CELEX: 62017CJ0592
Zahtjev za prethodnu odluku
Zajednička carinska tarifa
Kombinirana nomenklatura
Tarifno razvrstavanje
Tarifni brojevi i podbrojevi 4421, 7326, 7318 15 90, 7318 19 00 i 9403 90 10
Proizvod posebno namijenjen za pričvršćivanje sigurnosnih ograda za djecu
Damping
Valjanost Uredbe (EZ) br. 91/2009
Uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Kine
Sporazum Svjetske trgovinske organizacije (WTO) o antidampingu
Uredba (EZ) br. 384/96
Članak 3. stavak 2. i članak 4. stavak 1.
Definicija industrije Zajednice

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje tarifnih brojeva 4421 i 7326 kao i tarifnih podbrojeva 73181590, 73181900 i 94039010 iz kombinirane nomenklature koja se nalazi u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (
SL 1987., L 256, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.), kako je naknadno izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1214/2007 od 20. rujna 2007. (
SL 2007., L 286, str. 1
.) i Uredbom Komisije (EZ) br. 1031/2008 od 19. rujna 2008. (
SL 2008., L 291, str. 1
.) (u daljnjem tekstu: KN), kao i na valjanost Uredbe Vijeća (EZ) br. 91/2009 od 26. siječnja 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine (
SL 2009., L 29, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.; u daljnjem tekstu: sporna uredba).
Zahtjev je upućen u okviru spora između Skatteministerieta (Ministarstvo financija, Danska) i društva Baby Dan A/S, u vezi s tarifnim razvrstavanjem u KN robe koja omogućava da se sigurnosne ograde za djecu pričvrste na zid ili dovratnik.
Pravni okvir
Carinski propis
Kombinirana nomenklatura
Carinsko razvrstavanje robe uvezene u Europsku uniju uređeno je KN‑om.
Članak 12. Uredbe br. 2658/87 propisuje da Europska komisija svake godine uredbom donosi cjelokupnu verziju KN‑a zajedno s odgovarajućim autonomnim i konvencionalnim carinskim stopama Zajedničke carinske tarife, kako proizlazi iz mjera koje su usvojili Vijeće Europske unije ili Komisija. Navedena uredba objavljuje se najkasnije do 31. listopada u
Službenom listu Europske unije
i primjenjuje se od 1. siječnja sljedeće godine.
Iz spisa podnesenog Sudu proizlazi da verzije KN‑a primjenjive na činjenice u glavnom postupku jesu one koje se odnose na 2008. i 2009. godinu, proizašle iz uredbi br. 1214/2007 i 1031/2008. Međutim, odredbe te nomenklature koje se primjenjuju na predmet u glavnom postupku istovjetne su u obje verzije.
Prvi dio KN‑a, koji se odnosi na uvodne odredbe, sadržava odsjek I. s „[o]pćim pravilima”, čiji odjeljak A naslovljen „Opća pravila za tumačenje kombinirane nomenklature” osobito određuje:
„Razvrstavanje robe u [KN] uređuju sljedeća načela.
1.
Naslovi odsjeka, poglavlja i potpoglavlja služe samo za lakše snalaženje; za zakonske potrebe, razvrstavanje se vrši na temelju naziva tarifnih brojeva i svih odgovarajućih napomena uz odsjeke i poglavlja, te na temelju sljedećih pravila pod uvjetom da iz naziva tarifnih brojeva ili napomena ne proizlazi drukčije.
[…]
6.
Za zakonske potrebe, razvrstavanje robe u podbrojeve tarifnog broja vrši se sukladno nazivu tih podbrojeva i svih odgovarajućih napomena za podbrojeve te,
mutatis mutandis
, u skladu s gore navedenim pravilima, podrazumijevajući da se može uspoređivati samo podbrojeve na istoj razini. U smislu ovog pravila, primjenjuju se i odgovarajuće napomene uz odsjeke i poglavlja, osim ako iz konteksta ne proizlazi drukčije.”
Drugi dio KN‑a sadržava odsjek IX. naslovljen „Drvo i proizvodi od drva; drveni ugljen; pluto i proizvodi od pluta; proizvodi od slame, esparta ili drugih materijala za pletarstvo”, u kojem se između ostalog nalazi poglavlje 44. naslovljeno „Drvo i proizvodi od drva”. To poglavlje obuhvaća tarifni broj 4421, koji glasi kako slijedi:
„4421
Ostali drvni proizvodi.
4421 10 00
- vješalice za odijela
4421 90
- ostalo:
4421 9091
- - od ploča vlaknatica
4421 9098
- - drugo”
Drugi dio KN‑a sadržava također odsjek XV. naslovljen „Obične kovine i proizvodi od običnih kovina”, čija napomena 2. glasi kako slijedi:
„U cijelom se nazivlju, pod pojmom ,dijelovi opće uporabe' podrazumijeva:
a)
proizvode iz tarifnog broja 7307, 7312, 7315, 7317 ili 7318 i slične proizvode od drugih običnih kovina;
b)
opruge i listove za opruge, od običnih kovina, osim opruga za ručne i ostale satove (tarifni broj 9114); i
c)
proizvode iz tarifnih brojeva 8301, 8302, 8308, 8310 te okvire i zrcala, od običnih kovina, iz tarifnog broja 8306.
U poglavljima 73. do 76. i 78. do 82. (osim u tarifnom broju 7315), pod pojmom dijelovi proizvoda ne uključuje se dijelove opće uporabe kako su prethodno definirani.
Uzimajući u obzir prethodni odlomak i napomenu 1 uz poglavlje 83, proizvode iz poglavlja 82 ili 83 isključuje se iz poglavlja od 72 do 76 i od 78 do 81.”
U tom odsjeku XV. drugog dijela KN‑a među ostalim nalazi se poglavlje 73., naslovljeno „Proizvodi od željeza ili čelika”, koje uključuje tarifne brojeve 7318 i 7326. Ti brojevi glase kako slijedi:
„7318
Vijci, svornjaci, matice, vijci za pragove, vijci s kukom, zakovice, klinovi, rascjepke, podloške (uključujući elastične podloške) i slični proizvodi, od željeza ili čelika:

- proizvodi s navojem:
7318 11 00
- - vijci za drvene pragove
7318 12
- - ostali vijci za drvo
[…]
[…]
7318 13 00
- - vijci s kukom i vijci s prstenom ili ušicom
7318 14
- - samourezni vijci
[…]
[…]
7318 15
- - ostali vijci, neovisno jesu li s pripadajućim maticama ili podloškama ili ne
7318 15 10
- - - vijci, izrađeni tokarenjem šipki, profila ili žice, punog poprečnog presjeka, debljine tijela ne veće od 6 mm

- - - ostali:
7318 15 20
- - - za pričvršćivanje dijelova željezničkih kolosijeka

- - - ostali:

- - - - bez glave:
[…]
[…]

- - - - s glavom:

- - - - - s ravnim ili križnim utorom:
[…]
[…]

- - - - - s glavom sa šesterokutnim upustom:
[…]
[…]

- - - - - sa šesterokutnom glavom:
[…]
[…]
7318 15 90
- - - - - - ostali
7318 16 […]
- - matice:
[…]
7318 19 00
- - ostalo
[…]
[…]
Ostali proizvodi od željeza ili čelika
- otkivci i otpresci, dalje neobrađeni”
Drugi dio KN‑a sadržava također odsjek XX. naslovljen „Razni gotovi proizvodi”, u kojem se nalazi poglavlje 94 naslovljeno „Pokućstvo; oprema za krevete, madraci, nosači madraca, jastuci i slični punjeni proizvodi; svjetiljke i druga rasvjetna tijela, nespomenuta niti uključena na drugom mjestu; osvijetljeni znakovi, osvijetljene natpisne pločice ili slično; montažne zgrade”. Napomena 1. tog poglavlja glasi:
„1.
Ovo poglavlje ne obuhvaća:
[…]
d)
dijelove opće uporabe, kako su definirani napomenom 2 uz odsjek XV, od običnih kovina (odsjek XV) ili slične proizvode od plastičnih masa (poglavlje 39) ili blagajne iz tarifnog broja 8303;
[…]”
To poglavlje 94 obuhvaća tarifni broj 9403, koji glasi kako slijedi:
„9403
Ostalo pokućstvo i njegovi dijelovi:
[…]
[…]
9403 90
- dijelovi:
9403 90 10
- - metalni”
Oznake Harmoniziranog sustava nazivlja i brojčanog označivanja robe
Vijeće za carinsku suradnju, koje je postalo Svjetska carinska organizacija (WCO), osnovano je konvencijom o osnivanju tog vijeća, sklopljenom u Bruxellesu 15. prosinca 1950. Harmonizirani sustav nazivlja i brojčanog označivanja robe (u daljnjem tekstu: HS), koji je izradio WCO, uspostavljen je Međunarodnom konvencijom o Harmoniziranom sustavu nazivlja i brojčanog označavanja robe sklopljenom u Bruxellesu 14. lipnja 1983. i prihvaćenom zajedno s Protokolom o njezinim izmjenama od 24. lipnja 1986. u ime Europske ekonomske zajednice Odlukom Vijeća 87/369/EEZ od 7. travnja 1987. (
SL 1987., L 198., str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 6., str. 3.). Prvih šest znamenki tarifnih brojeva i podbrojeva KN‑a preuzeto je iz HS‑a. Jedino su sedma i osma znamenka, koje čine pododjeljke, dio njegova vlastitog razvrstavanja.
Napomene s objašnjenjem HS‑a izrađene su unutar WCO‑a u skladu s odredbama Konvencije o HS‑u.
Napomena s objašnjenjem HS‑a o tarifnom broju 4421 glasi kako slijedi:
„Ovaj tarifni broj obuhvaća sve proizvode od drva, tokarene i netokarene, s intarzijama ili urezima, osim onih koji su već razvrstani u prethodnom broju ili navedeni, bez obzira na materijal od kojeg se sastoje, u drugim poglavljima nomenklature (vidjeti između ostalog napomenu 1. ovog poglavlja).
On također obuhvaća drvene dijelove predmeta navedenih ili sadržanih u ranijim tarifnim brojevima različitim od br. 4416.
Predmeti obuhvaćeni ovim tarifnim brojem mogu se sastojati od prirodnog drva i od šperploča ili sličnih ploča, ploča od čestica vlakana, laminiranog drva ili komprimiranog drva (vidjeti napomenu 3. ovog poglavlja)”.
Napomena s objašnjenjem HS‑a o odsjeku XV., koji se odnosi na obične metale i proizvode od tih metala i koji, između ostalog, sadržava poglavlje 73., navodi:
„Općenito za potrebe Napomene 1.
[…]
C. Dijelovi
Općenito govoreći, dijelovi proizvoda jasno prepoznatljivi kao takvi, razvrstavaju se u tarifne brojeve tih proizvoda.
S druge strane, dijelovi opće uporabe (vidjeti napomenu 2. ovog Odsjeka) sami za sebe ne smatraju se dijelovima već imaju zasebno uređenje. To bi bio slučaj, na primjer, za svornjake posebno dizajnirane za radijatore za centralno grijanje ili za posebne opruge za automobile. Prvi se razvrstavaju kao svornjaci u br. 7318, a ne kao dijelovi radijatora u br. 7322, dok se drugi razvrstavaju u br. 7320 koji se odnosi na opruge, a ne u br. 8708 koji se odnosi na dijelove i dodatke za automobile.”
Napomena s objašnjenjem HS‑a koja se odnosi na tarifni broj 7318 predviđa:
„A. Metalni vijci, drveni vijci, svornjaci, matice i vijci za pragove
Svi proizvodi su u gotovom stanju redovito s navojem, osim određenih svornjaka koji mogu, primjerice, ponekad biti pričvršćeni zakovicom. Omogućuju da se dva ili više dijela međusobno spoje, na način da ih je moguće razdvojiti, a da se pritom ne oštete.
[…]”
Propisi koji se odnose na mjere trgovinske zaštite
Međunarodno pravo
Sporazum o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije (WTO) odobren je Odlukom Vijeća 94/800/EZ od 22. prosinca 1994. o sklapanju u ime Europske zajednice, s obzirom na pitanja iz njezine nadležnosti, sporazuma postignutih u Urugvajskom krugu multilateralnih pregovora (1986. – 1994.) (
SL 1994., L 336, str. 1
.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 74., str. 3.). Sporazum u Prilogu 1.A sadržava Sporazum o primjeni članka VI. Općeg sporazuma o carinama i trgovini iz 1994. (
SL 1994., L 336, str. 103
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 74., str. 112.; u daljnjem tekstu: Sporazum o antidampingu), čiji članak 3. u stavku 1. predviđa:
„Utvrđivanje štete za potrebe članka VI. [Općeg sporazuma o carinama i trgovini (GATT)] iz 1994. temeljit će se na sigurnim dokazima i uključivat će objektivno ispitivanje ne samo (a) obujma dampinškog uvoza i učinka takve prodaje na cijene sličnih proizvoda na domaćem tržištu, nego i (b) posljedičnog učinka takvog uvoza na domaću proizvodnju tih proizvoda.”
Članak 4. Sporazuma o antidampingu predviđa:
„4.1.   Za potrebe ovog Sporazuma izraz ,domaća proizvodnja' odnosi se na cjelinu domaćih proizvođača sličnih proizvoda ili na one proizvođače čija proizvodnja određenog proizvoda čini pretežan dio ukupne domaće proizvodnje tih proizvoda,
[…]”
Pravo Unije
–
Osnovna uredba
Odredbe kojima se uređuje primjena antidampinških mjera od strane Europske unije u trenutku donošenja sporne uredbe nalazile su se u Uredbi Vijeća (EZ) br. 384/96 od 22. prosinca 1995. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (
SL 1996., L 56, str. 1
.), kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 461/2004 od 8. ožujka 2004. (
SL 2004., L 77, str. 12
.) (u daljnjem tekstu: Osnovna uredba).
Uvodna izjava 5. navedene uredbe propisivala je:
„Budući da novi Sporazum o antidampingu […] sadrži nova i detaljna pravila […] te bi, s obzirom na opseg izmjena i s ciljem osiguranja ispravne i transparentne primjene novih pravila, izričaj novog sporazuma trebalo uvesti u zakonodavstvo Zajednice u što je moguće većoj mjeri.” [neslužbeni prijevod]
Članak 3. Osnovne uredbe propisivao je:
„Utvrđivanje štete
1.   Sukladno ovoj Uredbi, izraz ‚šteta’, ako nije drukčije navedeno, znači materijalna šteta proizvođačima Zajednice, prijetnja materijalne štete proizvođačima Zajednice ili materijalno zaostajanje u razvoju proizvodnje te se tumači sukladno odredbama ovog članka.
2.   Utvrđivanje štete temelji se na pozitivnim dokazima i uključuje objektivno ispitivanje a) obujma dampinškog uvoza i učinka tih uvoza na cijene istovjetnih proizvoda na tržištu Zajednice; i b) posljedica učinka tih uvoza na industriju Zajednice.
[…]” [neslužbeni prijevod]
Članak 4. te uredbe naslovljen „Definicija industrije Zajednice” u stavku 1. predviđao je:
„Za potrebe ove Uredbe, pojam ‚industrija Zajednice’ tumači se tako da se odnosi na proizvođače Zajednice u cjelini istovjetnih proizvoda ili na one među njima čija ukupna proizvodnja proizvoda predstavlja većinski dio ukupne proizvodnje Zajednice tih proizvoda, a kako je definirano člankom 5. stavkom 4., osim:
[…]” [neslužbeni prijevod]
Članak 5. stavak 4. navedene uredbe propisivao je:
„Ispitni postupak prema stavku 1. pokreće se samo ako se utvrdi, na temelju ispitivanja stupnja potpore ili protivljenja zahtjevu proizvođača istovjetnog proizvoda proizvodnje Zajednice, da su zahtjev podnijeli proizvođači Zajednice, odnosno da se podnosi u njihovo ime. Smatra se da je zahtjev podnijela proizvodnja Zajednice ili da je podnesen u njezino ime ako ga podupiru oni proizvođači Zajednice čija ukupna proizvodnja čini više od 50 % ukupne proizvodnje istovjetnog proizvoda, koji proizvodi taj dio proizvodnje Zajednice koji bilo podupire ili se protivi zahtjevu. Međutim, ispitni postupak ne pokreće se ako na proizvođače Zajednice koji podržavaju zahtjev otpada manje od 25 % ukupne proizvodnje istovjetnog proizvoda Zajednice.” [neslužbeni prijevod]
–
Ovlašćujuća uredba WTO‑a
Članak 1. stavak 1. točka (a) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1515/2001 od 23. srpnja 2001. o mjerama koje Zajednica može poduzeti slijedom izvješća koje je donijelo Tijelo za rješavanje sporova WTO‑a u pogledu antidampinških pitanja i pitanja o zaštiti od subvencioniranog uvoza (
SL 2001., L 201, str. 10
,) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 36., str. 215.; u daljnjem tekstu: Ovlašćujuća uredba WTO‑a) propisivao je:
„Kad [tijelo za rješavanje sporova WTO‑a (TRS)] donese Izvješće o mjeri Zajednice koja je uvedena u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 384/96, Uredbom [Vijeća (EZ) br. 2026/97 od 6. listopada 1997. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (
SL 1997., L 288, str. 1
.)] ili u skladu s ovom Uredbom (u daljnjem tekstu: osporena mjera), Vijeće može običnom većinom donijeti odluku o prijedlogu koji Komisija dostavlja nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom, osnovanim u skladu s člankom 15. Uredbe (EZ) br. 384/96 ili člankom 25. Uredbe (EZ) br. 2026/97 […], i uvesti jednu ili više od sljedećih mjera koje smatra primjerenim:
(a)
staviti izvan snage ili izmijeniti osporenu mjeru […]”
Članak 3. Ovlašćujuće uredbe WTO‑a propisivao je da sve mjere donesene na temelju te uredbe imaju učinak od dana njihova stupanja na snagu i ne služe kao osnova za povrat pristojbi koje su naplaćene prije tog datuma, osim ako je drukčije određeno.
Uredba (EU) 2015/476 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2015. o mjerama koje Unija može poduzeti slijedom izvješća koje je donijelo Tijelo za rješavanje sporova WTO‑a u pogledu antidampinških pitanja i pitanja o zaštiti od subvencioniranog uvoza (
SL 2015., L 83, str. 6
.) stavila je izvan snage Ovlašćujuću uredbu WTO‑a. Članak 1. stavak 1. točka (a) kao i članak 3. Uredbe 2015/476 u biti preuzimaju sadržaj članka 1. stavka 1. točke (a) i članka 3. Ovlašćujuće uredbe WTO‑a.
–
Sporna uredba i provedbene uredbe
Vijeće je spornom uredbom uvelo konačnu antidampinšku pristojbu na određene pričvršćivače od željeza ili čelika, osim onih od nehrđajućeg čelika podrijetlom iz Kine, koji spadaju između ostalog u podbroj 73181590 KN‑a.
Dana 28. srpnja 2011. TRS je usvojio izvješće Žalbenog tijela i izvješće Povjerenstva kako je izmijenjeno izvješćem Žalbenog tijela u predmetu „Europske zajednice – Konačne antidampinške mjere na određene pričvršćivače od željeza ili čelika iz Kine” (WT/DS/397), prema kojima je Unija povrijedila Antidampinški sporazum donošenjem sporne uredbe. Slijedom tih izvješća Vijeće je donijelo Provedbenu uredbu (EU) br. 924/2012 od 4. listopada 2012. o izmjeni Uredbe br. 91/2009 (
SL 2012., L 275, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 125., str. 3.). Provedbena uredba br. 924/2012 zadržala je antidampinške mjere uvedene spornom uredbom, ali je unijela određene izmjene, prije svega u pogledu budućeg smanjenja maksimalne antidampinške pristojbe s 85 % na 74,1 %.
Nakon druge pritužbe Narodne Republike Kine, Žalbeno tijelo WTO‑a je 18. siječnja 2016. predstavilo izvješće koje je donio TRS 12. veljače 2016., u kojem je zaključeno da je i usvajanjem Provedbene uredbe br. 924/2012 Unija povrijedila Sporazum o antidampingu.
U takvim okolnostima Komisija je donijela Provedbenu uredbu 2016/278 od 26. veljače 2016. o stavljanju izvan snage konačne antidampinške pristojbe uvedene na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Kine, proširene na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje poslanih iz Malezije, bez obzira na to imaju li deklarirano podrijetlo iz Malezije ili ne (
SL 2016., L 52, str. 24
.).
Iz uvodne izjave 13. te provedbene uredbe proizlazi da Komisija smatra da je, u skladu s člankom 1. stavkom 1. točkom (a) Uredbe 2015/476, primjereno staviti izvan snage antidampinške pristojbe uvedene spornom uredbom, kako su izmijenjene Provedbenom uredbom 924/2012. U skladu s člankom 2. Provedbene uredbe 2016/278, to stavljanje izvan snage proizvodi učinke od datuma stupanja na snagu te provedbene uredbe, kako je predviđeno njezinim člankom 3., te ne čini osnovu za povrat pristojbi koje su naplaćene prije tog datuma.
Glavni postupak i prethodna pitanja
Baby Dan bavi se proizvodnjom i distribucijom zaštitne opreme, tekstila, pokućstva i druge opreme za djecu u dobi od 0 do 5 godina. Navedeno društvo među ostalim proizvodi pomične sigurnosne ograde, od drva ili od metala, koje se pritiskom mogu pričvrstiti na zid ili dovratnik pomoću proizvoda nazvanog „vreteno“ (u daljnjem tekstu: predmetni proizvod). Taj proizvod posebno je namijenjen za postavljanje sigurnosnih ograda za djecu koje proizvodi Baby Dan i, prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, ne može se upotrijebiti u druge svrhe.
Dana 29. lipnja 2010. danska porezna tijela provela su provjeru u prostorijama Baby Dana. Tom prilikom i u svrhu provjere tarifnog razvrstavanja predmetnog proizvoda koji je Baby Dan uvezao iz Kine, uzorci tog proizvoda poslani su u FORCE Technology, društvo koje provodi tehničke analize za danska porezna tijela.
Dana 5. kolovoza 2010. FORCE Technology priopćio je svoje rezultate analize i naveo da se uzorci koji su mu podneseni trebaju smatrati ili vijcima ili vijcima s maticama ili pak svornjacima s maticama. FORCE Technology stoga je predložio da se predmetni proizvod razvrsta u tarifni broj 7318 KN‑a.
Baby Dan suprotstavio je zaključcima FORCE Technologyja one Teknologisk Instituta, koji između ostalog provodi laboratorijske testove i ispitivanja materijala za poduzetnike. Prema mišljenju tog instituta, predmetni proizvod valja razvrstati u tarifni broj 8302 KN‑a, koji obuhvaća okove, pribor i slične proizvode.
Odlukom od 3. veljače 2011. danska porezna tijela razvrstala su predmetni proizvod u tarifni broj 7318 KN‑a.
Baby Dan je protiv te odluke podnio tužbu pred Landsskatteretom (Državni porezni sud, Danska), koji je odlukom od 14. prosinca 2011. odlučio da se predmetni proizvod treba razvrstati u isti tarifni broj KN‑a kao i sigurnosne ograde za djecu koje proizvodi Baby Dan, odnosno u tarifni broj 7326 te nomenklature.
Ministarstvo financija podnijelo je žalbu protiv te odluke pred Rettenom i Horsens (Sud u Horsensu, Danska) tvrdeći da predmetni proizvod spada pod tarifni broj 7318 KN‑a. Baby Dan je od tog suda zahtijevao da, kao prvo, potvrdi odluku Državnog poreznog suda i tvrdio je, podredno, da predmetni proizvod treba razvrstati u tarifni broj 8302 KN‑a. Baby Dan je usto tvrdio da je sporna uredba na kojoj se temelji antidampinška pristojba nevaljana.
Retten i Horsens (Sud u Horsensu, Danska) uputio je predmet Vestre Landsretu (Žalbeni sud regije Zapad, Danska), koji je odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje, to jest „Treba li vretena koja imaju karakteristike [predmetnog proizvoda] razvrstati u tarifni broj 7318 KN‑a ili u tarifni broj 8302 KN‑a?”. Sud je u svojoj presudi od 11. lipnja 2015., Baby Dan (
C‑272/14
, neobjavljena,
EU:C:2015:388
), smatrao da predmetni proizvod, koji omogućuje da se na zid ili dovratnik pričvrste sigurnosne ograde za djecu, treba razvrstati u tarifni broj 7318 KN‑a.
Iz spisa podnesenog Sudu u predmetu koji je doveo do te presude proizlazi da se predmetni proizvod sastoji od metalne cijevi s navojem koja ima metalni disk prekriven gumom na jednom kraju. Navoj cijevi je spljošten na oko dva centimetra od njezina drugog kraja. Na cijevi se nalazi posebna matica odrezana s jedne strane pod kutom od 45 stupnjeva koja se ne može ukloniti s cijevi zbog spljoštenosti njezina navoja.
Kraj koji se sastoji od metalnog diska postavlja se na zid ili dovratnik, dok se navoj umeće u rupu koja se nalazi na sigurnosnoj ogradi za djecu. Predmetni proizvod prilagođava se dovratniku ili zidu uz pomoć zatezanja matice koja se nalazi na dijelu s navojem.
Nakon presude od 11. lipnja 2015., Baby Dan (
C‑272/14
, neobjavljena,
EU:C:2015:388
), glavni postupak prekinut je na zahtjev Ministarstva financija dok Komisija ne utvrdi treba li predmetni proizvod razvrstati u tarifne podbrojeve 73181900 ili 73181590 KN‑a. Na zahtjev danskih tijela pitanje tog razvrstavanja također je upućeno Odboru za carinski zakonik, u kojem je većina država članica podržala razvrstavanje predmetnog proizvoda u tarifni podbroj 73181590 KN‑a, smatrajući da se taj proizvod ne može usporediti s proizvodima obuhvaćenim Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 646/2014 od 12. lipnja 2014. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu (
SL 2014., L 178, str. 2
.), na temelju koje su ti proizvodi razvrstani u podbroj 73181900 KN‑a.
U svojoj odluci kojom se upućuje prethodno pitanje u ovom predmetu, koja čini drugi zahtjev za prethodnu odluku u okviru glavnog postupka, Vestre Landsret (Žalbeni sud regije Zapad) navodi da se zahtjev koji je doveo do presude od 11. lipnja 2015., Baby Dan,
C‑272/14
, neobjavljena,
EU:C:2015:388
) temeljio na prethodnom pitanju samo o tumačenju tarifnih brojeva 7318 i 8302 KN‑a jer nije smatrao da je Sudu potrebno uputiti zahtjev za prethodnu odluku o pitanju je li predmetni proizvod dio ili dodatak sigurnosnih ograda za djecu, smatrajući da može sam odlučiti o tom pitanju. Sud je stoga pogrešno razumio da je sud koji je uputio zahtjev smatrao da predmetni proizvod ne predstavlja dio ili dodatak navedenih sigurnosnih ograda.
Prema stajalištu Vestre Landsreta (Žalbeni sud regije Zapad) stranke u glavnom postupku suglasne su da presuda od 11. lipnja 2015., Baby Dan,
C‑272/14
, neobjavljena,
EU:C:2015:388
), ne isključuje tarifno razvrstavanje predmetnog proizvoda kao dijela sigurnosne ograde za djecu. Taj sud želi dakle da se razjasni treba li za potrebe KN‑a predmetni proizvod, na temelju njegovih objektivnih svojstava i karakteristika, smatrati dijelom sigurnosne ograde za djecu i, ako je to tako, treba li taj proizvod razvrstati u tarifni podbroj 94039010 KN‑a ili u tarifni broj 7326 ili 4421 KN‑a. Ako predmetni proizvod ne treba smatrati dijelom sigurnosne ograde za djecu, Vestre Landsret (Žalbeni sud regije Zapad) želi da se razjasni treba li ga razvrstati u tarifni podbroj 73181590 KN‑a ili tarifni podbroj 73181900 KN‑a. Napokon, ako takav proizvod treba razvrstati u tarifni podbroj 73181590 KN‑a, taj sud postavlja pitanje o valjanosti sporne uredbe.
U tim je okolnostima Vestre Landsret (Žalbeni sud regije Zapad) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li vretena s opisanim posebnim karakteristikama smatrati dijelom sigurnosne ograde za djecu?
2.
U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, da vretena treba smatrati dijelom sigurnosne ograde za djecu, treba li ih tada razvrstati u tarifni podbroj 94039010 KN‑a ili tarifne brojeve 7326 i 4421 KN‑a?
3.
U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje, da vretena ne treba smatrati dijelom sigurnosne ograde za djecu, treba li ih tada razvrstati u tarifni podbroj 73181590 KN‑a ili tarifni podbroj 73181900 KN‑a?
4.
Ako vretena s opisanim posebnim karakteristikama treba razvrstati u tarifni podbroj 73181590 KN‑a, je li [sporna] Uredba nevaljana zbog činjenice da su se Komisija i Vijeće – prema mišljenju Žalbenog tijela WTO‑a – temeljili na postupku koji je definiciju koju utvrđuje industrija Unije povezao s voljnošću proizvođača iz EU‑a da sudjeluju u uzorku i da se u odnosu na njih provede inspekcija, što je kao posljedicu imalo postupak samoodabira u industriji, koji podrazumijeva značajnu opasnost od iskrivljavanja ispitnog postupka i rezultata?”
O prethodnim pitanjima
O tarifnom razvrstavanju predmetnog proizvoda
Svojim prvim, drugim i trećim pitanjem, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li KN tumačiti na način da proizvod poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji omogućuje da se na zid ili dovratnik pričvrste pomične sigurnosne ograde za djecu, predstavlja dio tih ograda i treba biti razvrstan u podbroj 94039010 odnosno u tarifne brojeve 7326 ili 4421 KN‑a odnosno dodatno u podbrojeve 73181590 ili 73181900 te nomenklature.
U presudi od 11. lipnja 2015., Baby Dan (
C‑272/14
, neobjavljena,
EU:C:2015:388
, t.
29.
do
40.
), Sud je smatrao da karakteristike i objektivna svojstva predmetnog proizvoda omogućuju njegovo razvrstavanje u tarifni broj 7318 KN‑a, kao „vijci, svornjaci, matice, vijci za drvene pragove, […] i slični proizvodi, od željeza ili čelika”.
U ovom slučaju, sud koji je uputio zahtjev pita se nije li moguće da se bez obzira na odgovor Suda u toj presudi predmetni proizvod smatra „dijelom” pomičnih sigurnosnih ograda za djecu za koje je isključivo proizveden i stoga razvrsta u isti tarifni broj u kojem se nalaze te ograde, odnosno u tarifni broj 4421 ili 7326 KN‑a ili u podbroj 94039010 te nomenklature.
U skladu sa sudskom praksom Suda, opća pravila za tumačenje KN‑a predviđaju da je razvrstavanje robe određeno prema pojmovima tarifnih brojeva i napomena odsjeka ili poglavlja, pri čemu se smatra da naslovi odsjeka, poglavlja ili potpoglavlja imaju samo indikativnu vrijednost (presuda od 11. lipnja 2015., Baby Dan,
C‑272/14
, neobjavljena,
EU:C:2015:388
, t.
25.
).
U tom pogledu, kao što to smatra i danska vlada, valja uputiti na napomenu 2. uz odsjek XV. KN‑a u kojem se, među ostalim, nalazi poglavlje 73. te nomenklature naslovljeno „Proizvodi od željeza ili čelika”, koje uključuje tarifni broj 7318. Iz te napomene proizlazi, s jedne strane, da se proizvodi obuhvaćeni tim tarifnim brojem trebaju shvatiti kao „dijelovi opće uporabe” i, s druge strane, da u poglavlju 73. KN‑a navodi koji se odnose na „dijelove“ ne uključuju „dijelove opće uporabe” u smislu navedene napomene. Dakle, pojmovi „dijelovi” i „dijelovi opće uporabe” međusobno su isključivi.
Doista, Sud je u presudi od 11. lipnja 2015., Baby Dan, (
C‑272/14
, neobjavljena,
EU:C:2015:388
, t.
37.
) presudio da se s obzirom na očitu vizualnu sličnost s proizvodima za koje je nesporno da su razvrstani u tarifni broj 7318 KN‑a, njegove karakteristike i objektivna svojstva, proizvod o kojem je riječ može razvrstati u taj tarifni broj KN‑a.
Valja istaknuti da, zbog samog razvrstavanja u tarifni broj 7318 KN‑a, navedeni proizvod predstavlja „dio opće uporabe” u smislu napomene 2. točke (a) odsjeka XV. KN‑a.
Iz toga proizlazi da razvrstavanje predmetnog proizvoda u tarifni broj 7318 KN‑a isključuje, u skladu s navedenom napomenom 2. točkom (a), razvrstavanje tog proizvoda kao „dijela” drugog proizvoda, u ovom slučaju sigurnosne ograde za djecu (vidjeti po analogiji presudu od 12. prosinca 2013., HARK,
C‑450/12
,
EU:C:2013:824
, t.
40.
).
Taj zaključak potvrđuje, s jedne strane, napomena 1. točka (d) uz odsjek XX. KN‑a, u kojem se nalazi, među ostalim, poglavlje 94. te nomenklature. Ta napomena pojašnjava da to poglavlje ne obuhvaća dijelove i dijelove opće uporabe u smislu napomene 2. uz odsjek XV. KN‑a, što isključuje razvrstavanje predmetnog proizvoda u tarifni broj 9403 KN‑a.
S druge strane, tvrdnju iz točke 53. ove presude također potvrđuje napomena s objašnjenjem HS‑a koja se odnosi na odsjek XV., koji između ostalog sadržava poglavlje 73. U tom pogledu valja podsjetiti da, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, napomene s objašnjenjem HS‑a, usprkos tomu što nemaju obvezujuću snagu, predstavljaju važne instrumente za osiguranje ujednačene primjene zajedničke carinske tarife i kao takve pružaju valjane elemente za njezino tumačenje (vidjeti, u tom smislu, presudu od 11. lipnja 2015., Baby Dan,
C‑272/14
, neobjavljenu,
EU:C:2015:388
, t.
27.
i navedenu sudsku praksu). Doista, napomena s objašnjenjem HS‑a za odsjek XV. navodi u naslovu C, nazvanom „dijelovi”, da se „dijelovi opće uporabe […], predstavljeni odvojeno, ne smatraju […] dijelovima proizvoda nego slijede svoj vlastiti režim”.
Posljedično, predmetni proizvod ne može se smatrati dijelom pomičnih sigurnosnih ograda za djecu u smislu KN‑a i zbog toga ne može biti razvrstan ni u tarifni broj 4421 ni 7326 KN‑a ni u podbroj 94039010 te nomenklature.
U tim okolnostima treba provjeriti, kao što to sud koji je uputio zahtjev traži u okviru svojeg trećeg pitanja, treba li predmetni proizvod razvrstati u podbroj 73181590 ili 73181900 KN‑a.
U tom pogledu, u skladu s općim pravilom 6. za tumačenje KN‑a, navedenim u dijelu I. naslovu I. A KN‑a, valja utvrditi da iz teksta podbrojeva tarifnog broja 7318 KN‑a proizlazi da u jedan od tarifnih podbrojeva 73181510 do 73181590 KN‑a valja razvrstati robu koja ima karakteristike i svojstva vijaka ili svornjaka, eventualno s maticama ili podlošcima i koji nisu ni vijci za drvene pragove ili ostali vijci za drvo, ni vijci s kukom i vijci s prstenom ili ušicom, ni samourezni vijci.
Osim toga, u napomeni s objašnjenjem HS‑a koja se odnosi na tarifni broj 7318 pojašnjeno je da su metalni vijci, vijci za drvo, svornjaci, matice i vijci za drvene pragove u gotovom stanju redovito s navojem i da omogućuju da se dva ili više dijelova međusobno spoje na način da ih je moguće razdvojiti a da se pritom ne oštete.
Iz presude od 11. lipnja 2015., Baby Dan (
C‑272/14
, neobjavljena,
EU:C:2015:388
, t.
30.
,
31.
,
34.
,
35.
i
37.
) proizlazi da predmetni proizvod ima karakteristike i svojstva „vijaka i svornjaka” iz tarifnog broja 7318 KN‑a s obzirom na to da se, s jedne strane, sastoji od metalne cijevi s navojem s glavom na kojoj se nalazi matica i, s druge strane, omogućuje da se dva ili više dijelova međusobno spoje na način da ih je moguće razdvojiti a da se pritom ne oštete.
S obzirom na to da je predmetni proizvod vijak ili svornjak koji se ne može kvalificirati ni kao „vijak za drvene pragove ili ostali vijci za drvo” ni kao „vijak s kukom i vijci s prstenom ili ušicom” ni kao „samourezni vijak”, navedeni proizvod treba razvrstati u jedan od tarifnih podbrojeva tarifnog podbroja 731815 KN‑a. Budući da predmetni proizvod ima glavu koja nije ni „s ravnim ili križnim utorom” ni „sa šesterokutnim upustom” ni „šesterokutna”, taj proizvod valja razvrstati u tarifni podbroj 73181590 KN‑a naslovljen „ostalo”.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na prvo, drugo i treće postavljeno pitanje valja odgovoriti da KN treba tumačiti na način da proizvod poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji omogućuje da se na zid ili na dovratnik postavi pomična sigurnosna ograda za djecu, nije dio tih ograda i stoga ga treba razvrstati u tarifni podbroj 73181590 KN‑a.
O valjanosti sporne uredbe
Uzimajući u obzir odgovor na pitanja koja se odnose na tarifno razvrstavanje predmetnog proizvoda, valja odgovoriti na četvrto pitanje o valjanosti sporne uredbe.
Tim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita je li sporna uredba nevaljana zbog činjenice da su se Vijeće i Komisija – prema različitim izvještajima TRS‑a – temeljili na postupku koji je definiciju koju utvrđuje industrija Zajednice povezao s voljnošću proizvođača iz Unije da sudjeluju u uzorku i da se u odnosu na njih provede inspekcija, što je kao posljedicu imalo postupak samoodabira u industriji, koji podrazumijeva značajnu opasnost od iskrivljavanja ispitnog postupka i rezultata.
Iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da taj sud dvoji o valjanosti sporne uredbe s obzirom na Sporazum o antidampingu, kako ga tumači TRS, i s obzirom na Osnovnu uredbu.
Valjanost sporne uredbe s obzirom na Sporazum o antidampingu, kako ga tumači TRS
Valja podsjetiti da iz ustaljene sudske prakse Suda proizlazi da, uzimajući u obzir njihovu prirodu i strukturu, sporazumi WTO‑a u načelu ne pripadaju među norme s obzirom na koje se može nadzirati zakonitost akata institucija Unije (presude od 16. srpnja 2015., Komisija/Rusal Armenal,
C‑21/14 P
,
EU:C:2015:494
, t.
38.
kao i od 4. veljače 2016., C & J Clark International i Puma,
C‑659/13 i C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, t.
85.
i navedena sudska praksa).
Međutim, Sud je prihvatio da u dvjema iznimnim situacijama, koje proizlaze iz volje zakonodavca Unije da sam ograniči manevarski prostor u primjeni pravila WTO‑a, sudovi Unije trebaju, kada je to potrebno, nadzirati zakonitost akta Unije i akata donesenih radi njegove primjene s obzirom na pravila sporazuma WTO‑a. Kao prvo, riječ je o slučaju u kojem je Unija namjeravala izvršiti konkretnu obvezu preuzetu tim sporazumima i, kao drugo, o slučaju u kojem predmetni akt Unije izričito upućuje na točno određene odredbe spomenutih sporazuma (presude od 16. srpnja 2015., Komisija/Rusal Armenal,
C‑21/14 P
,
EU:C:2015:494
, t.
40.
i
41.
i od 4. veljače 2016., C & J Clark International i Puma,
C‑659/13 i C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, t.
87.
)
Međutim, u ovom slučaju treba istaknuti da ovaj predmet ne spada ni u jedan od ta dva slučaja.
Naime, kao prvo, valja podsjetiti da je s obzirom na odredbe Ovlašćujuće uredbe WTO‑a, a osobito na njezin članak 1., kao i na preporuke TRS‑a Vijeće donijelo Provedbenu uredbu br. 924/2012, koja je, potvrđujući postojanje štetnog dampinga utvrđenog u početnom ispitnom postupku, izmijenila određene antidampinške pristojbe, počevši od datuma stupanja na snagu te uredbe.
Osim toga, iz uvodne izjave 13. Provedbene uredbe 2016/278 donesene nakon izvješća TRS‑a od 12. veljače 2016. proizlazi da Komisija smatra da je, u skladu s člankom 1. stavkom 1. točkom (a) Uredbe 2015/476, primjereno staviti izvan snage antidampinške pristojbe uvedene spornom uredbom, kako su izmijenjene Provedbenom uredbom 924/2012. U skladu s člankom 2. Provedbene uredbe 2016/278, stavljanje izvan snage antidampinških pristojbi proizvodi učinke od datuma stupanja na snagu te uredbe, kako je predviđeno njezinim člankom 3., te ne čini osnovu za povrat pristojbi koje su naplaćene prije tog datuma.
Stoga, u mjeri u kojoj je Unija provedbenim uredbama donesenim nakon sporne uredbe, to jest provedbenim uredbama br. 924/2012 i 2016/278, isključila povrat antidampinških pristojbi plaćenih na temelju sporne uredbe, valja zaključiti da ona nije namjeravala izvršiti posebnu obvezu koja je preuzeta u okviru WTO‑a (vidjeti po analogiji presudu od 27. rujna 2007., Ikea Wholesale,
C‑351/04
,
EU:C:2007:547
, t.
35.
).
Kao drugo, iako je točno da uvodna izjava 5. Osnovne uredbe upućuje na to da u pravo Unije treba prenijeti „u što je moguće većoj mjeri“ izričaj Sporazuma o antidampingu, taj izraz treba shvatiti u smislu da zakonodavac Unije, čak i ako je prilikom donošenja Osnovne uredbe namjeravao uzeti u obzir pravila tog sporazuma, nije izrazio volju za prenošenjem svakog od tih pravila u navedenu uredbu (presude od 16. srpnja 2015., Komisija/Rusal Armenal,
C‑21/14 P
,
EU:C:2015:494
, t.
52.
i od 4. veljače 2016., C & J Clark International i Puma,
C‑659/13 i C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, t.
90.
).
Doista, valja utvrditi da se ni članak 3. stavak 2. ni članak 4. stavak 1. Osnovne uredbe, na koje se odnose pitanja suda koji je uputio zahtjev, ne odnose ni na koju odredbu Sporazuma o antidampingu.
Članak 4. stavak 1. Osnovne uredbe pojam „industrija Zajednice” definira tako da se odnosi na proizvođače Zajednice u cjelini istovjetnih proizvoda ili na one među njima čija ukupna proizvodnja proizvoda predstavlja većinski dio ukupne proizvodnje Zajednice tih proizvoda, a kako je definirano člankom 5. stavkom 4. te uredbe. Što se tiče drugog dijela te mogućnosti, iako je, kako u Sporazumu o antidampingu tako i u toj uredbi, odlučujući element pojam „većinski dio” ukupne nacionalne proizvodnje ili proizvodnje Zajednice, treba istaknuti da, za razliku od članka 4.1. Sporazuma o antidampingu, članak 4. stavak 1. navedene uredbe pojašnjava pojam „većinski dio” ukupne proizvodnje Zajednice istovjetnih proizvoda upućivanjem na članak 5. stavak 4. iste uredbe. To upućivanje predstavlja zajednički element u odnosu na definiciju iz članka 4.1. Sporazuma o antidampingu (vidjeti u tom smislu presudu od 8. rujna 2015., Philips Lighting Poland i Philips Lighting/Vijeće,
C‑511/13 P
,
EU:C:2015:553
, t.
63.
do
65.
).
Slijedom toga, valja zaključiti da se ne može pozivati na Sporazum o antidampingu, kako ga tumači TRS, radi osporavanja zakonitosti sporne uredbe.
Valjanost sporne uredbe u pogledu Osnovne uredbe
Baby Dan u bitnome ističe da metoda koju je Komisija usvojila za utvrđivanje nastanka štete proizvodnji Unije povređuje članak 4. stavak 1. Osnovne uredbe, u vezi s njezinim člankom 3. stavkom 2., jer je Komisija uzela u obzir jedino podatke proizvođača koji su u potpunosti surađivali i koji su svi prihvatili i pristali biti uključeni u uzorak za utvrđivanje iznosa štete. Takva metoda podrazumijeva postupak samoodabira proizvodne industrije i, posljedično, značajnu opasnost od iskrivljavanja ispitnog postupka i njegova rezultata.
U skladu s člankom 3. stavkom 2. Osnovne uredbe, utvrđivanje štete temelji se na pozitivnim dokazima i uključuje objektivno ispitivanje, s jedne strane, obujma dampinškog uvoza i učinka tog uvoza na cijene istovjetnih proizvoda na tržištu Zajednice i, s druge strane, posljedica učinka tih uvoza na proizvodnju Zajednice.
Članak 4. stavak 1. Osnovne uredbe pojam „industrija Zajednice” definira tako da se odnosi ili na „proizvođače Zajednice u cjelini istovjetnih proizvoda” ili na „one [među njima] čija ukupna proizvodnja proizvoda predstavlja većinski dio ukupne proizvodnje Zajednice tih proizvoda, a kako je definirano člankom 5. stavkom 4.” Ta posljednja odredba između ostalog navodi da se ispitni postupak ne pokreće ako na proizvođače Zajednice koji podržavaju zahtjev otpada manje od 25 % ukupne proizvodnje istovjetnog proizvoda Zajednice.
U tom pogledu, Sud je već presudio da prag od 25 % upućuje na „ukupnu proizvodnju istovjetnog proizvoda Zajednice” i odnosi se na postotak koji čine proizvođači Zajednice koji podupiru zahtjev u toj ukupnoj proizvodnji. Stoga je samo taj prag od 25 % mjerodavan za određivanje toga predstavljaju li navedeni proizvođači „većinski dio” ukupne proizvodnje istovjetnog proizvoda Zajednice u smislu članka 4. stavka 1. Osnovne uredbe (presuda od 8. rujna 2015., Philips Lighting Poland i Philips Lighting/Vijeće,
C‑511/13 P
,
EU:C:2015:553
, t.
68.
).
Upućivanjem na navedeni prag članak 4. stavak 1. Osnovne uredbe samo pojašnjava da se kombinirana proizvodnja proizvođača Zajednice koji podupiru zahtjev koja ne doseže 25 % ukupne proizvodnje istovjetnog proizvoda Zajednice ne može ni u kojem slučaju smatrati dovoljno reprezentativnom u pogledu proizvodnje Zajednice. U slučaju da kombinirana proizvodnja navedenih proizvođača prelazi navedeni prag, mogu se odrediti ili zadržati antidampinške mjere ako odnosne institucije Unije uspiju utvrditi, uzevši u obzir sve relevantne činjenice predmeta, da šteta koja proizlazi iz uvoza proizvoda koji čine predmet dampinga zahvaća većinski dio ukupne proizvodnje Zajednice istovjetnih proizvoda (presuda od 8. rujna 2015., Philips Lighting Poland i Philips Lighting/Vijeće,
C‑511/13 P
,
EU:C:2015:553
, t.
69.
i
70.
).
Iz toga slijedi da se definicija koju utvrđuje industrija Zajednice, u smislu članka 4. stavka 1. Osnovne uredbe, može ograničiti samo na one proizvođače Zajednice koji su podržali zahtjev u istrazi o antidampingu.
U ovom slučaju, kao prvo, nije sporno da je proizvodnja proizvođača Unije koju je Komisija uzela u obzir kod otvaranja antidampinškog postupka predstavljala 27 % proizvodnje predmetnog proizvoda i stoga prelazila prag od 25 % predviđen člankom 4. stavkom 1. Osnovne uredbe, zajedno s člankom 5. stavkom 4. te uredbe.
Kao drugo, ne može se prihvatiti Baby Danov prigovor koji u bitnome kritizira nedostatak objektivnosti istrage o antidampingu kao posljedicu činjenice da je Komisija uzela u obzir samo informacije dostavljene od samih proizvođača Zajednice koji su podržali zahtjev i koji su u potpunosti surađivali u istrazi i stoga imali određen interes za uvođenje antidampinške pristojbe. Naime, u mjeri u kojoj se definicija koju utvrđuje industrija Zajednice može ograničiti samo na proizvođače Zajednice koji su podržali zahtjev iz antidampinške istrage, sama ta okolnost očito nije takve prirode da bi učinila nevaljanom metodu upotrijebljenu kod usvajanja sporne uredbe u smislu članka 4. stavka 1. Osnovne uredbe.
Kao treće, ograničavanje definicije koju utvrđuje industrija Zajednice samo na proizvođače Zajednice koji su podržali zahtjev iz antidampinške istrage ne dopušta zaključak, samo po sebi, a u nedostatku bilo kojeg drugog dokaza koji bi mogao dovesti u pitanje zastupljenost tih proizvođača, da se utvrđivanje, u spornoj uredbi, postojanja štete nastale industriji Zajednice ne temelji na pozitivnim dokazima i ne uključuje objektivno ispitivanje, u smislu članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe (vidjeti po analogiji presudu od 4. veljače 2016., C & J Clark International i Puma,
C‑659/13 i C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, t.
157.
).
U tim okolnostima, argumenti izneseni u okviru glavnog postupka kojima se podupire tvrdnja da sporna uredba povređuje članak 4. stavak 1. Osnovne uredbe, u vezi s njezinim člankom 3. stavkom 2., ne mogu biti uspješni.
Imajući u vidu sva prethodna razmatranja, na četvrto prethodno pitanje valja odgovoriti da njegovim razmatranjem nije utvrđeno postojanje nijednog elementa koji bi mogao utjecati na valjanost sporne uredbe.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenog, Sud (deveto vijeće) odlučuje:

1.
Kombiniranu nomenklaturu koja se nalazi u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je naknadno izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1214/2007 od 20. rujna 2007. i Uredbom Komisije (EZ) br. 1031/2008 od 19. rujna 2008., treba tumačiti na način da proizvod poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, koji omogućuje da se na zid ili na dovratnik postavi pomična sigurnosna ograda za djecu, nije dio tih ograda i stoga ga treba razvrstati u tarifni podbroj 73181590 kombinirane nomenklature.

2.
Razmatranjem četvrtog prethodnog pitanja nije utvrđeno postojanje nijednog elementa koji bi mogao utjecati na valjanost Uredbe Vijeća (EZ) br. 91/2009 od 26. siječnja 2009. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe na uvoz određenih željeznih ili čeličnih elemenata za pričvršćivanje podrijetlom iz Narodne Republike Kine.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: danski