarvosta (77 %) ja että toisaalta kokoamisen yhteydessä kiinnitettyjen osien lisäarvo oli alle 25 prosenttia (2 %).
Komissio antoi 13.3.2015 kantajalle tiedoksi toteamuksensa ensinnäkin sääntöjen kiertämiskäytännöistä Kambodžassa (yleiset toteamukset) ja toiseksi kantajan roolista näissä käytännöissä (erityiset toteamukset).
Kantaja esitti vastauksena tähän tiedoksiantoon 31.3.2015 joitakin vastalauseita kirjallisesti ja kuulemistilaisuuden aikana. Ensinnäkin se kiisti toteamuksen, jonka mukaan se oli osallisena uudelleenlastaamiskäytännöissä. Se väittää tältä osin, että paikan päällä toteutetun tarkastuksen aikana kerätyistä tiedoista ilmeni, että uskottavin selitys oli se, että kyseiset polkupyörän rungot olivat peräisin Vietnamista. Se esitti laskuun CI-15295-PM liittyviä täydentäviä asiakirjoja osoittaakseen, että polkupyörän rungot olivat peräisin Vietnamista. Kantaja toteaa esittäneensä erityisesti laskun polkupyörän runkojen valmistukseen käytetyn teräksen ja alumiinin ostosta, teräksen rungoiksi jalostaneen vietnamilaisen yrityksen laskun, polkupyörän runkojen toimittajan 17.1.2014 päivätyn laskun, jonka viitenumero on KYD-CN-F01, samanpäiväisen runkojen pakkausluettelon ja tositteen tämän laskun maksamisesta sekä maininnan toimitettujen polkupyörän runkojen kokonaispainosta (n. kolme tonnia), joka vastasi taulukossa F 2 annettuja tietoja. Kantaja selitti sen, että polkupyörän runkoja oli yksi vähemmän kuin vietyjä polkupyöriä (1098 ja 1099), johtuvan siitä, että se oli saanut tavarantoimittajalta yhden rungon näytteenä. Toiseksi se riitautti komission toteuttamat valmistuskustannustensa muokkaukset laskettaessa perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädettyä raja-arvoa, joka on 25 prosenttia lisäarvosta.
Komissio antoi 18.5.2015 Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 502/2013 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan Kambodžasta, Pakistanista ja Filippiineiltä lähetettyjen polkupyörien tuontia, riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Kambodža, Pakistan tai Filippiinit, täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/776 (
EUVL 2015, L 122, s. 4
; jäljempänä riidanalainen asetus).
Komissio totesi riidanalaisen asetuksen johdanto-osan 69, 71, 73 ja 74 perustelukappaleessa muun muassa seuraavaa:
”(69)
Yksi viidestä yhteistyössä toimineesta yrityksestä ei pystynyt sovittamaan yhteen Kiinasta ostettuja runkoja koskevia tietoja ja unioniin myytyjä polkupyöriä koskevia tietoja, eikä se valmistanut runkoja kyseisellä kaudella. Sen vuoksi pääteltiin, että polkupyörät jälleenlaivattiin.
– –
(71)
On muistettava, että paikan päällä tehdyn tarkastuskäynnin aikana komissio ei pystynyt yrityksen toimittamien tietojen perusteella sovittamaan yhteen ostettuja runkotyyppejä ja unioniin vietyjä polkupyörätyyppejä, koska yritys esitti asiakirjoja teräsrunkojen ostosta mutta vei polkupyöriä, joissa oli eri kokoiset teräs- ja alumiinirungot. Tämä vaikuttaisi osoittavan, että vietyjä polkupyöriä ei ollut koottu Kambodžassa. Lisäksi ainoa näyttö, jonka yritys toimitti tarkastuskäynnin aikana näiden runkojen alkuperästä, oli Vietnamin viranomaisten myöntämä A-lomake/alkuperätodistus, joka oli vietnamilaisen kauppiaan nimellä. Päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yritys väitti, että A-lomakkeeseen/alkuperätodistukseen oli virheellisesti merkitty, että kaikki rungot olivat terästä vaikka ne olivat myös alumiinia. Päätelmien ilmoittamisen jälkeen yrityksen toimittamat uudet asiakirjat – vietnamiksi ja kiinaksi ja vain osittain englanniksi käännettyinä – sisälsivät useita epäjohdonmukaisuuksia (ostettujen runkojen määrää ei voitu sovittaa yhteen vietyjen polkupyörien lukumäärän kanssa, joka vahvistettiin tarkastuskäynnillä, yksi asiakirja toimitettiin laskuna muttei sisältänyt mitään hintoja, mitään näyttöä ei toimitettu runkojen muista valmistusvaiheista, kuten leikkauksesta, muokkaamisesta, lävistämisestä tai maalaamisesta). Näin ollen näitä uusia asiakirjoja pidettiin puutteellisina ja riittämättöminä sen osoittamiseen, että kyseiset rungot tuotettiin Vietnamissa.
– –
(73)
Yritys ei myöskään pystynyt toimittamaan Kambodžan kauppaministeriön antamaa A-lomaketta/alkuperätodistusta kyseisten polkupyörien osalta. Tästä syystä ja muiden käytettävissä olevien tietojen puutteen vuoksi päätellään, että kyseiset osat olivat peräisin Kiinasta. – –
(74)
Näin ollen edellä esitetyn näytön perusteella vahvistetaan, että Kambodžassa esiintyi Kiinasta peräisin olevien tuotteiden jälleenlaivauskäytäntöjä perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.”
Komissio hylkäsi riidanalaisen asetuksen 80 perustelukappaleessa ja sitä seuraavissa perustelukappaleissa kantajan vastaväitteet, jotka koskivat sen valmistuskustannusten muokkauksia laskettaessa perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdan b alakohdassa säädettyä raja-arvoa, joka on 25 prosenttia lisäarvosta.
Komissio siis hylkäsi kantajan esittämän vapautusta koskevan pyynnön (riidanalaisen asetuksen 161 perustelukappale). Se päätti riidanalaisen asetuksen 1 artiklassa laajentaa edellä 3 kohdassa mainitun Kiinasta peräisin oleviin polkupyöriin sovellettavan 48,5 prosentin lopullisen polkumyyntitullin koskemaan Kambodžasta lähetettyjen polkupyörien tuontia, eikä se sisällyttänyt kantajaa tullista vapautettujen yhtiöiden luetteloon. Tämän artiklan 3 kohdan mukaan ”tämän artiklan 1 kohdalla laajennettu tulli kannetaan sellaisesta Kambodžasta, Pakistanista ja Filippiineiltä lähetetystä tuonnista riippumatta siitä, onko sen alkuperämaaksi ilmoitettu Kambodža, Pakistan tai Filippiinit, joka on kirjattu asetuksen (EU) N:o 938/2014 2 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 1225/2009 13 artiklan 3 kohdan ja 14 artiklan 5 kohdan mukaisesti, lukuun ottamatta 1 kohdassa lueteltujen yritysten tuottamia tuotteita”.
Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
Kantaja nosti nyt käsiteltävän kanteen unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 11.8.2015 toimittamallaan kannekirjelmällä.
[– –]
Asianosaisten suulliset lausumat ja unionin yleisen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin antamat vastaukset kuultiin 9.11.2017 pidetyssä istunnossa.
Kantaja ja komissio esittivät istunnossa suullista käsittelyä varten laaditusta kertomuksesta joitakin huomautuksia, jotka liitettiin istunnon pöytäkirjaan.
Oikeudellinen arviointi
[– –]
Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan perusasetuksen 13 artiklan 1 kohtaa on rikottu, koska komissio on tehnyt ”oikeudellisia seikkoja ja tosiseikkoja koskevan ilmeisen arviointivirheen” siltä osin kuin kyse on sääntöjen kiertämisen toteamisesta ja käytettävissä olevien tosiseikkojen luonteesta
Ensimmäisen kanneperusteen yhteydessä kantaja väittää, että uudelleenlastauskäytännön toteaminen sekä tämän toteamuksen oikeudelliset seuraukset ovat virheellisiä. Kantajan mukaan kyseessä olevat polkupyörät on valmistettu Vietnamista peräisin olevista rungoista ja materiaaleista, eikä komissiolla ole mitään todisteita siitä, ettei näin olisi. Komissio ei voi perusasetuksen eikä oikeuskäytännön perusteella todeta oletusarvoisesti uudelleenlastauskäytännön olemassaoloa. Kantaja katsoo todistaneensa oikeudellisesti riittävällä tavalla osien vietnamilaisen alkuperän todisteilla, joita komissio ei voi jättää huomiotta, kuten se teki. Kantaja täsmentää, että laskussa CI-15295-PM mainitaan kunkin mallin erityiset viitenumerot, minkä perusteella voidaan määrittää rungon materiaali. Se lisää toimittaneensa edellä 22 kohdassa mainitut lisätodisteet. Kantaja toteaa lisäksi riitauttavansa tavan, jolla komissio arvioi vietnamilaisten viranomaisten toimittamaa A-alkuperätodistusta, sillä siinä mainittiin tavarantoimittajan laskun numero, sen päivämäärä, kyseessä olevat yksikkömäärät, lastin bruttopaino ja se, että lasti tutkittiin Vietnamin ja Kambodžan välisen rajan ylityksen yhteydessä. Näin ollen tässä alkuperätodistuksessa virheellinen on ainoastaan viittaus ”teräksisiin polkupyörän runkoihin”, minkä kantaja jo selitti johtuneen pelkästä tavarantoimittajan virheestä.
Kantaja lisää, että ainoa epäjohdonmukaisuus sen toimittamissa todisteissa koskee laskussa CI-15295-PM mainittujen polkupyörien, ostolaskussa KYD-CN-F01 mainittujen runkojen ja A-alkuperätodistuksessa mainittujen runkojen erilaista kuvausta, kun taas kaikki muut todisteet osoittavat sen ostaneen Vietnamista peräisin olevia polkupyörän runkoja. Komission analyysissä muiden kuin kiinalaisten valmistajien, joilla on yhteyksiä kiinalaisiin polkupyörän valmistajiin, oletetaan siis harjoittaneen uudelleenlastaamista riippumatta tapauksen tosiseikoista.
Komissio teki siis ”oikeudellisia seikkoja ja tosiseikkoja” koskevan arviointivirheen soveltaessaan perusasetuksen 13 artiklan 1 kohtaa.
Komissio vaatii ensimmäisen kanneperusteen hylkäämistä.
Alustavat huomautukset
[– –]
Polkumyynnin vastaisten toimien kiertäminen on perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdan mukaan näytetty toteen, jos neljä edellytystä täyttyy. Ensinnäkin kolmannen maan ja unionin tai sen maan, jonka yhtiöihin toimenpiteitä sovelletaan, ja unionin välisen kaupan rakenteen on täytynyt muuttua. Toiseksi mainitun muutoksen on johduttava käytännöstä, menettelystä tai toiminnasta, jolla ei ole muuta riittävää syytä tai taloudellista perustetta kuin tullin käyttöön ottaminen. Kolmanneksi on oltava seikkoja, jotka osoittavat, että unionin teollisuudelle aiheutuu vahinkoa tai että polkumyyntitullin korjaavat vaikutukset kumoutuvat. Neljänneksi on oltava todisteita siitä, että polkumyyntiä tapahtuu (tuomio 26.1.2017, Maxcom v. Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P ja C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
,
kohta ja tuomio 26.1.2017, Maxcom v. City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P ja C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
,
kohta).
Perusasetuksen 13 artiklan sanamuodosta ja systematiikasta ilmenee, että säännösten kiertämisen osoittamiseksi kyseessä olevien toimielinten on suoritettava kokonaisarviointi, joka koskee säännösten kiertämistä koskevan tutkimuksen kohteena olevaa kolmatta maata kokonaisuudessaan. Näyttääkseen toteen mainitunlaisen säännösten kiertämisen niiden ei sitä vastoin tarvitse analysoida kunkin yksittäisen valmistajan/viejän tilannetta, vaan mainitun asetuksen 13 artiklan 4 kohdan perusteella esitettyjen hakemusten yhteydessä mainittu analyysi kuuluu kyseisille yksittäisille valmistajille/viejille (tuomio 26.1.2017, Maxcom v. Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P ja C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
,
kohta ja tuomio 26.1.2017, Maxcom v. City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P ja C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
,
kohta).
Perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdan mukaan unionin toimielimet näyttävät toteen polkumyyntitullien kiertämiskäytännön olemassaoloa koskevan toteamuksen koko mainitun kolmannen maan osalta, kun taas kunkin yksittäisen valmistajan/viejän on näytettävä toteen, että sen oma erityistilanne oikeuttaa kyseisen asetuksen 13 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun vapautuksen myöntämiseen (tuomio 26.1.2017, Maxcom v. Chin Haur Indonesia,
C‑247/15 P, C‑253/15 P ja C‑259/15 P
,
EU:C:2017:61
,
kohta ja tuomio 26.1.2017, Maxcom v. City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P ja C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
,
kohta).
Kuten julkisasiamies Mengozzi huomautti ratkaisuehdotuksessaan yhdistetyissä asioissa Maxcom ym. v. Chin Haur Indonesia (
C‑247/15 P, C‑253/15 P ja C‑259/15 P
,
EU:C:2016:712
,
ja
kohta), perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa (josta on tullut asetuksen 2016/1036 13 artiklan 1 kohdan neljäs alakohta) luetellaan ei-tyhjentävästi edellisessä alakohdassa tarkoitetut käytännöt, menettelyt tai toiminta, joihin kuuluvat muun muassa ”toimenpiteiden kohteena olevan tuotteen lähettäminen kolmansien maiden kautta” ja ”2 kohdassa esitetyin edellytyksin tapahtuva osien kokoonpano [unionissa] tai kolmannessa maassa”. Kuten komissio toteaa perustellusti 22.9.2017 annettuun prosessinjohtotoimeen 13.10.2017 antamassaan vastauksessa (ks. edellä 38 ja 39 kohta), kyseisessä 13 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa luetellut kiertämiskäytännöt on mainittu ainoastaan esimerkkeinä, kuten ilmaisu ”muun muassa” osoittaa.
Tästä seuraa, että on riittävää, että yksi ainoa kiertämiskäytännön laji näytetään toteen, jotta edellä 53 kohdassa mainittu toinen edellytys täyttyy, mikä ei kuitenkaan estä sitä, että kyseessä olevat toimielimet näyttävät toteen myös muita kiertämiskäytäntöjen lajeja, kun ne katsovat niitä esiintyvän.
Soveltaminen käsiteltävänä olevassa asiassa
Riidanalaisesta asetuksesta ilmenee, että komissio tutki edellä 53 kohdassa mainittua neljää edellytystä Kambodžan osalta ennen kuin se yhtäältä hyväksyi yksilölliset vapautusta koskevat pyynnöt, jotka olivat esittäneet kolme viidestä yhteistyötä tehneestä kambodžalaisesta yhtiöstä, ja toisaalta hylkäsi kahden muun yhtiön, mukaan lukien kantajan, esittämät pyynnöt.
Komissio totesi aluksi, että ensimmäinen, kolmas ja neljäs edellytys täyttyivät, mitä kantaja ei kiistä.
Tämän jälkeen, kun kyse on toisesta edellytyksestä eli kiertämiskäytännöistä Kambodžassa, joita ovat käytännöt, menettelyt tai toiminta, jolla ei ole muuta riittävää syytä tai taloudellista perustetta kuin tullin käyttöön ottaminen, komissio totesi sekä uudelleenlastauskäytäntöjen että sellaisen kokoonpanotoiminnan olemassaolon, joka ei täytä perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä.
On totta, että riidanalaisen asetuksen 69–74 perustelukappaleesta ilmenee, että toteamus uudelleenlastauskäytännön olemassaolosta Kambodžassa perustuu yksinomaan kantajan yksilölliseen tilanteeseen. On kuitenkin korostettava, että komissio totesi myös kahden kambodžalaisen yhtiön, mukaan lukien kantajan, harjoittaneen Kambodžassa sellaista kokoonpanotoimintaa, joka ei täytä perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, kuten riidanalaisen asetuksen 75–88 perustelukappaleesta ilmenee.
Näin ollen on todettava, että vaikka oletettaisiin, ettei kantaja ole osallistunut uudelleenlastauskäytäntöihin, minkä seurauksena tällaisten käytäntöjen olemassaolosta Kambodžassa ei olisi varmuutta, tätä maata koskeva kiertämiskäytäntöjen toteaminen olisi yhä pätevä riidanalaisen asetuksen niiden perusteiden perusteella, jotka liittyvät kokoonpanotoimintaan, joka ei täytä perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, ainakin toisen kambodžalaisen yhtiön osalta, sillä sitä koskevat riidanalaisessa asetuksessa esitetyt toteamukset eivät ole nyt käsiteltävän riita-asian kohteena.
Ensimmäinen kanneperuste ei siis voi horjuttaa riidanalaisessa asetuksessa esitettyä toteamusta, jonka mukaan tulleja on kierretty Kambodžassa perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
Nyt on tarkastettava, onko ensimmäinen kanneperuste perusteltu siltä osin kuin siinä pyritään osoittamaan, ettei kantaja ole osallistunut uudelleenlastauskäytäntöihin.
Riidanalaisesta asetuksesta ilmenee tältä osin, että komissio hylkäsi kantajan vapautusta koskevan pyynnön sekä uudelleenlastauskäytäntöjen että sellaisen kokoonpanotoiminnan olemassaolon vuoksi, joka ei täytä perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä.
On korostettava, että – kuten edellä 55 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä ilmenee – kunkin yksittäisen valmistajan/viejän on näytettävä toteen, että sen oma erityistilanne oikeuttaa perusasetuksen 13 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun vapautuksen myöntämiseen. Tämän säännöksen mukaan vapautuksia koskevien pyyntöjen on nojauduttava ”asianmukaiseen näyttöön”, ja jos kiertämiskäytäntöä, ‑menettelyä tai ‑toimintaa harjoitetaan unionin ulkopuolella, tuottajien on voitava ”osoittaa, etteivät ne ole etuyhteydessä yhteenkään toimenpiteiden kohteena olevaan tuottajaan” ja ”etteivät ne ole osallisina tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa määritellyissä kiertämiskäytännöissä”.
Tämän vuoksi on niin, että jos vapautuksen pyytäjä ei kykene osoittamaan, että sen erityistilanne oikeuttaa vapautuksen myöntämiseen, esimerkiksi siksi, että on olemassa todisteita uudelleenlastauskäytännöistä, komissio voi perustellusti evätä tämän vapautuksen.
Nyt käsiteltävässä asiassa komissio totesi ensinnäkin, että kantaja oli tammikuussa 2014 vasta valmistustoimintansa aloitusvaiheessa eikä ollut itse valmistanut unioniin 27.1.2014 vietyjen polkupyörien runkoja, jotka mainittiin laskussa CI-15295-PM, mitä kantaja ei kiistä.
Toiseksi komissio totesi laskun CI-15295-PM, jossa mainitaan unioniin 27.1.2014 vietyjen polkupyörien lukumäärä ja tyyppi, ja sellaisten polkupyörän runkojen, jotka oletettavasti käytettiin unioniin vietyjen polkupyörien valmistukseen, ostolaskun, jossa on viitenumero KYD-CN-F01, vertailun perusteella kahdenlaisia epäjohdonmukaisuuksia. Yhtäältä laskun KYD-CN-F01 mukaan vietnamilaiselta välittäjältä ostetut rungot olivat teräksisiä, kun taas laskun CI-15295-PM mukaan joissain unioniin viedyissä polkupyörissä oli teräsrunko ja joissain alumiinirunko. Toisaalta laskussa KYD-CN-F01 todetaan, että kyse on 26-tuumaisista polkupyöristä, kun taas unionissa myydyt ja laskussa CI-15295-PM mainitut polkupyörät olivat kolmenkokoisia eli 26-, 24- ja 20-tuumaisia. Kantaja ei kiistä näitä epäjohdonmukaisuuksia.
Kolmanneksi myös vietnamilaisten viranomaisten näille polkupyörän rungoille myöntämässä A-alkuperätodistuksessa esiintyy ensin mainittu epäjohdonmukaisuus, koska siinä mainitaan ainoastaan teräsrungot.
Näin ollen on todettava, ettei kantajan toimittamilla asiakirjoilla voida osoittaa, että se on voinut valmistaa unioniin viedyt ja laskussa CI-15295-PM mainitut polkupyörät väitteen mukaan Vietnamista ostetuista polkupyörän rungoista.
Kantaja pyrkii selittämään todettuja epäjohdonmukaisuuksia pelkällä vietnamilaisen tavarantoimittajansa ”virheellä”. Tämä väite ei kuitenkaan voi menestyä.
On nimittäin todettava, että kyseiset epäjohdonmukaisuudet koskevat sekä runkojen materiaalia että niiden kokoa, jotka ovat polkupyörien olennaisia ominaisuuksia, jotka määrittävät polkupyörän tyypin ja laadun sekä sen hinnan. Näin ollen ei voida väittää, että näin suuret eroavaisuudet voidaan selittää pelkällä tavarantoimittajan ”virheellä”, varsinkin kun oletettu ”virhe” on moninkertainen ja koskee paitsi materiaalia (teräs tai alumiini), myös rungon kolmea eri kokoa.
Lisäksi tietyt asiakirjat ja tiedot, joita kantaja toimitti komission toteamusten tiedoksi antamisen jälkeen sekä tämän oikeudenkäyntimenettelyn aikana, herättävät lisää epäilyksiä laskussa CI-15295-PM mainittujen polkupyörien unioniin suuntautuvan viennin olosuhteista.
Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin toteaa komission tapaan, että paikan päällä toteutetun tarkastuksen aikana esitetty, tutkittu ja valokopioitu lasku CI-15295-PM, joka on liitteessä B 5, ei ole sama kuin kantajan tämän oikeudenkäyntimenettelyn yhteydessä esittämä lasku, joka on liitteessä A 11 (s. 200). Sama koskee samassa liitteessä A 11 (s. 201) esitettyä pakkausluetteloa, joka ei ole paikan päällä toteutetun tarkastuksen aikana esitetyn luettelon tarkka kopio.
Toiseksi kantaja väittää tulliviranomaisten tarkastaneen polkupyörän runkojen lastin Vietnamin ja Kambodžan välisen rajan ylityksen yhteydessä. Ei kuitenkaan voida väittää, etteivät nämä viranomaiset ole havainneet, ettei kyseinen lasti vastannut A-alkuperätodistuksessa tai laskussa KYD-CN-F01 mainittua kyseisten tuotteiden kuvausta, varsinkin kun kyseessä olevat epäjohdonmukaisuudet koskevat näiden osien olennaisia ominaisuuksia eli runkojen materiaalia ja niiden kokoa.
Kolmanneksi on todettava komission tapaan, että kantajan toteamusten tiedoksi antamiseen vastauksena toimittama jäljennös tilauksesta (ks. liite A 12, s. 231) ei sisällä hintoja, minkä vuoksi sen luotettavuutta voidaan epäillä. Kantaja selittää tältä osin, että hintojen puuttuminen johtuu siitä, että sen vietnamilaisen tavarantoimittajansa kanssa käymät lopullista hintaa koskevat neuvottelut olivat vielä käynnissä, kun se teki kyseisen tilauksen (vastauskirjelmän 43 kohta). Samanaikaisesti kantaja väittää kuitenkin valinneensa kyseisen tavarantoimittajan nimenomaan siksi, että sen ”tarjous oli halvin” (vastauskirjelmän 45 kohta). Nämä selitykset ovat siis ristiriitaisia.
Neljänneksi komissio totesi riidanalaisen asetuksen 71 perustelukappaleessa, että ”mitään näyttöä ei toimitettu runkojen muista valmistusvaiheista, kuten leikkauksesta, muokkaamisesta, lävistämisestä tai maalaamisesta”. Vaikka kantaja väittää kanteessa, että ostetut rungot jalostettiin sen tehtaassa viimeistellyiksi polkupyöriksi, jotka olivat valmiita vientiin, se ei esitä mitään todistetta kyseessä olevien runkojen valmistuksen eri vaiheista. Kantaja, jolle esitettiin istunnon aikana kysymyksiä tästä, vahvistaa, ettei se ole toimittanut tällaisia todisteita, kuten komissio totesi riidanalaisen asetuksen 71 perustelukappaleessa.
Viidenneksi on kiistatonta, ettei kantaja ole toimittanut A-alkuperätodistusta, joka koskee unioniin vietyjä ja laskussa CI-15295-PM mainittuja polkupyöriä.
Näissä olosuhteissa on katsottava, että komissio saattoi todeta ilmeistä arviointivirhettä tekemättä, että kun otetaan huomioon kantajan tehtaan tila tammikuussa 2014, se, ettei polkupyörän runkojen valmistuksen muista vaiheista ole esitetty todisteita, ja muun uskottavan selityksen puuttuminen, Kreikkaan viedyt 1099 polkupyörää ovat peräisin Kiinasta ja ne on lastattu uudelleen, koska niitä ei ole voitu koota polkupyörän rungoista, jotka eivät vastaa niiden olennaisia ominaisuuksia.
Tältä osin kantaja ei voi arvostella komissiota siitä, että se totesi ”oletusarvoisesti”, että unioniin viedyt ja laskussa CI-15295-PM mainitut polkupyörät ovat peräisin Kiinasta ja ne on lastattu uudelleen.
Edellä 55 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan kunkin yksittäisen valmistajan/viejän on nimittäin näytettävä toteen, että sen oma erityistilanne oikeuttaa kyseisen asetuksen 13 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun vapautuksen myöntämiseen. Edellä 68–80 kohdassa esitettyjen seikkojen valossa on kuitenkin todettava, ettei kantaja ole kyennyt näyttämään toteen, että se on valmistanut kyseiset polkupyörät Vietnamista peräisin olevista rungoista.
Lisäksi riidanalaisen asetuksen 72 perustelukappaleesta sekä kantajan taulukossa F 2 esittämistä tiedoista ilmenee, että se toi maahan viiteajanjaksolla suurimman osan polkupyörän osista siihen liiketoiminnallisessa etuyhteydessä olevilta kiinalaisilta polkupyörien ja polkupyörän osien valmistajilta (ks. edellä 11 kohta). Näissä olosuhteissa ja kun ei ole esitetty mitään muuta uskottavaa selitystä, jonka tueksi olisi esitetty luotettavia todisteita, komissio saattoi oikeudellista virhettä tekemättä todeta, että unioniin viedyt ja laskussa CI-15295-PM mainitut polkupyörät olivat peräisin Kiinasta ja ne oli lastattu uudelleen.
Tämä toteamus on riittävä sen osoittamiseksi, ettei kantaja täyttänyt perusasetuksen 13 artiklan 4 kohdassa säädettyjä edellytyksiä ja että komissio hylkäsi näin ollen perustellusti kantajan vapautusta koskevan pyynnön.
Yhtäältä on todettava, että – kuten edellä 57 kohdasta ilmenee – yksi ainoa kiertämiskäytäntöjen laji on riittävä sen osoittamiseksi, että vapautuksen pyytäjä harjoittaa tällaisia tässä säännöksessä tarkoitettuja käytäntöjä.
Toisaalta unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että kyseessä oleva uudelleen lastaaminen koskee ainoastaan laskussa CI-15295-PM mainitun 1099 polkupyörän vientiä unioniin, kuten asianosaiset ovat vahvistaneet prosessinjohtotoimiin antamissaan vastauksissa. Perusasetuksen 13 artiklan 4 kohdassa velvoitetaan kuitenkin kyseessä olevat tuottajat osoittamaan, ”etteivät ne ole osallisina – – kiertämiskäytännöissä”. Tässä säännöksessä ei aseteta näitä käytäntöjä koskevia määrällisiä edellytyksiä eikä laatuvaatimuksia. Siinä ei muun muassa edellytetä, että kyseiset käytännöt todetaan kaikessa unioniin suuntautuvassa viennissä viiteajanjakson aikana.
Lisäksi on todettava, että nyt käsiteltävässä asiassa tämä vienti ei ole merkityksetöntä, vaan se on – kuten komissio totesi – 18 prosenttia kantajan unioniin suuntautuvan viennin kokonaismäärästä viiteajanjakson aikana.
Näin ollen on todettava, että koska komissio totesi perustellusti, että kantaja toteutti tällaista uudelleenlastauskäytäntöä, vaikkakin vain edellä 86 kohdassa mainitun viennin osalta, komissio saattoi oikeudellista virhettä tekemättä hylätä sen vapautusta koskevan pyynnön. Ensimmäinen kanneperuste on siis hylättävä perusteettomana.
[– –]
Kaikesta edellä esitetystä seuraa, että kanne on hylättävä kokonaisuudessaan.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Koska kantaja on hävinnyt asian ja komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, kantaja on velvoitettava korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (seitsemäs jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Kanne hylätään.

2)
Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Tomljenović
Marcoulli
Kornezov
Julistettiin Luxemburgissa 19 päivänä huhtikuuta 2018.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.
(
)	Tästä tuomiosta on otettu tähän vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena.
(
)	Tästä tuomiosta on otettu tähän vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena. Poistettujen kohtien osalta viitataan unionin yleisen tuomioistuimen antamaan tuomioon (T-.., EU:..).