CELEX: 62021TJ0312
Personalesag
ansættelse
meddelelse om udvælgelsesprøve
almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/374/19
afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten for udvælgelsesprøven
annullationssøgsmål
ændring af meddelelsen om udvælgelsesprøven efter den delvise afholdelse af adgangsprøverne
manglende retsgrundlag
berettiget forventning
retssikkerhed
force majeure
ligebehandling
indrømmelse af særlige hensyn
tilrettelæggelse af prøverne på afstand
høj beståelsesprocent for interne ansøgere
passivitetssøgsmål

)
Sagsøgeren, SY, har med sit søgsmål, der er støttet på artikel 270 TEUF og artikel 91 i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«), i det væsentlige nedlagt påstand om, for det første, annullation af tillægget til meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve EPSO/AD/374/19 (
EUT 2020, C 374 A, s. 3
), som ændrede de nærmere retningslinjer for prøverne i denne udvælgelsesprøve som følge af udbruddet af covid-19, af Europa-Kommissionens indkaldelse af 20. november 2020 til at gennemføre en prøve, af den reserveliste, der blev opstillet efter den nævnte udvælgelsesprøve inden for området konkurrenceret, af afgørelserne vedrørende ansættelse af ansøgere foretaget på grundlag af denne reserveliste og af udvælgelseskomitéens afgørelse efter fornyet prøvelse om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten. Sagsøgeren har, for det andet, subsidiært nedlagt påstand om, at det i den dom, der skal afsiges, præciseres, hvilke konkrete krav Kommissionen skal iagttage for at genoprette den retsstilling, som han befandt sig i forud for den af den nævnte udvælgelseskomité begåede ulovlighed, med henblik på at gøre det muligt for udvælgelseskomitéen at opføre hans navn på reservelisten. For det tredje har sagsøgeren nedlagt påstand om, at det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat artikel 265 TEUF, idet Kommissionen ikke har tilsendt ham en afgørelse vedrørende hans administrative klage af 17. januar 2021.
I.

Sagens baggrund
Den 6. juni 2019 offentliggjorde Det Europæiske Personaleudvælgelseskontor (EPSO) i
Den Europæiske Unions Tidende
meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve på grundlag af kvalifikationer og prøver EPSO/AD/374/19 med henblik på ansættelse af administratorer (ansættelsesgruppe AD) inden for områderne konkurrenceret, finansret, lovgivning vedrørende Den Økonomiske og Monetære Union, finansielle regler vedrørende EU’s budget og beskyttelsen af euromønter mod falskmøntneri (
EUT 2019, C 191 A, s. 1
, herefter »meddelelsen om udvælgelsesprøve«), med henblik på oprettelse af fem reservelister, hvorfra Kommissionen ville ansætte nye tjenestemænd som administratorer. Meddelelsen om udvælgelsesprøve og bilagene hertil, navnlig bilag III, udgjorde den retlige ramme, der fandt anvendelse på de udvælgelsesprocedurer, der knyttede sig hertil.
Meddelelsen om udvælgelsesprøve fastsatte en procedure i seks etaper. For det første indgav ansøgerne en forudgående onlineansøgning. For det andet blev de indkaldt til at gennemføre en række prøver i form af multiple choice-spørgeskemaer på computer i et af de centre, som var godkendt af EPSO. I tilfælde af, at denne indkaldelse ikke var foretaget forud for de kompetenceprøver, der blev afholdt i assessmentcentret, var det fastsat, at de nævnte prøver skulle gennemføres samtidig med disse prøver. For det tredje blev der foretaget en gennemgang af ansøgernes ansøgninger med henblik på at kontrollere, om de opfyldte adgangsbetingelserne til udvælgelsesprøven. For det fjerde skulle de ansøgere, der opfyldte disse adgangsbetingelser, udvælges på grundlag af kvalifikationer, på basis af de kvalifikationer, der var angivet i deres ansøgning. For det femte blev ansøgere med det højeste antal samlede point ved udvælgelsen på grundlag af kvalifikationer indkaldt til at gennemføre fire kompetenceprøver i assessmentcentret. For det sjette opstillede udvælgelseskomitéen, for hvert af de fem områder i den almindelige udvælgelsesprøve, en reserveliste over de ansøgere, der opfyldte adgangsbetingelserne, og som havde opnået alle de krævede point samt det højeste antal samlede point i forbindelse med assessmentcentret, indtil antallet af pladser på hvert område var besat.
Under overskriften »Hvordan finder udvælgelsen sted?« i meddelelsen om udvælgelsesprøve blev det i punkt 5, med overskriften »Assessmentcenter«, navnlig anført:
»[…] vil ansøgerne i forbindelse med assessmentcentret blive prøvet i otte generelle kompetencer og de områderelaterede kompetencer, ved hjælp af fire prøver (interview om generelle kompetencer, områdespecifikt interview, gruppeøvelse og casestudy)«.
For det første fremgår det af de tabeller, der er gengivet i punkt 5 under overskriften »Hvordan finder udvælgelsen sted« i meddelelsen om udvælgelsesprøve, at vurderingen af de generelle kompetencer og af de områdespecifikke kompetencer var fordelt mellem prøverne i assessmentcentret på følgende måde:
Kompetence
Prøver
1. Analyse og problemløsning
Gruppeøvelse
Casestudy
2. Kommunikation
Casestudy
Interview om generelle kompetencer
3. Levering af kvalitet og resultater
Casestudy
Interview om generelle kompetencer
4. Læring og udvikling
Gruppeøvelse
Interview om generelle kompetencer
5. Prioritering og organisation
Gruppeøvelse
Casestudy
6. Stresshåndtering
Gruppeøvelse
Interview om generelle kompetencer
7. Samarbejde
Gruppeøvelse
Interview om generelle kompetencer
8. Lederevner
Gruppeøvelse
Interview om generelle kompetencer
Antal point, der kræves: 3/10 for hver kompetence og 40/80 for det samlede resultat
Kompetence
Prøve
Antal point, der kræves
Områdespecifikke kompetencer
Interview om specifikke kompetencer
50/100
For det andet blev hver generel kompetence, i overensstemmelse med de pågældende tabeller, vurderet ud fra 10 point, med et krævet antal point på 3/10 pr. kompetence og et krævet antal point for alle disse kompetencer på 40/80, mens områdespecifikke kompetencer blev vurderet ud fra 100 point med et krævet antal point på 50/100.
Den 26. juni 2019 indgav sagsøgeren ansøgning til udvælgelsesprøven.
Sagsøgeren anførte i sin ansøgning, i overensstemmelse med punkt 1.3 i de generelle regler for almindelige udvælgelsesprøver, der var vedlagt som bilag III til meddelelsen om udvælgelsesprøven, med overskriften »Lige muligheder og særlige hensyn«, at han havde behov for tilpasninger for at deltage i prøverne, herunder de skriftlige prøver på computer, de skriftlige prøver på papir og de mundtlige prøver som følge af et handicap eller et helbredsproblem, der kunne være til hinder for hans deltagelse i prøverne [
fortroligt
].
Ved e-mail af 9. december 2019 meddelte EPSO’s team med ansvar for adgang sagsøgeren, at han, til prøven i casestudy, fik tilladelse til [
fortroligt
].
Under udvælgelsesproceduren blev sagsøgeren indkaldt til at deltage i de fire kompetenceprøver, der blev afholdt i assessmentcentret, og samtidigt i prøverne i form af multiple choice-spørgeskemaer på computer.
Den 10. januar 2020 deltog sagsøgeren i den første prøve med henblik på bedømmelse af de generelle kompetencer, dvs. prøven i casestudy, i et eksternt assessmentcenter i [
fortroligt
]. Ved e-mail af 18. januar 2020 oplyste han EPSO’s team med ansvar for adgang om et problem opstået under denne prøve, nemlig at den tjenesteudbyder, der af EPSO havde fået til opgave at tilrettelægge prøven, ikke havde givet ham tilladelse til [
fortroligt
]. Ved e-mail af 22. januar 2020 anerkendte EPSO’s team med ansvar for adgang over for sagsøgeren, at der forelå en kommunikationsfejl med denne tjenesteyder.
Den 3. marts 2020 deltog sagsøgeren, i et assessmentcenter i Bruxelles (Belgien), i prøver i form af multiple choice-spørgeskemaer på computer og i de tre andre kompetenceprøver, dvs. interviewet om generelle kompetencer, gruppeøvelsen og interviewet om specifikke kompetencer.
Den 6. marts 2020 blev udvælgelsesproceduren suspenderet som følge af udbruddet af covid-19 og den efterfølgende sundhedskrise. På dette tidspunkt havde alle ansøgerne endnu ikke aflagt prøverne i assessmentcentret.
Ved skrivelse af 1. juli 2020, underskrevet af en kontorchef fra EPSO, på vegne af udvælgelseskomitéens formand, blev sagsøgeren underrettet om, at det var blevet »besluttet at genoptage prøverne i assessmentcentret i løbet af anden halvdel af september«, og at »de ansøgere, som allerede [havde] aflagt deres prøver, ikke ville blive genindkaldt«.
Ved e-mail af 28. august 2020 oplyste den afdeling i EPSO, som stod for kontakt til ansøgerne, disse om, at det var planen, at de point, som de havde opnået inden marts ved de kompetenceprøver, der var blevet afholdt i assessmentcentret, ved fysisk tilstedeværelse, fortsat var gyldige, bortset fra det point, der var opnået ved gruppeøvelsen, idet denne gruppeøvelse blev erstattet af en onlineprøve, som alle ansøgerne skulle deltage i, herunder de ansøgere, som allerede havde bestået prøverne i udvælgelsesprøven i marts 2020.
Sagsøgeren tilkendegav i to klager af 28. august og 15. oktober 2020, henholdsvis registreret under referencen EPSOCRS-50590 og under referencen EPSOCRS-52914, sin modstand mod disse nye retningslinjer for de planlagte prøver, idet han bl.a. fremhævede den ulempe, som disse retningslinjer ville have for de ansøgere, der allerede havde bestået prøverne i marts 2020, og de sundhedsmæssige risici, som ansøgerne eventuelt ville blive udsat for under afviklingen af disse nye prøver. Han fremhævede ligeledes EPSO’s forpligtelse til at overholde meddelelsen om udvælgelsesprøve. Han tilkendegav ikke desto mindre, at han ønskede at deltage i den nye prøve, der erstattede gruppeøvelsen, uden at dette berørte hans klager i denne henseende.
Ved skrivelse af 26. oktober 2020, underskrevet af en kontorchef fra EPSO på vegne af udvælgelseskomitéens formand, blev ansøgerne underrettet om genoptagelsen af udvælgelsesproceduren efter offentliggørelsen i
Den Europæiske Unions Tidende
af et tillæg til meddelelsen om udvælgelsesprøve.
Den 5. november 2020 blev tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve offentliggjort i
Den Europæiske Unions Tidende
(
EUT 2020, C 374 A, s. 3
, herefter »tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve«).
I tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve blev det indledningsvis anført, at de ansøgere, som ikke ved fysisk tilstedeværelse havde gennemført assessmentcenterprøverne før den 6. marts 2020, skulle gennemføre alle disse prøver på afstand. Dernæst blev gruppeøvelsen erstattet af et situationsbaseret interview om generelle kompetencer, der blev gennemført som online videokonference (situational competency-based interview, herefter det »situationsbaserede interview om generelle kompetencer«). Endelig skulle de ansøgere, som havde aflagt alle assessmentcenterprøverne før den 6. marts 2020, ligeledes deltage i det nævnte interview, og pointet herfor ville erstatte det point, der var opnået efter gruppeøvelsen.
Ved skrivelse af 20. november 2020 modtog sagsøgeren en indkaldelse underskrevet af en kontorchef for EPSO, på vegne af udvælgelseskomitéens formand, til at gennemføre det situationsbaserede interview om generelle kompetencer den 14. december 2020. Det blev heri præciseret, at sagsøgeren ved at acceptere denne indkaldelse accepterede udvælgelsesprøvens betingelser og betingelserne i tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve.
Sagsøgeren mødte frem til det situationsbaserede interview om generelle kompetencer den 14. december 2020.
Ved skrivelse af 14. januar 2021, underskrevet af en kontorchef for EPSO på vegne af udvælgelseskomitéens formand, blev sagsøgeren underrettet om udvælgelseskomitéens afgørelse om ikke at opføre ham på reservelisten med den begrundelse, at han ikke var blandt de ansøgere, der havde opnået det højeste antal samlede point i assessmentcentret, dvs. mindst 119,5 point (herefter »afgørelsen om ikke-opførelse på reservelisten«).
Ved e-mail af 17. januar 2021 anmodede sagsøgeren om en fornyet gennemgang af afgørelsen om ikke-opførelse på reservelisten og indgav, på grundlag af vedtægtens artikel 90, stk. 2, en klage over denne afgørelse, idet han bl.a. påberåbte sig en ulige behandling som følge af EPSO’s manglende overholdelse af de særlige tilpasninger i forbindelse med prøverne, som var fastsat til hans fordel, at tillægget ikke var i overensstemmelse med meddelelsen om almindelig om udvælgelsesprøve og ulige behandling i forhold til de øvrige ansøgere som følge af tilrettelæggelsen på afstand af de prøver, der oprindeligt skulle finder sted i assessmentcentret.
Ved skrivelse af 21. april 2021, underskrevet af en kontorchef for EPSO på vegne af udvælgelseskomitéens formand, blev sagsøgeren underrettet om udvælgelseskomitéens afgørelse om at stadfæste afgørelsen om ikke at opføre ham på reservelisten (herefter »afgørelsen om fornyet gennemgang«).
Den 22. marts 2021 indgav sagsøgeren en elektronisk klage til EPSO’s afdeling for kontakt til ansøgerne, registreret under nr. EPSOCRS-61721, med henblik på at få præciseret, hvilke følger hans klage af 17. januar 2021 ville afstedkomme.
Ved en ny klage, registreret under nr. EPSOCRS-65320, af 8. maj 2021, indgav han en ansøgning om aktindsigt i EPSO’s dokumenter vedrørende udvælgelsesprøven, som vedrørte antallet af ansøgere opført på reservelisten, som arbejder eller havde arbejdet som kontraktansatte i henhold til tidsbegrænsede kontrakter eller tidsubegrænsede kontrakter, som midlertidigt ansatte eller som udstationerede nationale eksperter, i Generaldirektoratet (GD) for Konkurrence, i det team i den juridiske afdeling, som har ansvaret for konkurrencesager, eller i enhver anden tjenestegren eller i ethvert andet generaldirektorat i Kommissionen, i mindst et år før udvælgelsesprocedurens start.
II.

Parternes påstande
Sagsøgeren har for Retten nedlagt følgende påstande:
–
Reservelisten, afgørelserne om ansættelse af ansøgere opført på denne liste, afgørelsen om ikke-opførelse på reservelisten, afgørelsen om fornyet gennemgang samt tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve og indkaldelsen af 20. november 2020 til det situationsbaserede interview om generelle kompetencer annulleres.
–
Subsidiært: Dels annulleres afgørelsen om ikke-opførelse på reservelisten og afgørelsen om fornyet gennemgang, og i den dom, der skal afsiges, præciseres de konkrete krav, som Kommissionen skal iagttage med henblik på at genoprette den retsstilling, som sagsøgeren befandt sig i inden den af udvælgelseskomitéen begåede ulovlighed, hvilket vil gøre det muligt for Kommissionen at opføre ham på reservelisten straks eller efter en fornyet vurdering af hans præstationer, dels annulleres tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve og indkaldelsen af 20. november 2020 til gennemførelse af det situationsbaserede interview om generelle kompetencer.
–
Det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat artikel 265 TEUF ved at undlade at fremsende en afgørelse til sagsøgeren vedrørende hans klage af 17. januar 2021.
–
Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
–
Frifindelse.
–
Sagsøgeren tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
III.

Retlige bemærkninger
[
udelades
]
A.

Den principale påstand
Med den første påstand har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af reservelisten, af afgørelserne om ansættelse af ansøgere opført på denne liste, af afgørelsen om ikke-opførelse på reservelisten, af afgørelsen om fornyet gennemgang samt af tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve og af indkaldelsen af 20. november 2020 til det situationsbaserede interview om generelle kompetencer.
[
udelades
]
1.

Realitetsspørgsmålet i forbindelse med den første påstand
Sagsøgeren har til støtte for sin første påstand fremført fire anbringender om, for det første, at ændringen af de nærmere retningslinjer for udvælgelsesproceduren er ulovlig, for det andet en ulige behandling på grund af en bestående sygdom og manglende overholdelse af de tilpasninger, der i denne henseende blev fastsat i forbindelse med deltagelsen i prøverne i udvælgelsesprøven, for det tredje en ulige behandling i forhold til de ansøgere, der havde deltaget i alle prøverne på afstand, og for det fjerde en ulige behandling i forhold til de ansøgere, som inden udvælgelsesprøven var ansat i Kommissionen, og som blev opført på reservelisten.
a)

Det første anbringende om, at ændringen af de nærmere retningslinjer for udvælgelsesproceduren er ulovlig
Sagsøgeren er af den opfattelse, at ændringen af de nærmere retningslinjer for udvælgelsesproceduren ved tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve er ulovlig, for så vidt som dette tillæg erstattede prøven med gruppeøvelsen med det situationsbaserede interview om generelle kompetencer. Sagsøgeren er af den opfattelse, at denne ændring af prøvernes karakter, selv om en del af ansøgerne, herunder ham selv, allerede havde bestået de prøver, der var fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøve, savner lovhjemmel på grund af dens efterfølgende og tilbagevirkende karakter.
I denne henseende har sagsøgeren for det første gjort gældende, at Kommissionens argument om, at der foreligger et tilfælde af force majeure i forbindelse med udbruddet af covid-19, ikke kan anfægte denne påstand. Sagsøgeren har anført, at hvis Kommissionen ikke med urette havde undladt at fortsætte udvælgelsesproceduren i foråret og sommeren 2020, en periode, hvor de sundhedsmæssige betingelser om sommeren var mere gunstige, ville den ikke have været stillet over for den omstændighed, at det var umuligt for den at tilrettelægge overgangen til prøverne med fysisk tilstedeværelse i løbet af den periode, hvor proceduren rent faktisk blev genoptaget fra november 2020. Sagsøgeren har tilføjet, at Kommissionens beslutning om at gennemføre prøverne på afstand fra vinterperioden var begrundet i en vilje om på ulige vis at favorisere de ansøgere, der tillige var ansat i Kommissionen, og hvis kontrakter kunne udløbe på kort og mellemlangt sigt.
For det andet er ændringen af de nærmere retningslinjer for udvælgelsesproceduren ved tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve i strid med artikel 1, stk. 1 og 2, i bilag III til vedtægten, som tildeler ansøgerne en ret til at bevare de nærmere retningslinjer for prøverne ved at fastsætte dels, at prøvernes karakter og vurderingen af dem skal præciseres i meddelelsen om udvælgelsesprøve, dels at offentliggørelsen af denne meddelelse i
Den Europæiske Unions Tidende
skal ske en måned før udløbet af den for indlevering af ansøgninger fastsatte frist og to måneder før tidspunktet for prøverne. Denne ændring er endvidere i strid med det krav om gennemsigtighed, der kan udledes af artikel 1, stk. 2, i bilag III til vedtægten, sammenholdt med vedtægtens artikel 1d, artikel 28, litra d), og artikel 29, stk. 1, som sikrer ansøgerne til en udvælgelsesprøve adgang til en uforanderlig og forudsigelig udvælgelsesprocedure inden påbegyndelsen af denne.
For det tredje udgør det situationsbaserede interview om generelle kompetencer ikke en anden prøve, der er egnet til gruppeøvelsen med henblik på at sikre en objektiv udvælgelse. Ifølge sagsøgeren kan de dokumenter, som Kommissionen har fremlagt med henblik på at bevise, at prøverne er ligeværdige, ikke anfægte denne påstand.
For det fjerde er det sagsøgerens opfattelse, at EPSO har tilsidesat sin omsorgspligt og retten til god forvaltning, som er beskyttet ved artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), samt retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Vedrørende dette sidste punkt har sagsøgeren påberåbt sig den forsikring, som han fik om ikke igen at deltage i prøverne, som blev stiftet ved skrivelsen af 1. juli 2020, hvorved en kontorchef ved EPSO havde underrettet ham om, at prøverne ville blive genoptaget i assessmentcentret i løbet af september måned, og at de ansøgere, der allerede havde deltaget i prøverne, ikke ville blive indkaldt på ny.
For det femte har sagsøgeren gjort gældende, at EPSO, uden retsgrundlag, på ensidig og ulige vis og ved at begå magtfordrejning, pålagde samtlige ansøgere at deltage i det situationsbaserede interview om generelle kompetencer og antog, at denne deltagelse var ensbetydende med en accept af tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve. I denne henseende har sagsøgeren anført, at hans samtykke til at deltage i prøverne ifølge de nye retningslinjer ikke kunne formodes, navnlig henset til hans klager og til den omstændighed, at hans deltagelse kunne sidestilles med en forpligtelse som følge af den trussel om udelukkelse fra proceduren, som en manglende deltagelse ville have medført.
For det sjette, og subsidiært, har sagsøgeren påberåbt sig, at EPSO har tilsidesat begrundelsespligten, idet EPSO ikke har angivet det retlige grundlag for og de konkrete grunde til afgørelsen om at ændre meddelelsen om udvælgelsesprøve.
Kommissionen har bestridt sagsøgerens argumenter.
[
udelades
]
1)

Klagepunktet om manglende retsgrundlag for ændringen af de nærmere retningslinjer for udvælgelsesproceduren ved tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve
Det bemærkes, at artikel 7, stk. 1-3, i bilag III til vedtægten bestemmer:
»1.   Efter høring af Vedtægtsudvalget overdrager institutionerne [EPSO] ansvaret for, at de nødvendige foranstaltninger træffes, så det sikres, at der anvendes ensartede standarder i procedurerne for udvælgelse af Unionens tjenestemænd […]
2.   [EPSO’s] opgaver består i:
a)
efter anmodning fra de enkelte institutioner at afholde almindelige udvælgelsesprøver
b)
efter anmodning fra de enkelte institutioner at yde teknisk støtte til interne udvælgelsesprøver, som de afholder […]
3.   [EPSO] kan efter anmodning fra de enkelte institutioner udføre andre opgaver med tilknytning til udvælgelse af tjenestemænd.«
I medfør af artikel 7, stk. 1-3, i bilag III til vedtægten hjælper EPSO således de forskellige institutioner med at fastlægge og afholde udvælgelsesprocedurerne for tjenestemænd under overholdelse af de generelle bestemmelser, som de nævnte institutioner har vedtaget (jf. i denne retning dom af 29.9.2009, Aparicio m.fl. mod Kommissionen,
F-20/08, F-34/08 og F-75/08
,
EU:F:2009:132
, præmis
).
Det er følgelig inden for rammerne af den beføjelse til at fastlægge og afholde prøverne i udvælgelsesprøven, som EPSO udleder af artikel 7, stk. 1-3, i bilag III til vedtægten, at EPSO har kunnet beslutte at vedtage tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve. Dette retsgrundlag gjorde det derfor muligt for EPSO med dette tillæg at ændre de nærmere retningslinjer for udvælgelsesproceduren.
2)

Klagepunktet om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet
Det bemærkes, at proportionalitetsprincippet ifølge fast retspraksis hører til EU-rettens almindelige principper. I henhold til dette princip er lovligheden af en foranstaltning, der er vedtaget af en EU-institution, betinget af, at såfremt det er muligt at vælge mellem flere egnede foranstaltninger, skal den mindst bebyrdende foranstaltning vælges, og byrderne herved må ikke være uforholdsmæssige i forhold til det tilsigtede mål (jf. dom af 21.10.2004, Schumann mod Kommissionen,
T-49/03
,
EU:T:2004:314
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Unionens institutioner har en vid skønsbeføjelse med hensyn til at fastsætte reglerne for afholdelsen af en udvælgelsesprøve, og det tilkommer kun Unionens retsinstanser at efterprøve disse regler i det omfang, det er nødvendigt for at sikre ligebehandling af ansøgerne og objektivitet i valget mellem disse (dom af 13.1.2021, Helbert mod EUIPO,
T-548/18
,
EU:T:2021:4
, præmis
). Desuden følger det af fast retspraksis, at udvælgelseskomitéen råder over et vidt skøn, inden for de samme grænser, når denne stilles over for uregelmæssigheder eller fejl, der opstod under afholdelsen af en generel udvælgelsesprøve med stor deltagelse, der i henhold til proportionalitetsprincippet og princippet om god forvaltningsskik ikke kan afhjælpes ved en gentagelse af udvælgelsesprøven (jf. i denne retning dom af 2.5.2001, Giulietti m.fl. mod Kommissionen,
T-167/99 og T-174/99
,
EU:T:2001:126
, præmis
). Der må ligeledes indrømmes udvælgelseskomitéen et sådant vidt skøn, når den står over for force majeure.
Det tilkommer ikke Unionens retsinstanser at efterprøve det detaljerede indhold af en prøve, medmindre det går ud over den i meddelelsen om udvælgelsesprøven fastsatte ramme eller ikke er i overensstemmelse med formålet med prøven eller udvælgelsesprøven (jf. dom af 7.2.2002, Felix mod Kommissionen,
T-193/00
,
EU:T:2002:29
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Selv om EPSO ikke er en udvælgelseskomité, er de principper, der er nævnt i præmis 53 og 54 ovenfor, i det foreliggende tilfælde anvendelig, da EPSO har et betydeligt råderum i forbindelse med afholdelsen af prøverne, bl.a. med henblik på at sikre anvendelsen af ensartede standarder i procedurerne for udvælgelse af Unionens tjenestemænd (jf. i denne retning dom af 29.9.2009, Aparicio m.fl. mod Kommissionen,
F-20/08, F-34/08 og F-75/08
,
EU:F:2009:132
, præmis
og
). Dette råderum skal vurderes i sammenhæng med udbruddet af covid-19, som forstyrrede afholdelsen af prøverne i den pågældende udvælgelsesprøve med mange deltagere.
I denne henseende foranledigede udbruddet af covid-19 i vinteren 2020, som var en usædvanlig og uforudsigelig udefra kommende epidemiologisk situation for EPSO, der udgjorde et tilfælde af force majeure, medlemsstaterne til i forhold til deres statsborgere at træffe foranstaltninger om rejse- og møderestriktioner ledsaget af sundhedsmæssige foranstaltninger. EPSO var forpligtet til at overholde disse foranstaltninger i forbindelse med afholdelsen af prøverne i udvælgelsesprøven uden at kunne føre kontrol med sidstnævnte. Følgelig udgjorde den nævnte pandemi et tilfælde af force majeure for EPSO, der forstyrrede afholdelsen af de nævnte prøver, dvs. ifølge fast retspraksis en udefra kommende, usædvanlig og uforudsigelig omstændighed, hvis konsekvenser EPSO ikke have mulighed for at undgå, selv om EPSO udviste den størst mulige påpasselighed (jf. analogt dom af 28.4.2022, C og CD (Retlige hindringer for gennemførelsen af en afgørelse om overgivelse),
C-804/21 PPU
,
EU:C:2022:307
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
I denne sammenhæng anføres det i punkt 1 og 2 i det tillæg til meddelelsen om udvælgelsesprøve, der er nævnt i præmis 47 ovenfor, for det første, at EPSO som følge af udbruddet af covid-19 fra den 6. marts 2020 var nødt til at afbryde og suspendere alle sine assessmentcenteraktiviteter for at sikre, at alle de fornødne forholdsregler træffes. Det bemærkes dernæst, at det i forbindelse med genoptagelsen af udvælgelsesproceduren til trods for den nævnte pandemi af hensyn til folkesundheden ikke var muligt med kort varsel at tilrettelægge prøverne med fysisk tilstedeværelse i EPSO’s lokaler, og endelig at EPSO, for at kunne afslutte udvælgelsesprøven inden for en rimelig frist, havde besluttet at tilrettelægge en online-deltagelse (på afstand) i de prøver, der oprindeligt var fastsat i assessmentcentret.
Herefter stod EPSO over for force majeure, som gjorde det umuligt at foretage en pålidelig afvikling af prøverne som følge af den uforudsigelig udvikling i pandemien fra den 6. marts 2020 og over for en ringe sandsynlighed for, at udvælgelsesproceduren ville blive genoptaget i efteråret 2020 på vilkår, der svarede til dem, der var gældende før udbruddet af covid-19. Ved udøvelsen af det vide skøn og de beføjelser, som EPSO har i henhold til artikel 7, stk. 1-3, i bilag III til vedtægten, kunne EPSO således for det første antage, at det var nødvendigt at tilpasse de nærmere retningslinjer for prøverne i udvælgelsesprøven med henblik på at sikre, at denne procedure blev videreført, samtidig med at ansøgernes sundhed blev beskyttet, og for at begrænse de eventuelle skadelige virkninger af suspensionen eller af genoptagelsen af den nævnte procedure både for ansøgerne og for den pågældende institution. For det andet kunne EPSO beslutte, at denne tilpasning udelukkende skulle opretholdes i det omfang, det var strengt nødvendigt, henset til dette formål.
Hvad angår dette sidste punkt fremgår det for det første af sagsakterne, at ud af et antal på 385 ansøgere, der blev indkaldt til de prøver, der blev afholdt i assessmentcentret i forbindelse med de to udvælgelsesprocedurer, der på daværende tidspunkt var i gang, men var suspenderet, havde langt størstedelen af ansøgerne, nemlig 289 ansøgere, allerede den 13. marts 2020 gennemført prøverne ved fysisk tilstedeværelse.
Det bemærkes, at EPSO under disse omstændigheder bestræbte sig på at tage hensyn til interessen blandt disse ansøgere, der allerede havde gennemført prøverne, og som var hovedparten af de indkaldte ansøgere, i ikke at være forpligtet til at gennemføre disse igen, idet denne interesse først og fremmest krævede, at prøverne samt de resultater, der var opnået ved disse, før udvælgelsesproceduren blev suspenderet, blev fastholdt. EPSO fandt således med rette, at den løsning, der bestod i, at samtlige ansøgere på ny skulle deltage på afstand i samtlige prøver, ville have været uforholdsmæssig og i strid med proportionalitetsprincippet og princippet om god forvaltning, henset til de nævnte ansøgeres interesse.
Dernæst fremgår det af forudgående generelle studier fremlagt af EPSO, at retningslinjerne for gennemførelse på afstand allerede var blevet praktiseret og gennemprøvet under tidligere udvælgelsesprocedurer, og at de herefter af administrationen og af ansøgerne kunne anses for teknisk set at være pålidelige og for ikke at indebære væsentlige ændringer for så vidt angår bedømmelsens nøjagtighed og ansøgernes resultater, og at de desuden er efterspurgt af disse. Under disse omstændigheder kunne EPSO, under hensyntagen til disse forudgående studier, med rimelighed dels overveje at prioritere en fremgangsmåde for deltagelse i prøverne på afstand med henblik på at beskytte ansøgernes helbred, dels antage, at en deltagelse på afstand, for så vidt angik de ansøgere, der endnu ikke havde gennemført prøverne på tidspunktet for procedurens suspension, i interviewet om generelle kompetencer, i interviewet om specifikke kompetence og i gruppeøvelsen ikke af disse ville kræve en uforholdsmæssig tilpasningsindsats, som var i strid med proportionalitetsprincippet.
Hvad endelig angår prøven i gruppeøvelsen bemærkes, at EPSO på grundlag af høringer af videnskabelige specialister og publikationer tog hensyn til den tekniske kompleksitet og den uhensigtsmæssige karakter af tilrettelæggelsen af deltagelsen i denne prøve ifølge de nærmere retningslinjer vedrørende afstand, idet denne indebærer en specifik dynamik, der er forbundet med ansøgernes fysiske tilstedeværelse, og tjener til vurderingen af særlige kompetencer inden for denne ramme. EPSO kunne således inden for rammerne af den betydelige skønsbeføjelse, som kontoret råder over, vurdere, at disse vanskeligheder indebar en ændring af prøven i gruppeøvelsen.
Det skal i denne henseende bemærkes, at punkt 5 med overskriften »Assessmentcenter«, der findes under overskriften »Hvordan finder udvælgelsen sted?«, i meddelelsen om udvælgelsesprøve fastsatte en fordeling af prøverne i forbindelse med bedømmelsen af de otte kompetencer, der var omfattet af udvælgelsesprøven, og at der blev stillet obligatorisk krav om en prøve svarende til gruppeøvelsen for at sikre troværdigheden af de resultater, der blev opnået ifølge en supplerende dobbelt bedømmelse af følgende seks kompetencer: »Analyse og problemløsning«, »læring og udvikling«, »prioritering og organisation«, »stresshåndtering«, »samarbejde« og »lederevner« (jf. punkt 5 ovenfor).
EPSO kunne derfor ikke overveje en ren og skær afskaffelse af prøven i gruppeøvelsen, idet dette ville medføre, at udvælgelseskomitéen foretog en ufuldstændig bedømmelse af ansøgernes vurderede kompetencer. EPSO kunne herefter, stadig inden for rammerne af sin vide skønsbeføjelse, antage, at afholdelsen af en prøve, der havde til formål at bedømme disse seks kompetencer, fortsat var nødvendig for at sikre gyldigheden af alle ansøgernes resultater.
Under disse omstændigheder blev det situationsbaserede interview om generelle kompetencer af EPSO udformet som en prøve, der vurderede kompetencer svarende til de kompetencer, der blev vurderet i forbindelse med gruppeøvelsen, idet det havde den fordel, at det var lettere at tilrettelægge og bedømmelsesteknisk var mere pålidelige end gruppeøvelsen, når disse prøver afholdes på afstand.
Det må følgelig konkluderes, at EPSO’s vedtagelse af tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve, hvorved det situationsbaserede interview om generelle kompetencer blev indført, følger af EPSO’s valg om at anvende den mindst bebyrdende prøvemetode for samtlige ansøgere, henset til den exceptionelle omstændighed, som covid-19-pandemien udgør.
Herefter er den omhandlede ændring ikke i strid med proportionalitetsprincippet.
3)

Klagepunktet om manglende overholdelse af ligebehandlingsprincippet
Det følger af fast retspraksis, at ligebehandlingsprincippet kræver, at ensartede situationer ikke må behandles forskelligt, og forskellige situationer ikke behandles ens, medmindre en sådan behandling er objektivt begrundet (dom af 11.9.2007, Lindorfer mod Rådet,
C-227/04 P
,
EU:C:2007:490
, præmis
, og af 20.3.2012, Kurrer m.fl. mod Kommissionen,
T-441/10 P – T-443/10 P
,
EU:T:2012:133
, præmis
). På et område, der henhører under udøvelsen af et skøn, tilsidesættes ligebehandlingsprincippet, hvis den pågældende institution foretager en vilkårlig eller åbenbart uhensigtsmæssig sondring i forhold til det formål, der forfølges med den pågældende lovgivning (jf. dom af 20.3.2012, Kurrer m.fl. mod Kommissionen,
T-441/10 P – T-443/10 P
,
EU:T:2012:133
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
En tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet forudsætter, at den omtvistede behandling medfører, at visse personer stilles ringere end andre (jf. i denne retning dom af 16.12.2008, Arcelor Atlantique et Lorraine m.fl.,
C-127/07
,
EU:C:2008:728
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Det påhviler udvælgelseskomitéen at påse, at princippet om ligebehandling af ansøgerne overholdes strengt under afholdelsen af en udvælgelsesprøve. Selv om udvælgelseskomitéen råder over en vid skønsbeføjelse med hensyn til de nærmere omstændigheder og det præcise indhold af prøverne, påhviler det ikke desto mindre Unionens retsinstanser i nødvendigt omfang at udøve sin kontrol for at sikre, at ansøgerne behandles lige, og at udvælgelseskomitéens valg mellem disse foretages på et objektivt grundlag (dom af 12.3.2008, Giannini mod Kommissionen,
T-100/04
,
EU:T:2008:68
, præmis
). I denne henseende påhviler det endvidere ansættelsesmyndigheden, i kraft af dennes egenskab af tilrettelægger af udvælgelsesprøven, samt udvælgelseskomitéen at sikre, at alle ansøgere til den samme udvælgelsesprøve aflægger den samme prøve under de samme betingelser. Det tilkommer således udvælgelseskomitéen at sikre, at prøverne i det væsentlige har samme sværhedsgrad for alle ansøgere (jf. i denne retning dom af 24.3.1988, Goossens m.fl. mod Kommissionen,
228/86
,
EU:C:1988:172
, præmis
, og af 12.2.2014, De Mendoza Asensi mod Kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
For at sikre ligebehandling af ansøgerne, sammenhæng i pointtildelingen og objektivitet i bedømmelsen har udvælgelseskomitéen desuden pligt til at sikre en sammenhængende anvendelse af bedømmelseskriterierne i forhold til alle ansøgere (dom af 13.1.2021, Helbert mod EUIPO,
T-548/18
,
EU:T:2021:4
, præmis
). Dette krav gælder i særdeleshed i forbindelse med de mundtlige prøver, idet disse prøver efter deres art er mindre standardiserede end de skriftlige prøver (dom af 13.1.2021, Helbert mod EUIPO,
T-548/18
,
EU:T:2021:4
, præmis
).
Det fremgår ikke desto mindre af vedtægtens artikel 1d, stk. 6, første punktum, at fravigelser fra princippet om ligebehandling er mulige, forudsat at de »begrundes objektivt og rimeligt« og under henvisning til legitime målsætninger af almen interesse inden for rammerne af personalepolitikken (dom af 6.7.2022, MZ mod Kommissionen,
T-631/20
,
EU:T:2022:426
, præmis
).
Det vide skøn, som Unionens institutioner råder over ved organisationen af deres tjenestegrene og navnlig ved fastsættelsen af de kvalifikationskriterier, der kræves af de stillinger, der skal besættes, og i henhold til disse kriterier og i tjenestens interesse, betingelserne og de nærmere retningslinjer for tilrettelæggelsen af udvælgelsesprøven, er således nødvendigvis reguleret af vedtægtens artikel 1d, således at ulige behandling kun kan tillades, hvis denne er objektivt begrundet og står i et rimeligt forhold til tjenestens reelle behov (jf. i denne retning dom af 6.7.2022, MZ mod Kommissionen,
T-631/20
,
EU:T:2022:426
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
I det foreliggende tilfælde bemærkes, at EPSO tilrettelagde den mundtlige prøve vedrørende det situationsbaserede interview om generelle kompetencer for alle ansøgerne, dvs. uanset deres situation på tidspunktet for genoptagelsen af udvælgelsesproceduren, som erstatning for prøven vedrørende gruppeøvelsen, med henblik på at bedømme de samme kompetencer som dem, der specifikt tilsigtes med prøven vedrørende gruppeøvelsen.
Henset til den særlige tilrettelæggelse af den nye prøve vedrørende det situationsbaserede interview om generelle kompetencer må det for det første konkluderes, at EPSO sørgede for, at udvælgelseskomitéen med denne prøve gjorde det muligt for alle ansøgerne at blive bedømt på en måde, som var sammenhængende og ligelig, for så vidt angik de seks kompetencer, der er omhandlet i meddelelsen om udvælgelsesprøven, i overensstemmelse med den retspraksis, der er anført i præmis 71 og 72 ovenfor. Det må følgelig konkluderes, at EPSO behandlede samtlige ansøgere ens.
For det andet er det korrekt, at EPSO, henset til den almindelige tilrettelæggelse af udvælgelsesprøven, behandlede ansøgere, der befandt sig i forskellige situationer, nemlig ansøgere, der allerede havde bestået de prøver, der oprindeligt var fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøve, og de ansøgere, som endnu ikke havde bestået prøverne, ens.
Det skal derfor undersøges, om denne tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet var objektivt og rimeligt begrundet ved legitime målsætninger af almen interesse inden for rammerne af personalepolitikken.
Det fremgår af punkt 4 i tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve, at denne ensartede behandling var begrundet i EPSO’s forpligtelse til at sikre ligebehandling af alle ansøgere hvad angik gennemførelsen af prøven vedrørende det situationsbaseret interview om generelle kompetencer. En sådan identisk behandling var således i overensstemmelse med formålet med EPSO’s involvering i udvælgelsesproceduren, der er fastsat i artikel 7, stk. 1, i bilag III til vedtægten, og som bestod i at sikre, at der anvendes ensartede standarder i procedurerne for udvælgelse af Unionens tjenestemænd. Den forekommer derfor objektivt begrundet som omhandlet i den retspraksis, der er nævnt i præmis 69 og 73 ovenfor.
Under disse omstændigheder må det konkluderes, at EPSO ikke som omhandlet i den retspraksis, der er nævnt i præmis 70 ovenfor, tilsidesatte ligebehandlingsprincippet, da EPSO indkaldte sagsøgeren til at deltage i det situationsbaserede interview om generelle kompetencer.
4)

Klagepunktet om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
Det bemærkes, at artikel 1, stk. 1 og 2, i bilag III til vedtægten har følgende ordlyd:
»1.   Ansættelsesmyndigheden giver meddelelse om udvælgelsesprøver efter høring af det paritetiske samarbejdsudvalg. Den bør specificere:
a)
Udvælgelsesprøvens karakter (intern udvælgelsesprøve for institutionen, intern udvælgelsesprøve for institutionerne, generel udvælgelsesprøve, eventuelt udvælgelsesprøve, der er fælles for to eller flere institutioner)
b)
enkelthederne (udvælgelse på grundlag af kvalifikationsbeviser, på grundlag af prøver eller på grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver)
c)
arbejdets art og område for de stillinger, der skal besættes, samt den foreslåede ansættelsesgruppe og lønklasse
[…]
e)
ved en udvælgelse på grundlag af prøver: disses karakter og vurderingen af dem
[…]
Drejer det sig om en almindelig udvælgelsesprøve, der er fælles for to eller flere institutioner, vedtager den i vedtægtens artikel 2, stk. 2, nævnte ansættelsesmyndighed meddelelsen om udvælgelsesprøven efter høring af Det Fælles Paritetiske Samarbejdsudvalg.
2.   Meddelelse om de generelle udvælgelsesprøver skal gives senest en måned før udløbet af den for indlevering af ansøgninger fastsatte frist og i påkommende tilfælde mindst to måneder før tidspunktet for prøverne i
Den Europæiske Unions Tidende
.«
I henhold til artikel 1, stk. 1, litra e), i bilag III til vedtægten skal meddelelsen om udvælgelsesprøven således, for så vidt angår en udvælgelse på grundlag af prøver, specificere prøvernes karakter og vurderingen af dem (dom af 21.3.2013, Taghani mod Kommissionen,
F-93/11
,
EU:F:2013:40
, præmis
; jf. ligeledes, i denne retning, dom af 14.7.1983, Detti mod Domstolen,
144/82
,
EU:C:1983:211
, præmis
).
Selv om udvælgelseskomitéen for en udvælgelsesprøve har et vidt skøn med henblik på at fastlægge betingelserne for en udvælgelsesprøve, er den desuden bundet af ordlyden af meddelelsen om udvælgelsesprøven, således som den er blevet offentliggjort. Ordlyden af meddelelsen om udvælgelsesprøven udgør såvel den retlige ramme for udvælgelsesprøven som for udvælgelseskomitéens skønsudøvelse (jf. i denne retning dom af 21.10.2004, Schumann mod Kommissionen,
T-49/03
,
EU:T:2004:314
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
I det foreliggende tilfælde er det ubestridt, at tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve, efter afslutningen af adgangsprøverne for en del af ansøgerne, ændrede de nærmere retningslinjer for vurderingen af de kompetencer, der var omfattet af prøven vedrørende gruppeøvelsen, ved en ændring af karakteren af denne prøve, som på forhånd var fastsat i overensstemmelse med artikel 1, stk. 1, litra e), i bilag III til vedtægten, med henblik på at erstatte den med en individuel online-øvelse i form af et situationsbaseret interview om generelle kompetencer.
I denne henseende følger det af fast retspraksis, at princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er en naturlig følge af retssikkerhedsprincippet, som kræver, at retsreglerne skal være klare og præcise, og det skal sikre forudsigelighed i forbindelse med de situationer og retsforhold, der henhører under EU-retten (dom af 15.2.1996, Duff m.fl.,
C-63/93
,
EU:C:1996:51
, præmis
, og af 5.9.2014, Éditions Odile Jacob mod Kommissionen,
T-471/11
,
EU:T:2014:739
, præmis
). Disse principper er til hinder for, at en EU-retsakt tillægges retskraft fra et tidspunkt, der ligger før aktens offentliggørelse, idet dette kun rent undtagelsesvist kan tillades, når det tilstræbte formål fordrer det, og de berørtes berettigede forventning respekteres behørigt (jf. dom af 10.11.2010, KHIM mod Simões Dos Santos,
T-260/09 P
,
EU:T:2010:461
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Det må derfor undersøges, om den ikke-forudsigelige ændring af prøvens karakter efter en delvis afvikling af denne således som sagsøgeren har anført tilsidesætter princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet som omhandlet i den retspraksis, der er nævnt i præmis 85 ovenfor.
Hvad i det foreliggende tilfælde angår betingelsen om det tilstræbte formål bemærkes, for det første, at den særlige omstændighed, som covid-19-pandemien udgjorde, begrundede vedtagelsen af tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve med henblik på at gøre det muligt, til fordel for ansøgerne og institutionen, at fortsætte udvælgelsesproceduren på mulige, forholdsmæssige og acceptable sundhedsmæssige vilkår (jf. præmis 58-67 ovenfor). Hermed tilsigtede den, in fine, effektiviteten af ansættelsen på grundlag af udvælgelsesprøver. Eftersom den omhandlede ændring af udvælgelsesproceduren undtagelsesvis var påkrævet af hensyn til formålet om, på trods af vanskelighederne med den sundhedsmæssige kontekst, at sikre den ansættelse, der var tilsigtet med denne procedure, må det antages, at den første undtagelsesbetingelse, der er opstillet i den retspraksis, der er nævnt i præmis 85 ovenfor, er opfyldt.
Hvad for det andet angår den anden undtagelsesbetingelse vedrørende beskyttelsen af sagsøgerens berettigede forventning er det korrekt, at retten til at påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning i overensstemmelse med fast retspraksis gælder for enhver borger med begrundede forventninger, som en EU-institution har givet anledning til. Retten til at påberåbe sig beskyttelsen af en berettiget forventning er betinget af, at tre kumulative betingelser er opfyldt. For det første, at præcise, ubetingede og samstemmende forsikringer, der hidrører fra en pålidelig kilde med den nødvendige bemyndigelse, er fremsat af en EU-myndighed over for parten. For det andet, at disse forsikringer er af en sådan art, at de er egnede til at skabe en berettiget forventning hos den, til hvem de er rettet. For det tredje skal forsikringerne være i overensstemmelse med gældende regler (jf. dom af 5.9.2014, Éditions Odile Jacob mod Kommissionen,
T-471/11
,
EU:T:2014:739
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Imidlertid må det konstateres, at EPSO i det foreliggende tilfælde, således som det fremgår af præmis 57 ovenfor, under proceduren stod over for force majeure på grund af udbruddet af covid-19, hvilket under disse omstændigheder gjorde det umuligt at opretholde de retningslinjer for udvælgelsesproceduren, der oprindeligt var fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøve. Under de exceptionelle omstændigheder i den foreliggende sag kan sagsøgeren derfor ikke påberåbe sig en påstået manglende overholdelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, for så vidt som disse retningslinjer fandt anvendelse på ham.
I øvrigt skal det tilføjes, at EPSO – selv om kontoret ændrede karakteren af prøven vedrørende gruppeøvelsen – ikke desto mindre bestræbte sig på at udforme denne ændring således, at den gjorde det muligt at overholde formålet med denne prøve som defineret i punkt 5 under overskriften »Hvordan finder udvælgelsen sted« i meddelelsen om udvælgelsesprøve, nemlig at vurdere de seks kompetencer, der er anført i dette punkt. Endvidere bemærkes, at ændringen af reglerne vedrørende karakteren af denne prøve ikke påvirkede sagsøgerens mulighed for rent faktisk at blive bedømt ud fra disse seks kompetencer, eftersom han blev indkaldt til at deltage i den nye prøve vedrørende det situationsbaserede interview om generelle kompetencer på samme måde som alle de øvrige ansøgere.
Under disse omstændigheder, og eftersom EPSO i henhold til artikel 7, stk. 1 og 2, i bilag III til vedtægten har kompetence til at afholde almindelige udvælgelsesprøver og til at træffe de nødvendige foranstaltninger, så det sikres, at der anvendes ensartede standarder i procedurerne for udvælgelse, ved i denne henseende at have en vid skønsbeføjelse, var EPSO ikke forpligtet til på forhånd at indhente samtykke fra ansøgerne, herunder sagsøgeren, for så vidt angår en ændring af de nærmere retningslinjer for prøverne. Følgelig er sagsøgerens klagepunkt om, at hans samtykke til at deltage i prøverne ikke kunne formodes (jf. præmis 42 ovenfor), irrelevant og bør forkastes.
For så vidt angår skrivelsen af 1. juli 2020 (jf. præmis 14 og 41 ovenfor) præciserede EPSO heri, at »i lyset af den seneste udvikling og den politik, som medlemsstaterne har vedtaget for så vidt angår covid-19-situationen, [var det blevet besluttet] at planlægge en genoptagelse [af proceduren] i assessmentcentrene ca. i løbet af den anden halvdel af september«. Selv om det rent faktisk præciseres i denne skrivelse, at de »[a]nsøgere, der allerede har deltaget i [prøverne] i assessmentcentret, ikke [vil] blive indkaldt igen«, forholder det sig ikke desto mindre således, at denne oplysning udtrykkeligt er betinget af en forbedring af den tidligere beskrevne epidemiologiske situation, og henviser til en genoptagelse ved fysisk tilstedeværelse af proceduren i assessmentcentrene, dvs. ifølge de retningslinjer, der er fastsat i meddelelsen om udvælgelsesprøven. Denne betingelse kan ikke give anledning til en berettiget forventning hos sagsøgeren hvad angår en opretholdelse af proceduren med fysisk tilstedeværelse i tilfælde af, at den epidemiologiske situation forværres, og i tilfælde af, at omstændigheder vedrørende force majeure nødvendigvis kræver, at denne procedure tilpasses for at gøre det muligt at fortsætte denne.
Henset til samtlige ovenstående betragtninger må det første anbringende forkastes.
[
udelades
]
b)

Det tredje anbringende om en ulige behandling i forhold til ansøgere, der har deltaget i samtlige prøver på afstand
Sagsøgeren har anført, at han den 3. marts 2020 ved fysisk tilstedeværelse aflagde prøverne vedrørende interviewet om generelle kompetencer og interviewet om specifikke kompetencer i assessmentcentret, mens de ansøgere, der ikke havde aflagt prøverne på dette tidspunkt, efterfølgende aflagde dem på afstand via videokonference i forbindelse med genoptagelsen af proceduren fra efteråret 2020. På grund af denne forskel mellem de nærmere retningslinjer for gennemførelsen tildelte EPSO ham dels en ulige behandling sammenlignet med den behandling, der blev givet disse andre ansøgere, og begik dels processuelle fejl.
Sagsøgeren har for det første anført, at såfremt de øvelser, der blev givet, og de spørgsmål, der blev stillet til ansøgerne i forbindelse med de prøver, der blev afholdt på afstand, var de samme som dem, der blev anvendt over for de ansøgere, der allerede ved fysisk tilstedeværelse havde gennemført prøverne i assessmentcentret, ville de førstnævnte have opnået en fordel i forhold til de sidstnævnte ved tildelingen af yderligere tid til besvarelse af spørgsmålene, idet denne tid var uløseligt forbundet med den elektroniske retransmission, der var fastsat ifølge de nye retningslinjer for gennemførelsen på afstand. Takket være denne yderligere tid fik disse ansøgere adgang til bedre betingelser for interviewet, der kunne have positiv indvirkning på deres bedømmelse. Sagsøgeren har anført, at EPSO ikke har forsøgt at korrigere eller kompensere for denne ulempe, selv om sådanne foranstaltninger retligt set er tilladte inden for rammerne af en udvælgelsesprocedure på grundlag af kvalifikationer.
For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at EPSO’s indførelse af objektivt ulige eksamensbetingelser for ansøgerne indebærer, at EPSO begik en processuel fejl med vedtagelsen af tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøve, uden hensyntagen til sagsøgerens interesse eller til interessen hos de øvrige ansøgere, der havde gennemført prøverne ved fysisk tilstedeværelse. Sagsøgeren er af den opfattelse, at den omstændighed, at afgørelsen om fornyet gennemgang ikke indeholder nogen begrundelse i denne henseende, selv om ansøgningen om fornyet prøvelse imidlertid havde dette formål, medfører, at EPSO tilsidesatte den begrundelsespligt, der er fastsat i artikel 296 TEUF.
Kommissionen har bestridt sagsøgerens argumenter.
[
udelades
]
Hvad for det andet angår den påståede ulige behandling, der er forbundet med afholdelsen af elektroniske prøver, bemærkes, at Retten – når den skal foretage en retslig prøvelse af en udvælgelseskomités afgørelse om ikke at opføre en ansøger på reservelisten – efterprøver, at de gældende retsregler er blevet overholdt, dvs. de regler, bl.a. processuelle regler, der er fastsat i vedtægten og i meddelelsen om udvælgelsesprøve, og de regler, der regulerer udvælgelseskomitéens arbejde, navnlig udvælgelseskomitéens forpligtelse til upartiskhed og sidstnævntes overholdelse af pligten til ligebehandling af ansøgerne, samt at der ikke foreligger magtfordrejning (dom af 6.7.2022, JP mod Kommissionen,
T-179/20
, ikke trykt i Sml.,
EU:T:2022:423
, præmis
).
Ifølge den retspraksis, der er nævnt i præmis 69-74 ovenfor, kræver ligebehandlingsprincippet, at ensartede situationer ikke behandles forskelligt, medmindre en sådan behandling er objektivt begrundet og opfylder legitime målsætninger af almen interesse inden for rammerne af personalepolitikken. Endvidere påhviler det udvælgelseskomitéen, der er forpligtet til at sikre en sammenhængende anvendelse af bedømmelseskriterierne på alle ansøgere, at handle med henblik på, at alle ansøgere til den samme udvælgelsesprøve aflægger den samme prøve under de samme betingelser, og således at sikre sig, at prøverne i betydelig grad frembyder samme sværhedsgrad for alle ansøgere. Dette krav gælder særligt ved de mundtlige prøver.
I øvrigt fremgår det af retspraksis, at enhver udvælgelsesprøve generelt og nødvendigvis indebærer en risiko for forskelsbehandling. En tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet kan således kun foreligge, når udvælgelseskomitéen ved valget af prøver ikke har begrænset den risiko for ulige chancer, der generelt er forbundet med enhver prøve (jf. i denne retning dom af 12.3.2008, Giannini mod Kommissionen,
T-100/04
,
EU:T:2008:68
, præmis
). Følgelig skal en afgørelse om ikke at opføre en ansøger på en reserveliste annulleres, såfremt det viser sig, at udvælgelsesprøven har været organiseret på en måde, der indebærer en større risiko for forskelsbehandling end den, der er forbundet med enhver udvælgelsesprøve, uden at det kan kræves, at den berørte ansøger skal fremlægge bevis for, at visse ansøgere faktisk har opnået en fordel (dom af 12.2.2014, De Mendoza Asensi mod Kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, præmis
).
I det foreliggende tilfælde bemærkes, at ændringen af de nærmere retningslinjer for prøverne er en følge af, at det var nødvendigt for EPSO, som stod over covid-19-pandemien, der udgjorde force majeure, at sikre, at udvælgelsesproceduren fortsatte på lige vilkår for alle ansøgerne, og samtidig, på forholdsmæssig vis, at tilpasse de nærmere retningslinjer for prøverne med henblik på at begrænse de eventuelle skadelige virkninger opstået ved suspensionen eller genoptagelsen af proceduren, både for ansøgerne og for den ansættende institution (jf. præmis 59 ovenfor). Selv om ansøgere, der befinder sig i sammenlignelige situationer med hensyn til udvælgelsesprøven, er blevet behandlet forskelligt i forbindelse med gennemførelsen af prøverne som følge af flere retningslinjer for afviklingen, var en sådan behandling følgelig ikke desto mindre objektivt begrundet og opfyldte et legitimt formål af almen interesse inden for rammerne af personalepolitikken.
Endvidere viser forudgående studier, som EPSO henholdt sig til med henblik på at ændre de nærmere retningslinjer for prøverne, at de nærmere retningslinjer for gennemførelsen på afstand i forbindelse med covid-19-pandemien var blevet forsøgt under tidligere prøver og ex post kunne anses for at være teknisk pålidelige og for ikke at indebære væsentlige forskelle for så vidt angår rigtigheden af bedømmelserne og ansøgernes resultater samtidig med, at de blev efterspurgt af disse (jf. præmis 62 ovenfor). Desuden fremgår det i det væsentlige af punkt 2 og 4 i tillægget til meddelelsen om udvælgelsesprøven, at ansøgerne aflagde de samme prøver for så vidt angår realiteten, idet gruppeøvelsen, som blev erstattet af det situationsbaserede interview om generelle kompetencer, som blev gennemført af alle, var et særligt tilfælde, og at det derfor kun var formen på og stedet for gennemførelsen af prøverne, der havde udviklet sig, mens prøverne forblev identiske med hensyn til indhold, metode og sværhedsgrad.
I øvrigt bemærkes, at selv om bedømmelseskriterierne ved hver ansøgers gennemførelse var identiske for alle ansøgerne uanset de nærmere retningslinjer for gennemførelsen, havde bedømmerne ikke desto mindre et vidt skøn hvad angik samtalernes forløb, de emner og områder, der blev drøftet på området for meddelelsen om udvælgelsesprøven, samt de stillede spørgsmål. De vurderinger, som en udvælgelseskomité foretager, når den bedømmer ansøgernes kundskaber og kvalifikationer, er nemlig udtryk for en værdiladet vurdering af hver ansøgers præstation ved prøven, og de indgår i udvælgelseskomitéens vide skøn. De kan ikke efterprøves af Unionens retsinstanser, medmindre der foreligger en åbenbar tilsidesættelse af de regler, som gælder for udvælgelseskomitéens arbejde. Det tilkommer nemlig ikke Retten at sætte sin egen vurdering i stedet for udvælgelseskomitéens (dom af 12.3.2008, Giannini mod Kommissionen,
T-100/04
,
EU:T:2008:68
, præmis
).
Det må derfor antages, at den forskellige behandling af ansøgerne som følge af den omstændighed, at de prøver, der oprindeligt var fastsat i assessmentcentret, ikke alle fandt sted ved fysisk tilstedeværelse, i det foreliggende tilfælde ikke kunne begunstige visse ansøgere i forhold til andre og heller ikke skabte en risiko for forskelsbehandling, der var større end den, der er forbundet med enhver udvælgelsesprøve. Da indførelsen af denne forskellige behandling i øvrigt var et svar på et tilfælde af force majeure, må det konkluderes, at denne forskellige behandling, som var objektivt og rimeligt begrundet, af alle disse grunde ikke førte til en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet.
Det følger heraf, at det tredje anbringende må forkastes.
[
udelades
]

På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
RETTEN (Syvende Afdeling):

1)
Europa-Kommissionen frifindes.

2)
SY bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de af Kommissionen afholdte omkostninger.

3)
Kommissionen bærer halvdelen af sine egne omkostninger.

da Silva Passos
Valančius
Truchot
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 14. december 2022.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: tysk
(
) – Der gengives kun de præmisser i nærværende dom, som Retten finder det relevant at offentliggøre.