CELEX: 62017CJ0592
Trimitere preliminară
Tariful vamal comun
Nomenclatura combinată
Clasificare tarifară
Pozițiile și subpozițiile 4421, 7326, 7318 15 90, 7318 19 00 și 9403 90 10
Articol special conceput pentru fixarea de bariere de siguranță pentru copii
Dumping
Validitatea Regulamentului (CE) nr. 91/2009
Importuri de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China
Acordul antidumping al Organizației Mondiale a Comerțului (OMC)
Regulamentul (CE) nr. 384/96
Articolul 3 alineatul (2) și articolul 4 alineatul (1)
Definiția industriei comunitare

Cererea de decizie preliminară privește interpretarea pozițiilor 4421 și 7326, precum și a subpozițiilor 73181590, 73181900 și 94039010 din Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun (
JO 1987, L 256, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 4, p. 3), în versiunile acestuia care rezultă succesiv din Regulamentul (CE) nr. 1214/2007 al Comisiei din 20 septembrie 2007 (
JO 2007, L 286, p. 1
) și din Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008 (
JO 2008, L 291, p. 1
) (denumită în continuare „NC”), precum și validitatea Regulamentului (CE) nr. 91/2009 al Consiliului din 26 ianuarie 2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză (
JO 2009, L 29, p. 1
, denumit în continuare „regulamentul în litigiu”).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Skatteministeriet (Ministerul Finanțelor, Danemarca), pe de o parte, și Baby Dan A/S, pe de altă parte, cu privire la clasificarea tarifară în cadrul NC a unei mărfi care permite să se fixeze, de un perete sau de un cadru de ușă, bariere de siguranță pentru copii.
Cadrul juridic
Reglementarea vamală
Nomenclatura combinată
Clasificarea vamală a mărfurilor importate în Uniunea Europeană este reglementată de NC.
Potrivit articolului 12 din Regulamentul nr. 2658/87, Comisia Europeană adoptă în fiecare an un regulament care include o versiune completă a NC, împreună cu ratele autonome și convenționale ale drepturilor aferente din Tariful vamal comun, astfel cum rezultă din măsurile adoptate de Consiliul Uniunii Europene sau de Comisie. Regulamentul respectiv se publică până la 31 octombrie în
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
și se aplică de la 1 ianuarie anul următor.
Din dosarul prezentat Curții reiese că versiunile NC aplicabile situației de fapt din litigiul principal sunt cele aferente anilor 2008 și 2009, rezultate din Regulamentul nr. 1214/2007 și, respectiv, din Regulamentul nr. 1031/2008. Dispozițiile acestei nomenclaturi aplicabile în litigiul principal sunt însă identice în aceste două versiuni.
Partea I din NC, referitoare la dispozițiile preliminare, cuprinde secțiunea I, consacrată „[r]egulilor generale”, din care punctul A, intitulat „Reguli generale pentru interpretarea Nomenclaturii combinate”, prevede în special:
„Clasificarea mărfurilor în [NC] se efectuează în conformitate cu următoarele principii:
1.
Enunțul titlurilor secțiunilor, capitolelor sau subcapitolelor este considerat ca având numai o valoare indicativă, clasificarea mărfurilor considerându‑se legal determinată atunci când este în concordanță cu textul pozițiilor și notelor de secțiuni și de capitole și, atunci când nu sunt contrare termenilor utilizați în acele poziții și note, după următoarele reguli.
[…]
6.
Clasificarea mărfurilor la subpozițiile unei aceleiași poziții se efectuează, în mod legal, cu respectarea termenilor acelor subpoziții și a notelor de subpoziții, precum și,
mutatis mutandis
, cu respectarea regulilor anterioare, înțelegând prin aceasta că nu pot fi comparate decât subpozițiile aflate pe același nivel. În sensul acestei reguli, se utilizează și notele de secțiuni și capitole corespunzătoare, cu excepția cazului în care există dispoziții contrare.”
Partea II din NC cuprinde o secțiune IX, intitulată „Lemn, cărbune de lemn și articole din lemn; plută și articole din plută; articole din împletituri de fibre vegetale sau din nuiele”, în care figurează printre altele capitolul 44, intitulat „Lemn, cărbune de lemn și articole din lemn”. Acest capitol cuprinde poziția 4421, care are următorul cuprins:
„4421
Alte articole din lemn
4421 10 00
‐ Umerașe pentru îmbrăcăminte
4421 90
‐ Altele:
4421 90 91
‐ ‐ Din panouri de fibre
4421 90 98
‐ ‐ Altele”
Această parte II din NC cuprinde de asemenea o secțiune XV, intitulată „Metale comune și articole din metale comune”, a cărei notă de secțiune 2 are următorul cuprins:
„În nomenclatură, prin «părți și furnituri de uz general» se înțelege:
(a)
articolele de la pozițiile 7307, 7312, 7315, 7317 sau 7318, precum și articolele similare din alte metale comune;
(b)
arcurile și lamelele pentru arcuri din metale comune, altele decât arcurile de ceasornicărie (poziția 9114);
(c)
articolele prevăzute la pozițiile 8301, 8302, 8308, 8310, precum și ramele și oglinzile din metale comune, de la poziția 8306.
În capitolele 73-76 și 78-82 (cu excepția poziției 7315), mențiunile referitoare la părți nu cuprind părțile și furniturile de uz general în sensul menționat anterior.
Sub rezerva dispozițiilor din paragraful precedent și din nota 1 a capitolului 83, articolele de la capitolele 82 sau 83 sunt excluse din capitolele 72-76 și 78-81.”
În această secțiune XV din partea II din NC figurează în special capitolul 73 din această nomenclatură, intitulat „Articole din fontă, din fier sau din oțel”, care cuprinde pozițiile 7318 și 7326. Aceste poziții au următorul cuprins:
„7318
Șuruburi, buloane, piulițe, tirfoane, cârlige filetate, nituri, cuie spintecate, știfturi, piroane, pene, șaibe, inele (inclusiv șaibele și inelele elastice, de siguranță) și articole similare, din fontă, din fier sau din oțel:

‐ Articole filetate:
7318 11 00
‐ ‐ Tirfoane
7318 12
‐ ‐Alte șuruburi pentru lemn
[…]
[…]
7318 13 00
‐ ‐ Cârlige și pitoane filetate
7318 14
‐ ‐ Șuruburi autofiletante
[…]
[…]
7318 15
‐ ‐ Alte șuruburi și buloane, chiar cu piulițele, șaibele sau inelele acestora:
7318 15 10
‐ ‐ ‐ Șuruburi strunjite din bare, profile sau sârme, cu secțiunea plină, cu grosimea maximă a tijei 6 mm

‐ ‐ ‐ Altele:
7318 15 20
‐ ‐ ‐ ‐ Pentru fixarea elementelor de cale ferată

‐ ‐ ‐ ‐ Altele:

‐ ‐ ‐ ‐ ‐ Fără cap:
[…]
[…]

‐ ‐ ‐ ‐ ‐ Cu cap

‐ ‐ ‐ ‐ ‐ ‐ Despicat sau cu adâncitură în formă de cruce
[…]
[…]

‐ ‐ ‐ ‐ ‐ ‐ Cu adâncitura capului hexagonală
[…]
[…]

‐ ‐ ‐ ‐ ‐ ‐ Hexagonal
[…]
[…]
7318 15 90
‐ ‐ ‐ ‐ ‐ ‐ Altele
7318 16
[…]
‐ ‐ Piulițe:
[…]
7318 19 00
‐ ‐ Altele
[…]
[…]
Alte articole din fier sau din oțel:
‐ Forjate sau ștanțate, dar neprelucrate altfel”
Partea II din NC cuprinde de asemenea o secțiune XX, intitulată „Mărfuri și produse diverse”, în care figurează capitolul 94, care se intitulează „Mobilă; mobilier medico‑chirurgical; articole de pat și similare; aparate de iluminat nedenumite și necuprinse în altă parte; lămpi pentru reclame luminoase, însemne luminoase, plăci indicatoare luminoase și articole similare; construcții prefabricate”. Nota 1 din această secțiune prevede:
„1.
Capitolul nu cuprinde:
[…]
(d)
părțile și furniturile de uz general, în sensul notei 2 de la secțiunea XV, din metale comune (secțiunea XV), articolele similare din material plastic (capitolul 39) și seifurile de la poziția 8303;
[…]”
Acest capitol 94 cuprinde poziția 9403, care are următorul cuprins:
„9403
Alt mobilier și părți ale acestuia
[…]
[…]
9403 90
‐ Părți:
9403 90 10
‐ ‐ Din metal”
Notele explicative ale Sistemului armonizat de denumire și codificare a mărfurilor
Consiliul de Cooperare Vamală, devenit Organizația Mondială a Vămilor (OMV), a fost instituit prin convenția privind înființarea consiliului amintit, încheiată la Bruxelles la 15 decembrie 1950. Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor (denumit în continuare „SA”) a fost elaborat de OMV și instituit prin Convenția internațională privind Sistemul armonizat de denumire și codificare a mărfurilor, încheiată la Bruxelles la 14 iunie 1983 și aprobată, împreună cu protocolul de modificare a acesteia din 24 iunie 1986, în numele Comunității Economice Europene, prin Decizia 87/369/CEE a Consiliului din 7 aprilie 1987 (
JO 1987, L 198, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 3, p. 199). NC reia pozițiile și subpozițiile din șase cifre din SA, numai cifrele a șaptea și a opta creând subdiviziuni care îi sunt specifice.
Notele explicative ale SA sunt elaborate în cadrul OMV în conformitate cu dispozițiile Convenției privind SA menționate.
Nota explicativă a SA referitoare la poziția 4421 are următorul cuprins:
„Poziția cuprinde toate produsele din lemn, strunjite sau nu, sau din lemn marchetat sau incrustat, altele decât cele clasificate deja la pozițiile precedente sau clasificate, indiferent de materialul din care sunt făcute, în celelalte capitole ale nomenclaturii (vezi în special nota 1 din acest capitol).
Poziția cuprinde și părțile din lemn ale articolelor menționate sau cuprinse în pozițiile precedente, altele decât cele de la poziția 4416.
Articolele menționate la această poziție pot fi confecționate din lemn natural, dar și din plăci aglomerate sau panouri similare, panouri din fibre, lemn stratificat sau lemn densificat (vezi nota 3 din acest capitol).”
Nota explicativă a SA referitoare la secțiunea XV, privind metalele comune și articolele din metale comune, care conține printre altele capitolul 73, prevede:
„Considerații generale
[…]
C. Părți
Părțile de articole, recunoscute clar ca atare, se clasifică la pozițiile aferente articolelor amintite.
Dimpotrivă părțile și furniturile de uz general (vezi nota 2 a secțiunii), prezentate separat, nu sunt considerate ca părți, deci își urmează regimul lor propriu. Așa se întâmplă, de exemplu, cu buloanele special concepute pentru radiatoarele de încălzire centrală sau cu arcurile speciale pentru automobile. Primele vor fi clasificate ca buloane la poziția 7318 și nu ca părți de radiatoare la poziția 7322, iar arcurile vor fi clasificate la poziția 7320 aferentă arcurilor și nu la poziția 8708 care corespunde părților și accesoriilor de automobile.”
Nota explicativă a SA referitoare la poziția 7318 precizează:
„A. Șuruburi pentru metal, șuruburi pentru lemn, buloane, piulițe și tirfoane
Toate aceste articole sunt, în mod normal, filetate în starea finită, cu excepția anumitor buloane, care pot fi fixate, uneori, cu ajutorul unui știft, de exemplu. Ele permit să se asambleze, între ele, două sau mai multe piese, așa încât să fie posibilă demontarea lor ulterioară fără a le deteriora.
[…]”
Reglementarea referitoare la măsurile de apărare comercială
Dreptul internațional
Acordul de instituire a Organizației Mondiale a Comerțului (OMC) a fost aprobat prin Decizia 94/800/CE a Consiliului din 22 decembrie 1994 privind încheierea, în numele Comunității Europene, referitor la domeniile de competența sa, a acordurilor obținute în cadrul negocierilor comerciale multilaterale din Runda Uruguay (1986-1994) (
JO 1994, L 336, p. 1
, Ediție specială, 11/vol. 10, p. 3). Acest acord conține, în anexa 1A, Acordul privind aplicarea articolului VI al Acordului general pentru tarife și comerț 1994 (
JO 1994, L 336, p. 103
, Ediție specială, 11/vol. 10, p. 112, denumit în continuare „Acordul antidumping”), al cărui articol 3 prevede la alineatul 1:
„Determinarea existenței unei daune, în sensul articolului VI al [Acordului general pentru tarife și comerț (GATT)] 1994, trebuie să se bazeze pe elemente de probă pozitive și să comporte o examinare obiectivă atât (a) a volumului importurilor care fac obiectul unui dumping și a efectului importurilor făcând obiectul unui dumping asupra prețurilor produselor similare pe piața internă, cât și (b) a impactului acestor importuri asupra producătorilor naționali ai acestor produse.”
Articolul 4 din Acordul antidumping prevede:
„4.1   În sensul prezentului acord, expresia «ramură de producție națională» reprezintă ansamblul producătorilor naționali de produse similare sau al acelora dintre ei ale căror producții cumulate constituie o proporție majoră în producția națională totală a acestor produse; […]”
Dreptul Uniunii
–
Regulamentul de bază
La data adoptării regulamentului în litigiu, dispozițiile care reglementau adoptarea de măsuri antidumping de către Uniune figurau în Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (
JO 1996, L 56, p. 1
, rectificare în
JO 1999, L 94, p. 27
, și în
JO 2000, L 263, p. 34
, Ediție specială, 11/vol. 12, p. 223), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 461/2004 al Consiliului din 8 martie 2004 (
JO 2004, L 77, p. 12
, Ediție specială, 11/vol. 34, p. 171) (denumit în continuare „regulamentul de bază”).
Considerentul (5) al acestui regulament enunța:
„[Î]ntrucât noul acord privind practicile de dumping […] conține norme noi și detaliate […] întrucât, având în vedere amploarea schimbărilor și pentru a se asigura aplicarea adecvată și transparentă a noilor norme, este necesar să se transpună în dreptul comunitar, în măsura posibilului, termenii noilor acorduri”.
Articolul 3 din regulamentul de bază prevedea:
„Stabilirea existenței unui prejudiciu
(1)   În sensul prezentului regulament, prin termenul «prejudiciu» se înțelege, în cazul în care nu se specifică altfel, un prejudiciu important adus unei industrii comunitare, pericolul de prejudiciu important adus unei industrii comunitare sau o întârziere semnificativă în crearea unei industrii comunitare și se interpretează în conformitate cu dispozițiile prezentului articol.
(2)   Stabilirea existenței unui prejudiciu se bazează pe elemente de probă pozitive și implică o examinare obiectivă: (a) a volumului importurilor care fac obiectul unui dumping și a efectului acestor importuri asupra prețului produselor similare pe piața Comunității și (b) a efectului acestor importuri asupra industriei comunitare.
[…]”
Articolul 4 din acest regulament, intitulat „Definiția industriei comunitare”, prevedea la alineatul (1):
„În sensul prezentului regulament, se înțelege prin „industrie comunitară” totalitatea producătorilor comunitari de produse similare sau cei dintre ei ale căror producții suplimentare constituie un procent semnificativ în sensul articolului 5 alineatul (4) din producția comunitară totală a acestor produse; cu toate acestea:
[…]”
Articolul 5 alineatul (4) din regulamentul menționat prevedea:
„Nu se deschide o anchetă, în conformitate cu alineatul (1), decât în cazul în care s‑a stabilit, pe baza unei examinări a gradului de susținere sau de opoziție a producătorilor comunitari ai produsului similar față de plângerea formulată, că plângerea a fost depusă de industria comunitară sau în numele acesteia. Se consideră că plângerea a fost depusă de industria comunitară sau în numele acesteia în cazul în care ea este susținută de producători comunitari ale căror producții reprezintă în total mai mult de 50 % din producția totală a produsului similar realizată de industria comunitară care își exprimă susținerea sau opoziția față de plângere. Cu toate acestea, nu se deschide o anchetă în cazul în care producătorii comunitari care susțin în mod expres plângerea reprezintă mai puțin de 25 % din producția totală a produsului similar realizată de industria comunitară.”
–
Regulamentul de abilitare a OMC
Articolul 1 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 1515/2001 al Consiliului din 23 iulie 2001 privind măsurile pe care Comunitatea le poate lua ca urmare a unui raport adoptat de Organul de soluționare a litigiilor al OMC privind măsurile antidumping sau antisubvenții (
JO 2001, L 201, p. 10
, Ediție specială, 11/vol. 24, p. 112, denumit în continuare „Regulamentul de abilitare a OMC”) prevedea:
„Atunci când [Organul de soluționare a litigiilor (OSL) al OMC] adoptă un raport privind o măsură luată de către Comunitate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 384/96, cu Regulamentul (CE) nr. 2026/97 [al Consiliului din 6 octombrie 1997 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (
JO 1997, L 288, p. 1
, Ediție specială, 11/vol. 15, p. 180)] sau cu prezentul regulament («măsură contestată»), Consiliul, hotărând cu majoritate simplă la propunerea Comisiei, după consultarea comitetului consultativ instituit în temeiul articolului 15 din Regulamentul (CE) nr. 384/96 sau al articolului 25 din Regulamentul (CE) nr. 2026/97 […], poate lua una sau mai multe dintre următoarele măsuri, după caz:
(a)
să abroge sau să modifice măsura contestată […]”
În conformitate cu articolul 3 din Regulamentul de abilitare a OMC, măsurile adoptate în conformitate cu acest regulament produceau efecte de la data intrării în vigoare și nu puteau fi invocate pentru obținerea rambursării drepturilor percepute înainte de această dată, cu excepția cazului în care se prevede altfel.
Regulamentul (UE) 2015/476 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2015 privind măsurile pe care Uniunea le poate lua ca urmare a unui raport adoptat de Organul de soluționare a litigiilor al OMC privind măsurile antidumping sau antisubvenții (
JO 2015, L 83, p. 6
) a abrogat Regulamentul de abilitare a OMC. Articolul 1 alineatul (1) litera (a), precum și articolul 3 din Regulamentul 2015/476 reiau totuși în esență conținutul articolului 1 alineatul (1) litera (a) și al articolului 3 din Regulamentul de abilitare a OMC.
–
Regulamentul în litigiu și regulamentele de punere în aplicare
Prin regulamentul în litigiu, Consiliul a impus o taxă antidumping definitivă asupra anumitor elemente de fixare din fier sau oțel, altele decât elementele de fixare din oțel inoxidabil, originare din China, care se încadrează în special la subpoziția 73181590 din NC.
La 28 iulie 2011, OSL a adoptat raportul organului de apel, precum și raportul grupului special, modificat de raportul organului de apel, în cauza „Comunitățile Europene – măsuri antidumping definitive privind anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din China” (WT/DS 397), potrivit cărora Uniunea încălcase acordul antidumping prin adoptarea regulamentului în litigiu. În urma acestor rapoarte, Consiliul a adoptat Regulamentul de punere în aplicare (UE) nr. 924/2012 din 4 octombrie 2012 de modificare a Regulamentului nr. 91/2009 (
JO 2012, L 275, p. 1
). Regulamentul de punere în aplicare nr. 924/2012 menținea măsurile antidumping impuse de regulamentul în litigiu, însă aducea anumite modificări referitoare în special la reducerea, pentru viitor, a taxei antidumping maxime de la 85 % la 74,1 %.
În urma unei a doua plângeri a Republicii Populare Chineze, organul de apel al OMC a prezentat, la 18 ianuarie 2016, un raport, care a fost adoptat de OSL la 12 februarie 2016, în care s‑a considerat că, prin adoptarea Regulamentului de punere în aplicare nr. 924/2012, Uniunea a încălcat și acordul antidumping.
În aceste condiții, Comisia a adoptat Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2016/278 din 26 februarie 2016 de abrogare a taxei antidumping definitive impuse asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză, astfel cum a fost extinsă la importurile de anumite elemente de fixare din fier sau oțel expediate din Malaysia, indiferent dacă au fost sau nu declarate ca provenind din Malaysia (
JO 2016, L 52, p. 24
).
Reiese din considerentul (13) al acestui regulament de punere în aplicare că Comisia consideră că, în conformitate cu articolul 1 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2015/476, este oportun să se abroge taxele antidumping instituite prin regulamentul în litigiu, astfel cum au fost modificate prin Regulamentul de punere în aplicare nr. 924/2012. Potrivit articolului 2 din Regulamentul de punere în aplicare 2016/278, această abrogare produce efecte de la data intrării în vigoare a acestui regulament de punere în aplicare, astfel cum este prevăzut la articolul 3 din acesta, și nu servește ca bază pentru rambursarea taxelor percepute înaintea acestei date.
Litigiul principal și întrebările preliminare
Baby Dan are ca obiect de activitate producerea și distribuirea de produse de siguranță, de textile, de mobilă și de alte echipamente pentru copii cu vârsta cuprinsă între 0 și 5 ani. Aceasta produce printre altele bariere de siguranță amovibile, din lemn sau din metal, care pot fi fixate prin presiune de un perete sau de cadrul ușii cu ajutorul unui articol numit „fus” (denumit în continuare „articolul în cauză”). Acest articol este conceput în mod special pentru montarea barierelor de siguranță pentru copii produse de Baby Dan și, potrivit instanței de trimitere, nu poate fi utilizat în alte scopuri.
La 29 iunie 2010, autoritățile fiscale daneze au efectuat un control la sediul Baby Dan. Cu această ocazie și pentru a verifica clasificarea tarifară a articolului în cauză importat din China în Uniune de către Baby Dan, au fost trimise eșantioane din acest articol către FORCE Technology, o societate care efectuează analize tehnice în contul autorităților fiscale daneze.
La 5 august 2010, FORCE Technology a comunicat rezultatele analizei sale arătând că eșantioanele care îi fuseseră supuse trebuiau considerate ca fiind fie șuruburi, fie șuruburi cu piuliță, fie buloane cu ochi cu piuliță. În consecință, FORCE Technology a propus clasificarea articolului în cauză la poziția tarifară 7318 din NC.
Baby Dan a opus concluziilor FORCE Technology pe cele ale Teknologisk Institut, care realizează printre altele teste de laborator și teste de materiale în contul întreprinderilor. Potrivit acestui institut, articolul în cauză trebuie clasificat la poziția 8302 din NC, care vizează decorațiunile, articolele de feronerie și articolele similare.
Prin decizia din 3 februarie 2011, autoritățile fiscale daneze au clasificat articolul în cauză la poziția 7318 din NC.
În acest condiții, Baby Dan a introdus o acțiune împotriva acestei decizii în fața Landsskatteret (Comisia Fiscală Națională, Danemarca), care a considerat, printr‑o decizie din 14 decembrie 2011, că articolul în cauză trebuia clasificat la aceeași poziție a NC precum barierele de siguranță pentru copii produse de Baby Dan, și anume poziția 7326 din această nomenclatură.
Ministerul Finanțelor a introdus o acțiune împotriva acestei decizii în fața Retten i Horsens (Tribunalul din Horsens, Danemarca), susținând că articolul în cauză se încadra la poziția 7318 din NC. În fața acestei instanțe, Baby Dan a solicitat, cu titlu principal, confirmarea deciziei Comisiei Fiscale Naționale și a susținut, cu titlu subsidiar, că articolul în cauză trebuia să fie clasificat la poziția 8302 din NC. Această societate a susținut de asemenea că regulamentul în litigiu în temeiul căruia fusese impusă o taxă antidumping nu era valid.
Retten i Horsens (Tribunalul din Horsens) a trimis cauza la Vestre Landsret (Curtea de Apel a Regiunii de Vest, Danemarca), care a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară, și anume: „[f]usurile care prezintă caracteristicile [articolului în cauză] trebuie clasificate la poziția 7318 din NC sau la poziția 8302 din NC?”. Curtea s‑a pronunțat prin Hotărârea din 11 iunie 2015, Baby Dan (
C‑272/14
, nepublicată,
EU:C:2015:388
), în care a considerat că articolul în discuție, care permite fixarea de un perete sau de un cadru de ușă a barierelor de siguranță pentru copii, trebuie clasificat la poziția 7318 din NC.
Reiese din dosarul prezentat Curții în cauza în care s‑a pronunțat această hotărâre că articolul în cauză este constituit dintr‑un tub metalic filetat cu un disc metalic acoperit cu cauciuc la una dintre extremități. Filetul tubului este aplatizat la o distanță de aproximativ doi centimetri de cealaltă extremitate a acestuia. Pe tub se află o piuliță specială șanfrenată pe o parte la un unghi de 45 de grade, care nu poate fi scoasă de pe tub din cauza aplatizării filetului acestuia din urmă.
Extremitatea constituită din discul metalic este plasată pe perete sau pe cadrul ușii, în timp ce filetul se inserează într‑un orificiu în bariera de siguranță pentru copii. Articolul în cauză se adaptează la cadrul ușii sau la perete datorită posibilității de a strânge piulița cu care este dotată partea filetată.
Ca urmare a Hotărârii din 11 iunie 2015, Baby Dan (
C‑272/14
, nepublicată,
EU:C:2015:388
), cauza principală a fost suspendată la cererea Ministerului Finanțelor până la adoptarea de către Comisie a deciziei de clasificare tarifară a articolului în cauză la subpoziția 73181900 sau 73181590 din NC. La cererea autorităților daneze, problema referitoare la această clasificare a fost de asemenea transmisă Comitetului Codului vamal, în care majoritatea statelor membre s‑au pronunțat în favoarea unei clasificări tarifare a articolului în cauză la subpoziția 73181590 din NC, considerând că acest articol nu era comparabil cu produsele care fac obiectul Regulamentului de punere în aplicare (UE) nr. 646/2014 al Comisiei din 12 iunie 2014 privind clasificarea anumitor mărfuri în Nomenclatura combinată (
JO 2014, L 178, p. 2
), în temeiul căruia aceste produse se clasifică la subpoziția 73181900 din NC.
În decizia sa de trimitere referitoare la prezenta cauză, care constituie a doua cerere de decizie preliminară în cadrul cauzei principale, Vestre Landsret (Curtea de Apel a Regiunii de Vest) arată că, cu ocazia trimiterii care a determinat pronunțarea Hotărârii din 11 iunie 2015, Baby Dan (
C‑272/14
, nepublicată,
EU:C:2015:388
), aceasta formulase întrebarea sa preliminară numai cu privire la interpretarea pozițiilor 7318 și 8302 din NC, considerând că nu era necesar să sesizeze Curtea cu o întrebare preliminară referitoare la aspectul dacă articolul în cauză constituia o parte sau un accesoriu al barierelor de siguranță pentru copii, apreciind că poate să răspundă ea însăși la această din urmă întrebare. Curtea ar fi înțeles astfel în mod greșit că instanța de trimitere considerase că articolul în cauză nu constituia o parte sau un accesoriu al barierelor de siguranță menționate.
În opinia Vestre Landsret (Curtea de Apel a Regiunii de Vest), părțile din litigiul principal sunt de acord că Hotărârea din 11 iunie 2015, Baby Dan (
C‑272/14
, nepublicată,
EU:C:2015:388
), nu exclude clasificarea tarifară a articolului în cauză ca reprezentând o parte a unei bariere de siguranță pentru copii. Această instanță urmărește astfel să se stabilească dacă, având în vedere caracteristicile și proprietățile sale obiective, articolul în cauză trebuie considerat, în sensul NC, ca reprezentând o parte a unei bariere de siguranță pentru copii și, dacă este cazul, dacă acest articol trebuie clasificat la subpoziția 94039010 din NC sau la pozițiile 7326 sau 4421 din NC. Dacă articolul în cauză nu poate fi considerat ca reprezentând o parte a unei bariere de siguranță pentru copii, Vestre Landsret (Curtea de Apel a Regiunii de Vest) urmărește să se stabilească dacă acesta trebuie clasificat la subpoziția 73181590 sau 73181900 din NC. În sfârșit, în ipoteza în care un astfel de articol ar trebui să fie clasificat la subpoziția 73181590 din NC, această instanță ridică problema validității regulamentului în litigiu.
În aceste condiții, Vestre Landsret (Curtea de Apel a Regiunii de Vest) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Fusurile care prezintă caracteristicile specifice descrise trebuie să fie considerate parte a barierei de siguranță pentru copii?
2)
În cazul unui răspuns afirmativ la prima întrebare, în sensul că fusurile sunt considerate ca făcând parte din bariera de siguranță pentru copii, ele trebuie să fie clasificate în consecință la poziția NC 94039010 sau la pozițiile NC 7326 și 4421?
3)
În cazul unui răspuns negativ la prima întrebare, în sensul că fusurile nu sunt considerate ca făcând parte din bariera de siguranță pentru copii, ele trebuie să fie clasificate în consecință la poziția NC 73181590 sau la poziția NC 73181900?
4)
Dacă fusurile care prezintă caracteristicile specifice descrise trebuie să fie clasificate la poziția NC 73181590, […] [regulamentul în litigiu] este nevalid întrucât Comisia și Consiliul – potrivit Organului de apel al OMC – s‑au întemeiat pe o metodă care leagă definiția industriei Uniunii de disponibilitatea producătorilor din interiorul Uniunii de a face parte dintr‑un eșantion și de a fi supuși unor inspecții, ceea ce a determinat un proces de autoselectare în cadrul industriei care a generat un risc important de denaturare a anchetei și a rezultatului?”
Cu privire la întrebările preliminare
Cu privire la clasificarea tarifară a articolului în cauză
Prin intermediul primei, al celei de a doua și al celei de a treia întrebări, care trebuie analizate împreună, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă NC trebuie interpretată în sensul că un articol precum cel în discuție în litigiul principal, care permite fixarea de un perete sau de cadrul ușii a barierelor de siguranță amovibile pentru copii, constituie sau nu o parte a acestor bariere și trebuie clasificat la subpoziția 94039010 sau la pozițiile 7326 sau 4421 din NC sau la subpozițiile 73181590 sau 73181900 din această nomenclatură.
În Hotărârea din 11 iunie 2015, Baby Dan (
C‑272/14
, nepublicată,
EU:C:2015:388
, punctele
-
), Curtea a considerat că caracteristicile și proprietățile obiective ale articolului în cauză permiteau clasificarea acestuia la poziția 7318 din NC, în calitate de „[ș]uruburi, buloane, piulițe, tirfoane […] și articole similare, din fontă, din fier sau din oțel”.
În speță, instanța de trimitere ridică problema dacă, în pofida răspunsului Curții din această hotărâre, articolul în cauză nu putea fi calificat drept „parte” a barierelor de siguranță amovibile pentru copii pentru care acesta a fost fabricat în mod exclusiv și, în această calitate, să fie clasificat la aceeași poziție precum cea la care se încadrează aceste bariere, și anume pozițiile 4421 sau 7326 din NC sau subpoziția 94039010 din această nomenclatură.
Potrivit jurisprudenței Curții, Regulile generale pentru interpretarea NC prevăd că clasificarea mărfurilor se determină potrivit textului pozițiilor și al notelor de secțiuni sau de capitole, enunțul titlurilor secțiunilor, ale capitolelor sau ale subcapitolelor fiind considerat ca având numai o valoare indicativă (Hotărârea din 11 iunie 2015, Baby Dan,
C‑272/14
, nepublicată,
EU:C:2015:388
, punctul
).
În această privință, asemenea guvernului danez, este necesar să se facă referire la nota 2 din secțiunea XV din NC, secțiune în care figurează printre altele capitolul 73 din această nomenclatură, intitulat „Articole din fontă, din fier sau din oțel”, care cuprinde poziția 7318. Din această notă reiese, pe de o parte, că articolele cuprinse la această din urmă poziție trebuie înțelese ca fiind „părți și furnituri de uz general” și, pe de altă parte, că, în capitolul 73 din NC, mențiunile referitoare la „părți” nu acoperă „părțile și furniturile de uz general”, în sensul notei menționate. Noțiunile „părți” și „părți și furnituri de uz general” se exclud, așadar, reciproc.
Or, Curtea a considerat în Hotărârea din 11 iunie 2015, Baby Dan (
C‑272/14
, nepublicată,
EU:C:2015:388
, punctul
), că, având în vedere similitudinea sa vizuală vădită cu articolele cu privire la care este cert că se încadrează la poziția 7318 din NC, caracteristicile sale și proprietățile sale obiective, articolul în cauză poate fi clasificat la această poziție din NC.
Este necesar să se arate că, numai ca urmare a acestei clasificări a sa la poziția 7318 din NC, articolul menționat constituie o „parte de uz general”, în sensul notei 2 litera (a) din secțiunea XV din NC.
Rezultă că clasificarea articolului în cauză la poziția 7318 din NC exclude, în conformitate cu această notă 2 litera (a), clasificarea acestui articol ca „parte” a unui alt produs, în speță o barieră de siguranță pentru copii (a se vedea prin analogie Hotărârea din 12 decembrie 2013, HARK,
C‑450/12
,
EU:C:2013:824
, punctul
).
Această concluzie este confirmată, pe de o parte, de nota 1 litera (d) din secțiunea XX din NC, care cuprinde printre altele capitolul 94 din această nomenclatură. Această notă precizează că respectivul capitol nu cuprinde părțile și furniturile de uz general, în sensul notei 2 din secțiunea XV din NC, ceea ce exclude clasificarea articolului în cauză la poziția 9403 din NC.
Pe de altă parte, concluzia care figurează la punctul 53 din prezenta hotărâre este confirmată și de nota explicativă a SA aferentă secțiunii XV, care cuprinde printre altele capitolul 73. În această privință, trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudențe constante, chiar dacă nu au forță obligatorie, Notele explicative ale SA reprezintă instrumente importante în scopul asigurării unei aplicări uniforme a Tarifului vamal comun și oferă, prin ele însele, elemente valabile pentru interpretarea acestuia (a se vedea în acest sens Hotărârea din 11 iunie 2015, Baby Dan,
C‑272/14
, nepublicată,
EU:C:2015:388
, punctul
și jurisprudența citată). Or, nota explicativă a SA referitoare la secțiunea XV indică, la titlul C, denumit „Părți”, că „părțile și furniturile de uz general […] prezentate separat, nu sunt considerate ca părți, deci își urmează regimul lor propriu”.
În consecință, articolul în cauză nu poate fi considerat ca fiind o parte a barierelor de siguranță amovibile pentru copii, în sensul NC, și, din acest motiv, nu poate fi clasificat nici la poziția 4421 sau 7326 din NC, nici la subpoziția 94039010 din această nomenclatură.
În aceste condiții, trebuie să se verifice, astfel cum solicită instanța de trimitere în cadrul celei de a treia întrebări, dacă articolul în cauză trebuie să fie clasificat la subpoziția 73181590 sau 73181900 din NC.
În această privință, în conformitate cu regula generală 6 pentru interpretarea NC, enunțată în partea I secțiunea I punctul A din NC, este necesar să se constate că rezultă din modul de redactare a subpozițiilor de la poziția 7318 din NC că trebuie clasificate la una dintre subpozițiile 731815 10-7318 15 90 din NC mărfurile care prezintă caracteristicile și proprietățile șuruburilor sau buloanelor, eventual cu piulițe sau cu șaibe, și care nu constituie nici tirfoane sau alte șuruburi pentru lemn, nici cârlige și pitoane filetate, nici șuruburi autofiletante.
Pe de altă parte, nota explicativă a SA referitoare la poziția 7318 precizează că șuruburile pentru metal, șuruburile pentru lemn, buloanele, piulițele și tirfoanele sunt, în mod normal, filetate în starea finită și că ele permit să se asambleze între ele două sau mai multe piese, așa încât să fie posibilă demontarea lor ulterioară fără a le deteriora.
Or, reiese din Hotărârea din 11 iunie 2015, Baby Dan (
C‑272/14
, nepublicată,
EU:C:2015:388
, punctele
,
,
,
și
), că articolul în cauză prezintă caracteristicile și proprietățile „șuruburilor și buloanelor” care se încadrează la poziția 7318 din NC, în măsura în care, pe de o parte, este constituit dintr‑un tub metalic filetat cu cap cu o piuliță și, pe de altă parte, permite să se asambleze sau să se fixeze între ele două sau mai multe piese, astfel încât să poată fi disociate ulterior, fără deteriorare.
Dat fiind că articolul în cauză este un șurub sau un bulon care nu poate fi calificat nici drept „tirfoane sau alte șuruburi pentru lemn”, nici drept „cârlige și pitoane filetate” sau „șuruburi autofiletante”, articolul respectiv trebuie clasificat în una dintre subpozițiile de la subpoziția 731815 din NC. Întrucât articolul în cauză are un cap, care nu este nici „despicat sau cu adâncitură în formă de cruce”, nici „cu adâncitura capului hexagonală”, nici „hexagonal”, acest articol trebuie clasificat la subpoziția 73181590 din NC, intitulată „Altele”.
Având în vedere toate considerațiile precedente, la prima, a doua și a treia întrebare adresată trebuie să se răspundă că NC trebuie interpretată în sensul că un articol precum cel în discuție în litigiul principal, care permite fixarea de un perete sau de cadrul ușii a barierelor de siguranță amovibile pentru copii, nu constituie o parte a acestor bariere și trebuie clasificat la subpoziția 73181590 din NC.
Cu privire la validitatea regulamentului în litigiu
Ținând seama de răspunsul dat la întrebările referitoare la clasificarea tarifară a articolului în cauză, este necesar să se răspundă la a patra întrebare cu privire la validitatea regulamentului în litigiu.
Prin intermediul acestei întrebări, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă regulamentul în litigiu este afectat de nelegalitate pentru motivul că, potrivit diferitor rapoarte ale OSL, Consiliul și Comisia s‑au întemeiat pe o metodă care a legat definiția industriei comunitare de disponibilitatea producătorilor din interiorul Uniunii de a face parte dintr‑un eșantion și de a fi supuși unor inspecții, ceea ce a determinat un proces de autoselectare în cadrul industriei care implică un risc important de denaturare a anchetei antidumping și a rezultatului acesteia.
Din decizia de trimitere reiese că această instanță ridică problema validității regulamentului în litigiu atât în raport cu acordul antidumping, astfel cum este interpretat de OSL, cât și în raport cu regulamentul de bază.
Cu privire la validitatea regulamentului în litigiu în raport cu acordul antidumping, astfel cum este interpretat de OSL
Trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudențe constante a Curții, având în vedere natura și economia lor, acordurile OMC nu figurează, în principiu, printre normele în raport cu care poate fi controlată legalitatea actelor instituțiilor Uniunii (Hotărârea din 16 iulie 2015, Comisia/Rusal Armenal,
C‑21/14 P
,
EU:C:2015:494
, punctul
, precum și Hotărârea din 4 februarie 2016, C & J Clark International și Puma,
C‑659/13 și C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, punctul
și jurisprudența citată).
Cu toate acestea, în două situații, care decurg din voința legiuitorului Uniunii de a‑și limita el însuși marja de manevră în aplicarea normelor OMC, Curtea a admis că este de competența instanței Uniunii, dacă este cazul, să controleze legalitatea unui act al Uniunii și a actelor adoptate în aplicarea lui în raport cu acordurile OMC. Este vorba, în primul rând, despre ipoteza în care Uniunea a înțeles să execute o obligație specială asumată în cadrul acestor acorduri și, în al doilea rând, despre cazul în care actul Uniunii în cauză face trimitere în mod expres la dispoziții precise din acordurile menționate (Hotărârea din 16 iulie 2015, Comisia/Rusal Armenal,
C‑21/14 P
,
EU:C:2015:494
, punctele
și
, precum și Hotărârea din 4 februarie 2016, C & J Clark International și Puma,
C‑659/13 și C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, punctul
).
Or, în speță, este necesar să se sublinieze că prezenta cauză nu se încadrează în niciuna dintre aceste două ipoteze.
Astfel, în primul rând, trebuie amintit că, având în vedere dispozițiile din Regulamentul de abilitare a OMC și în special articolul 1 din acesta, precum și recomandările OSL, Consiliul a adoptat Regulamentul de punere în aplicare nr. 924/2012, care, confirmând totodată dumpingul prejudiciabil stabilit în ancheta inițială, modifica anumite taxe antidumping, de la data intrării în vigoare a prezentului regulament.
Pe de altă parte, reiese din considerentul (13) al Regulamentului de punere în aplicare 2016/278, adoptat ca urmare a unui raport al OSL din 12 februarie 2016, că Comisia consideră că, în conformitate cu articolul 1 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul 2015/476, este oportun să se abroge taxele antidumping instituite prin regulamentul în litigiu, astfel cum au fost modificate prin Regulamentul de punere în aplicare nr. 924/2012. Potrivit articolului 2 din Regulamentul de punere în aplicare 2016/278, abrogarea acestor taxe antidumping produce efecte de la data intrării în vigoare a acestui regulament, astfel cum este prevăzut la articolul 3 din acesta, și nu servește ca bază pentru rambursarea taxelor percepute înaintea acestei date.
Astfel, în măsura în care, în lumina Regulamentelor de punere în aplicare subsecvente regulamentului în litigiu, și anume a Regulamentelor de punere în aplicare nr. 924/2012 și 2016/278, Uniunea a exclus rambursarea taxelor antidumping achitate în temeiul regulamentului în litigiu, se impune să se considere că aceasta nu a intenționat în niciun fel să pună în aplicare o obligație specifică asumată în cadrul OMC (a se vedea prin analogie Hotărârea din 27 septembrie 2007, Ikea Wholesale,
C‑351/04
,
EU:C:2007:547
, punctul
).
În al doilea rând, deși este adevărat că considerentul (5) al regulamentului de bază arată că este necesar să se transpună în dreptul Uniunii, „în măsura posibilului”, termenii acordului antidumping, această expresie trebuie înțeleasă în sensul că, chiar dacă legiuitorul Uniunii intenționa să țină seama de normele acestui acord cu ocazia adoptării regulamentului de bază, totuși el nu și‑a manifestat voința de a efectua o transpunere a fiecăreia dintre aceste norme în regulamentul menționat (Hotărârea din 16 iulie 2015, Comisia/Rusal Armenal,
C‑21/14 P
,
EU:C:2015:494
, punctul
, precum și Hotărârea din 4 februarie 2016, C & J Clark International și Puma,
C‑659/13 și C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, punctul
).
Or, este necesar să se constate că nici articolul 3 alineatul (2), nici articolul 4 alineatul (1) din regulamentul de bază, care fac obiectul întrebărilor instanței de trimitere, nu fac trimitere la vreo dispoziție din acordul antidumping.
Articolul 4 alineatul (1) din regulamentul de bază definește noțiunea „industrie comunitară” ca fiind totalitatea producătorilor comunitari de produse similare sau aceia dintre ei ale căror producții suplimentare constituie un procent semnificativ, în sensul articolului 5 alineatul (4) din acest regulament, din producția totală a acestor produse. În ceea ce privește cea de a doua variantă a acestei alternative, dacă, atât în acordul antidumping, cât și în acest regulament, elementul decisiv este noțiunea „procent semnificativ” al producției totale din producția națională sau din producția comunitară, trebuie subliniat că, spre deosebire de articolul 4.1 din acordul antidumping, articolul 4 alineatul (1) din regulamentul menționat precizează noțiunea „procent semnificativ” din producția comunitară totală de produse similare printr‑o trimitere la articolul 5 alineatul (4) din același regulament. Această trimitere reprezintă un element suplimentar în raport cu definiția care figurează la articolul 4.1 din acordul antidumping (a se vedea în acest sens Hotărârea din 8 septembrie 2015, Philips Lighting Poland și Philips Lighting/Consiliul,
C‑511/13 P
,
EU:C:2015:553
, punctele
-
).
Prin urmare, trebuie să se considere că acordul antidumping, astfel cum este interpretat de OSL, nu poate fi invocat pentru a contesta legalitatea regulamentului în litigiu.
Cu privire la validitatea regulamentului în litigiu în raport cu regulamentul de bază
Baby Dan susține în esență că metoda adoptată de Comisie pentru a stabili dacă a fost adus un prejudiciu industriei Uniunii încalcă articolul 4 alineatul (1) din regulamentul de bază interpretat în lumina articolului 3 alineatul (2) din acest regulament, pentru motivul că Comisia s‑a întemeiat exclusiv pe datele producătorilor care au cooperat pe deplin și care au acceptat și au consimțit toți să fie incluși în eșantion pentru a stabili amploarea prejudiciului. O astfel de metodă ar implica un proces de autoselectare în industrie și, în consecință, un risc important de denaturare a anchetei și a rezultatului acesteia.
Conform articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază, stabilirea existenței unui prejudiciu adus unei industrii comunitare se bazează pe elemente de probă pozitive și implică o examinare obiectivă, pe de o parte, a volumului importurilor care fac obiectul unui dumping și a efectului acestor importuri asupra prețului produselor similare pe piața comunitară, precum și, pe de altă parte, a efectului acestor importuri asupra industriei comunitare.
Articolul 4 alineatul (1) din regulamentul de bază definește noțiunea „industrie comunitară” în raport cu „totalitatea producătorilor comunitari de produse similare” sau cu „cei dintre [acești producători] ale căror producții suplimentare constituie un procent semnificativ în sensul articolului 5 alineatul (4) din producția comunitară totală a acestor produse”. Această din urmă dispoziție menționează printre altele că nu se deschide o anchetă în cazul în care producătorii comunitari care susțin în mod expres plângerea reprezintă mai puțin de 25 % din producția totală a produsului similar realizată de industria comunitară.
În această privință, Curtea a statuat deja că pragul de 25 % se referă la „producția totală a produsului similar realizată de industria comunitară” și se raportează la procentul din această producție totală pe care îl reprezintă producătorii comunitari care susțin plângerea. Prin urmare, numai acest prag de 25 % este relevant pentru a se stabili dacă producătorii menționați reprezintă „un procent semnificativ” al producției totale a produsului similar realizat de industria comunitară în sensul articolului 4 alineatul (1) din regulamentul de bază (Hotărârea din 8 septembrie 2015, Philips Lighting Poland și Philips Lighting/Consiliul,
C‑511/13 P
,
EU:C:2015:553
, punctul
).
Astfel, prin trimiterea la pragul menționat, articolul 4 alineatul (1) din regulamentul de bază se limitează să precizeze că o producție combinată a producătorilor comunitari care susțin plângerea care nu atinge 25 % din producția comunitară totală a produsului similar nu poate fi considerată, în orice caz, drept suficient de reprezentativă pentru producția comunitară. În ipoteza în care producția combinată a producătorilor menționați depășește acest prag, vor putea fi impuse ori menținute taxe antidumping dacă instituțiile vizate ale Uniunii reușesc să demonstreze, ținând seama de toate elementele relevante ale cauzei, că prejudiciul rezultat din importurile produsului care face obiectul dumpingului afectează un procent semnificativ al producției comunitare totale a produselor similare (Hotărârea din 8 septembrie 2015, Philips Lighting Poland și Philips Lighting/Consiliul,
C‑511/13 P
,
EU:C:2015:553
, punctele
și
).
În consecință, definiția industriei comunitare, în sensul articolului 4 alineatul (1) din regulamentul de bază, poate fi limitată numai la producătorii comunitari care au susținut plângerea aflată la originea anchetei antidumping.
În speță, în primul rând, nu se contestă că producția producătorilor Uniunii reținută de Comisie la inițierea procedurii antidumping reprezenta 27 % din producția produsului în cauză și, ca urmare, depășea pragul de 25 % prevăzut la articolul 4 alineatul (1) din regulamentul de bază coroborat cu articolul 5 alineatul (4) din acest regulament.
În al doilea rând, critica formulată de Baby Dan care constă în esență în a reproșa lipsa de obiectivitate a anchetei antidumping care ar rezulta din faptul că Comisia nu ar fi luat în considerare decât informațiile furnizate exclusiv de producătorii comunitari care au susținut plângerea și care au cooperat pe deplin la anchetă și, prin urmare, care au un interes cert pentru impunerea unei taxe antidumping nu poate fi reținut. Astfel, în măsura în care definiția industriei comunitare poate fi limitată numai la producătorii comunitari care au susținut plângerea aflată la originea anchetei antidumping, numai această împrejurare nu este de natură să invalideze metoda utilizată cu ocazia adoptării regulamentului în litigiu, în sensul articolului 4 alineatul (1) din regulamentul de bază.
În al treilea rând, limitarea definiției industriei comunitare numai la producătorii comunitari care au susținut plângerea aflată la originea anchetei antidumping nu permite, în sine și în lipsa oricărui alt element de natură să pună în discuție reprezentativitatea acestor producători, să se considere că stabilirea, în regulamentul în litigiu, a existenței unui prejudiciu adus industriei comunitare nu se bazează pe elemente de probă pozitive și nu implică o examinare obiectivă, în sensul articolului 3 alineatul (2) din regulamentul de bază (a se vedea prin analogie Hotărârea din 4 februarie 2016, C & J Clark International și Puma,
C‑659/13 și C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, punctul
).
În aceste condiții, argumentele înaintate în cadrul litigiului principal pentru a susține că regulamentul în litigiu încalcă articolul 4 alineatul (1) din regulamentul de bază interpretat în lumina articolului 3 alineatul (2) din acest regulament nu pot fi admise.
Având în vedere toate considerațiile precedente, trebuie să se răspundă la a patra întrebare în sensul că examinarea acesteia nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea regulamentului în litigiu.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a noua) declară:

1)
Nomenclatura combinată care figurează în anexa I la Regulamentul (CEE) nr. 2658/87 al Consiliului din 23 iulie 1987 privind Nomenclatura tarifară și statistică și Tariful vamal comun, în versiunile acestuia care rezultă succesiv din Regulamentul (CE) nr. 1214/2007 al Comisiei din 20 septembrie 2007 și din Regulamentul (CE) nr. 1031/2008 al Comisiei din 19 septembrie 2008, trebuie interpretată în sensul că un articol precum cel în discuție în litigiul principal, care permite fixarea de un perete sau de cadrul ușii a barierelor de siguranță amovibile pentru copii, nu constituie o parte a acestor bariere și trebuie clasificat la subpoziția 73181590 din Nomenclatura combinată.

2)
Examinarea celei de a patra întrebări preliminare nu a revelat niciun element de natură să afecteze validitatea Regulamentului (CE) nr. 91/2009 al Consiliului din 26 ianuarie 2009 privind impunerea unei taxe antidumping definitive asupra importurilor de anumite elemente de fixare din fier sau oțel originare din Republica Populară Chineză.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: daneza.