CELEX: 62016TJ0028
EPZF a EPFRV
Výdavky vylúčené z financovania
Rozvoj vidieka
Pozemkové úpravy a obnova dedín
Kritériá výberu operácií
Zásada lojálnej spolupráce
Subsidiarita
Legitímna dôvera
Proporcionalita
Povinnosť odôvodnenia

Okolnosti predchádzajúce sporu
Ako vyplýva z článku 15 nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 z 20. septembra 2005 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (
Ú. v. EÚ L 277, 2005, s. 1
), Európsky poľnohospodársky fond pre rozvoj vidieka (EPFRV) pôsobí v členských štátoch prostredníctvom programov rozvoja vidieka, ktoré môžu zahŕňať súbor regionálnych programov, čo platí v prípade Spolkovej republiky Nemecko vzhľadom na spolkový charakter tohto členského štátu.
Pokiaľ ide o programovacie obdobie 2007 – 2013, program rozvoja vidieka týkajúci sa Slobodného štátu Bavorsko (Nemecko), nazvaný „Bayerisches Zukunftsprogramm Agrarwirtschaft und Ländlicher Raum 2007 – 2013 aus dem Europäischen Landwirtschaftsfonds (ELER) gemäss Verordnung (EG) Nr. 1698/2005“ (Bavorský program pre rozvoj poľnohospodárstva a vidieckych oblastí na obdobie 2007 – 2013 s podporou EPFRV podľa nariadenia č. 1698/2005, ďalej len „BayZal“), ktorý zahŕňa aktivity v oblasti pozemkových úprav a obnovy dedín, bol predložený Komisii Európskych spoločenstiev, ktorá ho schválila rozhodnutím K(2007) 3994 v konečnom znení z 5. septembra 2007 (ďalej len „rozhodnutie z 5. septembra 2007“), ktoré stanovuje financovanie prostredníctvom EPFRV v maximálnej celkovej výške 1253943708 eur v rámci celého programovacieho obdobia.
V nadväznosti na prvú inšpekciu, ktorú útvary Komisie uskutočnili od 2. do 6. marca 2009, sa Komisia domnievala, že v rámci uplatňovania výberových kritérií na operácie týkajúce sa pozemkových úprav a obnovy dedín v Bavorsku, podporovaných prostredníctvom EPFRV v rokoch 2007 a 2008, existujú nedostatky a že to predstavuje kľúčové zlyhanie kritérií. Na záver postupu zahŕňajúceho najmä podanie na zmierovací orgán podľa nariadenia Komisie (ES) č. 885/2006 z 21. júna 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia Rady (ES) č. 1290/2005, pokiaľ ide o akreditáciu platobných agentúr a iných orgánov a zúčtovania EPZF a EPFRV (
Ú. v. EÚ L 171, 2006, s. 90
), Komisia uplatnila na predmetné projekty, ktoré získali financovanie z EPFRV na roky 2007 a 2008, finančnú opravu zodpovedajúcu paušálnemu poplatku 10 %, teda 1040620,50 eura.
Od 8. do 12. júla 2013 útvary Komisie uskutočnili druhú inšpekciu, ktorá sa týkala najmä vykonávania pozemkových úprav a obnovy dedín v rámci programu BayZal s cieľom overiť systém riadenia a kontroly realizovaný v Bavorsku.
Listom z 3. septembra 2013 Komisia oznámila nemeckým orgánom výsledky inšpekcie a oboznámila ich so záverom o existencii nedostatkov pri stanovovaní alebo uplatňovaní výberových kritérií, pokiaľ ide o operácie podporované prostredníctvom EPFRV v Bavorsku, a to tak v rokoch 2007 a 2008, na ktoré sa už vzťahovala oprava, ako aj v rokoch 2009 až 2012, a tiež od roku 2013. Začala sa bilaterálna diskusia medzi útvarmi Komisie a nemeckými orgánmi. Začal sa tiež druhý zmierovací postup podľa článku 16 nariadenia č. 885/2006, ktorý však nebol úspešný.
Dňa 13. novembra 2015 Komisia napokon prijala vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2015/2098, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci EPFRV (
Ú. v. EÚ L 303, 2015, s. 35
, ďalej len „napadnuté rozhodnutie“), ktorým uplatnila paušálnu opravu 10 % na výdavky vynaložené v Bavorsku nemeckými orgánmi v rokoch 2009 až 2014. Po oprave výpočtových základov dosiahla konečná výška opravy 7719920 eur, pričom Komisia pôvodne zamýšľala opravu vo výške 11046145,96 eura.
Výhrady formulované Komisiou, ktoré sú dôvodom prijatia napadnutého rozhodnutia, sú uvedené v správe vypracovanej 12. júna 2015 zmierovacím orgánom v rámci konania o podaní nemeckých orgánov v nadväznosti na druhú inšpekciu, ako aj v súhrnnej správe Komisie z 19. októbra 2015 (ďalej len „súhrnná správa“). Tieto výhrady možno v podstate zhrnúť nasledujúcim spôsobom.
Pozemkové úpravy a obnovy dedín v Bavorsku, ako ich predstavili nemecké orgány, sa uskutočňujú v troch fázach:
—
prvá fáza, ktorá zodpovedá úvodnej fáze a fáze konzultácií, umožňuje stretnutie regionálnych, komunálnych alebo lokálnych aktérov s cieľom konzultovať s nimi a objasniť sledované ciele, rozdeliť úlohy a určiť, či si jednotliví aktéri želajú zúčastňovať sa tohto postupu a využiť možnosti pomoci; túto fázu začínajú príslušné regionálne verejné orgány, v tomto prípade Ämter für ländliche Entwicklung (úrady pre rozvoj vidieka), keď sa domnievajú, že sú potrebné postupy pozemkových úprav alebo obnovy dedín, a musí byť začatá v záujme subjektov‑príjemcov,
—
druhá fáza zahŕňa rozhodnutie prijaté úradom pre rozvoj vidieka o začatí pozemkových úprav alebo obnovy dedín, čo si vyžaduje vytvorenie spoločenstva subjektov‑príjemcov spájajúceho vlastníkov pozemkov a nositeľov práv s nimi súvisiacich, ktoré bude žiadateľom a príjemcom dotácií,
—
tretia fáza zahŕňa podrobné plánovanie a konkrétnu realizáciu pozemkových úprav alebo obnovy dediny v každej dotknutej zóne.
Po prvé podľa Komisie sa počas rokov 2007 a 2008 operácie pozemkových úprav a obnovy dedín neschvaľovali na základe výberových kritérií stanovených príslušným orgánom, ako to stanovuje článok 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005.
Po druhé, pokiaľ ide o roky 2009 až 2012, aj keď výberové kritériá projektov, ako boli pôvodne uvedené v programe BayZal, boli počnúc rozhodnutím prijatým 22. decembra 2008 monitorovacím výborom, ktorý je výborom zriadeným podľa článku 77 nariadenia č. 1698/2005 a ktorého úlohou je preskúmavať výberové kritériá, ktoré sa majú uplatňovať počas programovacieho obdobia 2007 – 2013 (ďalej len „rozhodnutie z 22. decembra 2008“), zmenené, pokiaľ ide o prvú a druhú fázu operácií pozemkových úprav a obnovy dedín, Komisia sa domnieva, že tieto kritériá nie sú vhodné na účely výberu projektov spomedzi oprávnených projektov, keďže uvedené projekty nie sú klasifikované a ich výber sa vyznačuje neprehľadnosťou, a teda nie je transparentný. Navyše žiadne výberové kritérium nebolo stanovené na účely rozhodovania o začatí postupov. Tieto postupy pozostávajú z rôznych projektov alebo operácií, ktoré nie sú známe v čase prijatia rozhodnutia, ktoré sa ich týka, keďže sa schvaľujú až počas rokov nasledujúcich po začatí postupu.
Po tretie, pokiaľ ide o rok 2013, v decembri 2012 boli schválené nové výberové kritériá, ktoré sa uplatňujú aj na proces predbežného výberu, to znamená na výber postupov realizovaných v Bavorsku. K realizácii výberových kritérií dochádza prostredníctvom troch kontrolných zoznamov:
—
kontrolný zoznam A obsahuje výberové kritériá umožňujúce overiť, či je postup v súlade s pracovným programom BayZal a či ho možno do neho začleniť,
—
kontrolný zoznam B obsahuje výberové kritériá umožňujúce overiť, či výkon postupu alebo operácie, ktorú možno začleniť do pracovného programu, môže začať,
—
kontrolný zoznam C obsahuje výberové kritériá umožňujúce vybrať projekt.
O vytvorení kontrolného zoznamu C sa rozhodlo už v decembri 2008 a uplatňoval sa od roku 2009. Kontrolné zoznamy A a B boli vytvorené v roku 2013 a uplatňovali sa retroaktívne na všetky postupy a projekty od roku 2009.
Komisia sa však domnieva, že tieto kontrolné zoznamy sú naďalej nedostatočné, a to konkrétne v rozsahu, v akom stále neobsahujú klasifikáciu postupov realizovaných v Bavorsku, a v rozsahu, v akom sa neuplatňujú na postupy, o začatí ktorých sa ešte nerozhodlo, takže výber operácií a projektov v tomto štádiu zostáva netransparentný.
Konanie a návrhy účastníkov konania
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 26. januára 2016 Spolková republika Nemecko podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie.
Vyjadrenie k žalobe bolo do kancelárie Všeobecného súdu podané 8. apríla 2016, replika 25. mája 2016 a duplika 7. júla 2016.
Spolková republika Nemecko navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zrušil článok 1 a prílohu napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom sa nimi z financovania Európskou úniou vylučujú platby vykonané v rámci EPFRV príslušnou platobnou agentúrou Spolkovej republiky Nemecko v celkovej výške 7719920,30 eura,
—
uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.
Komisia navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zamietol žalobu,
—
uložil Spolkovej republike Nemecko povinnosť nahradiť trovy konania.
Právny stav
Spolková republika Nemecko predkladá v rámci žaloby štyri dôvody.
Po prvé sa dovoláva nesprávneho právneho posúdenia, ktorého sa dopustila Komisia a ktoré pozostáva z porušenia článku 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005 v spojení s článkom 2 písm. e) toho istého nariadenia, keďže Komisia nedodržala požiadavky uvedeného nariadenia týkajúce sa kritérií oprávnenosti výdavkov, ktoré sa zohľadňujú v rámci EPFRV.
Po druhé sa dovoláva porušenia zásady partnerstva vyplývajúcej z článku 6 nariadenia č. 1698/2005, zásady lojálnej spolupráce vyplývajúcej z článku 4 ods. 3 prvého pododseku ZEÚ a zásady ochrany legitímnej dôvery v rozsahu, v akom Komisia neuznáva dôvodnosť postupu, ktorý sama schválila alebo ktorému neodporovala.
Po tretie sa dovoláva porušenia zásady subsidiarity vyplývajúcej z článku 5 ZEÚ v rozsahu, v akom Komisia zasiahla do procesnej autonómie a právomoci členských štátov v oblasti územného plánovania.
Po štvrté sa dovoláva porušenia článku 52 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (
Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549
), článku 31 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 1290/2005 z 21. júna 2005 o financovaní Spoločnej poľnohospodárskej politiky (
Ú. v. EÚ L 209, 2005, s. 1
) a zásady proporcionality v rozsahu, v akom paušálnou opravou 10 %, ktorú uplatnila, Komisia jednak nesprávne posúdila povahu a v každom prípade minimálny rozsah prípadného porušenia v súvislosti s výberovými kritériami a jednak nezohľadnila skutočnosť, že Únii nebola spôsobená majetková ujma a ani jej nevzniklo reálne riziko utrpenia takejto ujmy. Navyše napadnuté rozhodnutie je podľa nej v tomto bode nedostatočne odôvodnené.
O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005 v spojení s článkom 2 písm. e) toho istého nariadenia z dôvodu, že Komisia nedodržala podmienky oprávnenosti výdavkov
Po prvé Spolková republika Nemecko v žalobe pripomína, že podľa článku 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005 výdavky sú oprávnené na príspevok z EPFRV, iba ak sa vynaložili na operácie, o ktorých sa rozhodlo v súlade s výberovými kritériami stanovenými príslušným orgánom, pričom pojem „operácia“ je vymedzený v článku 2 písm. e) tohto nariadenia ako „projekt, zmluva alebo dojednanie, alebo iná akcia zvolená v súlade s kritériami ustanovenými pre dotknutý program rozvoja vidieka a vykonávaná jedným alebo viacerými príjemcami, ktorá umožňuje dosiahnutie cieľov ustanovených v článku 4“.
Komisia podľa nej vyžadovala, aby výberové kritériá boli uplatňované počas prvej a druhej fázy postupu pozemkových úprav a obnovy dedín realizovaných v Bavorsku, hoci ide o fázy predchádzajúce tomuto postupu, v ktorých ešte neexistujú operácie ani príjemcovia, a vonkoncom nie „potenciálni príjemcovia“, ktorí prichádzajú do úvahy až v rámci tretej fázy operácie pozemkových úprav a obnovy dedín po vytvorení spoločenstva subjektov‑príjemcov, ktoré nadobúda postavenie žiadateľa o pomoc.
Po druhé Komisia sa podľa nej nesprávne domnievala, že počas oboch prvých fáz operácie pozemkových úprav a obnovy dedín nemecké orgány vykonávajú protiprávny predbežný výber projektov spočívajúci v tom, že rozhodujú podľa netransparentných kritérií o začatí tretej fázy. Podľa nemeckých orgánov tieto dve fázy patria do procesu informovania, konzultácie a komplexného rozhodovania na účely posúdenia možnosti začať postup a overiť, či sú splnené podmienky vyplývajúce zo spolkových právnych predpisov týkajúcich sa pozemkových úprav. Táto výhrada Komisie je podľa nej postihnutá aj nedostatkom odôvodnenia.
Po tretie, pokiaľ ide o samotné výberové kritériá, Komisia podľa nej stanovila nadmerné požiadavky, ktoré nezodpovedajú platnému právu a nie sú uvedené v nariadení č. 1698/2005, keďže požadovala stanoviť klasifikáciu projektov, vyhotoviť zoznam na účely výberu vo forme prehľadnej tabuľky či dokonca uviesť, ktorý postup najlepšie spĺňa výberové kritériá. Na oprávnené projekty sa uplatnili výberové kritériá prijaté najmä rozhodnutím z 22. decembra 2008 za účasti zástupcov Komisie. Rozhodnutie z 22. decembra 2008 obsahovalo v prílohe kontrolný zoznam C týkajúci sa výberových kritérií pre rozvoj vidieka, ktorý neskôr doplnili kontrolné zoznamy A a B.
Nemecké orgány nad rámec uvedeného poznamenávajú, že Komisia porušila aj svoje vlastné usmernenia vyplývajúce z dokumentu č. VI/10535/99 z 23. júla 2002, nazvaného „Usmernenia na realizáciu systémov riadenia, kontroly a sankcií, ktoré sa týkajú opatrení na rozvoj vidieka podľa nariadenia Rady (ES) č. 1257/1999 – Opatrenia na rozvoj vidieka financované v rámci Záručnej sekcie EPUZF“, ktoré prijala v roku 2002 a ktoré spomenula vo svojom oznámení nemeckým orgánom z 11. mája 2009. Je pravda, že tieto usmernenia sa týkajú priamych platieb v oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky (SPP), a nie EPFRV. Je však z toho možné vyvodiť, že výberové kritériá slúžia výlučne na uskutočnenie voľby medzi konkrétnymi žiadosťami o pomoc, ktoré sa považujú za oprávnené. Tieto kritériá teda nadobúdajú skutočnú relevanciu až vtedy, keď treba skutočne vykonať výber, napríklad z dôvodu obmedzených finančných zdrojov vzhľadom na počet projektov, čo však podľa nemeckých orgánov neplatí v prejednávanej veci.
V štádiu repliky Spolková republika Nemecko podporuje svoju argumentáciu týkajúcu sa nesprávneho výkladu ustanovení nariadenia č. 1698/2005 zo strany Komisie, keď trvá na rozdiele, ktorý existuje medzi pojmom „opatrenia“ vymedzeným v článku 2 písm. d) nariadenia č. 1698/2005 a pojmom „operácie“ vymedzeným v článku 2 písm. e) uvedeného nariadenia. Postup pozemkových úprav teda podľa nej nie je celkom „operácia“, ale „opatrenie“ v zmysle týchto definícií, keďže „opatrenia“ predchádzajú „operáciám“. Právo Únie pritom neobsahuje žiadnu povinnosť členských štátov uplatňovať výberové kritériá už vo fáze opatrení, pretože stupeň konkretizácie, ktorý sa vyžaduje na to, aby bolo možné hovoriť o operácii, ešte nie je dosiahnutý. Navyše v ranom štádiu, ku ktorému sa Komisia vyjadruje, ešte neexistuje „príjemca“ v zmysle nariadenia č. 1698/2005. Pojem „potenciálny príjemca“ používaný Komisiou nemá právny dosah a používaním tohto pojmu Komisia implicitne priznáva neexistenciu konkrétneho príjemcu v rámci prvej a druhej fázy postupu pozemkových úprav a obnovy dedín. Spolková republika Nemecko okrem iného napáda tvrdenie Komisie, podľa ktorého súhlasí s jej analýzou, keďže nepodala žalobu vo veci finančnej opravy, ktorá jej bola uložená v roku 2013 a ktorá sa týkala období rokov 2007 a 2008.
Pokiaľ ide o porovnanie vykonané Komisiou s platnými postupmi v Spolkovej krajine Severné Porýnie‑Vestfálsko (Nemecko) a v Spolkovej krajine Meklenbursko‑Predné Pomoransko (Nemecko), ktoré uvádza ako príklad, nemecké orgány tvrdia, že nie je relevantné predovšetkým z dôvodu, že spolková právna úprava týkajúca sa pozemkových úprav umožňuje zveriť spoločenstvu subjektov‑príjemcov základné úlohy príslušného orgánu, pokiaľ ide o pozemkové úpravy, čo odlišuje Slobodný štát Bavorsko podľa bavorskej právnej úpravy o vykonaní spolkovej právnej úpravy týkajúcej sa pozemkových úprav. Okrem toho sa uvádzaný postup, pokiaľ ide o Spolkovú krajinu Meklenbursko‑Predné Pomoransko, týka výlučne programovacieho obdobia 2014 – 2020.
Komisia spochybňuje argumentáciu nemeckých orgánov a tvrdí, že výhrady, ktoré uviedla predovšetkým počas zmierovacieho postupu a vo svojej súhrnnej správe, sú dôvodné.
Na úvod je potrebné pripomenúť, že ak Komisia odmietne pripísať na ťarchu Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) alebo EPFRV niektoré výdavky z dôvodu porušenia ustanovení práva Únie zo strany členského štátu, musí existenciu uvedených porušení preukázať (rozsudok z 28. októbra 1999, Taliansko/Komisia,
C‑253/97
,
EU:C:1999:527
, bod
). Inak povedané, Komisia je povinná odôvodniť rozhodnutie, v ktorom konštatuje nevykonanie alebo nedostatok kontrol vykonaných príslušným členským štátom (rozsudok z 8. mája 2003, Španielsko/Komisia,
C‑349/97
,
EU:C:2003:251
, bod
).
Komisia nie je povinná v plnom rozsahu preukázať nedostatky v kontrolách, ktoré vykonali vnútroštátne orgány, alebo nesprávnosť nimi predložených údajov, ale len existenciu vážnej a opodstatnenej pochybnosti týkajúcej sa týchto kontrol alebo údajov (rozsudky z 20. septembra 2001, Belgicko/Komisia,
C‑263/98
,
EU:C:2001:455
, bod
, a z 8. mája 2003, Španielsko/Komisia,
C‑349/97
,
EU:C:2003:251
, bod
).
Preukázanie splnenia podmienok na účely získania financovania, ktoré Komisia zamietla, je teda úlohou tohto členského štátu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. septembra 2001, Belgicko/Komisia,
C‑263/98
,
EU:C:2001:455
, bod
). Inak povedané, príslušný členský štát nemôže vyvrátiť zistenia Komisie bez toho, aby svoje vlastné tvrdenia podložil dôkazmi o existencii spoľahlivého a funkčného systému kontroly. Ak sa mu teda nepodarí preukázať, že zistenia Komisie sú nesprávne, majú tieto zistenia za následok vznik vážnych pochybností týkajúcich sa vytvorenia primeraného a účinného systému opatrení pre dohľad a kontrolu (rozsudky z 28. októbra 1999, Taliansko/Komisia,
C‑253/97
,
EU:C:1999:527
, bod
, a z 8. mája 2003, Španielsko/Komisia,
C‑349/97
,
EU:C:2003:251
, bod
).
V prejednávanej veci je potrebné zdôrazniť, že vo všeobecnom rámci SPP je vykonávanie politiky v oblasti rozvoja vidieka v rámci Únie prostredníctvom nástroja financovania a programovania ako EPFRV založené na zásade spoločného riadenia zo strany Únie a členských štátov, pričom právo Únie ustanovuje všeobecný právny rámec, ktorý má byť doplnený vnútroštátnym právom (návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Saugmandsgaard Øe vo veci Občina Gorje,
C‑111/15
,
EU:C:2016:280
, bod
).
Po prvé, pokiaľ ide o ustanovenia, ktoré na úrovni Únie upravujú financovanie z EPFRV, na programovacie obdobie 2007 – 2013 sú obsiahnuté v nariadení č. 1290/2005. Na programovacie obdobie 2014 – 2020 sa vzťahuje nariadenie č. 1306/2013.
Samotné všeobecné ustanovenia upravujúce fungovanie EPFRV počas programovacieho obdobia 2007 – 2013 sú obsiahnuté v nariadení č. 1698/2005, ktoré bolo zrušené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1305/2013 zo 17. decembra 2013 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom EPFRV a o zrušení nariadenia č. 1698/2005 (
Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 487
), ktoré sa vzťahuje na nasledujúce programovacie obdobie (2014 – 2020).
Podpora pre rozvoj vidieka, ktorú stanovuje nariadenie č. 1698/2005, sa realizuje prostredníctvom štyroch osí, ktoré sú upravené v samostatných oddieloch hlavy IV uvedeného nariadenia. Oddiel 1, nazvaný „Os 1 – Zlepšenie konkurencieschopnosti odvetvia poľnohospodárstva a lesného hospodárstva“, vo svojom článku 30 stanovuje, že podpora „sa môže vzťahovať najmä na operácie, ktoré súvisia s… pozemkovými úpravami a zúrodňovaním pôdy“. Oddiel 3, nazvaný „Os 3 – Kvalita života vo vidieckych oblastiach a diverzifikácia vidieckeho hospodárstva“, vo svojom článku 52 stanovuje, že „podpora podľa tohto oddielu zahŕňa… opatrenia na zlepšenie kvality života vo vidieckych oblastiach, ktoré zahŕňajú… obnovu a rozvoj dedín“. Operácie pozemkových úprav týkajúce sa poľnohospodárskej pôdy na jednej strane a operácie obnovy dedín na druhej strane teda patria do dvoch rozličných osí.
Podľa článku 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005 „výdavky sú oprávnené na príspevok z EPFRV, iba ak sa vynaložili na operácie, o ktorých v súlade s výberovými kritériami stanovenými príslušným subjektom rozhodol riadiaci orgán príslušného programu alebo o ktorých sa rozhodlo na základe jeho zodpovednosti“. Článok 2 písm. e) nariadenia č. 1698/2005 vymedzuje pojem „operácia“ ako „projekt, zmluva alebo dojednanie, alebo iná akcia zvolená v súlade s kritériami ustanovenými pre dotknutý program rozvoja vidieka a vykonávaná jedným alebo viacerými príjemcami, ktorá umožňuje dosiahnutie cieľov ustanovených v článku 4“. Článok 2 písm. d) toho istého nariadenia vymedzuje pojem „opatrenie“ ako „súbor operácií, ktoré prispievajú k vykonaniu osi, ako je uvedené v článku 4 ods. 2“.
Doplnkové ustanovenia sú uvedené v nariadení Komisie (ES) č. 1974/2006 z 15. decembra 2006, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia č. 1698/2005 (
Ú. v. EÚ L 368, 2006, s. 15
), ktorého článok 48 ods. 1 stanovuje, že s cieľom zabezpečiť účinnú ochranu finančných záujmov Únie „členské štáty zabezpečia, aby opatrenia na rozvoj vidieka, ktoré hodlajú realizovať, boli overiteľné a kontrolovateľné“ a „za týmto účelom členské štáty určia kontrolné mechanizmy, ktoré im poskytnú primerané ubezpečenie o tom, že sa kritériá oprávnenosti a iné záväzky dodržiavajú“.
Nariadenie č. 1305/2013 vo svojom článku 49 ods. 1 stanovuje, že „cieľom výberových kritérií [stanovených riadiacim orgánom programu rozvoja vidieka po konzultáciách s monitorovacím výborom] je zabezpečiť rovnaký prístup k všetkým uchádzačom, lepšie využitie finančných zdrojov a zacielenie opatrení v súlade s prioritami Únie pre rozvoj vidieka“ a že „pri stanovení a uplatňovaní výberových kritérií sa zohľadňuje zásada proporcionality vo vzťahu k veľkosti operácie“.
Po druhé, pokiaľ ide o pravidlá obsiahnuté v nemeckých spolkových právnych predpisoch uplatniteľných na pozemkové úpravy a obnovy dedín v Bavorsku, upravuje ich Flurbereinigungsgesetz (zákon o pozemkových úpravách, ďalej len „FlurbG“) v prepracovanom znení zo 16. marca 1976 (BGBl. 1976 I, s. 546), naposledy zmenený a doplnený 19. decembra 2008 (BGBl. 2008 I, s. 2794). Podľa článkov 1 a 37 FlurbG pozemkové úpravy spočívajú v reorganizácii pozemkov, osobitne vykonaním nového rozdelenia obecnej poľnohospodárskej pôdy a pozemkov, ktoré sú rozdrobené alebo usporiadané neefektívnym spôsobom, s cieľom zlepšiť pracovné podmienky v poľnohospodárstve a v lesnom hospodárstve.
V Slobodnom štáte Bavorsko právny rámec, ktorý na spolkovej úrovni stanovuje FlurbG, dopĺňa Gesetz zur Ausführung des Flurbereinigungsgesetzes (zákon, ktorým sa vykonáva zákon o pozemkových úpravách). Úrady pre rozvoj vidieka dávajú podnet na akcie v oblasti obnovy dedín a pozemkových úprav, za ktoré aj zodpovedajú.
Pokiaľ ide o nesprávne právne posúdenie, ktorého sa mala dopustiť Komisia a ktoré spočíva v porušení článku 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005 v spojení s článkom 2 písm. e) toho istého nariadenia, je potrebné pripomenúť, že vo veci prepojenia medzi nariadením a ustanoveniami vnútroštátneho práva, na ktoré sa odvoláva, priama uplatniteľnosť nariadenia nebráni tomu, aby samotný text nariadenia oprávňoval inštitúciu Únie alebo členský štát prijať vykonávacie opatrenia a že v takom prípade sa spôsoby výkonu tejto právomoci spravujú verejným právom dotknutého členského štátu (pozri analogicky rozsudok z 27. septembra 1979, Eridania‑Zuccherifici nazionali a Società italiana per l’industria degli zuccheri,
230/78
,
EU:C:1979:216
, bod
).
Ak nariadenie obsahuje takéto oprávnenie, nevyplýva z toho, že členský štát disponuje neobmedzenou voľnou úvahou pri stanovovaní uplatniteľných pravidiel, ani že tieto pravidlá musia mať určitý obsah. Členskému štátu prináleží dodržiavať podmienky a obmedzenia stanovené pravidlami Únie, ktoré sú osobitne aplikovateľné v tomto kontexte, teda ktoré predstavujú konkrétny právny základ predmetnej legislatívnej činnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. decembra 2015, Fínsko/Komisia,
T‑124/14
,
EU:T:2015:955
, bod
).
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy je potrebné zdôrazniť, že z odôvodnenia 61 a článku 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005 vyplýva, že v súlade so zásadou subsidiarity sa pravidlá oprávnenosti výdavkov v zásade stanovujú na vnútroštátnej úrovni a že výdavky sú oprávnené len vtedy, keď sú vynaložené na operácie, o ktorých bolo rozhodnuté podľa výberových kritérií stanovených príslušným orgánom.
V prejednávanej veci sa zdá, že stanovenie výberových kritérií umožňujúcich určiť oprávnenosť výdavkov financovaných z EPFRV zodpovedá vykonávacím opatreniam zvereným vnútroštátnym orgánom nariadením č. 1698/2005 na účely realizácie cieľov stanovených týmto nariadením, ktorým je v tomto prípade podpora rozvoja vidieka prostredníctvom EPFRV.
V tomto kontexte prináleží nemeckým orgánom konať pri súčasnom dodržaní usmernení a obmedzení stanovených oprávnením, ktoré im zveruje nariadenie č. 1698/2005 jednak na stanovenie výberových kritérií v súvislosti s predmetnými výdavkami a jednak na uplatňovanie uvedených kritérií.
Podmienky realizácie pozemkových úprav a obnovy dedín sa však majú v celom rozsahu spravovať len vnútroštátnym právom. Nariadenie č. 1698/2005 totiž neumožňuje Komisii stanoviť osobitný legislatívny postup alebo spôsoby na uskutočňovanie pozemkových úprav a obnovy dedín v dotknutom členskom štáte.
Naopak v rozsahu, v akom nemecké orgány požadujú financovanie z EPFRV na výdavky vynaložené v rámci pozemkových úprav a obnovy dedín v Bavorsku, je potrebné overiť po prvé existenciu výberových kritérií zodpovedajúcich cieľu sledovanému nariadením č. 1698/2005 a po druhé podmienky účinnej realizácie uvedených kritérií.
Pokiaľ ide o kvalifikáciu pozemkových úprav a obnovy dedín ako „operácií“, čo si podľa znenia článku 2 písm. e) nariadenia č. 1698/2005 vyžaduje uplatniť na ne výberové kritériá, je potrebné zdôrazniť, že podľa ustálenej judikatúry z požiadavky jednotného uplatňovania práva Únie, ako aj zo zásady rovnosti vyplýva, že znenie ustanovenia práva Únie, ktoré neobsahuje nijaký výslovný odkaz na právo členských štátov s cieľom určiť jeho zmysel a rozsah pôsobnosti, si v zásade vyžaduje autonómny a jednotný výklad v celej Únii (pozri analogicky rozsudok z 25. októbra 2012, Ketelä,
C‑592/11
,
EU:C:2012:673
, bod
a citovanú judikatúru).
V súlade s tvrdením Komisie je teda vymedzenie pojmu „operácia“ v článku 2 písm. e) nariadenia č. 1698/2005 v rozsahu, v akom odkazuje na „projekt, zmluv[u] alebo dojednanie, alebo in[ú] akci[u]“ realizovanú jedným alebo viacerými príjemcami s cieľom naplniť ciele podpory v prospech rozvoja vidieka, extrémne široké, čo umožňuje ubezpečiť sa, že napriek rôznym druhom dotknutých operácií a bez ohľadu na konkrétnu situáciu predmetného vnútroštátneho postupu sa výber stanovený právnou úpravou riadne zrealizuje.
Pozemkové úpravy a obnovy dedín sa musia od momentu, keď patria pod nejaký projekt, zmluvu, dojednanie alebo inú akciu, ktoré sú určené na to, aby umožnili konkrétnu realizáciu, považovať za operácie, a teda musia sa na ne vzťahovať výberové kritériá uvedené v ustanoveniach nariadenia č. 1698/2005.
Naopak je potrebné uviesť, že pojem „opatrenie“ v zmysle článku 2 písm. d) nariadenia č. 1698/2005 v rozsahu, v akom zodpovedá „súbor[u] operácií, ktoré prispievajú k vykonaniu osi“, sa musí považovať za abstraktnú kategóriu operácií, ktorú si členské štáty môžu vybrať do svojho programu rozvoja s cieľom realizovať jednu zo štyroch osí uvedených v nariadení č. 1698/2005. Pozemkové úpravy sú teda opatrením, keď predstavujú všeobecnú akciu spočívajúcu v racionalizácii užívania poľnohospodárskej pôdy. To isté platí o obnove dedín, keď predstavujú všeobecnú akciu spočívajúcu v zlepšení životných podmienok vo vidieckych oblastiach. Naopak, od momentu, keď pozemkové úpravy alebo obnova dediny patria do rámca identifikovateľnej akcie spojenej najmä so zemepisným miestom alebo konkrétnym spoločenstvom jednotlivcov, musia sa považovať za operáciu.
Vzhľadom na bezprostredný a priamy účinok nariadenia č. 1698/2005 sa touto kvalifikáciou ukladá povinnosť realizovať výberové kritériá, a to bez ohľadu na fázu, v ktorej sa nachádza predmetná operácia podľa vnútroštátnych právnych predpisov. Opačným tvrdením by dochádzalo k spochybňovaniu zásady autonómneho a jednotného výkladu pojmov práva Únie.
Spolková republika Nemecko teda nesprávne tvrdí, že pozemkové úpravy a obnovy dedín v Bavorsku sa nachádzajú v špecifickej situácii, ktorá bráni realizácii výberových kritérií počas ich prvých dvoch fáz z dôvodu neexistencie konkrétnych projektov alebo spoločenstiev príjemcov.
Spolková republika Nemecko okrem toho pripúšťa možnosť uplatniť výberové kritériá na dve počiatočné fázy operácií pozemkových úprav a obnovy dedín v Bavorsku, keďže odo dňa rozhodnutia z 22. decembra 2008 zmenila výberové kritériá pre projekty, ktoré boli pôvodne uvedené v programe BayZal, s cieľom uplatňovať ich v štádiu tejto prvej a druhej fázy, hoci Komisia tieto kritériá považovala za nevhodné. Okrem toho dokument predložený Komisiou v prílohe, ktorý pochádza od orgánov Regierungsbezirk der Oberpfalz (obvod Horné Falcko, Nemecko), nazvaný „Pracovný program 2003 správy obvodu Horné Falcko a riaditeľstva pre rozvoj vidieka v Regensburgu – Kalendár 2003“, umožňuje konštatovať, že miestne orgány vykonávajú klasifikáciu žiadostí o projekty pozemkových úprav alebo obnovy dedín s cieľom rozdeliť ich do štyroch skupín, v prospech ktorých majú byť prijaté rozhodnutia o pozemkových úpravách vo viac či menej vzdialených termínoch. Ako poznamenala Komisia, najstaršie žiadosti boli zaznamenané od roku 1985 a veľký počet nevybavených žiadostí dáva tušiť, že všetky nebudú financované, osobitne z dôvodu, že nedosiahli etapu zápisu do pracovného programu miestne príslušného úradu pre rozvoj vidieka.
Tieto konštatovania umožňujú odmietnuť námietky nemeckých orgánov voči výhrade uvádzanej Komisiou, ktorá sa zdá byť dôvodná a podľa ktorej počas prvých dvoch fáz postupu pozemkových úprav a obnovy dedín platného v Bavorsku príslušné orgány skutočne vykonávajú predbežný výber projektov, ktoré majú byť financované z EPFRV, ale rozhodujú o začatí tretej fázy podľa netransparentných kritérií, čo navyše naráža na zásadu rovnosti zaobchádzania, na ktorú sa môžu legitímne odvolávať právnické a fyzické osoby, ktoré si želajú získať financovanie z EPFRV. Táto situácia, ktorá existovala pred zásahom vykonaným rozhodnutím z 22. decembra 2008, pretrvala aj po ňom.
Ako to totiž Spolková republika Nemecko priznáva v bode 54 repliky, aj keď kontrolný zoznam A bol vypracovaný v rámci rozhodnutia z 22. decembra 2008 s cieľom vylepšiť dokumentáciu prípravných prác nevyhnutných pre prijatie rozhodnutia o začatí postupu pozemkových úprav alebo obnovy dedín, neobsahuje výberové kritériá v zmysle článku 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005, keďže nemecké orgány sa v každom prípade domnievajú, že aj keď sa v tomto štádiu rozhodnú začleniť operáciu do rámca pracovného programu BayZal, ešte neexistuje príjemca pomoci a nie je možné predložiť žiadosti o financovanie pre konkrétne projekty.
Údajný nedostatok odôvodnenia, ktorý uvádzajú nemecké orgány, pokiaľ ide o výhradu Komisie týkajúcu sa protiprávneho predbežného výberu žiadostí o financovanie je tiež potrebné odmietnuť. V osobitnom kontexte vypracovania rozhodnutí týkajúcich sa zúčtovania v oblasti SPP sa rozhodnutie považuje za dostatočne odôvodnené v prípade, keď sa štát, ktorý je jeho adresátom, priamo zúčastnil na procese jeho vyhotovenia a poznal dôvody, na základe ktorých Komisia dospela k záveru, že sporné sumy nemôžu byť účtované na ťarchu EPZF alebo EPFRV (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. decembra 1990, Holandsko/Komisia,
C‑22/89
,
EU:C:1990:471
, bod
). Nemecké orgány sa zúčastnili na zmierovacom postupe podľa článku 16 nariadenia č. 885/2006, ktorý predchádzal prijatiu napadnutého rozhodnutia, pričom sa priamo zúčastnili na procese jeho vyhotovenia a poznali dôvody, na základe ktorých Komisia dospela k záveru, že sporné sumy nemôžu byť účtované na ťarchu EPFRV z dôvodu protiprávneho výberu projektov v prvých dvoch fázach postupov pozemkových úprav a obnovy dedín realizovaných v Bavorsku.
Pokiaľ ide napokon o tvrdenie Spolkovej republiky Nemecko, podľa ktorého Komisia stanovila nadmerné požiadavky týkajúce sa samotných výberových kritérií, je potrebné uviesť nasledovné.
Je potrebné pripomenúť, že z ustálenej judikatúry vyplýva, že ak si text sekundárneho práva Únie týkajúci sa SPP vyžaduje výklad, musí sa najviac, ako je to možné, vykladať v zmysle jeho súladu s ustanoveniami Zmluvy (pozri rozsudok z 13. apríla 2011, Nemecko/Komisia,
T‑576/08
,
EU:T:2011:166
, bod
a citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci z ustanovenia článku 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005 v spojení s článkom 2 písm. c) toho istého nariadenia vyplýva, že výdavky v súvislosti s operáciami ako pozemkové úpravy alebo obnovy dedín, musia byť vynaložené v súlade s výberovými kritériami. Ako výslovne vyplýva z článku 73 nariadenia č. 1698/2005, Komisii v súvislosti so spoločným riadením inštitúcií Únie a členských štátov prináleží zabezpečiť riadne finančné hospodárenie v súlade s článkom 274 ES, ktorého ustanovenia sú teraz uvedené v článku 317 ZFEÚ.
Aj keď zásadu riadneho finančného hospodárenia nemožno zúžiť na čisto účtovnú definíciu, táto zásada znamená, aby sa rozpočtové prostriedky používali v súlade so zásadami hospodárnosti, účinnosti a efektívnosti, pričom zásada efektívnosti sleduje najlepší pomer medzi použitými prostriedkami a dosiahnutými výsledkami, ako to vyplýva z článku 28a nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (
Ú. v. ES L 248, 2002, s. 1
; Mim. vyd. 01/004, s. 74) v znení zmien a doplnení, ako aj z článku 30 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ, Euratom) č. 966/2012 z 25. októbra 2012 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Únie, a zrušení nariadenia Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (
Ú. v. EÚ L 298, 2012, s. 1
).
Dodržanie týchto zásad znamená, že dané výberové kritériá umožňujú prioritné financovanie operácií, ktoré najlepšie zodpovedajú cieľom rozvoja vidieka vyplývajúcim zo štyroch osí uvedených v nariadení č. 1698/2005.
Je preto potrebné dbať na to, aby dané kritériá umožňovali identifikovať medzi všetkými operáciami, na ktoré sa žiada financovanie z EPFRV, tie, ktoré sú najvhodnejšie na dosiahnutie cieľov SPP v rámci nariadenia č. 1698/2005.
V zmysle uvedeného a s prihliadnutím na spoluprácu medzi Úniou a členskými štátmi, aj keď nemecké orgány môžu voľne stanoviť zoznam výberových kritérií bez toho, aby nevyhnutne obsahoval systém hodnotenia alebo číslovanej klasifikácie operácií, tento zoznam musí aspoň umožňovať stanovenie, ktoré operácie majú prioritne dostať podporu z EPFRV vzhľadom na svoj význam.
Je teda potrebné preskúmať, či spôsob výberu realizovaný nemeckými orgánmi spĺňa tieto požiadavky.
V tomto kontexte je potrebné zdôrazniť, ako správne uvádza Komisia, že je potrebné rozlišovať medzi kritériami oprávnenosti operácií a výberovými kritériami.
Kritériá oprávnenosti umožňujú nanajvýš konštatovať, že operácie spĺňajú základné podmienky na financovanie z EPFRV, teda patria do všeobecných cieľov SPP prevzatých programom BayZal, ale neumožňujú identifikovať operácie, ktoré sa majú prioritne financovať vzhľadom na ich význam.
Výberové kritériá nemeckých orgánov, ktoré sa majú preskúmať, sú jednak kritériá vytvorené v decembri 2008 v nadväznosti na prvú inšpekciu Komisie, uvedené v kontrolnom zozname C, a jednak kritériá prijaté v decembri 2012, uvedené v kontrolných zoznamoch A a B.
Kontrolný zoznam C, nazvaný „Kritériá žiadosti o finančné opatrenie alebo viacero finančných opatrení prostredníctvom EPFRV“, zodpovedá kontrolnému zoznamu, ktorý nemecké orgány vypracovali už v decembri 2008.
Pozostáva z troch tabuliek, pričom prvá z nich, nazvaná „Súlad s cieľmi programu BayZal“, obsahuje zoznam otázok, ktorými sa má overiť, či predmetná operácia patrí do cieľov programu BayZal. Druhá tabuľka, ktorej predmetom sú „Výberové kritériá spoločné pre všetky kódy opatrení“, má za cieľ overiť, či sú splnené vecné podmienky umožňujúce prijať podporu, osobitne vzhľadom na spoľahlivosť a výkonnosť vlastníka projektu, istotu financovania, ubezpečenie, že operácia sa realizuje v oprávnenom regióne, v rámci programovacieho obdobia a pri neexistencii dvojitej podpory. Tretia tabuľka, nazvaná „Osobitné výberové kritériá pre rôzne kódy opatrení“, obsahuje päť kritérií predstavujúcich zhrnutie, ako je začlenenie operácie v pracovnom programe, z ktorých aspoň dve musia byť splnené na to, aby bola operácia oprávnená na pomoc z EPFRV.
Aj keď kritériá kontrolného zoznamu C majú stanoviť oprávnenosť operácie, neobsahujú žiadne prvky, ktoré by umožňovali porovnávacie hodnotenie vo vzťahu k iným oprávneným projektom. Za týchto podmienok nespĺňajú požiadavky nariadenia č. 1698/2005.
Kontrolný zoznam A je nazvaný „Kritériá zápisu postupu alebo operácie do pracovného programu“ a pozostáva zo štyroch tabuliek nazvaných „Rozvoj vidieckych oblastí (stratégia)“, „Regionálne synergie“, „Komunálne zapojenie a aktuálne výsledky miestnej správy“ a „Súlad s cieľmi rozvoja vidieka“.
Tieto štyri tabuľky vymenúvajú určitý počet kritérií, ktorých splnenie je potrebné overiť s cieľom rozhodnúť, či sa má žiadosť o postup pozemkových úprav zaradiť do pracovného programu. Ako poznamenáva Komisia, neexistuje vzťah medzi kritériami, počtom odpovedí „áno“ alebo „nie“ a celkovým posúdením, podľa ktorého postup zodpovedajúci operácii pozemkových úprav alebo obnovy dediny možno zahrnúť do pracovného programu príslušného úradu pre rozvoj vidieka.
Aj keď kontrolný zoznam A umožňuje overiť teoretickú oprávnenosť operácie, neumožňuje žiadnu porovnávaciu akciu a ani nespĺňa požiadavky nariadenia č. 1698/2005.
Kontrolný zoznam B, nazvaný „Kritéria zadania postupu alebo operácie“, umožňuje stanoviť, či sa má formálne prijať rozhodnutie o začatí postupu pozemkových úprav podľa právnych predpisov platných v Bavorsku.
Obsahuje len šesť formálnych kritérií s cieľom stanoviť, či možno zadať postup, ako kritérium účinného zápisu postupu alebo operácie do pracovného programu. Tieto kritériá sa týkajú prípadnej oprávnenosti na financovanie z EPFRV, ale preukázateľne neumožňujú žiadne porovnanie s inými operáciami.
Pokiaľ ide o tvrdenie nemeckých orgánov, že podľa dokumentu č. VI/10535/99, na ktorý sa Komisia odvolávala vo svojom liste z 11. mája 2009, je výber operácií len „prípadný“, teda že nie je povinný, je potrebné zdôrazniť, že usmernenia uvedené v dokumente č. VI/10535/99 sa týkajú predchádzajúceho programovacieho obdobia (2000 – 2006) a že fakultatívnosť výberu nebola prevzatá do nariadenia č. 1698/2005.
Nemožno sa teda odvolávať na dokument č. VI/10535/99 s cieľom namietať uplatňovanie kogentných ustanovení nariadenia č. 1698/2005. Navyše je potrebné uviesť, že podľa znenia listu Komisie z 11. mája 2009 sa dokument č. VI/10535/99 spomínal v súvislosti so spôsobmi realizácie výberových kritérií, a nie v súvislosti s možnosťou ich realizovať alebo nerealizovať.
Z vyššie uvedeného vyplýva, že Komisia sa nedopustila nesprávneho posúdenia, keď jednak tvrdila, že článok 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005 stanovuje kritériá umožňujúce porovnávací výber operácií, a jednak, že kritériá realizované v Bavorsku túto požiadavku nespĺňajú.
Taktiež je potrebné zdôrazniť, že aj keď nemecké orgány uplatňujú iba porušenie nariadenia č. 1698/2005, ktoré sa týka programovacieho obdobia 2007 – 2013, povinnosť výberu operácií pozemkových úprav a obnovy dedín bola zachovaná na programovacie obdobie 2014 – 2020, ako to vyplýva z článku 49 nariadenia č. 1305/2013. Keďže Spolková republika Nemecko nepreukázala, pokiaľ ide o rok 2014, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď vyžadovala uplatňovanie porovnávacích výberových kritérií, napadnuté rozhodnutie nemožno v tejto súvislosti kritizovať.
Vzhľadom na uvedenú analýzu treba prvý žalobný dôvod zamietnuť.
O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení zásady partnerstva vyplývajúcej z článku 6 nariadenia č. 1698/2005, zásady lojálnej spolupráce vyplývajúcej z článku 4 ods. 3 prvého pododseku ZEÚ a zásady ochrany legitímnej dôvery
Spolková republika Nemecko tvrdí, že prijatím napadnutého rozhodnutia Komisia porušila zásadu partnerstva a povinnosť zachovávať vzájomnú lojálnosť medzi Úniou a členskými štátmi, ktoré vyplývajú z článku 6 ods. 1 a 3 nariadenia č. 1698/2005 a článku 4 ods. 3 prvého pododseku ZEÚ.
Po prvé Spolková republika Nemecko tvrdí, že rozhodnutím z 5. septembra 2007 Komisia schválila program BayZal. Tento program podľa nej s presnosťou upravoval platný postup v Bavorsku v oblasti pozemkových úprav a obnovy dedín, predovšetkým jednotlivé fázy tohto postupu a dobu jeho trvania, ktorá mohla byť aj niekoľko rokov, ako aj nevyhnutnosť financovať tiež operácie alebo projekty, ktoré boli odsúhlasené predtým, ako v roku 2007 začalo programovacie obdobie, a ktoré sa už nachádzali vo fáze výkonu.
Keďže rozhodnutiu z 5. septembra 2007 predchádzala deväťmesačná fáza konzultácií, podľa nej to znamená, že Komisia poznala všetky relevantné aspekty platného postupu v Bavorsku, takže nemôže spochybňovať tento spôsob konania nemeckých orgánov. Napokon by podľa nej prináležalo Komisii prijať rozhodnutie, ktorým sa mení a dopĺňa rozhodnutie z 5. septembra 2007, pokiaľ sa domnievala, že je potrebná iná prax nemeckých orgánov, čo však neurobila.
Po druhé monitorovací výbor sa opakovane stretával od novembra 2007 za účasti zástupcov Komisie. V nadväznosti na nesúhlas zástupcov Komisie s pôvodne navrhovaným prístupom boli stanovené dodatočné výberové kritériá. Zástupcovia Komisie podľa nej nevyjadrili pochybnosti o týchto kritériách, ani nenamietali voči skutočnosti, že z dôvodu dostatočných finančných zdrojov nebolo potrebné vykonať klasifikáciu operácií.
Nemecké orgány, ktoré tvrdia, že u nich Komisia vzbudila nádeje schválením programu BayZal a postojom jej zástupcov prítomných na stretnutí monitorovacieho výboru, namietajú porušenie zásady ochrany legitímnej dôvery.
V replike sa nemecké orgány taktiež subsidiárne odvolávajú na spoločnú zodpovednosť Komisie za prípadné porušenie nariadenia č. 1698/2005, čo musí v každom prípade obmedzovať výšku finančnej opravy.
Komisia navrhuje zamietnuť druhý žalobný dôvod z dôvodu prednosti sekundárneho práva Únie, v prejednávanej veci nariadenia č. 1698/2005, pred ustanoveniami programu BayZal. Tvrdí, že aj keď skutočne schválila program BayZal, nebráni to realizácii porovnávacieho výberu predmetných operácií nemeckými orgánmi.
Okrem toho uvádza, že aj keď sa jej zástupcovia zúčastňovali na práci monitorovacieho výboru, išlo len o poradnú účasť, ako to stanovuje článok 77 ods. 2 tretí pododsek nariadenia č. 1698/2005. Za týchto podmienok Komisia odmieta akúkoľvek myšlienku, že by schválila postup obhajovaný nemeckými orgánmi, ktorý vylučuje realizáciu porovnávacích výberových kritérií. Odkazuje predovšetkým na list, ktorý adresovala 11. mája 2009 nemeckým orgánom a v ktorom jednoznačne uviedla nevyhnutnosť realizovať dané kritériá.
Je potrebné pripomenúť, že článok 4 ods. 3 prvý pododsek ZEÚ stanovuje, že podľa zásady lojálnej spolupráce sa Únia a členské štáty vzájomne rešpektujú a vzájomne si pomáhajú pri vykonávaní úloh, ktoré vyplývajú zo zmlúv. Navyše podľa článku 6 ods. 1 nariadenia č. 1698/2005 „poskytovanie pomoci z EPFRV sa vykonáva na základe dôkladných konzultácií… medzi Komisiou a členským štátom a s orgánmi určenými členským štátom podľa platných vnútroštátnych pravidiel a praxe“, pričom podľa odseku 3 toho istého článku sa spresňuje, že „partnerstvo sa podieľa na príprave a monitorovaní národného strategického plánu a na príprave, vykonávaní, monitorovaní a hodnotení programov rozvoja vidieka“.
Zásada ochrany legitímnej dôvery patrí podľa ustálenej judikatúry medzi základné zásady Únie. Právo uplatňovať túto zásadu sa vzťahuje na každú osobu podliehajúcu súdnej právomoci, u ktorej vzbudila inštitúcia Únie odôvodnené nádeje (pozri rozsudok zo 14. marca 2013, Agrargenossenschaft Neuzelle,
C‑545/11
,
EU:C:2013:169
, body
a
a citovanú judikatúru).
Presné, nepodmienečné a zhodné informácie, ktoré pochádzajú z oprávnených a dôveryhodných zdrojov, predstavujú záruky spôsobilé vzbudiť takéto nádeje, a to bez ohľadu na formu, v akej sú oznámené. Naopak, nikto nemôže poukazovať na porušenie uvedenej zásady, pokiaľ neexistujú presné uistenia, ktoré mu mal poskytnúť správny orgán (rozsudok zo 14. marca 2013, Agrargenossenschaft Neuzelle,
C‑545/11
,
EU:C:2013:169
, bod
).
V prejednávanej veci je po prvé potrebné zdôrazniť, ako to tvrdí Komisia, že okolnosť, že BayZal nestanovuje, že poskytnutie podpory z EPFRV je závislé na realizácii výberových kritérií porovnávajúcich potenciálne oprávnené operácie, nemá vplyv na výklad článku 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005, ako je uvedený v bodoch 65 a 66 vyššie, podľa ktorého má realizácia takých kritérií kogentnú povahu (pozri analogicky rozsudok zo 7. júla 2016, Poľsko/Komisia,
C‑210/15 P
, neuverejnený,
EU:C:2016:529
, bod
).
Keďže tento výklad platí pre nemecké orgány aj pre Komisiu, znamená to, že v prvom rade vypracovanie a následne v druhom rade realizácia porovnávacích výberových kritérií bola povinná.
Schválenie programu BayZal Komisiou preto nemohlo mať za následok to, že by Komisia neprihliadala na požiadavku porovnávacích výberových kritérií, čo by každopádne predstavovalo prekročenie jej právomocí. Spolková republika Nemecko sa preto mýli, pokiaľ ide o dosah schválenia programu BayZal.
Komisii navyše v žiadnom prípade neprináleží prijať rozhodnutie, ktorým sa mení jej rozhodnutie z 5. septembra 2007. Ustanovenia programu BayZal a vnútroštátnej právnej úpravy reprezentovanej zákonom FlurbG a zákonom, ktorým sa vykonáva zákon o pozemkových úpravách, sú totiž zlučiteľné s realizáciou porovnávacích výberových kritérií. Naopak, nečinnosť nemeckých orgánov spočíva v tom, že takéto kritériá nevypracovali a nezrealizovali.
Po druhé je tiež potrebné zdôrazniť, že podľa článku 77 ods. 2 tretieho pododseku nariadenia č. 1698/2005 má účasť útvarov Komisie na stretnutiach monitorovacieho výboru poradný charakter, takže im nemožno vytýkať údajný pevný postoj, ktorý v tomto rámci zaujali. Navyše sa zdá, že po zmenách z decembra 2008 prejavili svoj nesúhlas, pokiaľ ide o neexistenciu porovnávacích výberových kritérií. Vyplýva to najmä z listu, ktorý Komisia adresovala 11. mája 2009 nemeckým orgánom a ktorý v bode 2.2.2 svojej prílohy pod názvom „Nový kontrolný zoznam ,Výberové kritériá pri rozvoji vidieka‘“ vyjadruje pochybnosti o spôsoboch porovnávania nových projektov s projektmi podanými pred rokom 2009, spolu so žiadosťou, aby nemecké orgány ešte vysvetlili podmienky výberu uvedených projektov.
Spolková republika Nemecko teda nesprávne namieta porušenie zásady partnerstva a povinnosti zachovávať lojálnosť, ako aj údajnú spoločnú zodpovednosť Komisie. Taktiež je nedôvodné, aby sa odvolávala na presné, nepodmienečné a zhodné informácie, ktoré pochádzajú od útvarov Komisie, podľa ktorých je existujúci systém výberu dostatočný. Tvrdenie založené na porušení zásady legitímnej dôvery je teda tiež potrebné odmietnuť.
Vzhľadom na uvedenú analýzu treba druhý žalobný dôvod zamietnuť.
O treťom žalobnom dôvode založenom na porušení zásady subsidiarity vyplývajúcej z článku 5 ZEÚ
V rámci tretieho žalobného dôvodu Spolková republika Nemecko tvrdí, že Komisia svojím extenzívnym výkladom nariadenia č. 1698/2005, ktorým sa ukladá povinnosť uplatňovať výberové kritériá na jednotlivé fázy postupu pozemkových úprav a obnovy dedín platného v Bavorsku, porušuje zásadu subsidiarity tým, že zasahuje do procesnej autonómie členských štátov a miestnej správy v oblasti územného plánovania. Ide pritom o oblasť, ktorej riadenie lepšie zabezpečujú členské štáty a prípadne regionálne či miestne orgány a ktorej organizácia v Nemecku požíva ústavnú ochranu.
Komisia podľa nej sleduje cieľ zredukovať tri fázy postupu pozemkových úprav a obnovy dedín v Bavorsku na jednu, čo by podľa nej malo nepochybne negatívny vplyv na občiansku účasť a v dôsledku čoho by sa prihliadalo na zle pripravené projekty, čo by spôsobovalo dodatočné výdavky.
V tomto kontexte Spolková republika Nemecko opakuje svoju argumentáciu, podľa ktorej nariadenie č. 1698/2005 stanovuje výberové kritériá, len pokiaľ ide o operácie, ktoré boli identifikované v štádiu tretej fázy.
Komisia navrhuje, aby bol tretí žalobný dôvod zamietnutý z dôvodu, že vnútroštátne právne predpisy nemôžu spôsobovať neplatnosť priamo uplatniteľných pravidiel práva Únie, a to ani s ohľadom na zásadu subsidiarity.
V každom prípade spochybňuje, že by chcela prevziať kontrolu nad platným postupom v Bavorsku, ktorý možno podľa nej bezproblémovo uviesť do súladu s realizáciou výberových kritérií. Tvrdí, že pokiaľ sa nemecké orgány domnievajú, že to nemôžu urobiť, majú tiež možnosť zvoliť si iné opatrenia predmetnej osi vymedzenej v nariadení č. 1698/2005.
Je potrebné pripomenúť, že podľa zásady subsidiarity zakotvenej v článku 5 ods. 3 ZEÚ Únia koná v oblastiach, ktoré nepatria do jej výlučnej právomoci, len v takom rozsahu a vtedy, ak ciele zamýšľané touto činnosťou nemôžu členské štáty uspokojivo dosiahnuť, ale z dôvodov rozsahu alebo účinkov navrhovanej činnosti ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Únie (rozsudok zo 17. júna 2009, Portugalsko/Komisia,
T‑50/07
, neuverejnený,
EU:T:2009:206
, bod
).
V prejednávanej veci sa nevyhnutnosť prihliadnuť na zásadu subsidiarity objavuje najmä v ustanoveniach odôvodnenia 61 nariadenia č. 1698/2005, podľa ktorého „v súlade so zásadou subsidiarity, a ak výnimky nestanovujú inak, oprávnenosť výdavkov by mali upravovať príslušné vnútroštátne pravidlá“, ktoré je doplnené odôvodnením 63 tohto istého nariadenia, podľa ktorého „decentralizované vykonávanie činností v rámci EPFRV by mali sprevádzať záruky, ktoré súvisia najmä s kvalitou vykonávania, výsledkami[,] správnym finančným hospodárením a kontrolou“.
V tejto súvislosti Komisia ako subjekt zodpovedný za vykonávanie rozpočtu Únie musí jednak overiť podmienky, za akých došlo k financovaniu a výkonu kontrol, a jednak výdavky financovať len vtedy, keď tieto podmienky ponúkajú všetky nevyhnutné záruky, pokiaľ ide o súlad s pravidlami Únie (pozri analogicky rozsudok zo 17. júna 2009, Portugalsko/Komisia,
T‑50/07
, neuverejnený,
EU:T:2009:206
, bod
).
Aj keď výsledkom rozdelenia úloh medzi Komisiou a nemeckými orgánmi je, že nemecké orgány vypracúvajú relevantné vnútroštátne pravidlá upravujúce oprávnenosť výdavkov najmä v rozsahu, v akom nariadenie č. 1698/2005 odkazuje v tomto bode na vnútroštátne vykonávacie opatrenia, nič to nemení na skutočnosti, že Komisia má povinnosť kontrolovať, či nemecké orgány skutočne plnia svoje povinnosti v tejto oblasti, avšak bez toho, aby sa tým Komisii zverovala akákoľvek právomoc umožňujúca jej stanovovať osobitné pravidlá týkajúce sa vnútroštátnej právnej úpravy postupu pozemkových úprav a obnovy dedín.
Ako tvrdí Komisia, povinnosti členských štátov podľa článku 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005 spočívajú v realizácii výberových kritérií umožňujúcich uskutočniť porovnávací výber predmetných operácií, čo sa zdá byť cieľom, ktorý možno dosiahnuť bez toho, aby sa tým spochybňovali vnútroštátne či regionálne právne predpisy, ktoré upravujú postup pozemkových úprav a obnovy dedín.
Spolková republika Nemecko teda nemôže tvrdiť, že bola porušená zásada subsidiarity, bez toho, aby preukázala, že Komisia prekročila svoju právomoc vyplývajúcu z realizácie zásady subsidiarity v rozsahu, v akom vyžadovala dodržiavanie ustanovení článku 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005.
Vzhľadom na uvedenú analýzu treba tretí žalobný dôvod zamietnuť.
O štvrtom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 52 ods. 2 nariadenia č. 1306/2013, článku 31 ods. 2 nariadenia č. 1290/2005 a zásady proporcionality, ako aj na nedostatku odôvodnenia
Spolková republika Nemecko, ktorá v rámci štvrtého žalobného dôvodu opakuje svoje tvrdenie, podľa ktorého neporušila ustanovenia nariadenia č. 1698/2005, subsidiárne tvrdí, že tým, že jej Komisia nariadila paušálnu opravu 10 %, v každom prípade nesprávne posúdila povahu a obmedzený dosah porušenia, keďže neprihliadla na skutočnosť, že Únii nebola spôsobená finančná ujma a ani jej nevzniklo reálne riziko utrpenia takejto ujmy.
Tým, že sa Komisia odvolávala na usmernenia týkajúce sa uplatňovania finančných opráv vymedzených v dokumente č. VI/5330/97 z 23. decembra 1997 s názvom „Usmernenia k výpočtu finančných dôsledkov pri príprave rozhodnutia o zúčtovaní týkajúceho sa Záručnej sekcie EPUZF“, nesprávne sa domnievala, že bola porušená kľúčová kontrola.
Pri všetkých operáciách, pri ktorých boli podané žiadosti o financovanie z EPFRV, boli totiž splnené podmienky oprávnenosti vyplývajúce z ustanovení nariadenia č. 1698/2005, čo okrem iného uznal aj zmierovací orgán, pričom projekty boli v súlade s cieľmi EPFRV a taktiež boli dostupné dostatočné finančné zdroje. Navyše na výberové kritériá sa nevzťahuje definícia kľúčových kontrol uvedená v dokumente č. VI/5330/97.
Len absolútna nemožnosť posúdiť oprávnenosť predmetných operácií môže privodiť opravu 10 %, a nie údajné nedostatky pri výbere najlepších projektov spomedzi všetkých oprávnených operácií.
Oprava 10 % predstavuje tiež porušenie článku 52 ods. 2 nariadenia č. 1306/2013 a článku 31 ods. 2 nariadenia č. 1290/2005, keďže Komisia nezohľadnila povahu porušenia, pretože nerozlišovala medzi nedostatkami pri posudzovaní oprávnenosti výdavkov a nedostatkami vo výberovom procese.
Nedostatok odôvodnenia sa napokon týka skutočnosti, že Komisia vo svojich usmerneniach neuviedla, v čom spočíva porušenie kľúčových kontrol výberových kritérií.
V replike Spolková republika Nemecko uviedla, že počas písomnej časti konania pred Všeobecným súdom Komisia a
posteriori
predložila odôvodnenie týkajúce sa uplatnenia opravnej sadzby 10 % s vysvetlením, že obmedzená finančná oprava 5 % sa uplatnila na iné členské štáty pre nečinnosť rovnakej povahy, pretože aspoň uplatňovali bodovací systém na účely klasifikácie operácií. Okrem toho, že toto odôvodnenie je oneskorené, je založené na dôvode, ktorý je v rozpore so skutočnosťou, že nariadenie č. 1698/2005 nevyžaduje bodovací systém na účely klasifikácie operácií.
Spolková republika Nemecko napokon vyvracia tvrdenie Komisie, podľa ktorého administratívnymi kontrolami nezabezpečila ani realizáciu riadneho výberu, pretože naopak, vykonala a zdokumentovala kontroly každej operácie.
Samotná Komisia uvádza, že podľa článku 24 nariadenia Komisie (EÚ) č. 65/2011 z 27. januára 2011, ktorým sa stanovujú podrobné pravidlá uplatňovania nariadenia č. 1698/2005, pokiaľ ide o realizáciu kontrolných postupov a krížového plnenia pri opatreniach na podporu rozvoja vidieka (
Ú. v. EÚ L 25, 2011, s. 8
), administratívne kontroly sa musia vykonávať v rámci výberu operácií. Výber operácií teda nespočíva len vo vyplnení kontrolných zoznamov A, B a C a overení, či sú výdavky oprávnené z dôvodu, že patria do programu BayZal, ale v zabezpečení výberu potenciálne oprávnených operácií riadnou formou.
Podľa Komisie centrálny postup, v rámci ktorého miestny správny orgán rozhoduje o priznaní alebo nepriznaní nároku operácie na financovanie z EPFRV, teda nebol kontrolovaný, keďže kontrolné zoznamy A, B a C nezabezpečujú žiadne porovnávacie hodnotenie projektov. Podporované operácie celkovo zodpovedajú výdavkom spĺňajúcim kritériá oprávnenosti, tak aby riziko pre EPFRV nebolo 100 %. Neexistencia porovnávacieho výberu však spôsobuje zvýšené riziko a ide o nedostatok kľúčovej kontroly, ktorý odôvodňuje uplatnenie opravnej sadzby 10 %.
Komisia taktiež v súvislosti s nedostatkom odôvodnenia namietaným Spolkovou republikou Nemecko uvádza, že sadzba 10 % sa uplatnila vzhľadom na neexistenciu akéhokoľvek predpísaného výberu operácií v porovnaní s členskými štátmi, na ktoré sa uplatnila oprava so sadzbou 5 %, a nie z dôvodu nepoužívania systému hodnotenia na báze bodov. Spolková republika Nemecko bola pravidelne informovaná o tejto situácii korešpondenciou prebiehajúcou počas správneho konania a v súhrnnej správe, takže bola informovaná o dôvodoch, pre ktoré sa uplatnila sadzba 10 %.
Pokiaľ ide o finančné opravy v oblasti EPFRV, článok 31 ods. 2 nariadenia č. 1290/2005 stanovuje, že Komisia vyhodnotí čiastky, ktoré sa majú vylúčiť, najmä na základe závažnosti zaznamenaného nesúladu. Komisia zohľadňuje charakter a závažnosť porušenia, ako aj finančnú ujmu spôsobenú Únii [rozsudok z 26. februára 2015, Litva/Komisia,
T‑365/13
,
EU:T:2015:113
, bod
(neuverejnený)].
Dokument č. VI/5330/97 vo svojej prílohe 2 spresňuje finančné následky nedostatkov kontrol vykonávaných členskými štátmi. Ak informácie získané vyšetrovaním neumožňujú na základe zovšeobecnenia stanovených strát štatistickými metódami alebo odkazom na iné overiteľné údaje vyhodnotiť straty, ktoré Únia utrpela v dôsledku nevykonania kontroly, možno uložiť finančnú opravu vypočítanú na paušálnom základe v závislosti od rozsahu rizika straty [rozsudok z 26. februára 2015, Litva/Komisia,
T‑365/13
,
EU:T:2015:113
, bod
(neuverejnený)].
V dokumente č. VI/5330/97 Komisia na účely stanovenia rizika straty pre fondy Únie klasifikuje kontroly do dvoch kategórií. Kľúčové kontroly sú fyzické a administratívne kontroly potrebné na overenie základných skutočností, predovšetkým existencie predmetu žiadosti, množstva a kvalitatívnych podmienok, vrátane dodržania lehôt, požiadaviek týkajúcich sa zberu úrody, atď. Sú vykonávané na mieste a vzájomným porovnaním nezávislých údajov, ako sú napríklad údaje katastrov nehnuteľností. Dodatočné kontroly sú administratívne kontroly potrebné na správne spracovanie žiadostí, ako napríklad overenie dodržania lehôt na ich predloženie, identifikácia duplicitných žiadostí, analýzy rizika, uplatnenie sankcií a náležitý dohľad nad konaním [rozsudok z 26. februára 2015, Litva/Komisia,
T‑365/13
,
EU:T:2015:113
, bod
(neuverejnený)].
Na účely výpočtu neoprávnených výdavkov dokument č. VI/5330/97 stanovuje štyri kategórie opráv s paušálnou sadzbou:
—
25 % výdavkov, ak realizácia systému kontroly úplne absentuje alebo je závažne nedostatočná, keď existujú veľmi časté náznaky nezrovnalostí a nedbanlivosti v boji proti nekalým alebo podvodným praktikám a keď v dôsledku toho existuje osobitne zvýšené riziko strát pre EPZF,
—
10 % výdavkov, ak nie je vykonaná jedna alebo niekoľko kľúčových kontrol, alebo sú vykonávané tak nedostatočne alebo tak nepravidelne, že vôbec nie je možné posúdiť oprávnenosť žiadosti, alebo predchádzať nezrovnalostiam, a možno teda dôvodne predpokladať, že existuje vysoké riziko značných strát pre EPZF,
—
5 % výdavkov, ak sa síce všetky kľúčové kontroly uskutočnia, ale nedodrží sa ich počet, frekvencia alebo intenzita, tak ako to vyplýva z nariadení, a preto možno odôvodnene dospieť k záveru, že uvedené kontroly nedosahujú očakávanú úroveň, ktorá by zabezpečovala regulárnosť žiadostí a riziko strát je pre EPZF výrazné,
—
2 % výdavkov, ak členský štát správne vykonal kľúčové kontroly, ale úplne opomenul vykonať jednu alebo niekoľko dodatočných kontrol a v dôsledku toho je riziko strát pre EPZF menšie a závažnosť porušenia nižšia.
V prejednávanej veci zo záverov súhrnnej správy vyplýva, že Komisia sa domnievala, že výber operácií zostáva netransparentný a že to predstavuje riziko pre EPFRV, takže treba uplatniť paušálnu opravu 10 %.
Ako tvrdí Komisia, netransparentná povaha výberu nespočíva v tom, že nemecké orgány nepoužili konkrétny systém hodnotiacich kritérií zahŕňajúci systém hodnotenia, ale podstatnejšie spočíva v neexistencii realizácie porovnávacích výberových kritérií, ako to predpisuje článok 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005 a ako to bolo preukázané pri príležitosti preskúmavania prvého žalobného dôvodu, takže nemecké orgány porušili jednu zo svojich podstatných povinností podľa uvedeného ustanovenia.
Podľa článku 31 ods. 2 nariadenia č. 1290/2005 Komisii prináleží vyvodiť dôsledky z nesplnenia povinnosti, ktoré konštatuje po vyhodnotení čiastok, ktoré sa majú vylúčiť, najmä na základe závažnosti nesúladu a pri zohľadnení charakteru a závažnosti porušenia, ako aj finančnej ujmy spôsobenej Únii.
Konštatované nesplnenie povinnosti v rozsahu, v akom bránilo nemeckým orgánom stanoviť oprávnenosť žiadostí o financovanie za podmienok stanovených článkom 71 ods. 2 nariadenia č. 1698/2005, sa musí v dôsledku toho považovať za nedostatok kľúčovej kontroly, o ktorom sa možno oprávnene domnievať, že predstavuje zvýšené riziko významných strát pre EPFRV. Potvrdenie o disponibilite dostatočných finančných zdrojov pre všetky operácie sa totiž javí byť vecne nepresné, s prihliadnutím na celkový počet žiadostí o projekty pozemkových úprav alebo obnovy dedín, osobitne na tie, ktoré neprekročili etapu zápisu do pracovného programu miestne príslušného úradu pre rozvoj vidieka. Nesplnenie povinnosti nemeckými orgánmi nesie so sebou aj riziko pridelenia zdrojov Únie na operácie, ktoré nemajú potrebný význam, takže tvrdenie Spolkovej republiky Nemecko týkajúce sa skutočnosti, že Únia by neutrpela finančnú ujmu ani by jej nevzniklo riziko utrpenia finančnej ujmy z dôvodu disponibility dostatočných finančných zdrojov, sa musí v každom prípade považovať za neúčinné.
Vzhľadom na neurčitý počet jednotlivých dotknutých prípadov a ich okolnosti sa zdá, že v rámci abstraktného posudzovania vzniknutého rizika bola paušálna suma neoprávnených výdavkov platne stanovená na 10 %, s prihliadnutím na odporúčania obsiahnuté v dokumente č. VI/5330/97.
Na rozdiel od tvrdenia nemeckých orgánov Komisia stanovením tejto sadzby teda neporušila ani ustanovenia článku 52 ods. 2 nariadenia č. 1306/2013, ani ustanovenia článku 31 ods. 2 nariadenia č. 1290/2005, ani zásadu proporcionality.
Pokiaľ ide o údajné porušenie povinnosti odôvodnenia, je opäť potrebné pripomenúť, že v rozsahu, v akom sa nemecké orgány zúčastňovali na zmierovacom postupe podľa článku 16 nariadenia č. 885/2006, ktorý predchádzal prijatiu napadnutého rozhodnutia, sa zdá, že boli úzko spojené s procesom vypracovania tohto rozhodnutia. Poznali teda dôvody, pre ktoré sa Komisia domnievala, že sa má uplatniť paušálna sadzba 10 %.
Odkaz na opravnú sadzbu 5 % uplatnenú voči niektorým členským štátom sa teda nezdá byť odôvodnením, ktoré by Komisia predložila a
posteriori
na odôvodnenie uplatnenia sadzby 10 %. Argumentáciu Spolkovej republiky Nemecko v tejto súvislosti je teda potrebné odmietnuť.
Vzhľadom na predchádzajúcu analýzu treba štvrtý žalobný dôvod zamietnuť a v dôsledku toho zamietnuť žalobu v celom rozsahu.
O trovách
Na základe článku 134 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu je účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Keďže Spolková republika Nemecko nemala vo veci úspech, je opodstatnené uložiť jej povinnosť nahradiť trovy konania v súlade s návrhmi Komisie.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (druhá komora)
rozhodol a vyhlásil:

1.
Žaloba sa zamieta.

2.
Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania.

Prek
Schalin
Costeira
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 3. apríla 2017.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.