CELEX: 62017CJ0237
Apeliacinis skundas
Subsidijos
Kinijos kilmės arba iš Kinijos siunčiamų fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių (t. y. elementų) importas
Galutinis kompensacinis muitas
Reglamentas (EB) Nr. 597/2009

Savo apeliaciniu skundu
Canadian Solar Emea GmbH
,
Canadian Solar Manufacturing (Changshu) Inc
.,
Canadian Solar Manufacturing (Luoyang) Inc
.,
Csi Cells Co. Ltd
ir
Csi Solar Power Group Co. Ltd
, buvusi
Csi Solar Power (China) Inc
. (toliau –
Csi Solar Power
), prašo panaikinti 2017 m. vasario 28 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą
JingAo Solar ir kt. / Taryba
(T‑158/14, T‑161/14 ir T‑163/14, nepaskelbtas Rink., toliau – skundžiamas sprendimas,
EU:T:2017:126
) tiek, kiek šiuo sprendimu Bendrasis Teismas atmetė jų ieškinį, kuriuo siekiama, kad būtų panaikintas 2013 m. gruodžio 2 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 1239/2013, kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams) nustatomas galutinis kompensacinis muitas (
OL L 325, 2013, p. 66
, p. 1, toliau – ginčijamas reglamentas), tiek, kiek jis taikomas ieškovėms.
Savo priešpriešiniu apeliaciniu skundu Europos Komisija prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo Bendrasis Teismas atmetė jos pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą.
Teisinis pagrindas
2009 m. birželio 11 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 597/2009 dėl apsaugos nuo subsidijuoto importo iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (
OL L 188, 2009, p. 1
, toliau – Pagrindinis reglamentas) 15 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Kai galutinai nustatyti faktai rodo, kad egzistuoja kompensuotinos subsidijos ir jų padaryta žala bei dėl Bendrijos interesų reikia įsikišti pagal 31 straipsnį, [Europos Sąjungos] Taryba, remdamasi Komisijos siūlymu, pateiktu pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu, nustato galutinį kompensacinį muitą.
Taryba priima pasiūlymą, jei paprastąja balsų dauguma ji nenusprendžia atmesti pasiūlymo per vieną mėnesį nuo tos dienos, kai jį pateikia Komisija.
<…>“
Ginčijamo reglamento 1 straipsnyje buvo nustatytas 6,4 % galutinis kompensacinis muitas, taikomas Kinijos bendrovėms, kurios, kaip ieškovės, nebuvo atrinktos būti pavydžiais, bet bendradarbiavo per tyrimą ir buvo įrašytos į šio reglamento priedą.
Jeigu įvykdomos tam tikros sąlygos, minėto reglamento 2 straipsnyje iš esmės numatyta, kad importuotiems ir į laisvą apyvartą išleistiems produktams, kurių KN kodai šiuo metu yra ex85414090 (TARIC kodai 8541409021, 8541409029, 8541409031 ir 8541409039) ir kurių sąskaitas faktūras išdavusios bendrovės, kurių įsipareigojimus priėmė Komisija ir kurių pavadinimai įtraukti į 2013 m. gruodžio 4 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą 2013/707/ES, kuriuo patvirtinamas pasiūlyto įsipareigojimo, susijusio su antidempingo ir antisubsidijų tyrimais dėl importuojamų Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamų fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių (t. y. elementų), priėmimas galutinių priemonių taikymo laikotarpiui (
OL L 325, 2013, p. 214
), netaikomas to paties reglamento 1 straipsnyje įtvirtintas antisubsidijų muitas.
Ginčo aplinkybės
Ieškovės priklauso
Canadian Solar
grupei.
Canadian Solar Manufacturing (Changshu)
,
Canadian Solar Manufacturing (Luoyang)
,
Csi Cells Co
. ir
Csi Solar Power
yra elementų ir fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio eksportuojančios gamintojos.
Canadian Solar Emea
pristatoma kaip jų Sąjungoje įsteigta susijusi importuotoja.
2012 m. rugsėjo 6 d. Komisija paskelbė
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
Pranešimą apie antidempingo tyrimo dėl importuojamų Kinijos Liaudies Respublikos kilmės fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių (t. y. elementų ir plokštelių) inicijavimą (
OL C 269, 2012, p. 5
).
Kartu 2012 m. lapkričio 8 d. Komisija paskelbė
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
Pranešimą apie antidempingo tyrimo dėl importuojamų Kinijos Liaudies Respublikos kilmės fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių (t. y. elementų ir plokštelių) inicijavimą (
OL C 340, 2012, p. 13
).
Canadian Solar
grupė bendradarbiavo šiame tyrime.
2012 m. lapkričio 23 d.
Canadian Solar
Komisijai pateikė prašymą, kad jos būtų atrinktos būti pavyzdžiais, numatytais Pagrindinio reglamento 27 straipsnyje. Tačiau šis prašymas nebuvo patenkintas.
2013 m. kovo 1 d. Komisija priėmė Reglamentą (ES) Nr. 182/2013, kuriuo nustatomas reikalavimas registruoti importuojamus Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamus fotovoltinius modulius iš kristalinio silicio ir jų pagrindines sudėtines dalis (t. y. elementus ir plokšteles) (
OL L 61, 2013, p. 2
).
2013 m. birželio 4 d. Komisija priėmė Reglamentą (ES) Nr. 513/2013, kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams ir plokštelėms) nustatomas laikinasis antidempingo muitas ir iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 182/2013 (
OL L 152, 2013, p. 5
)
2013 m. rugpjūčio 2 d. Komisija priėmė Sprendimą 2013/423/ES, kuriuo priimamas pasiūlytas įsipareigojimas, susijęs su antidempingo tyrimu dėl importuojamų Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš jos siunčiamų fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių (t. y. elementų ir plokštelių) (
OL L 2013, 209, p. 26
); jį pateikė grupė Kinijos bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų, kurie išvardyti to sprendimo priede ir tarp kurių, be kita ko, yra
Canadian Solar Manufacturing (Changshu)
,
Canadian Solar Manufacturing (Luoyang)
,
Csi Cells Co
. ir
Csi Solar Power
kartu su Kinijos įrenginių ir elektronikos gaminių importo ir eksporto prekybos rūmais (toliau – CCCME).
Tą pačią dieną Komisija priėmė Reglamentą (ES) Nr. 748/2013, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 513/2013 (
OL L 209, 2013, p. 1
), siekdama atsižvelgti į Sprendimą 2013/423. Iš esmės Reglamento Nr. 513/2013, iš dalies pakeisto Reglamentu Nr. 748/2013, 6 straipsnyje numatyta, jog šiame reglamente įtvirtintiems tam tikriems importuotiems ir į laisvą apyvartą išleistiems produktams, dėl kurių išduotos bendrovių, kurių įsipareigojimus priėmė Komisija ir kurios išvardytos Sprendimo 2013/423 priede, sąskaitos faktūros, netaikomas minėto reglamento 1 straipsnyje nustatytas laikinas antidempingo muitas, jei laikomasi tam tikrų sąlygų.
2013 m. rugpjūčio 27 d. Komisija atskleidė esminius faktus ir aplinkybes, kuriais remdamasi ketino siūlyti nustatyti antidempingo muitus importuojamiems Kinijos kilmės arba iš Kinijos siunčiamiems moduliams ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams).
Po galutinio antidempingo ir antisubsidijų tyrimų faktų atskleidimo eksportuojantys gamintojai ir CCCME pateikė prašymą iš dalies pakeisti pradinį įsipareigojimo pasiūlymą. Komisija pritarė įsipareigojimo sąlygoms, kad būtų pašalintas subsidijuoto importo žalingas poveikis. Be to, kai kurie kiti eksportuojantys gamintojai paprašė prisijungti prie šio įsipareigojimo.
2013 m. gruodžio 2 d. Taryba priėmė ginčijamą reglamentą. Tą pačią dieną Taryba priėmė Reglamentą (ES) Nr. 1238/2013, kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams) nustatomas galutinis antidempingo muitas (
OL L 325, 2013, p. 1
).
2013 m. gruodžio 4 d. Komisijos priėmė Įgyvendinimo sprendimą 2013/707/ES, kuriuo priimtas jo priede išvardytų eksportuojančių gamintojų kartu su CCCME pateiktas iš dalies pakeistas įsipareigojimas, susijęs su antidempingo ir antisubsidijų tyrimais dėl importuojamų Kinijos kilmės arba iš Kinijos siunčiamų fotovoltinių modulių iš kristalinio silicio ir jų pagrindinių sudėtinių dalių (t. y. elementų), galutinių priemonių taikymo laikotarpiui.
Jau pareiškus ieškinį dėl panaikinimo byloje – joje vėliau priimtas skundžiamas sprendimas – Komisija priėmė 2015 m. birželio 4 d. Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2015/866, kuriuo buvo panaikinti trijų eksportuojančių gamintojų įsipareigojimai, priimti pagal Įgyvendinimo sprendimą 2013/707 (
OL L 139, 2015, p. 30
). Pagal šio Įgyvendinimo reglamento 1 straipsnį įsipareigojimo priėmimas, visų pirma susijęs su
Canadian Solar Manufacturing (Changshu)
,
Canadian Solar Manufacturing (Luoyang)
,
Csi Cells Co
. ir
Csi Solar Power
, atšaukiamas. Šis Įgyvendinimo reglamentas įsigaliojo kitą dieną po jo paskelbimo
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
, t. y. 2015 m. birželio 6 d.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
Grįsdamos savo ieškinį ieškovės nurodė tris pagrindus, grindžiamus, pirma, Pagrindinio reglamento 10 straipsnio 12 ir 13 dalių pažeidimu, antra, šio reglamento 1 ir 27 straipsnių pažeidimu ir, trečia, to paties reglamento 2 straipsnio c punkto pažeidimu.
Bendrasis Teismas pirmiausia atmetė nepriimtinumu grindžiamus prieštaravimus, kuriuos pateikė Taryba ir Komisija, ir, be kita ko, padarė išvadą, kad įsipareigojimo pasiūlymo priėmimas nedaro įtakos nei ieškinio, pareikšto dėl akto, kuriuo nustatomas kompensacinis muitas, priimtinumui, nei jam pagrįsti pateiktų pagrindų vertinimui ir kad ieškovės išliko suinteresuotos, jog ginčijamas reglamentas būtų panaikintas.
Antra, Bendrasis Teismas išnagrinėjo ieškovių savo ieškiniui pagrįsti pateiktus ieškinio pagrindus Bendrasis Teismas atmetė pirmus du ieškinio pagrindus kaip nepriimtinus ir trečiąjį – kaip nepagrįstą. Taigi Bendrasis Teismas atmetė visą ieškinį.
Šalių reikalavimai
Savo apeliaciniu skundu apeliantai Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
patenkinti pirmojoje instancijoje pareikštą ieškinį ir panaikinti ginčijamą reglamentą, kiek jis susijęs su ieškovėmis,
–
priteisti iš atsakovės ieškovių ir savo pačios bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijose išlaidas,
–
nurodyti kitoms apeliacinio proceso šalims padengti savo bylinėjimosi išlaidas arba nepatenkinus šių reikalavimų:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
grąžinti bylą Bendrajam Teismui nagrinėti iš naujo;
–
atidėti bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijose išlaidų klausimo nagrinėjimą, kol Bendrasis Teismas priims galutinį sprendimą, ir
–
nurodyti kitoms apeliacinio proceso šalims padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
Taryba Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
priteisti iš ieškovių bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje ir Bendrajame Teisme išlaidas.
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
priteisti iš apeliančių bylinėjimosi išlaidas.
Savo priešpriešiniu apeliaciniu skundu, Komisija, palaikoma Tarybos, Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
pripažinti pirmojoje instancijoje pareikštą ieškinį nepriimtinu arba
–
nepatenkinus šių reikalavimų, pripažinti ieškinį pirmojoje instancijoje netekusiu dalyko, arba
–
nepatenkinus šių reikalavimų, pripažinti ieškinį pirmojoje instancijos nepagrįstu ir pakeisti priežastinio ryšio aiškinimą, kaip apibrėžta Pagrindinio reglamento 8 straipsnyje, kaip nurodo Bendrasis Teismas nagrinėdamas ieškinio pirmojoje instancijoje trečiąjį pagrindą ir
–
priteisti iš ieškovių bylinėjimosi išlaidas.
Ieškovės Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti visą priešpriešinį apeliacinį skundą,
–
priteisti iš Komisijos ieškovių bylinėjimosi išlaidas ir jos bylinėjimosi išlaidas, patirtas pirmojoje instancijoje ir apeliaciniame procese, ir
–
nurodyti Tarybai padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
Dėl priešpriešinio apeliacinio skundo
Komisijos priešpriešiniu apeliaciniu skundu iš esmės siekiama ginčyti ieškinio pirmojoje instancijoje priimtinumą, ir šis klausimas turi būti nagrinėjamas prieš analizuojant klausimus dėl esmės, iškeltus pagrindiniame apeliaciniame skunde. Taigi jį reikia nagrinėti pirmiausia.
Grįsdama savo priešpriešinį apeliacinį skundą Komisija, palaikoma Tarybos, nurodo du pagrindus. Pirmasis ir pagrindinis pagrindas grindžiamas teisės klaida, nes Bendrasis Teismas nusprendė, kad ginčijamas reglamentas savaime sukelia teisinių pasekmių ieškovėms. Antrasis pagrindas, kuris pateiktas papildomai, grindžiamas motyvavimo stoka ir teisės klaida, padaryta, kai Bendrasis Teismas nusprendė, jog ieškovių suinteresuotumas, kad ginčijamas reglamentas būtų panaikintas, vis dar egzistavo skundžiamo sprendimo paskelbimo datą.
Dėl pirmojo priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindo
Šalių argumentai
Priešpriešinio apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą iš esmės sudaro dvi dalys.
Šio pagrindo pirmoje dalyje, kuri susijusi su skundžiamo sprendimo 38–44 punktais, Komisija tvirtina, kad Bendrasis Teismas nepakankamai motyvavo savo išvadą, jog ginčijamas reglamentas, o ne Įgyvendinimo sprendimas 2013/707 veikia ieškovių teisinę situaciją, ir kad bet kuriuo atveju darydamas šią išvadą Bendrasis Teismas pažeidė bendrąjį Sąjungos teisės principą, susijusį institucine pusiausvyra, ir Pagrindinio reglamento 13 ir 14 straipsnius.
Komisija mano, kad, pirma, Bendrojo Teismo išvada, pagal kurią reikia prašyti panaikinti ginčijamą sprendimą, ir jo panaikinimas yra tinkama priemonė ginčyti išvadas, susijusias su subsidijų, žalos ir priežastinio ryšio egzistavimu, visiškai neatsižvelgiama į tai, jog ieškovės turėjo ginčyti Įgyvendinimo sprendimą 2013/707, jeigu jų tikslas buvo ginčyti tokias išvadas. Vis dėlto Bendrojo Teismo vertinimas tik patvirtina išvadą, kad ieškinys galėjo būti pareikštas tiek dėl ginčijamo reglamento, tiek dėl Įgyvendinimo sprendimo 2013/707. Dėl to trūksta motyvų, nes iš skundžiamo sprendimo neįmanoma suprasti, kodėl ginčijamas reglamentas, o ne Įgyvendinimo sprendimas 2013/707, dėl kurio iš tiesų kyla susijusio importuotojo teisių ir (arba) pareigų, būtinai ar įprastai yra ginčytinas aktas.
Antra, Komisija tvirtina, kad kai Bendrasis Teismas nusprendė, jog ieškinys turi būti pareikštas dėl ginčijamo reglamento, o ne dėl Įgyvendinimo sprendimo 2013/707, jis pažeidė institucinės pusiausvyros bendrąjį principą ir įgaliojimų paskirstymą tarp Tarybos ir Komisijos, kaip nustatyta Pagrindinio reglamento 13 ir 14 straipsniuose. Iš tiesų Bendrojo Teismo išvada reiškia, kad minėtas įgyvendinimo sprendimas nėra savarankiškas, bet jį reikia patvirtinti Tarybos nepriklausomai sukurtomis teisėmis ir pareigomis priimant ginčijamą reglamentą.
Be to, Komisija pažymi, kad šios teisės klaidos taip pat negali ištaisyti skundžiamo sprendimo 39 punkte padaryta išvada, pagal kurią Sąjungos teismai „netiesiogiai, bet neišvengiamai“ pripažino suinteresuotųjų šalių, kurių įsipareigojimas buvo priimtas, pareikštų ieškinių dėl reglamentų, kuriais nustatomi galutiniai muitai, priimtinumą. Pirma, šis klausimas paprasčiausiai nebuvo svarstomas minėtame punkte nurodytoje jurisprudencijoje ir, antra, ši jurisprudencija tiesiogiai prieštarauja 1979 m. kovo 29 d. Sprendimui NTN Toyo Bearing ir kt. / Taryba (
113/77
,
EU:C:1979:91
).
Pagrindinio apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antroje dalyje Komisija teigia, kad įsipareigojimo priėmimas yra palankus aktas, kurį prašė priimti ieškovės ir kuris neturi įtakos jų teisinei padėčiai. Bendrojo Teismo išvada skundžiamo sprendimo 43 punkte, net jei būtų teisinga, tik įrodo suinteresuotumą prašyti panaikinti Įgyvendinimo sprendimą 2013/707, bet ne ginčijamą reglamentą. Skundžiamo sprendimo 43 punkte padarytos dvi teisės klaidos.
Pirma, minėtame 43 punkte nėra argumentų, kodėl įsipareigojimo priėmimas, atliktas Komisijos, skiriasi nuo Komisijos sprendimo, kuriuo koncentracija, apie kurią jai pranešta, pripažinta suderinama su vidaus rinka, nuo Komisijos deklaracijos, kurioje pripažįstama, kad susitarimas neprieštarauja SESV 101 straipsnio 1 daliai, arba nuo sprendimo pripažinti suderinama su vidaus rinka valstybės pagalbą, apie kurią pranešta.
Antra, Komisija tvirtina, kad Pagrindinio reglamento 13 straipsnyje nėra numatyta priimti atskirą aktą, Komisijai baigus tyrimą dėl subsidijų ir žalos. Vis dėlto Bendrojo Teismo išvada reiškia, kad bendrovė, kuri siūlo įsipareigojimą, privalo iš anksto ginčyti sprendimą dėl įsipareigojimo priėmimo net prieš daugelį mėnesių prieš užbaigiant antisubsidijų tyrimą.
Dėl išsamumo Komisija nurodo, kad skundžiamo sprendimo 44 punkte padarytos dvi teisės klaidos. Pirma, Bendrojo Teismo teiginys, kad ginčijamas reglamentas iš dalies pakeitė ieškovių teisinę padėtį, kiek tai susiję su „kompensaciniais muitais produktams, kuriems įsipareigojimas netaikomas“, grindžiamas teisės klaida aiškinant įsipareigojimo pasiūlymą arba Bendrojo Teismo įrodymų iškraipymu, jei šis pasiūlymas turėjo būti kvalifikuojamas kaip „faktinis įrodymas“. Komisijos teigimu, ieškovėms buvo leista parduoti atitinkamą produktą tik pagal įsipareigojimo sąlygas, kaip tai aiškiai ir nedviprasmiškai matyti iš įsipareigojimo pasiūlymo teksto. Taigi galėjo būti imamas muitas tik už produktus, kuriais viršytas metinis lygis, bet ne už „produktus, kuriems įsipareigojimas netaikomas“.
Antra, kadangi muitas už „produktus, <…> kuriais viršytas metinis lygis“, jau buvo įtrauktas į įsipareigojimo pasiūlymą, jis nėra naujas muitas ar nauja prievolė, nustatyta pagal ginčijamą reglamentą.
Ieškovės teigia, kad Komisijos priešpriešinio apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą reikia atmesti.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmajame priešpriešinio apeliacinio skundo pagrinde Komisija iš esmės teigia, kad skundžiamo sprendimo 38–44 punktuose Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ginčijamas reglamentas savaime galėjo sukelti teisinių pasekmių ieškovėms.
Šio pagrindo pirmoje dalyje iš esmės teigiama, kad Bendrasis Teismas nepakankamai motyvavo savo išvados, kad ginčijamas reglamentas, o ne Įgyvendinimo sprendimas 2013/707, kuriuo Komisija priėmė jo priede išvardytų eksportuojančių gamintojų, tarp kurių yra
Canadian Solar
grupė, pasiūlytą įsipareigojimą, daro įtaką ieškovių teisinei situacijai, ir kad bet kuriuo atveju darydamas šią išvadą, Bendrasis Teismas pažeidė institucinės pusiausvyros principą.
Reikėtų pažymėti, pirma, kad, priešingai, nei tvirtina Komisija, skundžiamo sprendimo 38–44 punktuose Bendrasis Teismas neteigia nei kad ginčijamas reglamentas turi būti būtinai arba įprastai ginčytinas aktas, nei kad ieškinys dėl panaikinimo turėjo būti pareikštas dėl šio reglamento, o ne dėl Įgyvendinimo sprendimo 2013/707. Taigi reikia konstatuoti, kad Komisijos argumentai grindžiami klaidingu skundžiamo sprendimo aiškinimu. Šiomis aplinkybėmis Bendrajam Teismui negali būti priekaištaujama, kad nepateikė motyvų dėl savo teiginių.
Reikia konstatuoti, kad jei Komisijos pozicijai būtų pritarta, tai neleistų bendrovėms, kurių įsipareigojimas dėl minimalios importo kainos (toliau – MIK) buvo priimtas Komisijos, ginčyti reglamento, kuriuo nustatomas galutinis kompensacinis muitas. Vis dėlto, kaip Bendrasis Teismas pažymėjo skundžiamo sprendimo 39 punkte, nei Bendrasis Teismas, nei Teisingumo Teismas savo pačių nurodytuose sprendimuose nenusprendė, kad įmonės ieškinys dėl reglamento, kuriuo jai nustatomi galutiniai antidempingo muitai, panaikinimo yra nepriimtinas dėl to, jog šios įmonės pasiūlytą įsipareigojimą dėl MIK priėmė Komisija.
Reikia pažymėti, kad ginčijamas reglamentas tikrai daro poveikį ieškovių teisinei situacijai, nes jeigu toks reglamentas būtų panaikintas, įsipareigojimo pasiūlymas taptų nebeaktualus. Būtent tai Bendrasis Teismas pažymėjo skundžiamo sprendimo 42 punkte.
Taip pat reikėtų atsižvelgti į tai, kad, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 41 ir 42 punktų, pagal ginčijamo reglamento 1 ir 2 straipsnius antidempingo muitai ieškovėms taikomi už importuotus produktus, kurie viršija metinį lygį, numatytą įsipareigojime dėl MIK.
Šiomis aplinkybėmis Komisija negali pagrįstai teigti, kad Bendrasis Teismas pažeidė institucinės pusiausvyros principą. Komisijos pozicijai, kad ieškovės turėjo ginčyti Įgyvendinimo sprendimą 2013/707, jeigu jų tikslas buvo ginčyti išvadą dėl subsidijų buvimo, gali būti pritarta tik tuo atveju, jei Taryba turėtų pareigą priimti reglamentą, nustatantį galutines antisubsidijų priemones iš karto po to, kai įmonės pasiūlytą įsipareigojimą dėl MIK priima Komisija. Vis dėlto Tarybos kompetencija šioje srityje yra ribota, kaip tai matyti iš Pagrindinio reglamento 15 straipsnio 1 dalies, pagal kurią Komisijos pasiūlymą priima Taryba, nebent ji nuspręstų jį atmesti.
Šiuo klausimu reikėtų priminti, kad Komisijos vaidmuo yra neatsiejamas nuo Tarybos sprendimo priėmimo proceso. Kaip matyti iš Pagrindinio reglamento nuostatų, Komisija vykdo tyrimus ir remdamasi jais nusprendžia užbaigti procedūrą ar, priešingai, ją tęsti priimant laikinąsias priemones ir siūlant Tarybai priimti galutines priemones. Vis dėlto Taryba turi priimti galutinį sprendimą (šiuo klausimu žr. 1990 m. kovo 14 d. Sprendimo Nashua Corporation ir kt. / Komisija ir Taryba,
C‑133/87 ir C‑150/87
,
EU:C:1990:115
,
punktas).
Taigi priešpriešinio apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti.
Kalbant apie antrą šio pirmojo pagrindo dalį, pagal kurią įsipareigojimo dėl MIK priėmimas yra ieškovėms palankus aktas, neturintis poveikio jų teisinei situacijai, priešingai tam, kas nurodyta skundžiamo sprendimo 43 punkte, pakanka pažymėti, kad šis klausimas neturi reikšmės, nes ieškinyje dėl panaikinimo, kuris, kaip nusprendė Bendrasis Teismas, buvo priimtinas, nurodytas aktas yra ginčijamas reglamentas, o ne Įgyvendinimo sprendimas 2013/707, kuriuo Komisija priėmė įsipareigojimą.
Kalbant apie skundžiamo sprendimo 44 punkte padarytas dvi teisės klaidas, kurios, anot Komisijos, nurodytos tik išsamumo tikslais, pažymėtina, kad net jai jos būtų nustatytos, atsižvelgiant į tai, kas buvo nurodyta šio sprendimo 41–48 punktuose, šios klaidos negali daryti jokio poveikio Bendrojo Teismo išvados, kad Tarybos ir Komisijos pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą reikėjo atmesti, nes ginčijamas reglamentas daro poveikį pareiškėjų teisinei situacijai, galiojimui.
Pridurtina, jog Teisingumo Teismas jau nusprendė, kad priimdamas reglamentą Sąjungos teisės aktų leidėjas nustatė visumą arba „paketą“ sudarančias prekybos apsaugos priemones, kuriomis siekiama bendro rezultato, t. y. pašalinti Kinijos subsidijų, susijusių su atitinkamais produktais, žalingą poveikį Sąjungos pramonei, kartu apsaugant šios pramonės interesus, ir kad minėto reglamento 2 straipsnis neatsiejamas nuo kitų šio reglamento nuostatų (šiuo klausimu žr. 2017 m. lapkričio 9 d. Sprendimo SolarWorld / Taryba,
C‑205/16 P
,
EU:C:2017:840
,
ir
punktai).
Darytina išvada, kad pirmasis priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindas turi būti atmestas.
Dėl antrojo priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindo
Šalių argumentai
Antrajame priešpriešinio apeliacinio skundo pagrinde, kuris yra papildomas, Komisija, palaikoma Tarybos, teigia, kad, net jei Bendrasis Teismas buvo teisus, kai skundžiamo sprendimo 44 punkte nusprendė, jog ginčijamas reglamentas pakeitė ieškovių teisinę situaciją, nes tik pagal reglamentą ieškovės turi sumokėti muitus už nagrinėjamas saulės baterijų plokštes, viršijusias metinį lygį, ieškinys dėl panaikinimo Bendrajame Teisme neteko dalyko tą dieną, kai įsigaliojo Įgyvendinimo reglamentas Nr. 2015/866, kuriuo panaikintas ieškovių pasiūlyto įsipareigojimo priėmimas.
Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad metinis nagrinėjamojo produkto importo lygis, kaip numatyta ieškovių įsipareigojimo pasiūlyme, niekada nebuvo pasiektas iki šio įgyvendinimo reglamento įsigaliojimo dienos. Todėl, net jeigu ieškovės turėjo suinteresuotumą dėl įsipareigojimo nuostatų, kuriose buvo numatyta mokėti muitus už importuojamus produktus, viršijančius metinį lygį, šis suinteresuotumas bet kuriuo atveju nustojo egzistuoti įsigaliojus minėtam Įgyvendinimui reglamentui, ir dėl to turėjo būti konstatuota, kad tą dieną ieškinys dėl panaikinimo neteko dalyko. Šiuo klausimu pažymėtina, kad Bendrasis Teismas neatsakė į argumentą, kurį Komisija pateikė per posėdį Bendrajame Teisme.
Komisija priduria, kad net darant prielaidą, jog Bendrasis Teismas atsakė į šį argumentą skundžiamo sprendimo 44 punkte, jame nėra atsakyta į Komisijos pateiktą klausimą. Iš tiesų būtent dėl to, kad Komisija atšaukė įsipareigojimo priėmimą ieškovių atžvilgiu, nes jo nebuvo laikytasi, šio priėmimo teisinės pasekmės nebegalėjo sukelti ieškovėms teisėto suinteresuotumo imtis veiksmų.
Ieškovės mano, kad šis pagrindas turi būti atmestas, nes yra nesuprantamas ir bet kuriuo atveju yra netinkamas.
Teisingumo Teismo vertinimas
Reikia pažymėti, kad pirmojo priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindo atmetimas reiškia, kad turi būti atmestas antrasis pagrindas. Iš tiesų, kaip matyti iš vertinimo, po kurio buvo atmestas šis pirmasis pagrindas, ginčijamas reglamentas daro poveikį ieškovių teisinei situacijai, neatsižvelgiant į tai, jog buvo priimtas Įgyvendinimo sprendimas 2013/707.
Taigi, kadangi metinis nagrinėjamojo produkto importo lygis, įtvirtintas šiuo įsipareigojimu, niekada nebuvo pasiektas, tai, jog Įgyvendinimo reglamentu 2015/866 buvo atšauktas ieškovių pasiūlytas įsipareigojimo priėmimas, numatytas Įgyvendinimo sprendime 2013/707, negali turėti jokios įtakos išvadai, kad ginčijamas reglamentas daro poveikį ieškovių teisinei situacijai ir kad jos galėjo pareikšti ieškinį Bendrajame Teisme dėl šio reglamento panaikinimo.
Vadinasi antrasis priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindas turi būti atmestas.
Dėl Komisijos papildomo prašymo pripažinti ieškinį pirmojoje instancijoje nepagrįstu ir pakeisti priežastinio ryšio aiškinimą, kaip apibrėžta Pagrindinio reglamento 8 straipsnyje, kaip nurodo Bendrasis Teismas, nagrinėdamas ieškinio pirmojoje instancijoje trečiąjį pagrindą, pažymėtina, kad reikia jį atmesti kaip nepriimtiną, nes šis prašymas nepagrįstas jokiais reisiniais argumentais.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, visas nagrinėjamas priešpriešinis apeliacinis skundas turi būti atmestas.
Dėl apeliacinio skundo
Ieškovės savo apeliacinio skundo vienintelį pagrindą grindžia teisės klaida, nes skundžiamo sprendimo 61–71 punktuose Bendrasis Teismas pareikalavo, kad ieškovės įrodytų suinteresuotumą pateikti ieškinio dėl panaikinimo pirmąjį ir antrąjį pagrindus, ir bet kuriuo atveju klaida atliekant teisinį faktinių aplinkybių kvalifikavimą, nes ieškovės turėjo tokį suinteresuotumą.
Šalių argumentai
Ieškovės tvirtina, kad, pirma, pagal analogiją taikydamas galimybei teikti pagrindus Teisingumo Teismo jurisprudenciją, pagal kurią bet kuris ieškovas turi įrodyti, kad turi suinteresuotumą imtis veiksmų, t. y. suinteresuotumą, kad ginčijamas aktas būtų panaikintas, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą dėl keturių priežasčių.
Pirma, Bendrojo Teismo vertinimas prieštarauja suformuotai Teisingumo Teismo jurisprudencijai, pagal kurią reikalaujama, kad ieškovės įrodytų tik suinteresuotumą, jog ginčijamas aktas būtų panaikintas.
Be to, Bendrasis Teismas neatskyrė ieškinio dėl panaikinimo pirmojo ir antrojo pagrindų nuo situacijų, kai ieškinio pagrindas yra nepriimtinas, nes ieškovas neturi teisinio suinteresuotumo jį pateikti. Šios situacijos, nurodytos Teisingumo Teismo jurisprudencijoje, – tai atvejai, kai ieškinio pagrindas nėra susijęs su ieškovu, bet juo siekiama bendrojo intereso arba teisės intereso, ir kai taisyklės, kurios, kaip ir institucijos vidaus taisyklės, nėra skirtos privačių asmenų apsaugai užtikrinti. Tačiau ieškinio dėl panaikinimo pirmasis ir antrasis pagrindai nebuvo susiję su tokiu atveju, ir Bendrasis Teismas neteigė, kad jie buvo susiję.
Antra, ieškovės teigia, kad buvo pažeistos jų teisės į gynybą, nes pažeisdamas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnį Bendrasis Teismas joms neleido pateikti pagrindų, kuriuos šiuos manė esant tinkama pateikti.
Trečia, ieškovės tvirtina, kad, net jei turėjo būti patvirtinta, kad jos turėjo įrodyti savo suinteresuotumą pateikti ieškinio dėl panaikinimo pirmąjį ir antrąjį pagrindus, Bendrojo Teismo išvada, kad šie pagrindai nepriimtini, pažeidžia jų teisę į veiksmingą teisinę gynybą, įtvirtintą Chartijos 47 straipsnyje. Iš tiesų ieškovės turėjo pateikti ieškinį dėl panaikinimo per terminą, nustatytą SESV 263 straipsnio šeštoje pastraipoje, kad išvengtų senaties termino jų teisėms taikymo, nes priešingu atveju, atsižvelgiant į jurisprudenciją, įtvirtintą 1994 m. kovo 9 d. Sprendime TWD Textilwerke Deggendorf (
C‑188/92
,
EU:C:1994:90
), joms būtų kilęs pavojus netekti galimybės kelti klausimą dėl ginčijamo reglamento galiojimo valstybės narės teisme pateikiant prašymą priimti prejudicinį sprendimą.
Šiuo atveju ieškovės atkreipia dėmesį į tai, kad, Bendrojo Teismo manymu, jų suinteresuotumas pateikti du pirmuosius ieškinio dėl panaikinimo pagrindus yra hipotetinis, o tai reiškia, kad jeigu jų suinteresuotumas pateikti šiuos pagrindus būtų atsiradęs pasibaigus dviejų mėnesių terminui, nurodytam SESV 263 straipsnio šeštoje pastraipoje, joms būtų buvęs užkirstas kelias būti teismo proceso šalimis. Tokia padėtis kelia tiek problemų, kad viena iš ieškovių,
Canadian Solar Emea
, importuojanti bendrovė, būtų galėjusi ginčyti ginčijamo reglamento galiojimą nacionaliniame teisme bet kuriuo metu, jeigu nebūtų susijusi su kitomis ieškovėmis, kurios yra eksportuojančios bendrovės.
Ketvirta, ieškovės tvirtina, kad Bendrasis Teismas pažeidė jų teisę būti išklausytoms, nes dėl klausimo dėl pirmųjų dviejų ieškinio dėl panaikinimo pagrindų priimtinumo išsamiai nebuvo rungtasi Bendrajame Teisme. Taryba ir Komisija nepateikė šio klausimo per rašytinio proceso dalį ir jo visapusiškai neaptarė per Bendrajame Teisme vykusį posėdį, todėl ieškovės negalėjo įrodyti, kad gamino, eksportavo ir importavo į Sąjungą modulius, kurių kilmės šalis yra trečioji šalis, tačiau kurie buvo siunčiami iš Kinijos, taip pat importavo į Sąjungą Kinijos kilmės modulius, siunčiamus iš trečiosios šalies.
Antra, ieškovės teigia, kad Bendrasis Teismas suklydo, teisiškai kvalifikuodamas faktines aplinkybes, kai skundžiamo sprendimo 66–70 punktuose nusprendė, jog jos nebuvo suinteresuotos pateikti ieškinio dėl panaikinimo pirmąjį ir antrąjį pagrindus.
Iš suformuotos Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, jog ieškovės turi suinteresuotumą imtis veiksmų, kad institucijos nebekartotų klaidų, pagrįstų klaidingu Pagrindinio reglamento nuostatų aiškinimu, kaip atsitiko šiuo atveju, nes Komisija priėmė naują reglamentą, t. y. 2017 m. kovo 1 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) 2017/366, kuriuo pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) 2016/1037 18 straipsnio 2 dalį atlikus priemonių galiojimo termino peržiūrą importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės arba iš Kinijos Liaudies Respublikos siunčiamiems fotovoltiniams moduliams iš kristalinio silicio ir jų pagrindinėms sudėtinėms dalims (t. y. elementams) nustatomi galutiniai kompensaciniai muitai ir nutraukiamas dalinės tarpinės peržiūros tyrimas pagal Reglamento (ES) 2016/1037 19 straipsnio 3 dalį (
OL L 56, 2017, p. 1
), kuriuo pratęsiamas ginčijamo reglamento galiojimas dar aštuoniolika mėnesių ir kuriame pakartotos tos pačios klaidos.
Ieškovių nurodyti ieškinio pagrindai buvo susiję su antisubsidijų tyrimu, kuris vėliau paveikė kompensacines subsidijas, žalą, priežastinį ryšį ir Sąjungos interesų įvertinimą, dėl kurių Tarybą priėmė ginčijamą reglamentą.
Taryba ir Komisija tvirtina, kad Teisingumo Teismas turėtų atmesti pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą ir bet kuriuo atveju kaip nepagrįstą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia, kaip teisingai nurodė Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 61 punkte, pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją fizinio ar juridinio asmens pareikštas ieškinys dėl panaikinimo yra priimtinas tik tuo atveju, jei tas asmuo suinteresuotas ginčijamo teisės akto panaikinimu. Toks suinteresuotumas reiškia, kad pats ginčijamo akto panaikinimas gali turėti teisinių pasekmių ir kad taip dėl ieškinio baigties gali atsirasti nauda jį pareiškusiai šaliai. Tokio suinteresuotumo įrodymą, kuris vertinimas ieškinio pareiškimo dieną ir yra esminė ir pirmoji sąlyga pareiškiant bet kokį teisminį ieškinį, turi pateikti ieškovas (2018 m. spalio 18 d. Sprendimo Gul Ahmed Textile Mills / Taryba,
C‑100/17 P
,
EU:C:2018:842
,
punktas).
Kaip Bendrasis Teismas nurodė skundžiamo sprendimo 62 ir 63 punktuose, ieškovo suinteresuotumas pareikšti ieškinį turi būti atsiradęs ir esantis. Jis negali būti susijęs su būsima hipotetine situacija. Šis suinteresuotumas, atsižvelgiant į ieškinio dalyką, turi būti pareiškiant ieškinį, antraip ieškinys būtų nepriimtinas, ir išlikti iki teismo sprendimo priėmimo, antraip nebūtų poreikio jį priimti (2015 m. rugsėjo 17 d. Sprendimo Mory ir kt. / Komisija,
C‑33/14 P
,
EU:C:2015:609
,
ir
punktai punktą ir juose nurodyta jurisprudencija). Bylą nagrinėjantis teismas gali savo iniciatyva bet kuriuo proceso momentu iškelti klausimą dėl išlikusio suinteresuotumo pareikšti ieškinį dėl įvykio, kuris įvyko po bylos iškėlimo dokumento pateikimo dienos (šiuo klausimu žr. 2018 m. spalio 18 d. Sprendimą Gul Ahmed Textile Mills / Taryba,
C‑100/17 P
,
EU:C:2018:842
,
punktas).
Dėl teiginių, kad Bendrasis Teismas neteisingai reikalavo, kad ieškovės pateiktų jų suinteresuotumo nurodyti pirmąjį ir antrąjį ieškinio dėl panaikinimo pagrindus įrodymų, primintina, kad Teisingumo Teismas jau nusprendė, jog kaltinimas, susijęs su panaikinimo pagrindu, nepriimtinas dėl suinteresuotumo pareikšti ieškinį nebuvimo, kai net darant prielaidą, kad šis pagrindas pagrįstas, skundžiamo akto panaikinimas remiantis šiuo pagrindu nesuteiktų satisfakcijos ieškovui (šiuo klausimu žr. 2011 m. birželio 9 d. Sprendimo Evropaïki Dynamiki / ECB,
C‑401/09 P
,
EU:C:2011:370
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Dėl teiginio, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, teisiškai kvalifikuodamas faktines aplinkybes, pažymėtina, jog iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, jog tam tikromis aplinkybėmis ieškovas gali išsaugoti suinteresuotumą reikalauti panaikinti aktą, kuris nagrinėjant bylą buvo paskelbtas nebetaikomu, kad jo rengėjas būtų priverstas ateityje padaryti atitinkamus pakeitimus; taip būtų išvengta šiam aktui tariamai būdingo neteisėtumo pasikartojimo pavojaus (2018 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Bank Mellat / Taryba,
C‑430/16 P
,
EU:C:2018:668
,
punktas).
Vis dėlto galimam tokio suinteresuotumo tolesniam išsaugojimui siekiant, kad institucijos nebedarytų klaidų, pagrįstų neteisingu Sąjungos teisės nuostatos aiškinimu, negali būti pritarta tokiu atveju, kai ieškovas niekada neturėjo suinteresuotumo imtis veiksmų.
Taigi, kadangi ieškinio dėl panaikinimo pateikimo dieną ieškovės neįrodė savo suinteresuotumo pateikti pirmuosius du pagrindus, o pagal šio sprendimo 75 ir 76 punktuose nurodytą jurisprudenciją šis suinteresuotumas turi būti nustatomas tą dieną, kai buvo pareikštas ieškinys, ir negalima atsižvelgti į būsimą hipotetinę situaciją, jos negali pateisinti tokio suinteresuotumo, remdamosi būtinybe, kad institucijos nebekartotų klaidų, pagrįstų klaidingu Sąjungos teisės nuostatos aiškinimu.
Kalbant apie teiginį, kad dėl to, jog pirmasis ir antrasis ieškinio dėl panaikinimo pagrindai buvo susiję su antisubsidijų tyrimo apimtimi, jie turi būti pripažinti priimtais, reikia konstatuoti, kad šiam argumentui negali būti pritarta. Iš tiesų iš esmės vien to, kad šie pagrindai susiję su šio tyrimo elementais, subsidijos, žala arba priežastinis ryšys negali reikšti, jog šie pagrindai yra priimtini tokiu atveju, kai ieškovės neįrodė suinteresuotumo pateikti minėtus pagrindus.
Darytina išvada, kad remdamasis Teisingumo Teismo jurisprudencija, nurodyta šio sprendimo 75 ir 76 punktuose, Bendrasis Teismas teisingai padarė išvadą skundžiamo sprendimo 71 punkte, jog pirmieji du ieškinio dėl panaikinimo pagrindai turi būti atmesti kaip nepriimtini.
Dėl argumento, kad Bendrasis Teismas pažeidė Chartijos 47 straipsnį, reikia priminti, jog tuo straipsniu nesiekiama pakeisti Sutartyse nustatytos teisminės kontrolės sistemos, būtent taisyklių dėl tiesiogiai Sąjungos teismui pareikštų ieškinių priimtinumo, kaip galima teigti taip pat remiantis minėto 47 straipsnio paaiškinimais, į kuriuos pagal ESS 6 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą ir Chartijos 52 straipsnio 7 dalį reikia atsižvelgti aiškinant Chartiją (šiuo klausimu žr. 2013 m. spalio 3 d. Sprendimo Inuit Tapiriit Kanatami ir kt. / Parlamentas ir Taryba,
C‑583/11 P
,
EU:C:2013:625
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Taigi reikia konstatuoti, kad pagal Chartijos 47 straipsnį suteikiama apsauga nereikalauja, jog teisės subjektas galėtų besąlygiškai pareikšti ieškinį dėl tokio Sąjungos teisėkūros procedūra priimto akto panaikinimo tiesiogiai Sąjungos teisme (2013 m. spalio 3 d. Sprendimo Inuit Tapiriit Kanatami ir kt. / Parlamentas ir Taryba,
C‑583/11 P
,
EU:C:2013:625
,
punktas).
Tokiomis aplinkybėmis ieškovės negali pagrįstai teigti, kad reikalavimu įrodyti suinteresuotumą pateikti pagrindą dėl panaikinimo pažeista jų teisė į veiksmingą teisinę gynybą, kaip numatyta Chartijos 47 straipsnyje.
Be to, kalbant apie teiginį, kad Bendrasis Teismas tariamai pažeidė ieškovių teisę būti išklausytoms, kylančią iš šio Chartijos straipsnio, reikia pažymėti, kad ieškovės neginčija, jog per posėdį Bendrajame Teisme įvairios į bylą įstojusios šalys diskutavo apie Tarybos nurodytą nepriimtinumo pagrindą, susijusį su dviem pirmaisiais ieškinio dėl panaikinimo pagrindais. Taigi, ieškovės negali pagrįstai teigti, kad Bendrasis Teismas neleido joms rungtis visais teisės klausimais, kurie turėjo lemiamą reikšmę proceso baigčiai, arba pateikti būtinų įrodymų, pagrindžiančių jų poziciją.
Trečia, kiek tai susiję su argumentu, kad, atsižvelgiant į 1994 m. kovo 9 d. Sprendime TWD Textilwerke Deggendorf (
C‑188/92
,
EU:C:1994:90
) suformuotą jurisprudenciją, Bendrojo Teismo išvada užkirstų kelią ieškovių teisei būti proceso šalimi, kai jų suinteresuotumas pateikti pirmąjį ir antrąjį pagrindus atsirastų po SESV 263 straipsnio šeštoje pastraipoje nurodyto dviejų mėnesių termino pabaigos, pakanka konstatuoti, kad tokiu atveju aptariama jurisprudencija iš esmės nėra kliūtis joms pateikti tokius pagrindus nacionaliniame teisme.
Iš prieš tai išdėstytų argumentų darytina išvada, kad vienintelį apeliacinio skundo pagrindą ir visą apeliacinį skundą reikia atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
Šio reglamento 138 straipsnio 1 dalyje, taikomoje apeliaciniam procesui pagal to paties reglamento 184 straipsnio 1 dalį, numatyta, kad iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi
Canadian Solar Emea
,
Canadian Solar Manufacturing (Changshu)
,
Canadian Solar Manufacturing (Luoyang)
,
Csi Cells Co
. ir
Csi Solar Power
pagrindinis apeliacinis skundas buvo atmestas, o Taryba ir Komisija prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš šių bendrovių, jos turi padengti su šiuo apeliaciniu skundu susijusias bylinėjimosi išlaidas.
Pagal Procedūros reglamento 140 straipsnio 1 dalį, taip pat taikomą apeliacinėse bylose pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, įstojusios į bylą valstybės narės ir institucijos turi pačios padengti savo bylinėjimosi išlaidas.
Kadangi Komisijos priešpriešinis apeliacinis skundas buvo atmestas, o
Canadian Solar Emea
,
Canadian Solar Manufacturing (Changshu)
,
Canadian Solar Manufacturing (Luoyang)
,
Csi Cells Co
. ir
Csi Solar Power
reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas, Komisija turi padengti bylinėjimosi išlaidas, susijusias su priešpriešiniu apeliaciniu skundu.
Pagal Procedūros reglamento 140 straipsnio 1 dalį, taip pat taikomą apeliacinėse bylose pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, Taryba, įstojusi į bylą apeliaciniame procese dėl priešpriešinio apeliacinio skundo, padengia savo bylinėjimosi išlaidas

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti apeliacinius skundus.

2.
Canadian Solar Emea GmbH
,
Canadian Solar Manufacturing (Changshu) Inc
.,
Canadian Solar Manufacturing (Luoyang) Inc
.,
Csi Cells Co. Ltd
ir
Csi Solar Power Group Co. Ltd
padengia su pagrindiniu apeliaciniu skundu susijusias bylinėjimosi išlaidas
.

3.
Europos Komisija padengia savo su pagrindiniu apeliaciniu skundu susijusias bylinėjimosi išlaidas.

4.
Europos Komisija padengia su priešpriešiniu apeliaciniu skundu susijusias bylinėjimosi išlaidas.

5.
Europos Sąjungos Taryba padengia savo su priešpriešiniu apeliaciniu skundu susijusias bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.