CELEX: 62019TJ0744
Дъмпинг
Внос на смеси от карбамид и амониев нитрат с произход от Русия, Тринидад и Тобаго и Съединените щати
Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/1688
Член 3, параграфи 1
3 и 5
8 от Регламент (ЕС) 2016/1036
Продажби, осъществени посредством свързани дружества
Формиране на експортната цена
Вреда за промишлеността на Съюза
Изчисляване на подбиването на цените
Причинно-следствена връзка
Член 9, параграф 4 от Регламент 2016/1036
Изчисляване на маржа на вредата
Отстраняване на вредата

С жалбата си на основание член 263 ДФЕС жалбоподателят, Methanol Holdings (Trinidad) Ltd, иска да бъде отменен Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/1688 на Комисията от 8 октомври 2019 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на смеси от карбамид и амониев нитрат с произход от Русия, Тринидад и Тобаго и Съединените американски щати (
ОВ L 258, 2019 г., стр. 21
, наричан по-нататък „обжалваният регламент за изпълнение“).
Обстоятелствата по спора
Административното производство
На 13 август 2018 г. вследствие на постъпила жалба Европейската комисия публикува известие за започване на антидъмпингова процедура по отношение на вноса на смеси от карбамид и амониев нитрат (наричани по-нататък „КАН“) с произход от Русия, Тринидад и Тобаго и Съединените американски щати (
ОВ C 284, 2018 г., стр. 9
).
Разследването на дъмпинговите практики и на нанесената вреда обхваща периода от 1 юли 2017 г. до 30 юни 2018 г. (наричан по-нататък „разследваният период“). Разглеждането на съответните тенденции от значение за оценката на вредата обхваща периода от 1 януари 2015 г. до 30 юни 2018 г. (наричан по-нататък „разглежданият период“).
Предмет на разследването е продукт, съответстващ на смеси от КАН във воден или амонячен разтвор, с възможни добавки в тях, които понастоящем са класирани в код по КН 31028000 (наричан по-нататък „разглежданият продукт“).
Жалбоподателят е дружество, произвеждащо и продаващо смеси от КАН, към което е приложимо правото Тринидад и Тобаго. В рамките на разследвания период жалбоподателят продава КАН на свързан купувач в Европейския съюз, а именно на Helm AG (наричано по-нататък „HAG“). Впоследствие HAG препродава тези КАН на независими купувачи в Съюза и на двама установени в Съюза свързани купувачи, които са Helm Engrais France (наричано по-нататък „HEF“) и Helm Iberica (наричано по-нататък „HIB“). Жалбоподателят е единственият производител и едновременно износител от Тринидад и Тобаго, който е приел да съдейства, като в разследвания период неговият износ е представлявал 100 % от износа от тази страна.
На 10 април 2019 г. Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/576 за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на смеси от КАН с произход от Русия, Тринидад и Тобаго и Съединените американски щати (
ОВ L 100, 2019 г., стр. 7
, наричан по-нататък „регламентът за временно изпълнение“).
На 11 април 2019 г. на жалбоподателя е връчен уведомителен документ, възпроизвеждащ предварителните изводи на Комисията, в отговор на който той представя своето становище на 26 април 2019 г.
С писмо от 12 юли 2019 г. Комисията съобщава на жалбоподателя основните факти и съображения, въз основа на които е предвидено да бъде наложено окончателно антидъмпингово мито върху вноса на разглеждания продукт с произход по-конкретно от Тринидад и Тобаго. В съображение 88 от приложения към посоченото писмо документ Комисията обяснява по-специално че в светлината на решение от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
) е решила да допълни направените на етапа на налагане на временни мерки изчисления относно подбиването на цените. Жалбоподателят отговаря на това писмо на 22 юли 2019 г.
На 8 октомври 2019 г. Комисията приема обжалвания регламент за изпълнение.
Член 1, параграф 2 от обжалвания регламент за изпълнение предвижда налагането на окончателно антидъмпингово мито под формата на фиксирана сума от 22,24 EUR на тон върху вноса в Съюза на разглеждания продукт, който се произвежда от жалбоподателя.
Жалбоподателят представя писмено становище в хода на административното производство.
Обобщение на мотивите, на които се основава обжалваният регламент за изпълнение
Изготвяне на извадка
Що се отнася до изготвянето на извадка от производители от Съюза, в тази извадка Комисията е включила трима производители от Съюза, които заедно представляват повече от 50 % от общото производство и продажби на Съюза.
Относно изготвянето на извадка от несвързани вносители Комисията е решила, че не е целесъобразно да изготвя такава извадка и е изпратила въпросници на тримата вносители, които са приели да съдействат.
Що се отнася до изготвянето на извадка от производителите износители от Русия, Тринидад и Тобаго и Съединените щати (наричани по-нататък „засегнатите държави“), съгласили са се да съдействат и да присъстват в извадката само двама производители износители от Русия (Acron Group и EuroChem Group), един от Тринидад и Тобаго (жалбоподателят) и един от Съединените щати (CF Industries Holdings, Inc.). С оглед на малкия брой получени отговори от производители износители Комисията е решила, че не е необходимо изготвянето на извадка.
Разглеждан продукт и сходен продукт
Продуктът с произход от Русия, Тринидад и Тобаго и Съединените щати, който е предмет на разследването, съответства на смеси от КАН във воден или амонячен разтвор, с възможни добавки в тях, които са класирани в код по КН 31028000.
Комисията е приела, че разглежданият продукт, продуктът, произвеждан и продаван на вътрешния пазар в разглежданите страни, както и продуктът, който се произвежда и продава в Съюза от промишлеността на Съюза, представляват сходни продукти.
Дъмпинг
Относно нормалната стойност на разглежданите продукти на производителите износители от Тринидад и Тобаго Комисията установява, че жалбоподателят очевидно е единственият производител на разглеждания продукт в тази страна през периода на разследване.
В случая с жалбоподателя, предвид липсата на продажби на сходен продукт на вътрешния пазар, нормалната стойност е формирана от Комисията в съответствие с член 2, параграф 3 и параграф 6, буква б) от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (
ОВ L 176, 2016 г., стр. 21
, наричан по-нататък „основният регламент“). Нормалната стойност е била формирана, като към средния размер на разходите за производство на сходния продукт на производителя износител, сътрудничил през разследвания период, е добавен, от една страна, действителният размер на разходите за продажба, общите и административните разходи (наричани по-нататък „разходите ПОА“), направени при обичайни търговски условия от жалбоподателя във връзка с производството и продажбите на същата обща категория продукти на вътрешния пазар на Тринидад и Тобаго, и от друга страна, действителният размер на печалбата, получена при обичайни търговски условия от жалбоподателя във връзка с производството и продажбите на същата обща категория продукти на този вътрешен пазар.
За да определи експортната цена, Комисията е констатирала, че жалбоподателят изнася за Съюза само посредством свързани дружества, действали в качеството на вносители през разследвания период. Всички продажби за Съюза са били осъществени чрез намиращ се в Германия свързан вносител. Този свързан вносител е продавал разглеждания продукт на независими купувачи в Германия или на свързани дружества във Франция и Испания, които впоследствие са продавали разглеждания продукт на независими купувачи съответно на техните национални пазари. Поради това в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент експортната цена е била определена въз основа на цената, на която внесеният продукт е бил препродаден за първи път на независими купувачи в Съюза. В този случай цената е била коригирана, за да се вземат предвид всички разходи, направени между вноса и препродажбата, включително разходите ПОА и разходите за разреждане и смесване, както и да се вземе предвид наличието на разумна печалба.
По-нататък Комисията е направила сравнение между нормалната стойност и експортната цена на жалбоподателя франко завод. За да осигури обективно сравнение между нормалната стойност и експортната цена, тя е направила корекции в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент, за да вземе предвид отстъпките, намаленията и разликите в количествата, както и разходите за транспорт, застраховане, поддръжка, товарене и съпътстващите ги разходи, а също и разходите, свързани с кредитиране.
В резултат на това сравнение Комисията е изчислила дъмпинговия марж за жалбоподателя и за другите потенциални производители износители. В обжалвания регламент за изпълнение дъмпинговият марж за жалбоподателя е определен на 55,8 %.
Определение за промишленост на Съюза
Комисията е установила, че през разследвания период сходният продукт е произвеждан от 20 известни производители от Съюза. Взети заедно, тези субекти са представлявали „промишлеността на Съюза“ по смисъла на член 4, параграф 1 от основния регламент.
Също така Комисията припомня, че трима от тези производители, представляващи повече от 50 % от общото производство на Съюза на сходния продукт, са били подбрани за изготвяне на извадката с производители от Съюза.
Вреда
Според Комисията е възможно да се направи кумулативна оценка на въздействието на вноса от засегнатите държави, тъй като условията за такава оценка по член 3, параграф 4 от основния регламент са изпълнени.
При анализа на обема на вноса Комисията е установила, че през разглеждания период е настъпило увеличение с 64 % на обема на вноса от засегнатите държави, като пазарният дял на този внос се е увеличил със 72 %, нараствайки от 21,9 % на 37,7 % в периода на разследване. По-точно обемът на вноса от Тринидад и Тобаго през посочения период е намалял, а пазарният му дял от 10,2 % е спаднал на 8,1 %.
При анализа на последиците върху цените Комисията е направила сравнение в регламента за временно изпълнение между цените на включените в извадката производители от Съюза и тези на производителите износители, които са приели да съдействат в съответните държави. По-точно, за да се определи подбиването на цените през разследвания период, е направено сравнение между, от една страна, среднопретеглените продажни цени, които приелите да съдействат на съответните държави производители износители са определили за първия независим купувач на пазара на Съюза за всеки вид вносен продукт и които са установени при условия на доставка „стойност, застраховка, фрахт“ (CIF) и са надлежно коригирани, за да се отчетат митата и разходите след вноса, и от друга страна, съответните среднопретеглени цени за всеки вид продукт, които включените в извадката производители от Съюза са определили за независимите купувачи на пазара на Съюза.
Така Комисията е сравнила цената CIF на производителите износители на границата на Съюза с цената франко завод на производителите от Съюза, представляваща 60 % от продажбите на последните. За продажбите обаче на промишлеността на Съюза, които са наложили разходи за морски превоз при доставката на съответните продукти до пристанища като Руан (Франция) и Гент (Белгия) и които представляват 40 % от продажбите на производителите от Съюза, е било прието за подходящо да се използват цените за доставка до тези пристанища, вместо да се изчисляват цените франко завода.
По този начин Комисията е констатирала, че в резултат на вноса от засегнатите държави е настъпило подбиване на цените на промишлеността на Съюза средно с 6,8 %. По-специално тя е приела, че за вноса от Тринидад и Тобаго среднопретегленият марж на подбиване е 6,2 %.
По-нататък Комисията е преценила въздействието на вноса върху промишлеността на Съюза от гледна точка на различни макроикономически и микроикономически показатели.
В резултат на своя анализ на показателите за вредата Комисията е заключила, че промишлеността на Съюза е претърпяла съществена вреда по смисъла на член 3, параграф 5 от основния регламент.
В обжалвания регламент за изпълнение Комисията е решила с оглед на решение от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
) да допълни изчисленията си за подбиването на цените посредством две допълнителни изчисления на подбиването, които според нея позволяват да се докаже по-ясно, че дъмпинговият внос е осъществяван на по-ниски цени от тези на промишлеността на Съюза, независимо от използвания метод.
Също така в обжалвания регламент за изпълнение Комисията посочва, че освен установеното наличие на подбиване на цените, разследването е разкрило още, че при всички положения въздействието на дъмпинговия внос е довело в периода на разследване до значителен натиск върху цените на пазара на Съюза по смисъла на член 3, параграф 3 от основния регламент. Тя е приела, че поради това подбиването е само един фактор в много по-обширен анализ на ценовия ефект, при който спадът на цените и ценовият натиск са ключови аргументи за наличието на причинно-следствена връзка.
Поради това Комисията потвърждава своя извод, че промишлеността на Съюза е понесла съществена вреда по смисъла на член 3, параграф 5 от основния регламент.
Причинно-следствена връзка
В регламента за временно изпълнение Комисията е приела, че в контекста на намаляващо потребление в Съюза през разглеждания период обемът на вноса от засегнатите държави и техните пазарни дялове са се увеличили значително, докато цените в тези държави са намалели средно с 33 %. Тя отбелязва, че нарастването на пазарния дял на вноса е съвпаднало с подобно намаление на пазарния дял на промишлеността на Съюза. Като се има предвид, че КАН са чувствителна към цените основна стока, че пазарният дял на вноса от засегнатите държави през разследвания период е бил 37,7 % и този внос е бил осъществяван на цени, подбиващи цените на промишлеността на Съюза, Комисията е приела, че този внос е имал значително вредно въздействие.
В обжалвания регламент за изпълнение Комисията потвърждава, че вносът от засегнатите държави е подбивал продажните цени на производителите от Съюза. Тя отбелязва, че при всички случаи в анализа на причинно-следствената връзка са взети предвид много други фактори освен констатацията за наличие на подбиване на цените вследствие от дъмпинговия внос. Така спадът на цените, както и ценовият натиск през периода на разследване, получени в резултат от разглеждания внос, се посочват като ключови аргументи в анализа на причинно-следствената връзка.
След като разглежда други фактори, каквито са цените на карбамида в световен мащаб и увеличението на разходите за производителите от Съюза, Комисията заключава, че нито един от тези фактори не е прекъснал причинно-следствената връзка между дъмпинговия внос от засегнатите държави и съществената вреда, претърпяна от промишлеността на Съюза.
Равнище на мерките и интерес на Съюза
За да определи равнището на мерките, Комисията е разгледала дали мито, което е по-ниско от дъмпинговия марж, би било достатъчно за отстраняване на причинената от дъмпинговия внос вреда за промишлеността на Съюза.
Комисията стига до извода, че в случая с Тринидад и Тобаго следва да се наложат временни антидъмпингови мерки в съответствие с правилото за по-малкото мито, предвидено в член 7, параграф 2 от основния регламент. Тя е направила съпоставяне между маржовете на вредата и дъмпинговите маржове и е определила размера на митата на равнището на най-ниския от двата маржа. След налагането на временните мерки тя е коригирала леко своето изчисление на бъдещите разходи за съответствие съгласно член 9, параграф 4, втора алинея от посочения регламент във връзка с член 7, параграф 2, буква г) от него. Комисията е актуализирала очакваните разходи за квотите за емисии на Съюза и е установила окончателно като средна цена за квотите за емисии на въглероден диоксид (CO
) на Съюза в размер на 25,81 EUR/тон емисии на произведен CO
, в сравнение с 24,14 EUR/тон емисии на CO
, произведен на етапа на налагане на временни мерки. Леко са били коригирани и други елементи на изчислението. Така са били определен допълнителни разходи в размер на 3,8 % (вместо 3,7 % на етапа на налагане на временни мерки), които са били добавени към невредоносната цена.
Антидъмпингови мерки
Що се отнася до формата на антидъмпинговите мерки, Комисията е избрала да наложи специфично фиксирано мито.
Окончателното антидъмпингово мито е определено като крайна сума в размер, който в зависимост от засегнатите дружества варира между 22,24 EUR и 42,47 EUR за тон от разглеждания продукт. За жалбоподателя това мито е в размер на 22,24 EUR за тон от разглеждания продукт.
Искания на страните
Жалбоподателят иска от Общия съд:
–
да отмени обжалвания регламент за изпълнение в частта, в която го засяга,
–
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
Комисията, подкрепяна от встъпилите страни Achema AB, Grupa Azoty S.A. и Grupa Azoty Zakłady Azotowe Puławy S.A., иска от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
От правна страна
Жалбоподателят изтъква в подкрепа на своята жалба формално само едно основание, изведено от обстоятелството, че приложеният от Комисията метод за определяне на маржовете на подбиване и на занижаване на цените нарушава член 1, параграф 1 и член 3, параграфи 1—3 и 5—8 от основния регламент, практиката на Общия съд и на Световната търговска организация (СТО), както и принципа на справедливо сравнение.
Според жалбоподателя Комисията се е основала на цената на КАН, продавани съответно от HAG, HEF и HIB на независими купувачи в Съюза, след което е приспаднала разходите ПОА на HAG, HEF и HIB, както и на марж на печалбата от 4 %, получен от оказалите съдействие независими вносители. След това според него Комисията е добавила по едно евро на тон, за да покрие разходите след вноса. По същество, както се посочва в съображение 128 от обжалвания регламент за изпълнение, за да изчисли маржовете на подбиване и на занижаване на цените, Комисията приложила по аналогия член 2, параграф 9 от основния регламент, който се отнася до формирането на експортната цена с оглед на изчисляването на дъмпинговия марж.
В самото начало следва да се констатира, от една страна, че формално повдигнатото от жалбоподателя единствено основание се състои всъщност от три части. Първата част е изведена от това, че приложеният от Комисията метод за изчисляване на подбиването и на занижаването на цените нарушава член 3, параграф 1 от основния регламент, втората част — от това, че този метод нарушава член 3, параграфи 2, 3 и 5—8 от същия регламент, тъй като Комисията не взела под внимание договорените с независими купувачи цени и не е сравнила цените на едно и също ниво на търговия, а третата част е изведена от това, че в нарушение на член 9, параграф 4 от този регламент окончателното антидъмпингово мито е надхвърлило подходящото равнище за отстраняване на вредата, причинена на промишлеността на Съюза.
От друга страна, следва да се припомни, че въздействието на дъмпинговия внос върху цените в Съюза може да се разглежда от различни гледни точки. Всъщност съгласно член 3, параграф 3 от основния регламент Комисията трябва да разгледа три аспекта, а именно подбиването на цените, спада на цените и натиска върху тях.
В случая Комисията се основава на една и съща експортна цена, която е формирана, за да се изчисли подбиването на цените (в сравнение с продажната цена на производителите от Съюза) и занижаването на цените (в сравнение с целевата цена).
Що се отнася до подбиването на цените, по същество Комисията е направила извадка от промишлеността на Съюза, като е посочила производители, представляващи 50 % от обема на цялото производство и на продажбите на Съюза. Също така тя е формирала експортните цени на жалбоподателя въз основа на цените, фактурирани на независими купувачи от свързаните с него вносители, като е приспаднала разходите ПОА и марж на печалбата от 4 % (и е добавила по едно евро на тон за покриване на разходите след вноса). След това тя е сравнила тези формирани експортни цени с цените франко завода на промишлеността на Съюза (за 60 % от продажбите) и цените CIF до пристанищата Руан и Гент (за 40 % от продажбите). Резултатът от това сравнение показва наличието на подбиване на цените. Накрая, в обжалвания регламент за изпълнение и в светлината на решение от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
) Комисията е допълнила това изчисление, направено на етапа на регламента за временно изпълнение, с първо допълнително изчисление, представено в съображение 114 от посочения регламент за изпълнение, и второ допълнително изчисление, представено в съображение 115 от този регламент за изпълнение, като и двете те потвърждават наличието на подбиване на цените.
По първата част, изведена от това, че приложеният от Комисията метод за изчисляване на подбиването и на занижаването на цените нарушава член 3, параграф 1 от основния регламент
Жалбоподателят твърди, от една страна, че прилагането по аналогия на член 2, параграф 9 от основния регламент, на който Комисията се позовава в съображение 128 от обжалвания регламент за изпълнение, нарушава член 3, параграф 1 от този регламент.
На първо място, жалбоподателят се позовава на текста на член 3, параграф 1 от основния регламент, от който следва, че понятието „вреда“ […] се тълкува в съответствие с разпоредбите на настоящия член“. По този начин тази разпоредба изобщо не се позовавала на член 2, параграф 9 от посочения регламент. На второ място, разпоредбата се отнасяла до формирането на експортната цена за целите на изчисляването на дъмпинговия марж, а не на маржовете на подбиването и на занижаването на цените. На трето място, нито една разпоредба от този регламент не предвиждала, че член 2, параграф 9 от него може да се прилага „по аналогия“ за целите на изчисляването на маржа на вредата.
От друга страна, жалбоподателят твърди, че логиката зад формирането на експортната цена съгласно член 2, параграф 9 от основния регламент по отношение на реализираните в Съюза продажби чрез свързани дружества се основава на факта, че тази цена не е надеждна поради отношенията между страните. Според него тази логика не е приложима при определянето на цената, която той трябва да използва за изчисляване на маржовете на подбиването и на занижаването на цените, тъй като действителната цена, фактурирана от HAG, HEF и HIB на техните независими купувачи в Съюза, по определение е надеждна, доколкото се фактурира между страни, нямащи никаква връзка помежду си. Жалбоподателят уточнява, че установените грешки в приложения от Комисията метод засягат също валидността на изчислението на маржовете на подбиване на цените на руските производители износители, тъй като те също продават своите продукти посредством свързани търговци.
Подкрепена от встъпилите страни, Комисията оспорва доводите на жалбоподателя.
В самото начало следва да се припомни, че съображение 128 от обжалвания регламент за изпълнение предвижда:
„[К]огато става въпрос за елементите, вземани предвид при изчисляване на подбиването на цените (по-специално експортната цена), Комисията трябва да определи първата точка, в която има (или може да има) конкуренция с производителите от Съюза на пазара на Съюза. Тази точка на практика е покупната цена на първия несвързан вносител, тъй като това дружество принципно разполага с избора да се снабдява от промишлеността на Съюза или от чуждестранни доставчици. Тази оценка следва да се основава на експортната цена на равнището на границата на Съюза, която се счита за сравнима с цената франко завода на промишлеността на Съюза. При експортни продажби чрез свързани вносители точката на сравнение следва да бъде точно след като стоката премине през границата на Съюза, а не на по-късен етап в дистрибуторската верига, например при продажбата на стоката на крайния ползвател. Поради това, по аналогия с подхода, следван при изчисляването на дъмпинговия марж, експортната цена се формира въз основа на препродажната цена за първия независим клиент, надлежно коригирана в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент. Тъй като този член е единствената разпоредба в основния регламент, в която се посочват насоки относно формирането на експортната цена, прилагането му по аналогия е обосновано. По отношение на изчисленията на занижаването на продажните цени Комисията отбеляза, че използването на член 2, параграф 9 от основния регламент не доведе до никакво асиметрично сравнение (за разлика от случая Jindal), тъй като за целите на сравнението за занижаване целевата цена на промишлеността на Съюза беше формирана така, че да включва производствените разходи, [разходите ПОА] и целевата печалба само на произвеждащото предприятие и следователно е сравнима с формираната експортна цена. С други думи, разходите на свързани предприятия за продажба на производителите от Съюза не бяха взети под внимание при сравняване на целевата цена на промишлеността на Съюза с формираната експортна цена“.
Съгласно член 3, параграф 1 от основния регламент понятието „вреда“, „освен ако не е установено друго, означава причиняване на съществена вреда на промишлеността на Съюза, опасност от причиняване на съществена вреда на промишлеността на Съюза или съществено забавяне на процеса на създаване на такава промишленост“.
От член 3, параграф 2 от основния регламент е видно, че установяването на вредата се основава на достоверни доказателства и предполага обективно изследване, от една страна, на обема на дъмпинговия внос и ефекта на този внос върху цените на сходни продукти на пазара на Съюза и от друга страна, на последвалото от този внос въздействие върху промишлеността на Съюза.
Относно по-специално влиянието на дъмпинговия внос върху цените, член 3, параграф 3 от основния регламент предвижда задължението да се провери дали е налице цена, значително по-ниска в сравнение с цената за сходен продукт на промишлеността на Съюза, или дали в резултат на този внос е налице значителен натиск върху цените по друг начин, или е налице значително препятстване на увеличението на цените, което би настъпило иначе.
Така е видно от разпоредбите на основния регламент, припомнени в точки 54—56 по-горе, че те не предвиждат никакъв специален метод за определяне на въздействието на дъмпинговия внос върху цените на сходните продукти на промишлеността на Съюза (вж. в този смисъл решение от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
).
Поради това следва да се отхвърлят доводите на жалбоподателя, че за да се установи наличието на вреда за промишлеността на Съюза, член 3, параграф 1 от основния регламент изключва използването на формирана в съответствие с член 2, параграф 9 от същия регламент експортна цена.
Въпреки това, както бе припомнено в точка 55 по-горе, установяването на такава вреда предполага във всички случаи обективно и справедливо изследване на въздействието на дъмпинговия внос върху цените (вж. решение от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
и цитираната съдебна практика), което трябва да се направи в рамките на втората част на единственото основание, като се отчете твърдението на жалбоподателя относно нарушаването на принципа на равно третиране.
Освен това, доколкото жалбоподателят твърди по същество, че цената, фактурирана от неговите вносители, които са свързани с независимите си купувачи в Съюза, е надеждна и няма необходимост да се формира експортна цена, следва да се отбележи, че съгласно член 2, параграф 8 от основния регламент по принцип „[е]кспортна цена е цената, реално платена или подлежаща на плащане при продажба на продукт, предназначен за износ от страната на износа за Съюза“. Само „[к]огато няма експортна цена или е вероятно тя да е ненадеждна поради отношения на съдружие или компенсационно споразумение между износителя и вносителя или трета страна“, член 2, параграф 9, първа алинея от основния регламент позволява формирането на експортна цена въз основа на цената, на която внесените продукти са препродадени за първи път на независим купувач.
Поради това съгласно член 2, параграф 9 от основния регламент институциите могат да приемат, че експортната цена е ненадеждна в два случая, а именно когато съществуват отношения на съдружие между износителя и вносителя или трета страна или поради компенсационно споразумение между износителя и вносителя или трета страна. Извън тези случаи институциите са длъжни при наличието на експортна цена да се основат на нея, за да определят дъмпинга (решения от 21 ноември 2002 г., Kundan и Tata/Съвет,
T‑88/98
,
EU:T:2002:280
, т.
и от 25 октомври 2011 г., CHEMK и KF/Съвет,
T‑190/08
,
EU:T:2011:618
, т.
).
Не се оспорва, че през разследвания период жалбоподателят е изнасял за Съюза единствено чрез своя свързан вносител, а именно HAG, който също така е притежател на жалбоподателя.
Следователно жалбоподателят не може да упреква Комисията, че е взела предвид тази свързаност, за да формира експортна цена. Както с основание посочва Комисията, без това да се оспорва от жалбоподателя, заявената от него в митническата декларация експортна цена не е надеждна именно поради наличието на вътрешногрупови отношения.
От това следва, че настоящата част трябва да се отхвърли.
По втората част, изведена от това, че приложеният от Комисията метод за изчисляване на маржовете на подбиването и на занижаването на цените нарушава член 3, параграфи 2, 3 и 5—8 от основния регламент, тъй като Комисията не взела под внимание договорените с независимите купувачи цени и не е сравнила цените на едно и също ниво на търговия
На първо място, жалбоподателят упреква Комисията, че не е взела предвид практиката на Общия съд, съгласно която цената на производителите износители, използвана за изчисляване на маржа на подбиване на цените, която също се използва за изчисляване на маржа на занижаване на цените и следователно за определяне на маржа на вредата, трябвало да се определи въз основа на действително фактурираните цени от производителя износител на пазара на Съюза в конкуренция с цените на производителите от Съюза. Във връзка с това жалбоподателят се позовава на решения от 30 ноември 2011 г., Transnational CompanyKazchrome и ENRC Marketing/Съвет и Комисия (
T‑107/08
,
EU:T:2011:704
, т.
и
) и от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
). В случая формираната експортна цена била само част от цената, действително фактурирана от HAG, HEF и HIB на техните независими купувачи.
Според жалбоподателя, за да се съобрази с практиката на Общия съд, Комисията трябвало да сравни реалните цени на КАН, продавани от HAG, HEF и HIB на техните независими купувачи в Съюза, с продажната цена и целевата цена, които производителите от Съюза са прилагали спрямо своите независими купувачи в Съюза. Ставало дума за цените, които независимите купувачи в Съюза вземат предвид, за да решат дали да закупят КАН от HAG, HEF и HIB, или от производители от Съюза и свързаните с тях търговци. Едва на този етап се осъществявала конкуренцията между произвежданите от жалбоподателя КАН и тези, които се произвеждат от производители от Съюза, тъй като първият независим купувач нямало да е наясно с вътрешната организационна структура на групата на продавача и не можел да направи преценка на цената на по-ранен етап. Освен това жалбоподателят уточнява, че „точката на конкуренция“ от значение за изчисляването на маржовете на подбиване и на занижаване на цените трябвало да бъде цената, която е фактурирана на независимите клиенти в пристанищата на Гент и на Руан.
На второ място, жалбоподателят твърди, че приложеният от Комисията метод за изчисляване на маржовете на подбиване и на занижаване на цените нарушава член 3, параграфи 2, 3 и 5—8 от основния регламент. Според него, като е сравнила изкуствено формирана цена между него и HAG с цените, прилагани от производителите от Съюза спрямо техните първи независими купувачи, Комисията не е направила сравнение на цените на едно и също ниво на търговия. По-скоро Комисията трябвало да сравни цените на разглеждания продукт, които са фактурирани от HAG, HEF и HIB на техните независими купувачи в Съюза, с цените на същия този продукт, които се фактурират от производителите от Съюза и техните предприятия, свързани с независимите им купувачи в Съюза.
На трето място, жалбоподателят твърди, че приложеният от Комисията метод нарушава принципа на равно третиране при изчисляването на маржовете на подбиването и на занижаването на цените, тъй като третира по един и същи начин положението, при което производители износители са създали свързани дружества за продажба в Съюза, и положението, при което те продават директно стоките си на независими купувачи в Съюза.
Освен това допусната грешка при изчисляването на цената на производителя износител, използвано за определяне на маржа на подбиване на цените, водела неизбежно до грешка при определянето на маржа на занижаването на цените, тъй като една и съща цена на производителя износител била използвана и в двете изчисления. Също така на етапа на репликата жалбоподателят посочи, че грешката при определянето на подбиването на цените обезсилвала и изводите на Комисията относно спада на цените и ценовия натиск, като тези грешки на свой ред опорочават всички изводи на Комисията относно вредата и причинно-следствената връзка.
Подкрепена от встъпилите страни, Комисията оспорва доводите на жалбоподателя.
В това отношение следва да се разгледат, от една страна, всички оплаквания, изведени от нарушение на съдебната практика и на член 3, параграфи 2, 3 и 5—8 от основния регламент, и от друга страна, оплакването, изведено от нарушение на принципа на равно третиране.
Най-напред трябва да се посочи какво е приел Общият съд в точка 176 от решение от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
), а именно:
„В съответствие с член 3, параграфи 2 и 3 от основния регламент изчисляването на подбиването на цената на разглеждания внос се извършва, за да се установи наличието на вреда за промишлеността на Съюза в резултат на този внос и се използва, по-общо, за да се оцени тази вреда и да се определи маржът на вредата, тоест нивото на заличаване на вредата. Задължението за извършване на обективен анализ на влиянието на субсидирания внос, установено в член 3, параграф 2, налага да се направи обективно сравнение между цената на разглеждания продукт и цената на подобен продукт на промишлеността на Съюза при продажби на територията на Съюза. За да се гарантира обективно сравнение, цените трябва да се сравняват на едно и също ниво на търговия. Всъщност сравнение между цените, получени на различни нива на търговия, тоест без да се включват всички разходи, свързани с нивото на търговия, което следва да се вземе предвид, неизбежно ще даде изкуствени резултати, които не позволяват да се извърши точна оценка на вредата за промишлеността на Съюза. Такова обективно сравнение е условие за законосъобразността на изчисляването на вредата за промишлеността на Съюза“.
В точки 188 и 189 от решение от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
) Общият съд допълва:
„188 [Т]ъй като, за да определи цената на подобния продукт на промишлеността на Съюза, Комисията е взела предвид цените по продажбите, реализирани от свързаните с основния производител на Съюза дружества за продажба, а за да определи цената на разглеждания продукт, произвеждан от Jindal Saw, не е взела предвид продажните цени на дружествата за продажба на Jindal Saw, не може да се приеме, че подбиването на цените е било изчислено чрез сравняване на цените на едно и също ниво на търговия.
189 [С]равняването на цените на едно и също ниво на търговия представлява условие за законосъобразността на изчисляването на подбиването на цената на разглеждания продукт. Следователно трябва да се счете, че начинът, по който Комисията е изчислила подбиването на цената в рамките на обжалвания регламент, противоречи на член 3, параграф 2 от основния регламент“.
В случая от съвместния прочит на съображения 112 и 114 от обжалвания регламент за изпълнение е видно, че при извършеното на етапа на налагане на временни мерки изчисляване на подбиването, възприето впоследствие при окончателното изчисляване, Комисията е намалила по отношение на производителите износители цените на техните продажби в Съюза с размера на разходите ПОА и с печалбата на установените в Съюза и свързани с тях търговски дружества, но изобщо не е направила подобно намаление по отношение на осъществените чрез свързани търговци продажби на промишлеността на Съюза, които представляват 40 % от използваните за сравнението продажби от извадката за промишлеността на Съюза.
Както следва от точка 176 от решение от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
), сравнението между цените на разглеждания продукт и тези на сходния продукт на промишлеността на Съюза на едно и също ниво на търговия е условие за законосъобразност на изчисляването на подбиването на цената на разглеждания продукт. Следователно трябва да се приеме, че направеното от Комисията изчисление на подбиването противоречи на член 3, параграф 2 от основния регламент.
Това означава, че методът за изчисляване на подбиването на цените, приложен от Комисията на етапа на налагане на временни мерки и възприет при окончателното изчисляване, е погрешен. По отношение на жалбоподателя тези изчисления показват подбиване от 5 %.
Това, изглежда, се потвърждава от съображение 113 от обжалвания регламент за изпълнение, съгласно което:
„В [решение от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
)] Общият съд констатира, че Комисията неправилно е приспаднала разходите за продажба на свързаните с Jindal вносители в Съюза от продажбите към първия независим купувач, докато разходите за продажба на свързаните с промишлеността на Съюза дружества за продажба не са били приспаднати от продажните цени на промишлеността на Съюза към първия независим клиент. Поради това Съдът счете, че двете ценови стойности не са били сравнени на едно и също равнище на търговия“.
След като обаче в съображения 112 и 113 от обжалвания регламент за изпълнение отбелязва, че някои страни поставят под въпрос метода, приложен с оглед на решение от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
), Комисията добавя в съображение 114 от същия регламент, че възнамерява да вземе предвид това съдебно решение, и допълва своите изчисления относно подбиването на цените с две изчисления, първото от които е посочено в последното изречение от същото това съображение, а второто е посочено при условията на евентуалност в съображение 115 от дадения регламент.
Поради това трябва да се провери дали не са опорочени от грешка използваният от Комисията в съображения 112—115 от обжалвания регламент за изпълнение метод за оценяване на причинената вреда на промишлеността на Съюза и неговото прилагане.
Първо, що се отнася до първото допълнително изчисляване на подбиването на цените, както следва от съображение 114 от обжалвания регламент за изпълнение, Комисията приема, от една страна, че предвид по-малкия брой продажби на промишлеността на Съюза посредством свързани страни, както и предвид ниския размер на разходите ПОА и печалбата на тези свързани страни, подбиването на цените на кумулирания внос не трябва да се поставя под въпрос дори ако по отношение на тези елементи изчисленията трябва да бъдат коригирани. От друга страна, тя счита, че дори да се приспаднат разходите ПОА и печалбата на свързаните с производителите от Съюза дружества за продажба, подбиването би продължило да съществува за всички производители износители (с изключение на един) и при всички положения за всяка от засегнатите държави.
Що се отнася до жалбоподателя, видно от окончателните заключения, Комисията му е съобщила в хода на административното производство, че това първо допълнително изчисление разкрива подбиване на цените от 2,6 %.
Следователно с това изчисление Комисията е установила и обосновала наличието на подбиване на цените, което е изчислено при спазване на изискването за обективно и справедливо сравнение, тъй като, приспадайки разходите ПОА и печалбата от продажните цени, прилагани от свързани с производителите на Съюза субекти, тя е свела приетите за производителите от Съюза цени до същото ниво на търговия като тези на производителите износители, като така е изключила всякакво нарушение на принципа на равно третиране.
Това изчисление обаче е оспорено от жалбоподателя едва на етапа на репликата. Освен това той се е задоволил само да посочи, че продажната цена на промишлеността на Съюза е била сравнена с цена, която е теоретична и изкуствено формирана между него и HAG, тъй като не обхващала едни и същи ценови компоненти. Във връзка с това той посочва, че „при продажбата на същите клиенти като тези на промишлеността на Съюза HAG, HEF и HIB отчитат разходи ПОА и печалби“, като „[в]същност тези именно субекти, а не [жалбоподателят], са продавали КАН на същите клиенти като тези на промишлеността на Съюза“.
Подобна критика, дори да се приеме за допустима въпреки отсъствието ѝ в жалбата и липсата на яснота, не може да постави под въпрос направената от Комисията констатация в съображение 114 от обжалвания регламент за изпълнение.
Всъщност, дори да се предположи, че с тази критика се оспорва нивото на търговия, на което Комисията е сравнила цените на промишлеността на Съюза и на жалбоподателя, за да установи наличието на подбиване на цените, следва да се отбележи, че изискването за обективно и справедливо сравнение не предопределя на какво ниво на търговия Комисията трябва да направи сравнение на цените, а само налага това сравнение да се извършва на едно и също ниво на търговия, както по отношение на цените на производителите от Съюза, така и на тези на производителите износители.
Освен това трябва да се припомни във връзка не с обективността и справедливостта на възприетия от Комисията метод, а във връзка с неговото прилагане, че то предполага да бъдат преценявани сложни икономически положения, а това оправдава свеждането на съдебния контрол върху преценката на тази институция до проверка дали са спазени процесуалните правила, дали фактите, въз основа на които е направен оспореният избор, са установени точно и дали не са допуснати явни грешки в преценката на фактите или злоупотреба с власт (вж. в този смисъл решение от 7 април 2016 г., ArcelorMittal Tubular Products Ostrava и др./Hubei Xinyegang Steel,
C‑186/14 P и C‑193/14 P
,
EU:C:2016:209
, т.
и цитираната съдебна практика).
По-нататък, доколкото жалбоподателят твърди, че това изчисление противоречи на точки 62 и 63 от решение от 30 ноември 2011 г., Transnational CompanyKazchrome и ENRC Marketing/Съвет и Комисия (
T‑107/08
,
EU:T:2011:704
), следва да се обърне внимание на уточнението на Общия съд в точка 63 от това решение, че клиентите са били наясно с транспортните разходи от пристанището на освобождаване от митница до техните заводи и затова са могли лесно да изчислят крайната цена въз основа на договорените с тях цени CIF при освобождаването от митницата. В случая обаче жалбоподателят не доказва, че клиентите, които закупуват от свързани субекти, са знаели за съществуващата връзка между производителите износители и свързаните с тях субекти.
Освен това следва да се констатира, че решение от 30 ноември 2011 г., Transnational CompanyKazchrome и ENRC Marketing/Съвет и Комисия (
T‑107/08
,
EU:T:2011:704
) не се отнася до положение като разглежданото в настоящия случай, в което Комисията е приспаднала разходите ПОА и печалбата от продажните цени на производителите износители, реализирани посредством свързани субекти.
Накрая, по същия начин както бе възприето по настоящото дело в точка 85 по-горе, от решение от 30 ноември 2011 г., Transnational CompanyKazchrome и ENRC Marketing/Съвет и Комисия (
T‑107/08
,
EU:T:2011:704
) не следва, че Общият съд е изключил общо възможността във връзка с изчисляването на подбиването да се вземат предвид цените CIF на производителите износители на разтоварената стока в пристанищата, в които стоките се освобождават от митница.
Второ, що се отнася до второто допълнително изчисление на подбиването, което е разгледано от Комисията при условията на евентуалност, от съображение 115 от обжалвания регламент за изпълнение е видно, че Комисията е изключила от това изчисление продажбите, извършени от промишлеността на Съюза чрез посредничеството на свързани субекти. Следователно това изчисление се отнася до около 60 % от продажбите на включените в извадката на Съюза субекти. Що се отнася до жалбоподателя, това изчисление показва подбиване от 6,3 %.
Доколкото в рамките на първото допълнително изчисление на подбиването Комисията е установила надлежно наличието на подбиване на цените и доколкото второто допълнително изчисление на подбиването, извършено при условията на евентуалност, не може да постави под съмнение наличието на подбиване на цените, както е възприето от Комисията в първото допълнително изчисление на подбиването на цената, то второто допълнително изчисление на подбиването също не може да бъде валидно изтъкнато, за да се постави под въпрос законосъобразността на обжалвания регламент за изпълнение.
При всички случаи жалбоподателят няма основание да твърди, че сравнението на цените на производителите от Съюза с тези на производителите износители не е било извършено на едно и също ниво на търговия. Всъщност, както следва от съображение 115 от обжалвания регламент за изпълнение, Комисията изобщо не е сравнила, от една страна, продажбите на промишлеността на Съюза на независими клиенти и от друга страна, продажбите на жалбоподателя на свързани субекти, тъй като тя е взела под внимание продажбите от производителите износители на независими клиенти, надлежно коригирани на ниво CIF, което впрочем не се оспорва от жалбоподателя.
Накрая, жалбоподателят не е доказал, че коригираната цена на производителите износители не включва същите ценови компоненти като тези на производителите от Съюза. Всъщност, както припомня Комисията, разходите ПОА и печалбите на свързаните дружества за продажба не са взети предвид в никоя от частите на сравнението.
От това следва, че констатациите на Комисията относно наличието на подбиване, основани на двете допълнителни изчисления относно подбиването, не са опорочени от никаква грешка при прилагане на правото, нито от явна грешка в преценката.
Освен това следва да се констатира, че освен установяването на съществуващо подбиване, разследването на Комисията също е разкрило, че при всички случаи въздействието на дъмпинговия внос е довело до ценови натиск на пазара на Съюза през разследвания период (съображения 117, 125 и 131 от обжалвания регламент за изпълнение) и до спад на цените (съображения 136, 161 и 181 от посочения регламент за изпълнение). Тези показатели, макар и при условията на евентуалност в анализа на Комисията относно вредата и следователно на причинно-следствената връзка, допълват изследването ѝ на последиците върху цените и подкрепят нейния извод, че промишлеността на Съюза е претърпяла съществена вреда по смисъла на член 3, параграф 5 от основния регламент.
В случая обаче жалбоподателят не е посочил в своята жалба причините, поради които констатацията относно спада на цените или ценовия натиск съдържа явна грешка в преценката или че грешката, за която се твърди, че е допусната по отношение на маржа на подбиване, би имала отражение върху тези два елемента. Впрочем понятията „спад“ или „натиск“ изобщо не са споменати в жалбата. Едва на етапа на репликата жалбоподателят е формулирал оплакване относно изводите на Комисията за наличието на спад на цените и ценови натиск (вж. т. 69 по-горе).
Налага се все пак изводът, че това ново оплакване не се основава на никакво установено в хода на производството пред Общия съд фактическо или правно обстоятелство, доколкото става дума за елементи, които ясно следват от обжалвания регламент за изпълнение, така че това оплакване е можело и е трябвало да бъде изложено на етапа на жалбата.
В това отношение предвид постоянната съдебна практика следва да се припомни, че съгласно член 84, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд в хода на производството не могат да се въвеждат нови основания, освен ако те не почиват на правни или фактически обстоятелства, установени в хода на производството. Същевременно основание, което представлява разгръщане на основание, изтъкнато преди това изрично или имплицитно в исковата молба или жалбата, и което се намира в тясна връзка с последното, следва да бъде обявено за допустимо. За да може да се счита за разгръщане на изложено по-рано основание или оплакване, новият довод трябва да има достатъчно тясна връзка с първоначално изложените в жалбата основания или оплаквания, така че да може да се разглежда като резултат от обичайното развитие на обсъжданията в състезателното производство (вж. в този смисъл решения от 16 ноември 2011 г., Groupe Gascogne/Комисия,
T‑72/06
, непубликувано,
EU:T:2011:671
, т.
и
, от 22 април 2016 г., Италия и Eurallumina/Комисия,
T‑60/06 RENV II и T‑62/06 RENV II
,
EU:T:2016:233
, т.
и
и от 20 ноември 2017 г., Петров и др./Парламент,
T‑452/15
,
EU:T:2017:822
, т.
).
Следователно това ново оплакване трябва да се обяви за недопустимо.
Във всеки случай, дори да се предположи, че доводите на жалбоподателя целят да поставят под въпрос направената от Комисията проверка относно спада на цените и ценовия натиск, те трябва да се отхвърлят като неоснователни, тъй като са тясно свързани с констатацията за грешка при определянето на подбиването на цените.
Тъй като обаче Общият съд е приел, че определянето на подбиването на цените не е погрешно, доводите на жалбоподателя по този въпрос следва да се отхвърлят.
Следователно, дори да се предположи, че Комисията е допуснала грешка при изчисляването на маржа на подбиването на етапа на налагане на временни мерки, следва да се приеме, че допълнителните елементи, взети предвид от Комисията при разглеждането на последиците върху цените, са довели до неутрализиране на тази грешка.
Що се отнася до изчисляването на маржа на занижаване на цените, съгласно съображение 189 от обжалвания регламент за изпълнение този марж е било определен чрез използване на производствените разходи на производителите от Съюза. Към производствените разходи не са добавяни никакви други разходи, за да се покрият разходите на дружествата за продажба, които са евентуално свързани с промишлеността на Съюза. Следователно в този случай не е налице установената в точки 74—76 по-горе грешка, а твърдението на жалбоподателя, с което се цели оспорването на това изчисление, трябва да се отхвърли.
На последно място, по отношение на изтъкнатото от жалбоподателя нарушение на принципа на равно третиране, следва да се припомни, че в случая, за да изчисли експортната цена на производителите износители при изчисляването на подбиването на цените, Комисията е приспаднала разходите ПОА и печалбата от продажните цени, прилагани от свързани субекти, с цел да се осигури обективно и справедливо сравнение на цените на производителите от Съюза с тези на производителите износители, като в съответствие със своите задължения ги е свела до едно и също ниво на търговия в рамките на първото допълнително изчисление на подбиването на цените (вж. в този смисъл решение от 10 април 2019 г., Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия,
T‑301/16
,
EU:T:2019:234
, т.
).
Следователно предвид спазването от Комисията на изискването за обективно и справедливо сравнение на едно и също ниво на търговия, не може да се приеме, че е налице нарушение на принципа на равно третиране.
Предвид всички изложени по-горе съображения настоящата част от основанието трябва да бъде отхвърлена.
По третата част, изведена от това, че в нарушение на член 9, параграф 4 от основния регламент антидъмпинговото мито е надхвърлило равнището, което е подходящо за отстраняване на вредата, причинена на промишлеността на Съюза
Жалбоподателят твърди, че предвид неправомерното изчисляване на маржа на занижаването на цените размерът на антидъмпинговото мито, основаващ се на подходящия марж за отстраняване на вредата, причинена на промишлеността на Съюза, е бил определен в нарушение на член 9, параграф 4 от основния регламент на равнище, по-високо от необходимото за отстраняване на посочената вреда.
Подкрепена от встъпилите страни, Комисията оспорва доводите на жалбоподателя.
Във връзка с това е достатъчно да се отбележи, че тъй като първите две части на единственото основание бяха отхвърлени като неоснователни, следва да се отхвърли и третата част на това основание, доколкото тя се основава на погрешна предпоставка.
С оглед на всичко изложено по-горе единственото правно основание следва да се отхвърли, както и жалбата в нейната цялост, без да е необходимо произнасяне по допустимостта на допълнителното писмено становище, което надлежно бе взето под внимание.
По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като жалбоподателят е загубил делото, той трябва да бъде осъден да заплати съдебните разноски в съответствие с искането на Комисията и на встъпилите страни.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (осми разширен състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Methanol Holdings (Trinidad) Ltd понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия, Achema AB, Grupa Azoty S.A. и Grupa Azoty Zakłady Azotowe Puławy S.A.

Van der Woude
Svenningsen
Barents
Pynnä
Laitenberger
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 14 септември 2022 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.