CELEX: 62019CJ0767
Неизпълнение на задължения от държава членка
Директиви 2009/72/ЕО и 2009/73/ЕО
Вътрешен пазар на електроенергия и на природен газ
Ефективно отделяне между управлението на електропреносните и газопреносните мрежи, от една страна, и дейностите по доставка и производство, от друга страна
Създаване на независими регулаторни национални органи

С исковата си молба Европейската комисия иска от Съда да установи, че Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО (
ОВ L 211, 2009 г., стр. 55
) и по Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО (
ОВ L 211, 2009 г., стр. 94
), тъй като не е транспонирало правилно:
–
член 9, параграф 1, буква а) от всяка от Директиви 2009/72 и 2009/73,
–
член 37, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/72 и член 41, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/73,
–
член 37, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/72, и член 41, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/73, както и
–
член 37, параграф 10 от Директива 2009/72 и член 41, параграф 10 от Директива 2009/73.
Правна уредба
Правото на Съюза
Съображения 9, 11, 34, 37 и 61 от Директива 2009/72 гласят:
„(9)
Без ефективно отделяне на мрежите от дейностите по производство и доставка („ефективно отделяне“) съществува вътрешно присъщ риск от дискриминация не само в експлоатацията на мрежата, но и в стимулите на вертикално интегрираните предприятия да инвестират адекватно в мрежите си.
[…]
(11)
Единствено отстраняването на стимулите за вертикално интегрираните предприятия да дискриминират конкурентите си по отношение на достъпа до мрежата и инвестициите може да осигури ефективно отделяне. Отделянето на собствеността, което предполага определянето на собственика на мрежата за системен оператор и неговата независимост от свързаните с доставката и производството интереси, е ефективен и стабилен начин за разрешаване на вътрешно присъщия конфликт на интереси и за гарантиране сигурността на доставките. Поради тази причина в своята резолюция от 10 юли 2007 г. относно перспективите за вътрешния пазар на газ и електроенергия [(2007/2089(INI) (
ОВ C 175 E, 2008 г., стр. 206
)], Европейският парламент посочи отделянето на собствеността на равнище пренос като най-ефективния инструмент, чрез който да се стимулират инвестициите в инфраструктура по недискриминационен начин, равнопоставения достъп на нови участници до мрежата и прозрачността на пазара. Ето защо във връзка с отделянето на собствеността, от държавите членки следва да се изисква да гарантират, че едно и също лице или едни и същи лица нямат право да упражняват контрол върху предприятие за производство или доставка, ако едновременно с това упражняват контрол или каквито и да е права върху оператор на преносна система или върху преносна система. Обратно, правото на контрол над преносна система или оператор на преносна система следва да изключва възможността за упражняване на контрол или други права по отношение на предприятие за производство или доставка. В тези рамки, предприятие за производство или доставка следва да може да има миноритарно дялово участие в оператор на преносна система или в преносна система.
[…]
(34)
Регулаторите на енергия следва да могат да вземат решения по отношение на всички важни въпроси, свързани с регулирането, за да функционира правилно вътрешният пазар на електроенергия и да бъдат напълно независими от всякакви други обществени или частни интереси. […]
[…]
(37)
Регулаторите на енергия следва да имат правомощието да издават обвързващи решения спрямо електроенергийните предприятия и да им налагат ефективни, пропорционални и възпиращи санкции, когато не изпълняват задълженията си или да предлагат на компетентен съд да им налага такива санкции. На регулаторите на енергия следва да бъдат предоставени и правомощия да вземат решения, независимо от прилагането на правилата за конкуренцията, относно въвеждането на подходящи мерки за гарантиране на ползи за клиентите чрез насърчаване на ефективната конкуренция, необходима за правилното функциониране на вътрешния пазар на електроенергия. Създаването на виртуални електроцентрали — програма за предоставяне на електроенергия, чрез която електроенергийните предприятия се задължават или да продадат, или да осигурят определен обем електроенергия или да предоставят достъп до част от своите производствени мощности, на заинтересовани доставчици за определен период от време — е една от възможните мерки, които може да бъдат използвани за насърчаване на ефективна конкуренция и за гарантиране на правилното функциониране на пазара. На регулаторите на енергия следва също да се предоставят правомощия да допринасят за осигуряването на високи стандарти за универсални и обществени услуги в съответствие с изискванията за отваряне на пазара, за защита на уязвимите клиенти, както и за пълната ефективност на мерките за защита на потребителите. Тези разпоредби следва да не засягат нито правомощията на Комисията относно прилагането на правилата за конкуренция, включително контрола върху сливанията с общностно измерение, нито правилата за вътрешния пазар, като например свободното движение на капитали. Независимият орган, пред който има право да обжалва дадена страна, засегната от решението на национален регулатор, може да бъде съд или друг правораздавателен орган, упълномощен да осъществява съдебен контрол.
[…]
(61)
[…] Националните регулаторни органи следва да докладват на органите по конкуренция и на Комисията относно онези държави членки, в които цените затрудняват конкуренцията и правилното функциониране на пазара“.
Член 5 от тази директива предвижда:
„Регулаторните органи, когато държавите членки са предвидили това или държавите членки гарантират определянето и оповестяването на критерии за техническа безопасност и разработването и оповестяването на технически правила, установяващи минималните проектни и оперативни изисквания за свързване към системата от производствени съоръжения, разпределителни системи, оборудване на директно свързани потребители, междусистемни електропроводни вериги и директни електропроводни линии. Тези технически правила осигуряват съвместимостта на системите и са обективни и недискриминационни. По целесъобразност Агенцията може да отправи подходящи препоръки за постигане на съгласуваност на тези правила. Тези правила се нотифицират на Комисията в съответствие с член 8 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 г. за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество [
ОВ L 204, стр. 37
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207)]“.
Член 9, параграф 1, буква а) и параграф 8 от Директива 2009/72 гласи:
„1.   Държавите членки гарантират, че, считано от 3 март 2012 г.:
а)
всяко предприятие, което притежава преносна система, действа като оператор на преносна система […]
[…]
8.   Когато на 3 септември 2009 г. преносната система принадлежи на вертикално интегрирано предприятие, държава членка може да вземе решение да не прилага параграф 1.
В този случай тази държава членка извършва едно от следните действия:
а)
определя независим системен оператор в съответствие с член 13; или
б)
изпълнява разпоредбите на глава V“.
Член 10, параграф 2 от същата директива предвижда:
„Предприятията, които притежават преносна система и които са сертифицирани от националния регулаторен орган по отношение на съответствието им с изискванията на член 9, съгласно посочената по-долу процедура за сертифициране, се одобряват и определят от държавите членки за оператори на преносни системи. […]“.
Съгласно член 17, параграф 1, буква а) от посочената директива, който се съдържа в глава V, озаглавена „Независим преносен оператор“:
„Операторите на преносни системи разполагат с всички човешки, технически, физически и финансови, ресурси, необходими за изпълнение на задълженията им по настоящата директива и по-специално за извършване на дейността по пренос на електроенергия, и по-специално:
а)
активите, необходими за дейността по пренос на електроенергия, включително преносната мрежа, са собственост на оператора на преносната система“.
Член 35, параграфи 4 и 5 от същата директива предвижда:
„4.   Държавите членки гарантират независимостта на регулаторния орган и безпристрастното и прозрачно упражняване на правомощията му. […]
[…]
5.   За да защитят независимостта на регулаторния орган, държавите членки по-специално гарантират, че:
а)
регулаторният орган може да взема автономни решения, независимо от всякакви политически органи […]
[…]“.
Член 37, параграф 1, букви и) и й), параграф 4, букви а) и б), параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/72 предвижда:
„1.   Регулаторният орган има следните задължения:
[…]
и)
да наблюдава равнището на прозрачност, включително на цените на едро, и да гарантира, че електроенергийните предприятия изпълняват задълженията за прозрачност;
й)
да наблюдава степента и ефективността на отваряне на пазара и конкуренцията в секторите на едро и на дребно, включително на борсите за електроенергия, да следи цените на електроенергията за битовите клиенти, включително системите за авансови плащания, процента на смяна на доставчика, процента на изключване от мрежата, таксите за услугите по поддръжка и изпълнението на тези услуги и жалбите на битовите клиенти, както и да следи за всякакво нарушаване или ограничаване на конкуренцията, включително да предоставя нужната информация и да отнася съответните случаи до органите по конкуренция;
[…]
4.   Държавите членки гарантират, че регулаторните органи разполагат с правомощия, които им позволяват да изпълняват задълженията, посочени в параграфи 1, 3 и 6, ефективно и без забавяне. За тази цел регулаторният орган има най-малко следните правомощия:
а)
да издава обвързващи за електроенергийните предприятия решения;
б)
да извършва разследвания на функционирането на електроенергийните пазари и да взема решения и да налага всички необходими и пропорционални мерки за насърчаване на ефективна конкуренция и гарантиране на нормалното функциониране на пазара. При необходимост регулаторният орган има също правомощието да си сътрудничи с националния орган по конкуренция и с регулаторите на финансовите пазари или с Комисията при провеждане на разследвания, свързани с правото в областта на конкуренцията;
[…]
6.   Регулаторните органи отговарят за определянето и одобряването своевременно преди влизането им в сила поне на методиките, използвани за изчисляване или установяване на реда и условията за:
а)
свързването и достъпа до националните мрежи, включително тарифите за пренос и разпределение или методиките за определянето им. Тези тарифи или методики дават възможност да се направят необходимите инвестиции в мрежите по начин, който позволява тези инвестиции да осигурят жизнеспособността на мрежите;
б)
предоставяне на балансиращи услуги, които се осъществяват по най-икономичен начин и осигуряват подходящи стимули за ползвателите на мрежата да балансират захранването и потреблението. Балансиращите услуги се предоставят по справедлив и недискриминационен начин и се основават на обективни критерии; и
в)
достъп до трансгранични инфраструктури, включително процедурите за разпределяне на капацитет и управление на претоварването.
[…]
9.   Регулаторните органи осъществяват наблюдение на управлението на претоварването на националните електроенергийни системи, включително междусистемните електропроводи, както и прилагането на правилата за управление на претоварването. За тази цел операторите на преносни системи или операторите на пазара предоставят на националните регулаторни органи правилата си за управление на претоварването, включително разпределението на капацитета. Националните регулаторни органи може да отправят искане за внасяне на изменения в тези правила“.
Текстът на съображения 6, 8, 30, 33 и 59 от Директива 2009/73 е еквивалентен съответно на съображения 9, 11, 34, 37 и 61 от Директива 2009/72. Препратката в съображение 33 от Директива 2009/72 към Директива 2003/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и отменяща Директива 96/92/ЕО (
ОВ L 176, 2003г., стр. 37
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 61), е заменена с тази към Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (
ОВ L 176, 2003г., стр. 57
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80), направена в съображение 29 от Директива 2009/73. Препратките към пазарите на електроенергия са заменени с тези към газовите пазари.
Текстът на член 9, параграф 1, буква а) и параграф 8, член 10, параграф 2, член 17, параграф 1, буква а), член 41, параграф 1, букви и) и й), параграф 4, букви а) и б), параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/73 е еквивалентен съответно на член 9, параграф 1, буква а) и параграф 8, член 10, параграф 2, член 17, параграф 1, буква а), член 37, параграф 1, букви и) и й), параграф 4, букви а) и б), параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/72.
Белгийското право
Законът за електроенергията
Член 9bis, параграф 1 от Loi du 29 avril 1999, relative à l’organisation du marché de l’électricité (Закон от 29 април 1999 г. за организацията на пазара на електроенергия) (
Moniteur belge
от 11 май 1999 г., стр. 16264), изменен със Закона от 28 юни 2015 г. (
Moniteur belge
от 6 юли 2015 г., стр. 44424) (наричан по-нататък „Законът за електроенергията“), въведен със Закона от 14 януари 2003 г. (
Moniteur belge
от 28 февруари 2003 г., стр. 9944), гласи:
„Операторът на мрежата трябва да притежава, с изключение на два вида ценни книжа, пряко или непряко целия капитал и правата на глас, свързани с ценните книжа, издадени от:
1° всяко дъщерно дружество, което по искане на оператора на мрежата осигурява изцяло или частично управлението на преносната мрежа, посочена в член 8;
2° всяко дъщерно дружество, което притежава инфраструктура и оборудване, които са част от преносната мрежа“.
Член 10, параграф 1 от Закона за електроенергията предвижда:
„След становище на [Commission de régulation de l’électricité et du gaz (Комисия за регулиране на електроенергията и природния газ) (CREG)] и след обсъждане в Conseil des ministres (Министерски съвет) [федералният министър на енергетиката] определя оператора на мрежата по предложение на един или повече собственици на мрежата (включително евентуално оператора на напускащата мрежа), които поотделно или заедно притежават част от преносната мрежа, покриваща най-малко 75 [%] от националната територия и най-малко две трети от територията на всеки регион.
[…]“.
Член 11 от този закон гласи:
„След становище на [CREG] и съгласуване с оператора на мрежата кралят изготвя технически правилник за управлението на преносната мрежа и достъпа до нея.
Техническият правилник определя по-специално:
1° минималните технически изисквания за свързване към преносната мрежа на производствени съоръжения, разпределителни мрежи, оборудване на пряко свързани клиенти, междусистемни вериги и директни линии, срокове за свързване, както и техническите правила, даващи възможност на оператора на мрежата да има достъп до съоръженията на ползвателите и да вземе или да осигури вземането на мерки по отношение на тях, когато безопасността или техническата надеждност на мрежата налага това; сроковете за свързване;
2° оперативните правила, които операторът на мрежата спазва при техническото управление на потоците на електроенергия и в рамките на действията, които трябва да предприеме за преодоляване на проблемите, свързани с претоварването, с техническите недостатъци и с неизправността на производствените единици;
3° евентуално предимството, което трябва да се даде, доколкото е възможно, предвид необходимата безопасност на доставките, на производствените съоръжения, които използват възобновяеми енергийни източници или на съоръжения за комбинирано производство на енергия;
4° спомагателните услуги, които операторът на мрежата трябва да осигури;
5° информацията, която трябва да се предостави от ползвателите на мрежата на оператора на мрежата, включително данни за плана за развитие;
6° информацията, която операторът на мрежата трябва да предостави на операторите на други електрически мрежи, с които преносната мрежа е взаимосвързана, с цел да се осигури на безопасно и ефективно използване, координирано развитие и оперативна съвместимост на взаимосвързаната мрежа;
7° разпоредбите относно информацията или предварителното одобрение от [CREG] на оперативни правила, общи условия, типови договори, формуляри или процедури, приложими за оператора на мрежата и евентуално за ползвателите.
В съответствие с техническия правилник договорите на оператора на мрежата относно достъпа до мрежата уточняват по недискриминационен начин условията за прилагането му спрямо ползвателите на мрежата, разпределителите или посредниците“.
Член 18, параграф 1 от същия закон предвижда:
„Без да се засяга прилагането на Loi du 6 avril 1995 relative au statut des entreprises d’investissement et à leur contrôle, aux intermédiaires financiers et conseillers en placements (Закон от 6 април 1995 г. за статута на инвестиционните предприятия и контрола върху тях и за инвестиционните посредници и консултанти) (
Moniteur belge
от 3 юни 1995 г., стр. 15876], кралят може след становище на [CREG]:
[…]
2° да приеме правила за поведение, приложими по отношение на посредниците и доставчиците, по-специално в областта на търговията и балансирането;
[…]“.
Член 23, параграфи 1 и 2 от Закона за електроенергията гласи:
„1.   Създава се [CREG]. [CREG] е самостоятелна организация, която е юридическо лице и има седалище в административния район на Брюксел-столица [(Белгия)].
[CREG] взема всички подходящи мерки за постигане на следните цели в рамките на своите задачи, изброени в член 23, [параграф] 2, в тясно сътрудничество съответно с други федерални органи, включително с Autorité belge de la concurrence [белгийски орган по конкуренция], когато това е необходимо, без да се засяга тяхната компетентност:
[…]
2.   На [CREG] се възлага задача да извършва консултантска дейност спрямо публичните органи по отношение на организацията и функционирането на пазара на електроенергия, от една страна, и обща задача за надзор и контрол върху прилагането на съответните закони и подзаконови актове, от друга страна.
За тази цел [CREG]:
[…]
3° упражнява надзор по отношение на прозрачността и конкуренцията на пазара на електроенергия в съответствие с член 23 bis;
3°bis преценява обективната обоснованост на посочената в член 23 ter връзка между цените и разходите за стопанска дейност;
4° упражнява надзор и контрол върху търговския обмен на енергийни продукти на едро в съответствие с Регламент (ЕС) № 1227/2011 [на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно интегритета и прозрачността на пазара за търговия на едро с енергия (
ОВ L 326, 2011 г., стр. 1
)], като зачита съответните правомощия на Autorité belge de la concurrence и на [Autorité des services et marchés financiers (орган по финансовите услуги и финансовите пазари (FSMA)];
[…]
8° контролира спазването от оператора на мрежата и от електроенергийните предприятия на задълженията им по този закон и по правилниците за прилагането му, както и по другите законови и подзаконови разпоредби, приложими за пазара на електроенергия, по-специално по отношение на трансграничните въпроси и въпросите, посочени в Регламент (ЕО) № 714/2009 [на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно условията за достъп до мрежата за трансграничен обмен на електроенергия и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1228/2003 (
ОВ L 211, 2009 г., стр. 15
)];
9° контролира прилагането на техническия правилник, одобрява предвидените в този правилник документи, по-специално по отношение на условията за свързване и достъп до преносната мрежа, както и по отношение на условията за балансирана отговорност в регулаторната зона и оценява миналата ефикасност на правилата на техническия правилник, уреждащи безопасността и надеждността на преносната мрежа;
[…]“.
Член 23 bis от този закон предвижда:
„[CREG] следи за това всяко електроенергийно предприятие, което доставя електроенергия на клиенти, установени в Белгия, да се въздържа, поотделно или съвместно с едно или повече електроенергийни предприятия, от всякакво антиконкурентно поведение или от нелоялни търговски практики, които имат или биха могли да окажат въздействие върху функциониращия в Белгия пазар на електроенергия.
Ако при упражняването на своите задачи по надзор и контрол [CREG] установи нелоялни търговски практики или антиконкурентно поведение, тя изпраща по свой почин на [федералния министър на енергетиката] доклад, възпроизвеждащ констатациите ѝ и евентуално всяка мярка, която тя счита за необходимо да бъде предприета от нея или от друг компетентен орган, за отстраняване на нелоялни търговски практики или на антиконкурентно поведение, които имат или биха могли да окажат въздействие върху функциониращия в Белгия пазар на електроенергия.
[CREG] съобщава на Autorité belge de la concurrence за предполагаемите нарушения, изпраща му доклада, който е отправила до [федералния министър на енергетиката], и му предоставя необходимата поверителна информация.
Що се отнася до нелоялните търговски практики кралят може по предложение на [CREG] да приеме указ, обсъден в Conseil des ministres (Министерски съвет), за да уточни неотложните мерки, които [CREG] има право да предприеме.
[CREG] може да приема становища и да предлага всякакви мерки, благоприятстващи правилното функциониране и прозрачността на пазара, които са приложими към всички електроенергийни предприятия, извършващи дейност в Белгия“.
Съгласно член 23 ter от посочения закон:
„1.   Цените, предлагани от електроенергийно предприятие, трябва да бъдат обективно обосновани по отношение на разходите на предприятието. [CREG] преценява това съотношение, като сравнява по-специално разходите и цените на посоченото предприятие с разходите и цените на сравними предприятия, ако е възможно и в международен план.
2.   Ако електроенергийно предприятие е свързано предприятие, злоупотребата с господстващо положение се предполага, ако предлага на несвързани предприятия дискриминационни цени и/или условия.
3.   Ако [CREG] установи, че не съществува обективно обоснована връзка, както е посочено в [параграф 1], тя изпраща по собствена инициатива на [федералния министър на енергетиката] доклад, в който се възпроизвеждат констатациите и препоръчаните от нея мерки.
[CREG] съобщава на Autorité belge de la concurrence за предполагаемите нарушения, изпраща му доклада, който е отправила до [федералния министър на енергетиката], и му предоставя необходимата поверителна информация.
Що се отнася до дискриминационните цени и/или условия, кралят може по предложение на [CREG] да приеме указ, обсъден в Conseil des ministres (Министерски съвет), за да уточни неотложните мерки, които [CREG] има право да предприеме.
По отношение на цените [CREG] може да дава становища и да предлага всякакви мерки, приложими за всички електроенергийни предприятия, упражняващи дейност в Белгия“.
Член 26, параграф 1 от същия закон предвижда:
„При изпълнение на възложените ѝ задачи [CREG] може да изиска от оператора на мрежата и от операторите на разпределителни мрежи, всяко свързано предприятие или предприятие, което управлява или стопанисва на многостранна търговска система, по която са договорени енергийни блокове или финансови инструменти, свързани с енергийни блокове, имащи пряка връзка с белгийския пазар на електроенергия или пряко въздействие върху него, да му предостави цялата необходима информация, включително обосновка за всеки отказ за предоставяне на достъп на трето лице, и всяка информация относно мерките, необходими за укрепване на мрежата, доколкото мотивира молбата си. Тя може да извърши проверка на сметките им на място.
Освен това, считано от 1 януари 2003 г., [CREG] може да поиска от тях и от контролния комитет на Électricité et du Gaz, без да се засягат възложените на последния задачи, информацията, необходима за подготовката на нейната ценова политика в рамките на изпълнението на задачата, възложена ѝ в член 23, точки 14° bis, 15° и 16°“.
Член 26, параграф 1 bis от Закона за електроенергията гласи:
„Освен това при изпълнение на задачите, възложени ѝ в членове 23 bis и 23 ter, [CREG] разполага с описаните по-долу правомощия и права:
1° в срок от 30 дни от датата на подаването на молбата да получи от електроенергийните предприятия под каквато и да било форма всички сведения, свързани с нейната компетентност и задачи;
2° да получи от тях доклади за тяхната дейност или за някои нейни аспекти;
3° да определи информацията, която трябва да ѝ бъде предоставяна периодично от електроенергийните предприятия, и периодичността, в която тази информация трябва да ѝ бъде изпращана;
4° в случай на отказ да ѝ се предостави поисканата информация в рамките на 30 дни, да извърши проверка на място, в хода на която може да се запознае с всички посочени по-горе сведения и документи, необходими за изпълнението на възложените ѝ задачи, и при необходимост да направи копия от тях.
Информацията, събрана от [CREG] в рамките на настоящия параграф, може да се използва само за целите на докладите, становищата и препоръките, посочени в членове 23 bis и 23 ter. Кралят може с обсъден в Conseil des ministres (Министерски съвет) кралски указ да разшири обхвата на настоящия член по отношение на обвързващите решения, които могат да бъдат предвидени в членове 23 bis и 23 ter“.
Член 30 ter, параграф 3 от този закон предвижда:
„[…]
Членовете [на CREG] имат компетентност да издирват и да констатират нарушенията чрез протоколи, които са автентични до доказване на противното […] За тази цел те могат:
1° да имат достъп до сградите, работилниците и техните помещения в работното им време, когато това е необходимо за изпълнението на техните задачи;
2° да правят всички необходими констатации, да изискват представянето на и да изземват всички документи, доказателства, книги и вещи, необходими за разследването и констатирането на нарушенията,
3° да събират всякакви сведения, да получават всякакви показания, включително писмени или устни свидетелски показания;
4° да оказват съдействие при изпълнението на решенията на Комисията.
[…]“.
По силата на член 31 от посочения закон, „[б]ез да се засягат другите мерки, предвидени в настоящия закон, [CREG] може да разпореди на всяко физическо или юридическо лице, установено в Белгия, да спазва определени разпоредби от настоящия закон, правилниците за прилагането му, последващите закони относно тарифите или вноската по член 21bis, или всички останали разпоредби, за чието прилагане следи по силата на член 23, [параграф] 2, [втора алинея], [втора алинея], точки 4° и 8° в срок, определен от [CREG]. […]“.
Член 31/1 от същия закон гласи:
„1.   […] след предварително разрешение от съдия-следовател лицата по член 30 bis, [параграф] 3, [първа алинея] могат с мотивирано решение да разпоредят, освен в частно жилище, запор върху активи, които са собственост на лицето, срещу което [CREG] води разследване, и които или съставляват предмета на разглежданото нарушение, или са били предназначени или са послужили за извършване на въпросното нарушение, или представляват имуществено предимство, извлечено пряко от нарушението или представляващо неговата равностойност.
Лицата, посочени в член 30 bis, [параграф] 3, [първа алинея], посочват в решението си фактическите обстоятелства, които обосновават взетата мярка, и при мотивирането на решението си вземат предвид принципите на пропорционалност и на субсидиарност.
За целите на изпълнението на това разпореждане лицата по член 30 bis, [параграф] 3, [първа алинея] могат при необходимост да поискат съдействие от публичните органи.
[…]“.
Законът за природния газ
Член 8, параграф 2, втора алинея от Loi du 12 avril 1965, relative au transport de produits gazeux et autres par canalisations (Закон от 12 април 1965 г. за преноса на газови и други продукти по тръбопроводи) (
Moniteur belge
от 7 май 1965 г., стр. 5260), изменен със Закона от 8 юли 2015 г. (
Moniteur belge
от 16 юли 2015 г., стр. 46239) (наричан по-нататък „Законът за природния газ“) предвижда:
„Титулярят на разрешение за пренос на природен газ, който кандидатства за управление на газопреносната мрежа, трябва да притежава самостоятелно или съвместно с други титуляри на разрешения за пренос на природен газ част от предвидената мрежа, която покрива най-малко 75 % от националната територия“.
Член 15/5 от този закон гласи:
„1.   По предложение на [CREG] кралят приема етичен кодекс в областта на достъпа до газопреносната мрежа, съоръженията за съхранение на природен газ и съоръженията за [втечнен природен газ (ВПГ)].
Етичният кодекс определя:
1° процедурите и условията за подаване на заявления за достъп до мрежата;
2° информацията, която ползвателите на газопреносната мрежа трябва да предоставят относно съоръженията за съхранение на природен газ и съоръженията за ВПГ на оператора на газопреносната мрежа, на оператора на съоръжение за съхранение на природен газ и на оператора на съоръжение за ВПГ;
3° предпазните мерки, които трябва да бъдат взети от оператора на газопреносната мрежа, от оператора на съоръжение за съхранение на природен газ и от оператора на съоръжение за ВПГ, за да се запази поверителността на търговските данни относно ползвателите на газопреносната мрежа, съоръженията за съхранение на природен газ [или] съоръженията за ВПГ;
4° сроковете, в които операторът на газопреносната мрежа, операторът на съоръжение за съхранение на природен газ и операторът на съоръжение за ВПГ трябва да отговорят на заявленията за достъп до тяхната мрежа и тяхното съоръжение;
5° мерките, насочени към предотвратяване на всяка дискриминация между ползватели или категории ползватели на газопреносната мрежа, съоръженията за съхранение на природен газ или съоръженията за ВПГ;
6° минималните изисквания за правно и оперативно разделяне на функциите за пренос на природен газ и доставка на природен газ сред интегрираните оператори на газопреносни мрежи, на съоръжения за съхранение на природен газ или на съоръжения за ВПГ;
7° основните принципи относно правата и задълженията, от една страна, на оператора на газопреносната мрежа, на оператора на съоръжение за съхранение на природен газ и на оператора на съоръжение за ВПГ, и от друга страна, на ползвателите на газопреносната мрежа, на съоръженията за съхранение природен газ или на съоръженията за ВПГ за достъпа до тях;
8° основните принципи на фактурирането;
9° основните принципи относно правата и задълженията, от една страна, на оператора на газопреносната мрежа, на оператора на съоръжение за съхранение на природен газ и на оператора на съоръжение за ВПГ, и от друга страна, на ползвателите на газопреносната мрежа, на съоръженията за съхранение природен газ или на съоръженията за ВПГ във връзка с използването им, по-специално при договарянето за достъп до капацитет за пренос за управлението на претоварването и публикуването на информация;
10° мерките, които трябва да бъдат възпроизведени в програмата за съответствие, за да се гарантира, че е изключена всякаква дискриминационна практика и за да се осигури подходящ контрол за спазването ѝ. Програмата определя конкретните задължения на служителите за изпълнението на тази цел. Лицето или органът, отговарящ за спазването на програмата за съответствие, трябва да представя на [CREG] ежегодно доклад, в който са посочени взетите мерки. Докладът се публикува;
11° изискванията за независимост на персонала на операторите по отношение на производителите, разпределителите, доставчиците и посредниците[;]
12° правилата и организацията на вторичния пазар, посочени в член 15/1, [параграф 1], точка 9° bis;
13° основните принципи относно организацията на достъпа до свързващите звена на мрежата.
Предоставянето и запазването на всяко разрешение за пренос и доставка е обусловено от спазването на етичния кодекс.
[…]“.
Член 15/14, параграф 2, първа и втора алинея от посочения закон предвижда:
„На [CREG] се възлага задача да извършва консултантска дейност спрямо публичните органи по отношение на организацията и функционирането на пазара на природен газ, от една страна, и задача за надзор и контрол върху прилагането на съответните закони и подзаконови актове, от друга страна.
За тази цел [CREG]:
[…]
6° одобрява основните условия за достъп до преносните мрежи, с изключение на тарифите, посочени в членове 15/5—15/5 quinquies, и контролира прилагането им от предприятията за пренос, що се отнася до съответните им мрежи;
[…]
9° проверява счетоводната отчетност на предприятията от сектора на природния газ, по-специално за да провери спазването на разпоредбите на член 15/12 и липсата на взаимно субсидиране;
[…]
16° наблюдава равнището на прозрачност, включително на цените на едро, и следи за изпълнението от предприятията за природен газ на задълженията им за прозрачност;
17° наблюдава степента и ефективността на отваряне на пазара и конкуренцията в секторите на едро и на дребно, включително на борсите за природен газ, и следи за всякакво нарушаване или ограничаване на конкуренцията, като предоставя нужната информация и отнася съответните случаи до Autorité belge de la concurrence;
[…]
29° по предложение на оператора на газопреносната мрежа одобрява методите, използвани за установяване на достъпа до трансгранични инфраструктури, включително процедурите за разпределяне на капацитет и управление на претоварването. Тези методи трябва да бъдат прозрачни и недискриминационни. [CREG] публикува на своя уебсайт одобрените методи;
30° наблюдава управлението на претоварването на газопреносната мрежа, включително междусистемните връзки, както и прилагането на правилата за управление на претоварването в съответствие с член 15/1, [параграф 3], точка 7. [CREG] уведомява за това Direction générale de l’Énergie [du service public fédéral „Économie, PME, Classes moyennes et Énergie“] (Генерална дирекция на енергията към Федералната публична служба за икономиката, малките и средните предприятия (МСП), средната класа и енергетиката).
Член 15/14 bis от същия закон гласи:
„[CREG] следи за това всяко предприятие за природен газ, което доставя природен газ на клиенти, установени в Белгия, да се въздържа, поотделно или съвместно с едно или повече предприятия за природен газ, от всякакво антиконкурентно поведение или от нелоялни търговски практики, които имат или биха могли да окажат въздействие върху функциониращия в Белгия пазар на природен газ.
Ако при упражняването на своите задачи по надзор и контрол [CREG] установи нелоялни търговски практики или антиконкурентно поведение, тя изпраща по свой почин на [федералния министър на енергетиката] доклад, възпроизвеждащ констатациите ѝ и евентуално всяка мярка, която тя счита за необходимо да бъде предприета от нея или от друг компетентен орган, за отстраняване на нелоялни търговски практики или на антиконкурентно поведение, които имат или биха могли да окажат въздействие върху функциониращия в Белгия пазар на природен газ.
[CREG] съобщава на Autorité belge de la concurrence за предполагаемите нарушения, изпраща му доклада, който е отправила до [федералния министър на енергетиката], и му предоставя необходимата поверителна информация.
Що се отнася до нелоялните търговски практики кралят може по предложение на [CREG] да приеме указ, обсъден в Conseil des ministres (Министерски съвет), за да уточни неотложните мерки, които [CREG] има право да предприеме.
[CREG] може да приема становища и да предлага всякакви мерки, благоприятстващи правилното функциониране и прозрачността на пазара, които са приложими към всички предприятия за природен газ, извършващи дейност в Белгия“.
Член 15/14 ter от Закона за природния газ предвижда:
„1.   Цените, предлагани от предприятие за природен газ, трябва да бъдат обективно обосновани по отношение на разходите на предприятието. [CREG] преценява това съотношение, като сравнява по-специално разходите и цените на посоченото предприятие с разходите и цените на сравними предприятия, ако е възможно и в международен план.
2.   Ако предприятие за природен газ е свързано предприятие, злоупотребата с господстващо положение се предполага, ако предлага на несвързани предприятия дискриминационни цени и/или условия.
3.   Ако [CREG] установи, че не съществува обективно обоснована връзка, както е посочено в [параграф 1], тя изпраща по собствена инициатива на [федералния министър на енергетиката] доклад, в който се възпроизвеждат констатациите и препоръчаните от нея мерки.
[CREG] съобщава на Autorité belge de la concurrence за предполагаемите нарушения, изпраща му доклада, който е отправила до [федералния министър на енергетиката], и му предоставя необходимата поверителна информация.
Що се отнася до дискриминационните цени и/или условия, кралят може по предложение на [CREG] да приеме указ, обсъден в Conseil des ministres (Министерски съвет), за да уточни неотложните мерки, които [CREG] има право да предприеме.
По отношение на цените [CREG] може да дава становища и да предлага всякакви мерки, приложими за всички предприятия за природен газ, упражняващи дейност в Белгия“.
Съгласно член 15/16, параграф 1, точка 1 от този закон:
„Освен това при изпълнение на задачите, възложени ѝ в членове 15/14 bis и 15/14 ter, [CREG] разполага с описаните по-долу правомощия и права:
1° в срок от 30 дни от датата на подаването на молбата да получи от предприятията за природен газ под каквато и да било форма всички сведения, свързани с нейната компетентност и задачи;
2° да получи от тях доклади за тяхната дейност или за някои нейни аспекти;
3° да определи информацията, която трябва да ѝ бъде предоставяна периодично от предприятията за природен газ, и периодичността, в която тази информация трябва да ѝ бъде изпращана;
4° в случай на отказ да ѝ се предостави поисканата информация в рамките на 30 дни, да извърши проверка на място, в хода на която може да се запознае с всички посочени по-горе сведения и документи, необходими за изпълнението на възложените ѝ задачи, и при необходимост да направи копия от тях.
Информацията, събрана от [CREG] в рамките на настоящия параграф, може да се използва само за целите на докладите, становищата и препоръките, посочени в членове 15/14 bis и 15/14 ter. Кралят може с обсъден в Conseil des ministres (Министерски съвет) кралски указ да разшири обхвата на настоящия член по отношение на обвързващите решения, които могат да бъдат предвидени в членове 15/14 bis и 15/14 ter“.
Член 18, параграф 3 от Закона за природния газ гласи:
„[…]
Членовете [на CREG] имат компетентност да издирват и да констатират нарушенията чрез протоколи, които са автентични до доказване на противното […] За тази цел те могат:
1° да имат достъп до сградите, работилниците и техните помещения в работното им време, когато това е необходимо за изпълнението на техните задачи;
2° да правят всички необходими констатации, да изискват представянето на и да изземват всички документи, доказателства, книги и вещи, необходими за разследването и констатирането на нарушенията,
3° да събират всякакви сведения, да получават всякакви показания, включително писмени или устни свидетелски показания;
4° да оказват съдействие при изпълнението на решенията на Комисията.
[…]“.
По силата на член 20/2 от посочения закон, „[б]ез да се засягат другите мерки, предвидени в настоящия закон, [CREG] може да разпореди на всяко физическо или юридическо лице, установено в Белгия, да спазва определени разпоредби от настоящия закон, правилниците за прилагането му, последващите закони относно тарифите или вноската по член 15/11, или всички останали разпоредби, за чието прилагане следи по силата на член 15/14, параграф 2, [втора алинея], точки 5° и 5°bis в срок, определен от [CREG]“.
Досъдебната процедура и производството пред Съда
Комисията извършва служебно проверка за транспонирането на Директиви 2009/72 и 2009/73 в белгийското право, за да провери дали са налице евентуални несъответствия с правото на Съюза. Разследването се отнася до разделянето на системите за пренос, независимостта и правомощията на националните регулаторни органи и защитата на потребителите.
На 6 май 2013 г. в рамките на процедурата „EU Pilot“ Комисията изпраща на Кралство Белгия писмо, с което го приканва да отговори на няколко въпроса във връзка с това транспониране. На 10 февруари 2014 г. до тази държава членка са отправени допълнителни въпроси.
Посочената държава членка отговаря на това писмо и на допълнителните въпроси на 12 септември 2013 г., на 24 и 28 февруари 2014 г. и на 3, 18 и 19 март 2014 г.
На 17 октомври 2014 г. Комисията изпраща на Кралство Белгия официално уведомително писмо, тъй като счита, че представените от тази държава членка данни не са позволили да се сложи край на опасенията ѝ относно съответствието на транспонирането в белгийското право на Директиви 2009/72 и 2009/73. Посочената държава членка отговаря на 18 януари 2015 г.
На 26 февруари 2016 г. Комисията изпраща на Кралство Белгия мотивирано становище, с което я приканва да предприеме необходимите мерки, за да се съобрази с него в срок от два месеца, считано от получаването му.
Кралство Белгия отговаря на 19 юли 2016 г. и впоследствие съобщава на Комисията законодателни мерки на 15 септември 2016 г. и на 9, 10 и 30 януари 2017 г. На 2 октомври 2018 г. е проведена телефонна конференция между белгийските органи и службите на Комисията.
Тъй като счита, че някои разпоредби от белгийското право продължават да не съответстват на Директиви 2009/72 и 2009/73, Комисията решава да предяви настоящия иск.
По иска
По първото твърдение за нарушение: неспазване на разпоредбите на член 9, параграф 1, буква а) от всяка от Директиви 2009/72 и 2009/73
Доводи на страните
Комисията поддържа, че член 9, параграф 1, буква а) от всяка от Директиви 2009/72 и 2009/73 не е транспониран правилно в белгийското право. В това отношение член 10, параграф 1 от Закона за електроенергията и член 8, параграф 2, втора алинея от Закона за природния газ не изисквали от оператора на преносната мрежа да бъде неин собственик, но изискват, съгласно Закона за електроенергията, собствениците на мрежи, които предлагат на федералния министър на енергетиката да определи оператор, да притежават заедно част от преносната мрежа, която покрива най-малко 75 % от националната територия, и съгласно Закона за природния газ, операторът на мрежа да притежава съвместно с други част от мрежата, която покрива най-малко 75 % от националната територия.
Не би било възможно фактическо положение или административна практика, което или която е в съответствие с правото на Съюза, да поправи неправилното транспониране на тези директиви във вътрешното право. Освен това било без значение, че Комисията не се е противопоставила на сертифицирането в Белгия на Elia System Operator SA и Fluxys Belgium SA, които са оператори на преносни системи съответно на електроенергия и на природен газ.
От друга страна, с въвеждането през 2003 г. на член 9 bis в Закона за електроенергията нарушението не било преустановено, тъй като тази разпоредба предвиждала само че контролът на оператора на мрежа върху последната може да бъде осигурен чрез изцяло притежавано дъщерно дружество.
Кралство Белгия поддържа, че Elia System Operator и Fluxys Belgium са собственици на мрежата по смисъла на Директиви 2009/72 и 2009/73 и че Комисията не е формулирала забележка относно тълкуването на член 9, параграф 1, буква а) от тези директиви в своите становища, издадени при сертифицирането на тези оператори.
Според Кралство Белгия е налице объркване, що се отнася до, от една страна, лицата, които могат да предложат да се определи оператор на преносна мрежа и да притежават най-малко 75 % от собствеността на мрежата към момента на определяне на този оператор, и от друга страна, процента на собственост на мрежата на определения оператор. Член 10, параграф 1 от Закона за електроенергията се отнасял само до първия елемент, но и до собствеността на мрежата, притежавана от определения оператор на мрежа. Освен това въведеният през 2003 г. член 9 bis от този закон уреждал избора на прехвърляне на собствеността, тъй като изисквал операторът на мрежа да бъде собственик на преносната мрежа чрез дъщерно дружество.
Кралство Белгия изтъква, че доводите на Комисията, че по силата на член 10, параграф 1 от Закона за електроенергията собствениците на мрежи биха могли да бъдат и собственици на предприятие, което изпълнява функция по производство или доставка, се основават на теоретични предположения и твърдения, без Комисията да представя доказателство за неизпълнение на задължения, въпреки че тя носи тежестта на доказване.
Съображения на Съда
Член 9, параграф 1, буква а) от всяка от Директиви 2009/72 и 2009/73 предвижда, че държавите членки гарантират, че считано от 3 март 2012 г., всяко предприятие, което притежава преносна система, действа като оператор на преносна система.
Съгласно член 10, параграф 2 от всяка от тези директиви предприятията, които притежават преносна система и които са сертифицирани от националния регулаторен орган по отношение на съответствието им с изискванията на член 9, се одобряват и определят от държавите членки за оператори на преносни системи.
Съображение 9 от 2009/72 и съображение 6 от Директива 2009/73 предвиждат, че без ефективно отделяне на мрежите от дейностите по производство и доставка (ефективно отделяне) съществува риск от дискриминация не само в експлоатацията на мрежата, но и в стимулите за вертикално интегрираните предприятия да инвестират адекватно в мрежите си.
Както следва от съображение 11 от Директива 2009/72 и от съображение 8 от Директива 2009/73, отделянето на собствеността предполага собственикът на мрежата да бъде определен за преносен оператор и да бъде независим от свързаните с доставката и производството интереси (вж. в този смисъл решение от 26 октомври 2017 г., Българска енергийна борса,
C‑347/16
,
EU:C:2017:816
, т.
).
Освен това член 9, параграф 8 от всяка от Директиви 2009/72 и 2009/73 предвижда, че когато на 3 септември 2009 г. преносната система принадлежи на вертикално интегрирано предприятие, държава членка може да вземе решение да не прилага параграф 1 от този член и че в такъв случай съответната държава членка определя независим оператор на мрежа, като се съобразява съответно с член 13 от Директива 2009/72 и с член 14 от Директива 2009/72 или с разпоредбите съответно на глава V от Директива 2009/72 и на глава IV от Директива 2009/73.
Що се отнася до независимите оператори на преносни мрежи, следва да се отбележи, че в съдебната практика е прието, че член 17, параграф 1, буква а) от Директива 2009/72 изрично изисква тези оператори на мрежа да бъдат собственици на активите, необходими за извършване на дейността по пренос на електроенергия, и по-специално на преносната мрежа, при това именно за да се гарантира пълната и ефективна независимост на тези оператори от дейностите по доставка и производство, както следва от съображения 16, 17 и 19 от тази директива (решение от 17 октомври 2019 г., Електроразпределение Юг,
C‑31/18
,
EU:C:2019:868
, т.
и цитираната съдебна практика).
Както обаче правилно поддържа Комисията, няма никакво основание да се приеме, че съществува разлика в обхвата на собствеността на мрежата между член 9, параграф 1 и параграф 8 от всяка от Директиви 2009/72 и 2009/73. Посоченият параграф 1 се отнася до случая с „предприятие, което притежава преносна система“, без изобщо да споменава случая с предприятие, което притежава част от такава система, което показва, че въпросното предприятие, което може да бъде определено за оператор на преносна система, трябва да притежава цялата тази система. Това тълкуване се потвърждава от недвусмисления текст на член 17, параграф 1, буква а) от всяка от посочените директиви, който препраща към случая по член 9, параграф 8 и изисква преносната система да е собственост на оператора на преносната система.
От този анализ на текста и контекста на член 9, параграф 1 от всяка от Директиви 2009/72 и 2009/73 следва, че собственикът на преносната мрежа трябва да бъде собственик на цялата тази мрежа.
Впрочем този извод е в съответствие с целта на посочената разпоредба. Всъщност, както Комисията също правилно поддържа, като собственик на цялата мрежа операторът има стимул да извършва инвестициите и техническите промени, които ще му позволят да експлоатира и развива оптимално този мрежа.
В случая белгийското законодателство не изисква от оператора на мрежа за пренос на електроенергия или природен газ да е неин собственик.
Всъщност член 10, параграф 1 от Закона за електроенергията предвижда само че собствениците на мрежи, които предлагат на федералния министър на енергетиката да определи оператор, притежават заедно част от преносната мрежа, която покрива най-малко 75 % от националната територия. Що се отнася до член 8, параграф 2, втора алинея от Закона за природния газ, той изисква кандидатът за управление на преносната мрежа да притежава съвместно с други част от мрежата, която покрива най-малко 75 % от националната територия.
Следва да се отбележи, че член 9 bis от Закона за електроенергията, въведен през 2003 г., на който се позовава Кралство Белгия, предвижда, че операторът на мрежата трябва да притежава, с изключение на два вида ценни книжа, пряко или непряко „целия капитал и правата на глас“, свързани с ценните книжа, издадени от всяко дъщерно дружество, което по искане на оператора на мрежата осигурява изцяло или частично управлението на преносната мрежа, посочена в член 8 от този закон, или от всяко дъщерно дружество, което притежава инфраструктура и оборудване, които са част от преносната мрежа. Макар обаче тази разпоредба да предвижда, че контролът на оператора на мрежа върху последната може да бъде осигурен чрез дъщерно дружество, притежавано почти изцяло от оператора, за разлика от това тя изобщо не изисква всеки оператор на мрежа да притежава такова дъщерно дружество, нито, когато такова дъщерно дружество съществува, осигуряваният от него контрол да обхваща цялата съответна преносна мрежа.
Освен това, макар, както твърди Кралство Белгия, член 10, параграф 1 от Закона за електроенергията да се отнася само до лицата, които могат да предложат да се определи операторът на преносна мрежа, при което не е необходимо последният да отговаря на изискванията на тази разпоредба, това води не до заключението, че белгийското законодателство е в съответствие с Директива 2009/72, а до заключението, че това законодателство не изисква операторът да притежава собствеността върху мрежата, тъй като изискването той да притежава „част от преносната мрежа“ не се прилага за него. Ако се приемат доводите на Кралство Белгия, един или няколко от собствениците на част от мрежата биха могли да предложат за оператор лице, което не притежава дори част от тази мрежа.
Накрая Кралство Белгия се позовава на зачитането на полезното действие на Директиви 2009/72 и 2009/73. Доводите му почиват главно на факта, че по силата на решенията за сертифициране, приети от CREG въз основа на Регламент № 714/2009 и на Регламент (ЕО) № 715/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно условията за достъп до газопреносни мрежи за природен газ и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1775/2005 (
ОВ L 211, 2009 г., стр. 36
), Elia System Operator и Fluxys Belgium, които са оператори на преносни мрежи съответно на електроенергия и на природен газ, са собственици на мрежи по смисъла на Директиви 2009/72 и 2009/73. Въпреки това, независимо от обвързващия характер на тези решения, приети от CREG, съгласно постоянната съдебна практика изпълнението от административните органи на държава членка, което е съобразено с разпоредбите на директива, не може само по себе си да осигури яснотата и точността, необходими за спазване на изискването за правна сигурност и обикновени административни практики, които по естеството си подлежат на промяна по волята на администрацията, не могат да се считат за изпълнение на задълженията на държавите членки за транспониране на дадена директива (решение от 15 март 2012 г., Комисия/Полша,
C‑46/11
, непубликувано,
EU:C:2012:146
, т.
и цитираната съдебна практика).
Освен това фактът, че в становищата си относно процедурата по сертифициране на тези оператори на мрежи Комисията не се е противопоставила на тяхното сертифициране, не може да предопределя въпроса за правилното транспониране на Директиви 2009/72 и 2009/73 в белгийското право, тъй като тези становища нямат за предмет произнасяне по посоченото транспониране.
Ето защо следва да се приеме, че като не е транспонирало правилно член 9, параграф 1, буква а) от всяка от посочените директиви, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тези директиви.
По второто твърдение за нарушение: неспазване на няколко разпоредби на член 37 от Директива 2009/72 и на член 41 от Директива 2009/73
Що се отнася до второто твърдение за нарушение, изложено в исковата молба в три части, Комисията посочва в своята реплика, че се отказва от третата част: неспазване на член 37, параграф 10 от Директива 2009/72 и на член 41, параграф 10 от Директива 2009/73.
По първата част на второто твърдение за нарушение: неспазване на член 37, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/72 и на член 41, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/73
–
Доводи на страните
Комисията поддържа, че член 37, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/72 и член 41, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/73 не са транспонирани правилно в белгийското право. Редица разпоредби от Закона за електроенергията и от Закона за природния газ не позволявали на регулаторния орган, в случая CREG, да приема обвързващи решения, що се отнася до прозрачността и свободната конкуренция на пазара, да налага пропорционални и необходими мерки, за да насърчи ефективната конкуренция, и да осигурява доброто функциониране на пазара по отношение на електроенергийните и газовите предприятия.
Ако по силата на тези разпоредби от Директиви 2009/72 и 2009/73 регулаторният орган трябва да има правомощието да налага мерки за осигуряване на ефективна конкуренция, трябвало да се отхвърлят доводите на Кралство Белгия, че в белгийското право единствено кралят, в качеството му на политически орган, може да позволи на CREG да приема по негово предложение обвързващи решения или да изпраща на други органи събраната от нея информация, за да могат тези органи да предприемат евентуално обвързващи мерки. Същото се отнасяло и за довода относно твърдяната изключителна компетентност на органите по конкуренция.
Що се отнася до довода на Кралство Белгия, че член 31 от Закона за електроенергията и член 20/2 от Закона за природния газ предоставят на CREG обща компетентност да приема обвързващи решения по отношение на физически или юридически лица, Комисията изтъква, че тези разпоредби позволяват само да се разпореди на посочените лица да се съобразят с вече възложените им задължения, докато член 37, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/72 и член 41, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/73 имат за цел да предоставят на регулаторните органи правомощието за самостоятелно приемане на решения.
Кралство Белгия поддържа, че посочените от Комисията национални разпоредби се отнасят изключително до правото на конкуренция и транспонират член 37, параграф 1, буква й), „последна част“ и параграф 13 от Директива 2009/72, както и член 41, параграф 1, буква й),„последна част“ и параграф 13 от Директива 2009/73. В тази област само органите по конкуренция имат компетентност, както е видно по-специално от съображения 37 и 61 от Директива 2009/72.
Посочените от Комисията национални разпоредби потвърждавали разпределението на правомощията между органите по конкуренция и секторен орган като CREG, компетентен да събира информация и да я изпраща на органите по конкуренция, които въз основа на тази информация можели да приемат мерки или решения. CREG действала в рамките на редовно сътрудничество с Autorité belge de la concurrence.
Освен това не било възможно изброените в член 37, параграф 4 от Директива 2009/72 и член 41, параграф 4 от Директива 2009/73 правомощия да обхващат всички задачи, възложени на регулаторния орган по силата на параграф 1 от всеки от тези членове, тъй като това би породило опасност от възникване на спорове за компетентност между органа по конкуренция и CREG в областта на правото на конкуренцията. В параграф 4 от всеки от посочените членове се споменавали само ефективната конкуренция и ефективното функциониране на пазара, но не и понятията за прозрачност и свободна конкуренция на пазара. Освен това CREG вече разполагала с изброените в посочения параграф 4 от същите членове правомощия по силата на член 23, параграф 2 от Закона за електроенергията, на член 7, параграф 1 bis и на член 29 bis, точка 7° от Закона за електроенергията, както и на член 15/14, параграф 2, точка 8° bis от Закона за природния газ.
Освен това съгласно същия параграф 4 от тези членове регулаторният орган трябвало да разполага само с необходимите правомощия, за да изпълни задачите, посочени в параграфи 1, 3 и 6 от същите членове 37 и 41, какъвто бил случаят в белгийското право по силата на член 36, точка 2° от Loi du 8 janvier 2012, portant modifications de la loi du 29 avril 1999 relative à l’organisation du marché de l’électricité et de la loi du 12 avril 1965, relative au transport de produits gazeux et autres par canalisations (Закон от 8 януари 2012 г. за изменение на Закона от 29 април 1999 г. за организацията на пазара на електроенергия и на Закона от 12 април 1965 г. за преноса на газови и други продукти по тръбопроводи (
Moniteur belge
от 11 януари 2012 г., стр. 909), както и в член 23, параграф 1, втора алинея от Закона за електроенергията, който транспонирал член 37, параграфи 1, 4, 6 и 9 от Директива 2009/72, отнасящ се до правомощията на регулаторните органи.
Кралство Белгия твърди, че член 37, параграф 1, буква и) от Директива 2009/72 и член 41, параграф 1, буква и) от Директива 2009/73 предвиждат само задачата да се следи за спазването на задължението за прозрачност от страна на електроенергийните и газовите предприятия. Регулаторният орган можел да наложи санкция само при неизпълнение на задължение за прозрачност. Релевантни били само „последната част“ на член 37, параграф 1, буква й) от Директива 2009/72 и „последната част“ на член 41, параграф 1, буква й) от Директива 2009/73, които предвиждат да се следят цените на електроенергията за битовите клиенти, включително системите за авансови плащания, процентът на смяна на доставчика, процентът на изключване от мрежата, таксите за услугите по поддръжка и изпълнението на тези услуги и жалбите на битовите клиенти.
Във всички случаи член 31 от Закона за електроенергията и член 20/2 от Закона за природния газ предвиждали най-общо правомощие за вземане на решения по отношение на предприятията и регулаторните органи били административни органи, които са компетентни да приемат административни актове с характер на решение. CREG можела да наблюдава степента на прозрачност от страна на предприятията, както и равнището и ефективността на отваряне на пазара и конкуренцията на пазарите на едро и на дребно. Тя разполагала с правомощия по издаване на разпореждания, с правомощия за проверка по документи и на място, с правомощия за извършване разследване, предвидени в член 30 bis, параграф 3 и член 31/1 от Закона за електроенергията, и в член 18, параграф 3 и в член 15/16 от Закона за природния газ, както и с правомощия за приемане и налагане на мерки за насърчаване на конкуренцията на основание член 31 от Закона за електроенергията и член 20/2 от Закона за природния газ. CREG можела да налага административни глоби и да гарантира спазването на Регламент № 1227/2011.
–
Съображения на Съда
Член 37, параграф 1 от Директива 2009/72 и член 41, параграф 1 от Директива 2009/73 възлагат на регулаторния орган различни задачи, сред които по-специално в точки и) и й) от посочените параграфи — да наблюдава равнището на прозрачност, включително на цените на едро, и да гарантира, че електроенергийните предприятия и предприятията за природен газ изпълняват задълженията за прозрачност, да наблюдава степента и ефективността на отварянето на пазара и конкуренцията в секторите на едро и на дребно, да следи цените за битовите клиенти и жалбите на битовите клиенти, както и за всякакво нарушаване или ограничаване на конкуренцията, като предоставя на органите по конкуренция нужната информация, а също и сведения за съответните случаи.
Член 37, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/72 и член 41, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/73 предвиждат, че държавите членки гарантират, че регулаторните органи разполагат с правомощия, които им позволяват да изпълняват задълженията, посочени в параграфи 1, 3 и 6 от тези членове, ефективно и без забавяне и че за тази цел регулаторният орган има най-малко правомощието да издава обвързващи за електроенергийните и газовите предприятия решения, както и да извършва разследвания, да взема решения и да налага всички необходими и пропорционални мерки за насърчаване на ефективна конкуренция и гарантиране на нормалното функциониране на пазара. При необходимост регулаторният орган има също правомощието да си сътрудничи по-специално с националния орган по конкуренция при провеждане на разследвания, свързани с правото в областта на конкуренцията.
Така, противно на поддържаното от Кралство Белгия, правомощието за приемане на мерки за насърчаване на ефективната конкуренция на пазарите на електроенергия и природен газ не трябва да принадлежи изключително на националните органи по конкуренция. Както предвиждат съображение 37 от Директива 2009/72 и съображение 33 от Директива 2009/73, регулаторният орган трябва да може да приема решения, независимо от прилагането на правилата за конкуренцията, относно въвеждането на подходящи мерки за гарантиране на ползи за клиентите чрез насърчаване на ефективната конкуренция, необходима за правилното функциониране на вътрешния пазар на електроенергия и на природен газ. Както следва от употребата на думата „налага“ в член 37, параграф 4, буква б) от Директива 2009/72 и в член 41, параграф 4, буква б) от Директива 2009/73, това правомощие трябва да позволи да се приемат обвързващи мерки.
Така от разпоредбите на Директиви 2009/72 и 2009/73 следва, че държавите членки трябва да предоставят на регулаторните органи правомощието да приемат обвързващи мерки, по-специално за да насърчат ефективната конкуренция на пазарите на електроенергия и природен газ. Макар тези органи да трябва да могат да сътрудничат с националните органи по конкуренция, като им предоставят по-специално нужната информация, а също и сведения за съответните случаи, те трябва да могат да упражняват компетентността и правомощията си независимо от тези, които са упражнявани от последните органи.
Именно в този контекст следва да се разгледа първата част от второто твърдение за нарушение, изтъкнато от Комисията. В това отношение следва да се отбележи, че членове 23 bis и 23 ter и член 26, параграф 1 ter от Закона за електроенергията, както и членове 15/14 bis, 15/14 ter и 15/16 от Закона за природния газ, посочени от Комисията в рамките на тази първа част, действително попадат в приложното поле на член 37, параграф 1, букви и) и й) от Директива 2009/72 и на член 41, параграф 1, букви и) и й) от Директива 2009/73, тъй като, подобно на посочените разпоредби от правото на Съюза, целта на тези национални разпоредби е да възложат на CREG задачата да следи и да извършва проверки по отношение на антиконкурентното поведение или антиконкурентните практики, както и спрямо цените, прилагани от електроенергийните и газовите предприятия.
Както обаче Комисията правилно изтъква, посочените национални разпоредби не позволяват на регулаторния орган да взема обвързващи решения по отношение на прозрачността и свободната конкуренция на пазара и следователно да налага пропорционални и необходими мерки, за да насърчи ефективната конкуренция и да осигури доброто функциониране на пазара спрямо електроенергийните и газовите предприятия.
Всъщност, макар правомощията, изведени от членове 23 bis и 23 ter, както и от член 30 bis, параграф 3 от Закона за електроенергията, и от членове 15/14 bis, 15/14 ter, 15/16, а също и от член 18, параграф 3 от Закона за природния газ, да могат да позволят на CREG да следи и да извършва проверки по отношение на антиконкурентното поведение или нелоялните търговски практики на предприятията, доставящи електроенергия или природен газ, които имат или биха могли да окажат въздействие върху пазара на електроенергия или природен газ, както и да следи и да извършва проверки по отношение на предлаганите от тези предприятия цени, които трябва да бъдат обективно обосновани по отношение на разходите на същите предприятия, следва да се отбележи, че съгласно текста на членове 23 bis и 23 ter от Закона за електроенергията, и на членове 15/14 bis и 15/14 ter от Закона за природния газ, констатациите, направени от CREG при упражняването на задачите му за надзор и контрол, му позволяват по принцип само да изготвя доклади, които да изпраща на федералния министър на енергетиката, да издава становища и препоръки и да съобщава на Autorité belge de la concurrence за предполагаемите нарушения. Несъмнено тези разпоредби предвиждат също, що се отнася до нелоялните търговски практики и дискриминационните цени и/или условия, че кралят може по предложение на CREG с указ, обсъден в Conseil des ministres (Министерски съвет), да уточни неотложните мерки, които последната има право да предприеме, което изглежда може да включва обвързващи мерки. Тези мерки обаче, които CREG да има право да предприеме, се свеждат до „неотложни мерки“. Във всички случаи Кралство Белгия не се позовава на указ, който да определя обвързващите мерки, които CREG има право да приема.
Що се отнася до член 26, параграф 1 bis от Закона за електроенергията и до член 15/16 от Закона за природния газ, следва да се отбележи, че тези разпоредби предоставят на CREG само правомощия за събиране на информация, която може да се използва единствено за целите на докладите, становищата, препоръките и евентуално на неотложните мерки, посочени в членове 23 bis и 23 ter от Закона за електроенергията, както и в членове 15/14 bis и 15/14 ter от Закона за природния газ. Така тези правомощия не могат да запълнят пропуските в правомощията на CREG, произтичащи от членове 23 bis и 23 ter от Закона за електроенергията, както и от членове 15/14 bis и 15/14 ter от Закона за природния газ.
Освен това член 31/1 от Закона за електроенергията, на който се позовава Кралство Белгия, единствено позволява на служителите на CREG след предварително разрешение от съдия-следовател да разпоредят, освен в частно жилище, запор върху активи, които са собственост на лицето, срещу което CREG води разследване и които или съставляват предмета на разглежданото нарушение, или са били предназначени или са послужили за извършване на въпросното нарушение, или още представляват имуществено предимство, извлечено пряко от нарушението или представляващо неговата равностойност.
Накрая следва да се добави, че разпоредбите на член 31 от Закона за електроенергията и на член 20/2 от Закона за природния газ не могат да водят до извода, че CREG разполага с правомощията, посочени в член 37, параграф 4, буква б) от Директива 2009/72 и в член 41, параграф 4, буква б) от Директива 2009/73. Всъщност, както правилно поддържа Комисията, тези членове от Закона за електроенергията и Закона за природния газ позволяват на CREG само да разпореди на съответните лица да изпълнят задълженията, които са им възложени ясно от разпоредбите на тези закони. Посочените членове не предоставят на този орган по-широко правомощие да приема обвързващи решения и да налага самостоятелно мерките, които счита за необходими, по-специално за насърчаване на ефективна конкуренция и гарантиране на нормалното функциониране на пазара.
Що се отнася до тълкуването на същите членове, защитавано от Кралство Белгия, доколкото последните позволяват на CREG да приема обвързващи решения и да налага мерките, които изискват член 37, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/72 и член 41, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/73, следва да се отбележи, че подобно тълкуване би било в противоречие с членове 23 bis и 23 ter от Закона за електроенергията и с членове 15/14 bis и 15/14 ter от Закона за природния газ, които наред с възможността CREG евентуално да предприема неотложни мерки, уточнени предварително с кралски указ, предвиждат само възможност този орган да изготвя доклади, становища и препоръки, и да съобщава на Autorité belge de la concurrence за предполагаемите нарушения. Член 31 от Закона за електроенергията и член 20/2 от Закона за природния газ обаче трябва да се тълкуват, както изрично се предвижда в тях, „без да се засягат другите мерки“, предвидени в тези закони.
При тези обстоятелства, дори Съдът да приеме, че предложеното от Кралство Белгия тълкуване на член 31 от Закона за електроенергията и член 20/2 от Закона за природния газ е възможно, не би могло да се приеме, че с тези разпоредби от националното право се прилагат с точност и яснота разпоредбите на член 37, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/72 и на член 41, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/73.
Съгласно постоянната практика на Съда обаче разпоредбите на директива трябва да се прилагат с неоспорима задължителна сила, с необходимата специфичност, точност и яснота, за да се спази изискването за правна сигурност, което налага, в случай че директивата цели учредяването на права по отношение на частноправни субекти, да се предостави възможност на ползващите се лица да се запознаят с правата си в тяхната пълнота (решения от 8 юли 1999 г., Комисия/Франция,
C‑354/98
,
EU:C:1999:386
, т.
, от 14 март 2006 г., Комисия/Франция,
C‑177/04
,
EU:C:2006:173
, т.
и от 4 октомври 2018 г., Комисия/Испания,
C‑599/17
, непубликувано,
EU:C:2018:813
, т.
и цитираната съдебна практика).
Ето защо следва да се приеме, че като не е транспонирало правилно член 37, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/72 и член 41, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/73, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по Директиви 2009/72 и 2009/73.
По втората част на второто твърдение за нарушение: неспазване на член 37, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/72, и на член 41, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/73
–
Доводи на страните
Комисията поддържа, че член 37, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/72, и член 41, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/73 не са транспонирани правилно в белгийското право. Редица разпоредби от това право не предоставяли на регулаторния орган, в случая CREG, изключителното правомощие да определя или одобрява методите за изчисляване или за установяване на условията за свързване и достъп до националните мрежи, както и условията за предоставяне на услуги за балансиране.
Въпроси, които трябвало да попадат в обхвата на изключителната компетентност на регулаторния орган, били включени в „техническия правилник“ по смисъла на член 11 от Закона за електроенергията и в „етичния кодекс“ по смисъла на член 15/5 undecies от Закона за природния газ, които трябва да бъдат приети от краля. Компетентността на CREG била сведена до контрола за прилагането на посочения технически правилник и на посочения етичен кодекс. Освен това на CREG било възложено да одобрява документи, които трябва да бъдат изготвени въз основа на определените от краля условия за достъп.
Комисията твърди, че посоченият технически правилник и посоченият етичен кодекс трябва да бъдат съобразени с разпоредбите на „[т]ретия пакет „Енергетика“, включително с тези относно правомощията и независимостта на регулаторния орган. Той следва да е компетентен да приеме разпоредбите на същия технически правилник и на същия етичен кодекс.
Накрая, в отговор на въпрос на Съда Комисията посочва, че се отказва от доводите си относно член 18, параграф 1, точка 2 от Закона за електроенергията.
Кралство Белгия поддържа, че е транспонирало член 37, параграфи 6 и 9 от Директива 2009/72 с няколко разпоредби от Закона за електроенергията и с Arrêté royal du 22 avril 2019, établissant un règlement technique pour la gestion du réseau de transport de l’électricité et l’accès à celui-ci (Кралски указ от 22 април 2019 г. за приемане на технически правилник за управлението на електропреносната мрежа и за достъпа до нея) (
Moniteur belge
от 29 април 2019 г., стр. 41040) (наричан по-нататък „техническият правилник“), както и чрез правомощията за одобрение, предоставени на CREG, посочени в части 4, 5 и 6 на дял 4 от този технически правилник. Освен това то счита, че е транспонирало член 41, параграфи 6 и 9 от Директива 2009/73 с няколко разпоредби от Закона за природния газ, както и с Arrêté royal du 23 décembre 2010, relatif au code de bonne conduite en matière d’accès aux réseaux de transport de gaz naturel, à l’installation de stockage de gaz naturel et à l’installation de GNL et portant modification de l’arrêté royal du 12 juin 2001 relatif aux conditions générales de fourniture de gaz naturel et aux conditions d’octroi des autorisations de fourniture de gaz naturel (Кралски указ от 23 декември 2010 г. за етичния кодекс в областта на достъпа до газопреносните мрежи, съоръженията за съхранение на природен газ и съоръженията за ВПГ и за изменение на Кралския указ от 12 юни 2001 г. за общите условия за доставка на природен газ и условията за предоставяне на разрешения за доставка на природен газ) (
Moniteur belge
от 5 януари 2011 г., стр. 181) (наричан по-нататък „етичният кодекс“).
На първо място, що се отнася до разпоредбите на законите за електроенергията и природния газ, от една страна, Кралство Белгия поддържа, относно пазара на електроенергия, че макар да изглежда, че член 23, параграф 2, втора алинея, точка 9° от Закона за електроенергията предоставя на регулаторния орган само правомощието да одобрява документите за свързването, достъпа и условието за балансиране, тази разпоредба била изпълнена с член 4 от техническия правилник, съгласно който CREG има изключителна компетентност да одобрява типовете договори за свързване, достъп, отговорност за балансиране и за предоставяне на услуги за балансиране.
От друга страна, относно пазара на газ, член 15/14, параграф 2, втора алинея, точки 6° и 6° bis от Закона за природния газ предвиждал, че CREG одобрява основните условия за достъп до преносните мрежи и одобрява договора за пренос за достъпа до взаимно свързване. Освен това член 15/1, параграф 3, точка 7 от този закон предвиждал, че CREG одобрява проекта на правила за управление на претоварването и може да поиска от оператора на мрежа по-специално мотивирано да измени тези правила. Тези разпоредби били изпълнени с член 2, параграф 2, точки 2° и 3°, член 29, параграф 1, член 77, параграф 1 и член 96, параграф 1 от етичния кодекс. Така CREG имала изключителна компетентност да одобрява основните условия за достъп до преносната мрежа и до преносните услуги, както е предвиден в член 2, параграф 1, точка 2°, подточка 2 от този кодекс, правилника за достъп до дейността за пренос на природен газ, предвиден в член 29, параграф 1 от посочения кодекс, стандартния договор за дейностите по пренос на природен газ, предвиден в член 77, параграф 1 от същия кодекс, и стандартния договор за свързване и измененията му, предвиден в член 96, параграф 1 от този кодекс.
Относно член 29, параграф 2, втора алинея, точка 9° от Закона за електроенергията и член 15/14, параграф 2, втора алинея, точка 15 от Закона за природния газ, тези разпоредби предоставяли на CREG контролни правомощия за прилагането на техническия правилник и на етичния кодекс. По този начин изключителното правомощие за одобряване, предоставено на CREG, ѝ позволявало да взема решения относно правния режим в областта на условията за свързване и достъп до националните мрежи, условията за предоставяне на услуги за балансиране и условията за достъп до трансграничните инфраструктури, включително процедурите за предоставяне на капацитет и управление на претоварването. Правомощията на CREG не се ограничавали до проверката за прилагането на условията, които преди това са били определени от краля в техническия правилник. Обстоятелството, че такива правомощия произтичат от тълкуването на законовите разпоредби във връзка с приетите от краля укази за прилагане, не водело до ограничаване на тези правомощия.
В съответствие с разпоредбите на Директиви 2009/72 и 2009/73 CREG одобрявала образците на договори, предвиждащи методите, използвани за изчисляване или за установяване на условията за свързване и достъп до националните мрежи, както и условията за предоставяне на услуги за балансиране. Ставало въпрос за одобряване от регулаторния орган на общо приложимите образци, а не за приемане на индивидуални решения. Член 31 от Закона за електроенергията и член 20/2 от Закона за природния газ предвиждали, че CREG разполага с подходящи контролни и санкционни правомощия, наред с правомощията за одобряване, изисквани от Директиви 2009/72 и 2009/73.
На второ място, що се отнася до приемането на техническия правилник и на етичния кодекс, Кралство Белгия твърди, че след като е получил съответно становището или предложението на CREG, кралят има компетентност да приеме с кралски указ технически правилник и етичен кодекс, която е съвместима с разпоредбите на Директиви 2009/72 и 2009/73. Липсата на възможност за регулаторния орган да измени текст, за приемането на който няма компетентност, не била несъвместима с тези разпоредби.
На трето място, що се отнася до разпоредбите на техническия правилник и на етичния кодекс, Кралство Белгия оспорва твърдението, че те могат да засегнат изключителната компетентност на CREG. Най-напред, Комисията не посочила конкретно членовете на този правилник и на този кодекс, въпреки че носи тежестта на доказване. Поради това твърдението за нарушение трябвало да се приеме за недопустимо.
По-нататък, от прочита на член 11 и на член 23, параграф 2, втора алинея, точка 9° от Закона за електроенергията, както и на член 15/5 undecies и член 15/14, параграф 2, втора алинея, точки 6° и 15° от Закона за природния газ не можело да се направи извод, че разпоредбите на приетите от краля въз основа на становище или предложение на CREG технически правилник и етичен кодекс предоставят на CREG изключителна компетентност, която би трябвало да бъде възложена на последния.
Накрая, Директиви 2009/72 и 2009/73 се вписвали в по-широката рамка на Регламенти № 714/2009 и № 715/2009, които предвиждат въвеждането на мрежови кодекси, приложими за всички държави членки. В областта на присъединяването към електроенергийния сектор Комисията приела три кодекса. В съображение 2 от всеки от тези кодекси се припомняло разграничението, което трябва да се проведе между приложното поле на член 5 от Директива 2009/72 и това на член 37, параграф 6 от тази директива. Съгласно член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/631 на Комисията от 14 април 2016 година за установяване на Мрежов кодекс за изискванията за присъединяване на производителите на електроенергия към електроенергийната мрежа (
ОВ L 112, 2016 г., стр. 1
), член 6, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/1388 на Комисията от 17 август 2016 година за установяване на мрежов кодекс относно присъединяването на потребители (
ОВ L 223, 2016 г., стр. 10
) и член 5, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/1447 на Комисията от 26 август 2016 година за установяване на Мрежов кодекс за изискванията за присъединяване към електроенергийната мрежа на системи за постоянен ток с високо напрежение и модули от вида „електроенергиен парк“, присъединени чрез връзка за постоянен ток (
ОВ L 241, 2016 г., стр. 1
) държавите членки имали право да възложат компетентността за одобряване на изискванията с общо приложение, определяни от съответните оператори на мрежи на орган, различен от регулаторния орган.
Това била причината, поради която е приет техническият правилник, с който в съответствие с мрежовите кодекси на Съюза са одобрени тези изисквания с общо приложение. Разпоредбите на техническия правилник транспонирали член 5 от Директива 2009/72 и не представлявали присвояване от страна на краля на компетентност на CREG, нито водели до ограничаване на компетентността на този орган да одобрява методите и правилата, посочени в член 37, параграфи 6 и 9 от Директива 2009/72.
–
Съображения на Съда
На първо място, що се отнася до твърдението на Кралство Белгия за недопустимост, то не може да бъде прието, тъй като в рамките на своето твърдение за нарушение Комисията е посочила в достатъчна степен няколко разпоредби от законите за електроенергията и за природния газ, които счита, че противоречат на член 37, параграфи 6 и 9 от Директива 2009/72 и на член 41, параграфи 6 и 9 от Директива 2009/73, така че е възможно да се разбере това твърдение за нарушение. Впрочем тази държава членка е била в състояние да разбере посоченото твърдение за нарушение и да отговори на него.
На второ място, що се отнася до съществото на спора, член 37, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/72 и член 41, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/73 предвиждат, че регулаторният орган следва да определи или одобри най-малкото методите, използвани за изчисляване или за установяване на условията за свързване и достъп до националните мрежи, условията за предоставяне на услуги за балансиране и условията за достъп до трансграничните инфраструктури, включително процедурите за предоставяне на капацитет и управление на претоварването, както и да поиска от операторите на преносни мрежи или от операторите на пазара да изменят своите правила за управление на претоварването, включително предоставяне на капацитет, които те са длъжни да предоставят на посочения орган.
Както следва от съображение 34 от Директива 2009/72 и от съображение 33 от Директива 2009/73, за да функционира правилно вътрешният пазар на електроенергия и на природен газ, регулаторите следва да могат да вземат решения по отношение на всички важни въпроси, свързани с регулирането, и да бъдат напълно независими от каквито и да е други обществени или частни интереси.
В случая обаче член 11 от Закона за електроенергията и член 15/5 undecies от Закона за природния газ предоставят на краля правомощието да приеме съответно техническия правилник за управлението на електропреносната мрежа и достъпа до нея, както и етичния кодекс в областта на достъпа до газопреносната мрежа, съоръженията за съхранение на природен газ и съоръженията за ВПГ.
Съгласно тези разпоредби с приемането на техническия правилник и на етичния кодекс кралят може да определи някои оперативни изисквания и правила, както и различните условия и информация, които съгласно член 37, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/72, и член 41, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/73 трябва да попадат в обхвата на компетентността на регулаторния орган.
Така по-специално член 11, втора алинея, точки 1° и 5° от Закона за електроенергията предвижда, че техническият правилник определя сроковете за свързване и информацията, която ползвателите на мрежата трябва да предоставят на нейния оператор. Освен това член 15/5 undecies от Закона за природния газ предвижда във втора алинея, точки 1°, 2°, 4° и 7°, че етичният кодекс определя процедурите и условията за подаване на заявления за достъп до мрежата, информацията, която ползвателите на мрежата трябва да предоставят на нейния оператор, сроковете, в които операторът на мрежата трябва да отговори на заявленията за достъп до неговата мрежа и съоръжения, както и основните принципи относно правата и задълженията, от една страна, на оператора на газопреносната мрежа, и от друга страна, на ползвателите на газопреносната мрежа за достъпа до нея.
По този начин е предвидено, че техническият правилник и етичният кодекс определят правилата, информацията и принципите относно условията за свързване и достъп до националните мрежи по смисъла на член 37, параграф 6, буква а) от Директива 2009/72 и член 41, параграф 6, буква а) от Директива 2009/73. Съгласно тези разпоредби от правото на Съюза обаче регулаторният орган би трябвало да отговаря за определянето или одобряването на тези условия или най-малкото на методите, използвани за тяхното установяване.
Също така член 11, втора алинея, точки 2° и 7° от Закона за електроенергията предвижда, че в техническия правилник се определят оперативните правила, които операторът на мрежата спазва при техническото управление на потоците на електроенергия, и че в съответствие с този технически правилник в договорите на оператора на мрежата относно достъпа до мрежата се уточняват недискриминационно правилата за прилагането му за ползвателите на мрежата. Освен това член 15/5 undecies, втора алинея, точки 5° и 9° от Закона за природния газ предвижда, че етичният кодекс определя мерките, с които се цели да се избегне всякаква дискриминация между ползватели или категории ползватели на газопреносната мрежа, както и основните принципи относно правата и задълженията, от една страна, на оператора на газопреносната мрежа, и от друга страна, на ползвателите на газопреносната мрежа по отношение на използването ѝ.
По този начин така определените в техническия правилник и в етичния кодекс правила, мерки и принципи могат да обхващат условията за съответно предоставяне на услуги за балансиране, които условия трябва да бъдат справедливи и недискриминационни. Съгласно член 37, параграф 6, буква б) от Директива 2009/72 и член 41, параграф 6, буква б) от Директива 2009/73 регулаторният орган би трябвало да отговаря за определянето или одобряването на тези условия или най-малкото на методите, използвани за тяхното установяване.
Освен това член 11, втора алинея, точки 2° и 6° от Закона за електроенергията предвижда, че техническият правилник определя оперативните правила, които операторът на мрежата спазва в рамките на действията, които трябва да предприеме, за да се преодолеят проблемите, свързани с претоварването, както и информацията, която операторът на мрежата трябва да предостави на операторите на други електрически мрежи, с които преносната система е взаимосвързана, за да се осигури безопасно и ефикасно използване, координирано разработване и оперативна съвместимост на взаимосвързаната мрежа. Освен това член 15/5 undecies, втора алинея, точка 9° от Закона за природния газ предвижда, че етичният кодекс определя основните принципи на правата и задълженията, от една страна, на оператора на системата за пренос на природен газ, и от друга страна, на ползвателите на газопреносната мрежа, във връзка с договарянето на достъпа до преносния капацитет и управлението на контейнерите.
По този начин така определените в техническия правилник и в етичния кодекс правила, мерки и принципи могат да обхващат достъпа до трансграничните инфраструктури, включително процедурите за предоставяне на капацитет и управление на претоварването. Съгласно член 37, параграф 6, буква в) от Директива 2009/72 и член 41, параграф 6, буква в) от Директива 2009/73 регулаторният орган трябва да отговаря за определянето или одобряването на този достъп и процедури или най-малкото на методите, използвани за тяхното установяване, като този орган впрочем следи за управлението на претоварването по силата на параграф 9 от всеки от посочените членове.
В този контекст намесата на краля при определянето на няколко условия, които съгласно Директиви 2009/72 и 2009/73 би трябвало да бъдат установени или одобрени от самата CREG, лишава последната от регулаторни правомощия, които би трябвало да ѝ бъдат предоставени (вж. по аналогия решение от 29 октомври 2009 г., Комисия/Белгия,
C‑474/08
, непубликувано,
EU:C:2009:681
, т.
).
Следва да се отбележи, че в качеството си на регулаторен орган CREG би трябвало да може да приема решенията си самостоятелно, въз основа само на обществения интерес, за да гарантира зачитането на преследваните с тази директива цели, без да е обвързана от външни инструкции на други органи като краля (вж. по аналогия решение от 11 юни 2020 г., Prezident Slovenskej republiky,
C‑378/19
,
EU:C:2020:462
, т.
).
Необходимо е да се добави, че изтъкнатите от Кралство Белгия доводи не могат да опровергаят втората част на второто твърдение за нарушение.
В това отношение доводите, основаващи се на Регламенти № 714/2009 и № 715/2009, не са релевантни, тъй като се отнасят до условията за достъп до мрежата за трансграничен обмен и нямат за цел да изменят посочените в настоящия иск разпоредби на Директиви 2009/72 и 2009/73, които се отнасят до компетентността на регулаторния орган да определя или одобрява най-малкото методите, използвани за изчисляване или за установяване на условията за свързване и достъп до националните мрежи.
Що се отнася до доводите във връзка с Регламенти 2016/631, 2016/1388 и 2016/1447, с отмяната на член 5 от Директива 2009/72 и с приемането на техническия правилник следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика наличието на неизпълнение на задължения от държава членка трябва да се преценява с оглед на положението на държавата членка към момента на изтичането на срока, даден в мотивираното становище, и че последващи промени не се вземат предвид от Съда (решение от 15 март 2017 г., Комисия/Испания,
C‑563/15
, непубликувано,
EU:C:2017:21016
, т.
и цитираната съдебна практика). Приемането на тези регламенти, отмяната на член 5 от Директива 2009/72 и следователно приемането на техническия правилник не могат да бъдат взети предвид при разглеждането на настоящия иск, тъй като са настъпили след изтичането на определения в мотивираното становище срок.
Във всички случаи, макар Регламенти 2016/631, 2016/1388 и 2016/1447 да имат за цел да установят хармонизирани правила относно присъединяването към мрежите, те не целят да изменят правилата за компетентност, предвидени в член 37, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/72, както и в член 41, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/73, нито да освободят държавите членки от задължението за транспониране на тези разпоредби.
Ето защо следва да се приеме, че като не е транспонирало правилно член 37, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/72 и член 41, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/73 Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по Директиви 2009/72 и 2009/73.
По съдебните разноски
Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
След като Комисията е направила искане за осъждане на Кралство Белгия и последното е загубило делото, то следва да бъде осъдено да заплати съдебните разноски.

По изложените съображения Съдът (десети състав) реши:

1)
Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО и по Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО, тъй като не е транспонирало правилно:
–
член 9, параграф 1, буква а) от всяка от Директиви 2009/72 и 2009/73,
–
член 37, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/72 и член 41, параграф 4, букви а) и б) от Директива 2009/73, и
–
член 37, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/72 и член 41, параграф 6, букви а)—в) и параграф 9 от Директива 2009/73.

2)
Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: френски.