CELEX: 62021CJ0650
Predhodno odločanje
Socialna politika
Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu
Direktiva 2000/78/ES
Prepoved diskriminacije na podlagi starosti
Osebni prejemki javnih uslužbencev
Prejšnja nacionalna ureditev, ki je bila razglašena za diskriminatorno
Uvrstitev v nov plačni sistem s sklicevanjem na delovno dobo, določeno po prejšnjem plačnem sistemu
Popravek te delovne dobe z določitvijo primerjalnega referenčnega datuma
Diskriminatornost nove uvrstitve
Pravilo, ki starejše javne uslužbence postavlja v slabši položaj

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 1, 2 in 6 Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79) v povezavi s členom 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
Ta predlog je bil vložen v okviru sporov med FW in CE na eni strani ter Landespolizeidirektion Niederösterreich (deželna policijska uprava Spodnje Avstrije, Avstrija) in Finanzamt Österreich (davčna uprava, Avstrija), prej Finanzamt Salzburg‑Land (davčna uprava dežele Salzburg, Avstrija) (v nadaljevanju skupaj: davčna uprava), na drugi strani zaradi določitve delovne dobe FW in CE v plačni lestvici za javne uslužbence zvezne republike.
Pravni okvir
Pravo Unije
Člen 1 Direktive 2000/78, naslovljen „Namen“, določa:
„Namen te direktive je opredeliti splošni okvir boja proti diskriminaciji zaradi vere ali prepričanja, hendikepiranosti, starosti ali spolne usmerjenosti pri zaposlovanju in delu, zato da bi v državah članicah uresničevali načelo enakega obravnavanja.“
Člen 2 te direktive, naslovljen „Koncept diskriminacije“, določa:
„1.   V tej direktivi ‚načelo enakega obravnavanja‘ pomeni, da ne obstaja nikakršna neposredna ali posredna diskriminacija zaradi katerega od razlogov iz člena 1.
2.   V smislu odstavka 1:
(a)
se šteje, da gre za neposredno diskriminacijo, kadar je, je bila ali bi bila oseba obravnavana manj ugodno kakor neka druga v primerljivi situaciji zaradi katerega od razlogov iz člena 1;
(b)
se šteje, da gre za posredno diskriminacijo, kadar je zaradi kakšne na videz nevtralne določbe, merila ali prakse neka oseba določene vere ali prepričanja, ki ima določen hendikep ali je določene starosti ali spolne usmerjenosti, v primerjavi z drugimi v slabšem položaju, razen če:
(i)
tako določbo, merilo ali prakso objektivno upravičuje legitimni cilj in je način uresničevanja tega cilja primeren in nujen; […]
[…]“
Člen 3 navedene direktive, naslovljen „Področje uporabe“, v odstavku 1(c) določa:
„V mejah pristojnosti, ki so prenesene na Skupnost, se ta direktiva uporablja za vse osebe, bodisi v javnem bodisi v zasebnem sektorju, vključno z javnimi telesi, kar zadeva:
[…]
(c)
zaposlitev in delovne pogoje, vključno z odpustitvijo in plačilom“.
Člen 6 iste direktive, naslovljen „Upravičenost različnega obravnavanja zaradi starosti“, določa:
„1.   Ne glede na člen 2(2) lahko države članice predvidijo, da različno obravnavanje zaradi starosti ne predstavlja diskriminacije, če ga v kontekstu nacionalnega prava objektivno in razumno utemeljujejo z legitimnim ciljem, vključno z legitimnimi cilji zaposlovalne politike, delovnega trga in poklicnega usposabljanja, in če so načini uresničevanja tega cilja primerni in nujni.
[…]
2.   Ne glede na člen 2(2) lahko države članice predvidijo, da določitev starosti za upokojitev ali pridobitev pravice do starostne ali invalidske pokojnine za potrebe panožnih programov socialne varnosti, vključno z določitvijo različnih starosti za delojemalce oziroma skupine ali kategorije delojemalcev v teh programih in z uporabo merila starosti pri izračunu rizičnosti v kontekstu teh programov, ne predstavlja diskriminacije zaradi starosti, pod pogojem, da ni rezultat diskriminacije zaradi spola.“
Člen 16 Direktive 2000/78, naslovljen „Upoštevanje določb“, določa:
„Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da:
(a)
se odpravijo vsi zakoni in drugi predpisi, ki so v nasprotju z načelom enakega obravnavanja;
(b)
se ali se lahko razveljavijo ali spremenijo vse določbe, ki so nasprotju z načelom enakega obravnavanja, v individualnih ali kolektivnih pogodbah, v internih aktih podjetij ali v predpisih, ki urejajo samozaposlenost ter organizacije delojemalcev in delodajalcev.“
Avstrijsko pravo
Avstrijska zakonodaja s področja plač in napredovanja javnih uslužbencev zvezne republike je bila zaradi neskladnosti nekaterih njenih določb s pravom Unije večkrat spremenjena. Iz predložitvene odločbe izhaja, da se želi z novim sistemom plač in napredovanja javnih uslužbencev, uvedenim s spremembami zakonov, sprejetimi v letih 2019 in 2020, odpraviti diskriminacija na podlagi starosti, ki je izhajala iz prej veljavnega sistema plač in napredovanja.
GehG iz leta 2010
Da bi se odpravila diskriminacija na podlagi starosti, ki je izhajala iz prejšnje različice GehG in ki je bila ugotovljena v sodbi Sodišča z dne 18. junija 2009, Hütter (
C‑88/08
,
EU:C:2009:381
), je člen 8 Gehaltsgesetz 1956 (zakon o plačah iz leta 1956, BGBl. 54/1956), kakor je bil spremenjen z Bundesbesoldungsreform 2010 (zvezni zakon o plačni reformi iz leta 2010, BGBl. I, 82/2010) (v nadaljevanju: GehG iz leta 2010), v odstavku 1 določal:
„Napredovanje se določi na podlagi referenčnega datuma. Razen v primeru nasprotne določbe v tem členu je obdobje, potrebno za napredovanje v drugi plačni razred posamezne zaposlitvene skupine, pet let, za napredovanje v preostale plačne razrede pa dve leti.“
Člen 12 GehG iz leta 2010 je določal:
„(1)   Referenčni datum za napredovanje se ob upoštevanju omejitev iz odstavkov od 4 do 8 izračuna tako, da se kot obdobja pred začetkom zaposlitve upoštevajo obdobja po 30. juniju leta, v katerem je ali bi bilo dopolnjenih devet šolskih let po vključitvi v prvo stopnjo izobraževanja, in sicer:
1.
obdobja, navedena v odstavku 2, v celoti;
2.
druga obdobja:
(a)
pri katerih so izpolnjena merila iz odstavkov 3 ali 3a, v celoti,
(b)
pri katerih niso izpolnjena merila iz odstavkov 3 in 3a,
(aa)
do treh let v celoti in
(bb)
do dodatnih treh let polovično.
(1a)   Obseg obdobij, ki so se upoštevala v skladu z odstavkom 1, točka 2(b)(aa) in odstavkom 2, točka 6, ter obdobja usposabljanja, ki so se upoštevala v skladu z odstavkom 2, točka 4(d), skupno ne more presegati treh let. Vendar, če
1.
je bilo za izobraževanje, opravljeno v skladu z odstavkom 2, točka 6, potrebnih več kot 12 let šolanja na podlagi določb zakonodaje s področja šolstva, se to obdobje podaljša za eno leto za vsako leto šolanja, opravljeno po 12. letu
2.
je bilo za usposabljanje, opravljeno v skladu z odstavkom 2, točka 4(d), potrebnih več kot 36 mesecev usposabljanja na podlagi navedenih določb, se to obdobje podaljša za en mesec za vsak mesec usposabljanja, opravljenega po 36. mesecu.
[…]“
Določitev referenčnega datuma, na podlagi katerega se lahko določi napredovanje javnega uslužbenca in torej njegova uvrstitev na plačni lestvici, se lahko v skladu s členom 113(10) in (11) GehG iz leta 2010 določi le na podlagi zahtevka, pri čemer se prejšnje določbe še naprej uporabljajo v različici, veljavni 31. decembra 2003.
GehG iz leta 2015
Da bi se odpravila diskriminacija na podlagi starosti, ki je izhajala iz GehG iz leta 2010 in je bila ugotovljena v sodbi Sodišča z dne 11. novembra 2014, Schmitzer (
C‑530/13
,
EU:C:2014:2359
), je bil GehG iz leta 2010 z Bundesbesoldungsreform 2015 (zvezni zakon o plačni reformi iz leta 2015, BGBl. I, 32/2015), Dienstrechts‑Novelle 2015 (zakon iz leta 2015 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, BGBl. I, 65/2015) in Besoldungsrechtsanpassungsgesetz (zakon o plačni reformi iz leta 2016, BGBl. I, 104/2016) (v nadaljevanju: GehG iz leta 2015) spremenjen z učinkom za nazaj.
Člen 8 GehG iz leta 2015, naslovljen „Uvrstitev in napredovanje“, je v odstavku 1 določal:
„[…] Uvrstitev na plačni lestvici in poznejše napredovanje se določita na podlagi delovne dobe v plačni lestvici.“
Člen 12 GehG iz leta 2015, naslovljen „Delovna doba v plačni lestvici“, je določal:
„Delovna doba v plačni lestvici zajema obdobja poklicne dejavnosti, upoštevna za napredovanje, ki se jim prištejejo pretekla upoštevna obdobja.“
Člen 169c GehG iz leta 2015, ki se nanaša na prerazvrstitev javnih uslužbencev v nov sistem plač in napredovanja, je določal:
„(1)   Vsi javni uslužbenci, ki spadajo v plačne in zaposlitvene skupine, navedene v členu 169d, ki so 11. februarja 2015 v delovnem razmerju, se v skladu z naslednjimi določbami prerazvrstijo v nov plačni sistem, uveden s tem zveznim zakonom, zgolj na podlagi njihovih dosedanjih plač. V prvi fazi se javni uslužbenci na podlagi njihove dosedanje plače razvrstijo v plačni razred novega plačnega sistema, v katerem se ohrani prejšnja plača. […]
(2)   Prehod javnih uslužbencev v nov plačni sistem se izvede s pavšalno določitvijo njihove delovne dobe v plačni lestvici. Pavšalna določitev je odvisna od prehodnega zneska. Prehodni znesek pomeni celotno plačo brez morebitnih izrednih napredovanj, na kateri je temeljil izračun mesečne plače javnega uslužbenca za februar 2015 (prehodni mesec). […]
(2a)   Kot prehodni znesek se upošteva izhodiščna plača za tisti plačni razred, ki je dejansko veljal za izplačano plačo v prehodnem mesecu (razvrstitev glede na plačilni list). Zakonitost zneskov se pri tem ne preizkuša, niti po temelju niti po višini. Popravek izplačanih plač se pri določitvi prehodnega zneska upošteva le, če
1.
se na ta način popravijo dejanske napake, ki so nastale pri vnosu v sistem samodejne obdelave podatkov, in
2.
napačen vnos očitno odstopa od nameravanega vnosa, kot izhaja iz dokumentacije, ki je v času vnosa že obstajala.
[…]
(3)   Delovna doba v plačni lestvici prerazvrščenih javnih uslužbencev se določi kot obdobje, ki je potrebno za napredovanje iz prvega plačnega razreda (od prvega dne) v tisti plačni razred iste zaposlitvene skupine, za katerega je v različici, veljavni 12. februarja 2015, glede na prehodni znesek določena zneskovno naslednja nižja plača. Če je prehodni znesek enak najnižjemu znesku za plačni razred v isti zaposlitveni skupini, se uporabi ta plačni razred. Vsi primerjalni zneski se zaokrožijo na cele eure.
(4)   Delovna doba v plačni lestvici iz odstavka 3 se podaljša za obdobje, ki je preteklo med zadnjim napredovanjem v višjo plačo in potekom prehodnega meseca, če je to obdobje upoštevno za napredovanje.
[…]“
V skladu s členom 175(79), točka 3, GehG iz leta 2015 začneta člena 8 in 12 tega zakona, vključno z njunima naslovoma, veljati v različici iz GehG iz leta 2015 naslednji dan po objavi, in sicer 12. februarja 2015, pri čemer v tekočih in prihodnjih postopkih ni več mogoče uporabljati katere koli od prejšnjih različic teh členov.
GehG iz leta 2020
Da bi se odpravila diskriminacija na podlagi starosti, izhajajoča iz GehG iz leta 2015 in ugotovljena v sodbah Sodišča z dne 8. maja 2019, Leitner (
C‑396/17
,
EU:C:2019:375
; v nadaljevanju: sodba Leitner), in z dne 8. maja 2019, Österreichischer Gewerkschaftsbund (
C‑24/17
,
EU:C:2019:373
), je bil GehG iz leta 2015 spremenjen z 2. Dienstrechts‑Novelle 2019 (drugi zakon iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, BGBl. I, 58/2019) in Dienstrechts‑Novelle 2020 (zakon iz leta 2020 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, BGBl. I, 153/2020) (v nadaljevanju: GehG iz leta 2020).
Člen 169f GehG iz leta 2020 določa:
„(1)   Za javne uslužbence,
1.
ki so na dan objave [drugega zakona iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih] v delovnem razmerju in
2.
ki so bili na podlagi člena 169c(1) (odvisno od primera, v povezavi s členom 169d(3), (4) in (6)) prerazvrščeni in
3.
za katere pri določitvi referenčnega datuma za napredovanje za trenutno zaposlitev niso bila upoštevana obdobja pred dopolnjenim 18. letom starosti in
4.
za katere se pri prvi določitvi, navedeni v točki 3, obdobja pred dopolnjenim 18. letom starosti na podlagi določb [zveznega zakona o plačni reformi iz leta 2010] niso upoštevala in niso nikakor vplivala na uvrstitev, ker se ni upoštevalo s tem zveznim zakonom uvedeno podaljšanje obdobja, ki je potrebno za prvo napredovanje,
je treba položaj na [plačni lestvici] po uradni dolžnosti določiti z novo odločbo.
[…]
(3)   Kadar je glavni cilj postopkov, ki na dan objave [drugega zakona iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih] še vedno potekajo, upoštevanje prejšnjih dodatnih obdobij zaposlitve, nova določitev referenčnega datuma za napredovanje, zlasti na podlagi člena 113(10) v različici [zveznega zakona o plačni reformi iz leta 2010], nova določitev delovne dobe v plačni lestvici ali določitev položaja [na plačni lestvici] javnega uslužbenca na podlagi odstavka 1, točka 3, se nova določitev opravi v okviru teh postopkov. V postopkih, ki na dan objave [drugega zakona iz leta 2019 o spremembi prava javnih uslužbencev] še vedno potekajo in v katerih se je o takem vprašanju odločalo kot o predhodnem vprašanju, se presoja opravi brez poseganja v člen 38 Allgemeines Verwaltungsverfahrensgesetz 1991 [zakonik o upravnem postopku, BGBl. 51/1991)], in sicer v skladu z odstavkom 6 tega člena.
(4)   Nova določitev, navedena v odstavkih od 1 do 3, se opravi po tem, ko se določi primerjalni referenčni datum (člen 169g), z določitvijo delovne dobe v plačni lestvici 28. februarja 2015. Delovna doba v plačni lestvici iz člena 169c se podaljša za obdobje med primerjalnim referenčnim datumom in referenčnim datumom za napredovanje, če je primerjalni referenčni datum pred referenčnim datumom za napredovanje, sicer se za to obdobje skrajša. Primerjava temelji na zadnjem referenčnem datumu za napredovanje, ki je bil določen brez upoštevanja obdobij pred dopolnjenim18. letom starosti.
[…]
(6)   Plače se določijo za nazaj ob upoštevanju delovne dobe, ki je vplivala na napredovanje
1.
v primeru odstavka 4 (za obdobja pred 1. marcem 2015) na podlagi člena 169c(6b) v veljavni različici in člena 8 v različici iz [zakona iz leta 2015 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih] glede na novo določeno delovno dobo v plačni lestvici […]
[…]“
Člen 169g GehG iz leta 2020 določa:
„(1)   Primerjalni referenčni datum se izračuna tako, da se prejšnja obdobja, izpolnjena pred dopolnitvijo minimalne starosti za opravljanje dela v okviru kombiniranega programa dela in usposabljanja, določenega v členu 4(2)(b) Direktive Sveta 94/33/ES z dne 22. junija 1994 o varstvu mladih ljudi pri delu [UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 2, str. 213], ki so se upoštevala pri izračunu referenčnega datuma za napredovanje oziroma ki bi jih bilo treba upoštevati ne glede na starostno omejitev 18 let, v skladu z odstavki od 2 do 6 upoštevajo od dne pred zaposlitvijo.
(2)   Pri izračunu primerjalnega referenčnega datuma v skladu z odstavki od 3 do 6 se v z zvezi z referenčnim datumom za napredovanje upoštevajo te določbe:
1.
člen 12 v različici iz [2. Dienstrechts‑Novelle 2007 (drugi zakon iz leta 2007 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, BGBl. I, 96/2007)],
2.
člen 12a v različici iz [Dienstrechts‑Novelle 2011 (zakon iz leta 2011 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, BGBl. I, 140/2011)],
3.
člen 113 v različici iz [Dienstrechts‑Novelle 2004 (zakon iz leta 2004 o spremembi prava javnih uslužbencev, BGBl. I, 176/2004)],
4.
člen 113a v različici iz [Dienstrechts-Novelle 2007 (zakon iz leta 2007 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, BGBl. I, 53/2007)] in
5.
priloga 1 v različici iz [zakona iz leta 2004 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih].
Ključne so določbe o zaposlitveni skupini, v katero je bil uvrščen javni uslužbenec na dan določitve referenčnega datuma za napredovanje iz člena 169f(4), zadnji stavek.
(3)   Z odstopanjem od določb iz odstavka 2, točke od 1 do 5:
1.
prejšnja obdobja, izpolnjena pred dopolnitvijo minimalne starosti, zahtevane za opravljanje dela v okviru kombiniranega programa dela in usposabljanja iz člena 4(2)(b) Direktive [94/33], se nadomestijo z obdobji, izpolnjenimi pred dopolnjenim 18. letom starosti;
2.
za javne uslužbence iz zaposlitvenih skupin, za katere je z določbami o referenčnemu datumu za napredovanje določeno, da se upoštevajo obdobja izobraževanja, v katerega so bili vključeni in ga uspešno zaključili v višji šoli, se bodo upoštevala kot obdobja izobraževanja, v katerega so bili vključeni in so ga uspešno zaključili v višji šoli, izključno obdobja, ki so bila izpolnjena
(a)
med dnem po 31. avgustu koledarskega leta, v katerem je bil javni uslužbenec sprejet v 12. leto šolanja, in
(b)
dnem po 30. juniju naslednjega koledarskega leta.
Če določbe iz zakonodaje s področja šolstva, ki se uporabljajo za javnega uslužbenca, določajo trajanje šolanja, ki je načeloma daljše od 12 let, se obdobje, ki ga je treba upoštevati, podaljša za eno leto za vsako dodatno leto šolanja;
3.
s soglasjem ministra ali zveznega ministra za umetnost, kulturo, javne uslužbence in šport se bodo povsem upoštevala obdobja enake poklicne dejavnosti iz člena 12(2), točka 1(a), ki
(a)
so bila izpolnjena pred dopolnjenim 18. letom starosti ali
(b)
so bila izpolnjena po dopolnjenem 18. letu starosti, če je bila za upoštevanje drugih obdobij prav tako določena zgornja omejitev v javnem interesu v smislu člena 12(3) v različici, ki se je uporabljala takrat.
Pri izračunu morebitne izgube pri prenosu se ta obdobja štejejo za obdobja, izpolnjena v povezavi z zaposlitvijo pri avstrijski samoupravni lokalni skupnosti;
4.
druga obdobja, ki jih je treba upoštevati polovično do zgornje omejitve treh let, se bodo upoštevala polovično do zgornje omejitve sedmih let;
5.
obdobja, izpolnjena na podlagi pogodbe o usposabljanju kot pripravnik pri samoupravni lokalni skupnosti, se bodo upoštevala le, če je javni uslužbenec delovno razmerje sklenil po 31. marcu 2000;
6.
obdobja zaposlitve znanstvenega (umetniškega) uslužbenca (v usposabljanju) iz člena 6 [Bundesgesetzes über die Abgeltung von wissenschaftlichen und künstlerischen Tätigkeiten an Universitäten und Universitäten der Künste (zvezni zakon o plačni ureditvi znanstvenih in umetniških dejavnosti na univerzah in akademijah za umetnost, BGBl 463/1974)], se bodo upoštevala le, če je javni uslužbenec delovno razmerje sklenil po 30. septembru 2001;
(4)   Obdobja, ki se upoštevajo le polovično, se bodo pri izračunu primerjalnega referenčnega datuma upoštevala le, če presegajo štiri leta, ki se upoštevajo polovično.
(5)   Če je bila zgornja omejitev ali izguba, kot v primeru prehoda, določena tudi za upoštevanje obdobij, izpolnjenih po dopolnjenem 18. letu starosti, se bodo te določbe uporabljale enako za vsa upoštevna obdobja.
(6)   Ker v odstavkih od 3 do 5 niso določena pravila o odstopanju, je treba pri upoštevanju obdobij šteti, da je o obdobjih, izpolnjenih po dopolnjenem 18. letu starosti, dokončno odločeno, če so bila ta pri določitvi referenčnega datuma za napredovanje že povsem upoštevana ali pa niso bila upoštevana (člen 269f(4), zadnji stavek) na podlagi določb odstavka 2, točke od (1) do (5), ali različic, ki so se uporabljale pred temi določbami.“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
FW in CE sta javna uslužbenca Republike Avstrije.
FW, rojen leta 1970, je bil od 1. septembra 1985 do 1. avgusta 1988 pripravnik v javnem podjetju. Kot avstrijski zvezni javni uslužbenec se je zaposlil 1. julija 1991. Kot referenčni datum za njegovo napredovanje in umestitev na plačno lestvico je bil določen 17. september 1989.
CE, rojen leta 1972, je bil od 1. septembra 1987 do 31. avgusta 1990 pripravnik pri avstrijski lokalni skupnosti. Kot avstrijski zvezni javni uslužbenec se je zaposlil 1. novembra 1995. Kot referenčni datum za njegovo napredovanje in umestitev na plačno lestvico je bil določen 23. september 1990.
FW in CE sta leta 2010 po razglasitvi zveznega zakona o plačni reformi iz leta 2010 vsak posebej vložila zahtevek za določitev novega referenčnega datuma za njuno napredovanje, da bi se upoštevala tudi obdobja, izpolnjena pred njunim 18. rojstnim dnem, in da bi se zato popravil njun položaj na plačni lestvici.
Davčna uprava je pri odločanju o teh zahtevkih nato določila nova referenčna datuma, in sicer 1. september 1986 za FW ter 1. julij 1987 za CE. Vendar pa je na podlagi veljavnega nacionalnega prava zavrnila vsakršno spremembo njunega položaja na plačni lestvici.
FW je leta 2013 ponovno vložil zahtevek za določitev referenčnega datuma za njegovo napredovanje v višji razred ter njegovo posledično uvrstitev na plačno lestvico in za plačilo zaostalih plač z upoštevanjem obdobij, ki jih je izpolnil, preden je dopolnil 18. let starosti.
CE pa je leta 2015 zahteval plačilo zaostalih plač, dolgovanih na podlagi novega referenčnega datuma za njegovo napredovanje, kot je bil določen po tem, ko je leta 2010 vložil zahtevek, in popravek prehodnega zneska, določenega v členu 169c(2) GehG iz leta 2015.
Ker je davčna uprava zavrnila zahtevek FW in ker o zahtevku CE ni odločila v primernem roku, sta FW in CE pri Bundesverwaltungsgericht (zvezno upravno sodišče, Avstrija) vložila tožbi. To sodišče je s sodbo z dne 28. septembra 2020 referenčni datum za napredovanje FW prestavilo naprej za en dan, to je na 16. september 1989, referenčni datum za napredovanje CE pa je s sodbo z dne 27. oktobra 2020 prestavilo naprej za štiri dni, to je na 19. september 1990, dela tožb, s katerima sta zahtevala plačilo zaostalih plač, pa je zavrnilo.
FW in CE sta zoper ti sodbi vložila revizijo pri predložitvenem sodišču, in sicer Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče, Avstrija).
To sodišče najprej navaja, da je avstrijski sistem plač javnih uslužbencev sprva temeljil na načelu, v skladu s katerim se obdobja zaposlitve javnega uslužbenca, izpolnjena pred dopolnjenim 18. letom starosti, pri določitvi referenčnega datuma za napredovanje niso smela upoštevati.
Predložitveno sodišče v zvezi s tem spominja, da je nacionalni zakonodajalec šele po sodbi z dne 18. junija 2009, Hütter (
C‑88/08
,
EU:C:2009:381
), v kateri je Sodišče ugotovilo, da so bila pravila o določitvi plač javnih uslužbencev v nasprotju s pravom Unije, ker se v skladu z njimi obdobja zaposlitve, izpolnjena pred 18. letom starosti, niso upoštevala, sprejel zvezni zakon o plačni reformi iz leta 2010.
Ko je ta zakon začel veljati, so se obdobja, izpolnjena pred 18. letom starosti, v skladu z določbami GehG iz leta 2010 lahko upoštevala za določitev referenčnega datuma za napredovanje, vendar le na zahtevo zainteresiranega javnega uslužbenca in s podaljšanjem potrebnega trajanja za napredovanje iz prvega v drugi plačni razred za tri leta. Sodišče pa je v sodbi z dne 11. novembra 2014, Schmitzer (
C‑530/13
,
EU:C:2014:2359
), v bistvu razsodilo, da Direktiva 2000/78 nasprotuje nacionalni zakonodaji, v skladu s katero se zaradi odprave diskriminacije na podlagi starosti upoštevajo obdobja izobraževanja in zaposlitve pred dopolnjenim 18. letom starosti, hkrati pa se le za uslužbence, ki so žrtve te diskriminacije, uvede podaljšanje dobe, potrebne za napredovanje iz prvega v drugi plačni razred posamične zaposlitvene in plačne skupine, za tri leta.
Predložitveno sodišče pojasnjuje, da je nacionalni zakonodajalec nato sprejel zvezni zakon o plačni reformi iz leta 2015 in zakon o plačni reformi iz leta 2016, da bi za javne uslužbence, ki so bili 11. februarja 2015 v delovnem razmerju, plačni sistem, ki je temeljil na referenčnemu datumu za napredovanje, nadomestil z novim sistemom, temelječim na delovni dobi v plačni lestvici, in sicer z uvedbo mehanizma za prerazvrstitev na podlagi „prehodnega zneska“, izračunanega v skladu s pravili GehG iz leta 2010, tako da je sistem navsezadnje za uslužbence, ki so bili zaposleni pred začetkom veljavnosti GehG iz leta 2010, to je pred 31. avgustom 2010, temeljil na določbah prejšnje različice zakona o plačah, s katerim se je – da bi se upoštevale delovne izkušnje pred zaposlitvijo – uveljavilo razlikovanje glede na to, ali so bile te delovne izkušnje pridobljene pred ali po 18. rojstnemu dnevu zainteresiranih strank, in za katerega je bilo s sodbo z dne 18. junija 2009, Hütter (
C‑88/08
,
EU:C:2009:381
), ugotovljeno, da je diskriminatoren.
Sodišče je v zvezi s tem v sodbi Leitner razsodilo, da pravo Unije nasprotuje tudi sistemu plač in napredovanja iz GehG iz leta 2015, pri čemer je v bistvu presodilo, da se s to ureditvijo ni mogel uvesti sistem, ki za javne uslužbence, ki so bili zaradi sistema plač in napredovanja iz GehG iz leta 2010 postavljeni v slabši položaj, ne bi bil diskriminatoren, saj se je z njo v razmerju do njih dokončno ohranila diskriminacija na podlagi starosti, uvedena s tem sistemom.
Predložitveno sodišče navaja, da je avstrijski zakonodajalec sprejel drugi zakon iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, da bi nacionalno zakonodajo uskladil z Direktivo 2000/78 in zgoraj navedeno sodno prakso Sodišča, zlasti sodbo Leitner. Ta zakon se nanaša na javne uslužbence, ki so bili prerazvrščeni v nov plačni sistem na podlagi njihove delovne dobe v plačni lestvici, ki se je takrat uporabljala brez upoštevanja obdobij, ki so jih izpolnili pred dopolnjenim 18. letom starosti. Avstrijski zakonodajalec je tako postavil temelje za novo uvrstitev, ki se uporablja po uradni dolžnosti, s katero je v skladu s členoma 169f in 169g GehG iz leta 2020 določeno, da se upoštevna obdobja, izpolnjena pred 18. rojstnim dnem javnega uslužbenca, po uradni dolžnosti ponovno ocenijo, in sicer z določitvijo primerjalnega referenčnega datuma.
Predložitveno sodišče pa se sprašuje, ali je bila z drugim zakonom iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih odpravljena diskriminacija, ki jo je prej ugotovilo Sodišče.
Prvič, to sodišče ugotavlja, da plačni sistem, določen z GehG iz leta 2020, še vedno temelji na mehanizmu prehoda javnih uslužbencev na podlagi delovne dobe v plačni lestvici, veljavni 28. februarja 2015, za določitev katere je Sodišče v sodbi Leitner odločilo, da je diskriminatorna. Plača iz februarja 2015, in sicer tista, ki ustreza prehodnemu mesecu, naj bi bila sicer popravljena z razlikovanjem med referenčnim datumom za napredovanje in primerjalnim referenčnim datumom, določenem v členu 169g GehG iz leta 2020. Vendar naj bi bilo podaljšanje za tri do sedem let zgornje omejitve za „preostala obdobja“, ki se upoštevajo polovično, ki je določeno v členu 169g, odstavek 3, točka 4, izničeno s pavšalnim odbitkom, določenim v odstavku 4 navedenega člena, na podlagi katerega se ta obdobja pri izračunu primerjalnega referenčnega datuma upoštevajo le, če presegajo štiri leta.
Drugič, predložitveno sodišče ugotavlja, da se v skladu s členom 169f(1), točki 3 in 4, GehG iz leta 2020 za javne uslužbence, za katere je bil referenčni datum po tem, ko so za to vložili zahtevek in preden je začel veljati drugi zakon iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, ponovno izračunan tako, da so se upoštevala upoštevna obdobja, izpolnjena pred dopolnjenim 18. letom starosti, in katerih položaj na plačni lestvici je bil zato popravljen, ni izvedla ponovna določitev tega položaja, določena v členu 169g GehG iz leta 2020. Če pa so javni uslužbenci, kot v obravnavani zadevi, vložili take zahtevke in so tudi dosegli, da jim je bil določen nov referenčni datum, vendar to ni vplivalo na njihov položaj na plačni lestvici, se je za te javne uslužbence uporabil člen 169g GehG iz leta 2020 in je torej zanje obstajala nevarnost, da se jim – tako kot v obravnavani zadevi – referenčni datum, ki se bo uporabil zanje, ne bo dejansko nikakor izboljšal, in tudi ne njihov položaj na plačni lestvici. Iz sodne prakse Sodišča, zlasti iz sodbe z dne 16. julija 2020, État belge (Združitev družine – mladoletni otrok) (
C‑133/19, C‑136/19 in C‑137/19
,
EU:C:2020:577
, točka
in navedena sodna praksa), pa izhaja, da ni v skladu z načeloma enakega obravnavanja in pravne varnosti, če je uspeh nekega zahtevka odvisen od hitrosti, s katero se obravnava zahtevek ali se odloči o tožbi, torej od okoliščin, ki jih ni mogoče pripisati vlagatelju zahtevka.
Tretjič, predložitveno sodišče navaja, da člen 169g(3), točka 5, GehG iz leta 2020 za določitev primerjalnega referenčnega datuma določa popolno upoštevanje obdobij usposabljanja le, če se je zadevni javni uslužbenec pri nacionalni samoupravni lokalni skupnosti zaposlil po 31. marcu 2000. Nasprotno pa se obdobja usposabljanja, ki so jih izpolnili javni uslužbenci, zaposleni po tem datumu, lahko upoštevajo le polovično kot „druga obdobja“. Iz tega naj bi izhajalo, da ta ureditev javne uslužbence, ki so se zaposlili pred navedenim datumom in ki so običajno starejši, postavlja v slabši položaj, zato lahko gre za posredno diskriminacijo na podlagi starosti.
V teh okoliščinah je Verwaltungsgerichtshof (upravo sodišče) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba pravo Unije, zlasti člene 1, 2 in 6 Direktive [2000/78] v povezavi s členom 21 [Listine] razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, s katero se plačni sistem, ki je diskriminatoren na podlagi starosti, nadomesti s plačnim sistemom, pri katerem se uvrstitev javnega uslužbenca še naprej določa po delovni dobi v plačni lestvici, pri katere izračunu diskriminatornost ni bila odpravljena, na podlagi starega plačnega sistema z določenim prehodnim mesecem (februarjem 2015), in se pri tem sicer prvotno upoštevana pretekla obdobja popravijo z določitvijo primerjalnega referenčnega datuma, pri katerem pa se obdobja, izpolnjena po 18. rojstnem dnevu, preizkusijo le v delu, ki se nanašajo na druga obdobja, ki se upoštevajo polovično, in pri katerem se druga obdobja, ki se upoštevajo polovično, zaradi štiriletnega podaljšanja obdobja, v katerem je treba upoštevati pretekla obdobja, pri določitvi primerjalnega referenčnega datuma upoštevajo le, če presegajo obseg štirih let, ki se upoštevajo polovično (pavšalni odbitek štirih let, ki se upoštevajo polovično)?
2.
Ali je treba na prvo vprašanje odgovoriti drugače v zvezi s tistimi postopki, v katerih je bil pred uveljavitvijo drugega zakona iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih dokončno določen nov referenčni datum za napredovanje, vendar ta datum še ni vplival na položaj javnega uslužbenca na plačni lestvici, ker pristojni organ še ni sprejel odločitve na podlagi neposredne uporabe prava Unije, in v katerih je treba sedaj znova določiti primerjalni referenčni datum brez upoštevanja v vmesnem času določenega referenčnega datuma za napredovanje, in to še vedno glede na referenčni datum za napredovanje, ki je bil določen diskriminatorno na podlagi starosti, za druga obdobja, ki se upoštevajo polovično, pa je treba uporabiti pavšalni odbitek?
3.
Ali je treba pravo Unije, zlasti člene 1, 2 in 6 Direktive [2000/78] v povezavi s členom 21 [Listine], razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero se kljub novem izračunu delovne dobe v plačni lestvici in novi določitvi položaja na tej lestvici obdobja usposabljanja pri avstrijski samoupravni lokalni skupnosti pri določitvi primerjalnega referenčnega datuma upoštevajo le, če se je javni uslužbenec zaposlil po 31. marcu 2000, v nasprotnem primeru pa se ta obdobja upoštevajo le kot polovica upoštevnih obdobij in se v zvezi z njimi torej uporabi pavšalni odbitek, glede na to, da s to ureditvijo torej javne uslužbence z daljšo delovno dobo postavlja v slabši položaj?“
Postopek pred Sodiščem
Avstrijska vlada je z dopisom z dne 21. septembra 2022 Sodišče obvestila, da se je zakonodaja po vložitvi predložitvene odločbe spremenila, in sicer je bil z Dienstrechts‑Novelle 2022 (zakon iz leta 2022 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, BGBl. I, 137/2022) z učinkom za nazaj razveljavljen člen 169f(1), točka 4, GehG iz leta 2020.
Sodišče je nato na predložitveno sodišče naslovilo prošnjo za pojasnila, v kateri ga je prosilo, naj natančneje pojasni, prvič, ali lahko potrdi to zakonodajno spremembo, drugič, ali želi ohraniti predlog za sprejetje predhodne odločbe nespremenjen, in, v primeru pritrdilnega odgovora, tretjič, kako naj bi ta zakonodajna sprememba vplivala na ta predlog za sprejetje predhodne odločbe.
Predložitveno sodišče je z dopisom z dne 19. oktobra 2002 najprej potrdilo razveljavitev člena 169f(1), točka 4, GehG iz leta 2020 z učinkom za nazaj. Nato je navedlo, da ta zakonodajna sprememba ne vpliva na prvo in tretje vprašanje. Nazadnje je v zvezi z drugim vprašanjem navedlo, da zakonodajna sprememba ne vpliva na njegovo upoštevnost, saj se to vprašanje nanaša zlasti na razlago člena 169f(3) GehG iz leta 2020. V skladu z nacionalnimi postopkovnimi pravili se mora razlaga predložitvenega sodišča vsekakor nanašati na dejansko in pravno stanje, ki je obstajalo v času sprejetja izpodbijane upravne odločbe v okviru spora o glavni stvari, zato naj poznejše zakonodajne spremembe ne bi bile upoštevne, čeprav učinkujejo za nazaj. Zato se je predložitveno sodišče odločilo, da ta predlog za sprejetje predhodne odločbe ohrani v celoti.
Vprašanja za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člene 1, 2 in 6 Direktive 2000/78 v povezavi s členom 21 Listine razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, v skladu s katero je uvrstitev javnega uslužbenca določena na podlagi njegove delovne dobe v plačni lestvici po prejšnjem plačnem sistemu, ki je bil ugotovljen za diskriminatornega, ker so se v njegovem okviru pri določitvi te delovne dobe lahko upoštevala le upoštevna obdobja pred zaposlitvijo javnega uslužbenca, ki so bila izpolnjena po dopolnjenem 18. letu starosti, ne pa obdobja, izpolnjena pred to starostjo, saj ta ureditev določa, da se prvotni izračun upoštevnih obdobij javnega uslužbenca, izpolnjenih pred njegovo zaposlitvijo, popravi z določitvijo primerjalnega referenčnega datuma, pri katerem se pri določitvi navedene delovne dobe odtlej upoštevajo upoštevna obdobja pred zaposlitvijo, ki so bila izpolnjena pred 18. rojstnim dnevom tega javnega uslužbenca, kadar se, prvič, v zvezi z obdobji, izpolnjenimi po 18. rojstnem dnevu, upoštevajo le „druga obdobja“, ki se upoštevajo polovično, in drugič, navedena „druga obdobja“ podaljšajo za od tri do sedem let, vendar se upoštevajo le, če trajajo več kot štiri leta.
Najprej je treba poudariti, da se v obravnavani zadevi tako postavlja vprašanje, ali se lahko šteje, da je bilo različno obravnavanje na podlagi starosti, ki ga je ugotovilo Sodišče, odpravljeno, saj nacionalna ureditev, sprejeta za dokončno odpravo tega različnega obravnavanja, določa, da se morajo pri novem izračunu delovne dobe javnega uslužbenca v plačni lestvici upoštevati tudi obdobja pred zaposlitvijo, ki so bila izpolnjena pred 18. letom starosti, in to zlasti kot „druga obdobja“, ki se upoštevajo polovično do obdobja sedmih let namesto treh let, kot je bilo določeno v prejšnji nacionalni ureditvi, vendar pa se lahko ta obdobja pri določitvi delovne dobe v plačni lestvici upoštevajo le, če presegajo obdobje štirih let.
V zvezi s tem je treba najprej spomniti, da je prepoved vsakršne diskriminacije, med drugim na podlagi starosti, določena s členom 21 Listine in da je bila ta prepoved na področju zaposlovanja in dela uresničena z Direktivo 2000/78 (sodba z dne 17. novembra 2022, Ministero dell’Interno (Starostna meja za zaposlitev policijskih komisarjev),
C‑304/21
,
EU:C:2022:897
, točka
in navedena sodna praksa).
Zato je treba najprej preveriti, ali se z nacionalno ureditvijo iz postopkov v glavni stvari uvaja različno obravnavanje v smislu člena 2(1) Direktive 2000/78.
V zvezi s tem je treba spomniti, da v skladu s to določbo „načelo enakega obravnavanja“ pomeni, da ne obstaja nikakršna neposredna ali posredna diskriminacija iz katerega od razlogov iz člena 1 te direktive. Člen 2(2)(a) te direktive določa, da se v smislu odstavka 1 šteje, da gre za neposredno diskriminacijo, kadar je oseba obravnavana manj ugodno kot neka druga v primerljivem položaju iz katerega od razlogov iz člena 1 navedene direktive.
V postopkih v glavni stvari so skupine oseb, ki so upoštevne za to primerjavo, prvič, javni uslužbenci, ki so izpolnili upoštevna obdobja – čeprav le deloma – pred dopolnjenim 18. letom starosti, in drugič, javni uslužbenci, ki so ta enakovrstna obdobja v primerljivem obsegu izpolnili po dopolnitvi te starosti.
Iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, izhaja, da je avstrijski zakonodajalec s sprejetjem drugega zakona iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih uvedel nov sistem določanja delovne dobe javnih uslužbencev v plačni lestvici, da bi nacionalno zakonodajo uskladil s sodno prakso Sodišča iz sodbe Leitner.
Natančneje, navedeni zakonodajalec je s sprejetjem člena 169f(1) GehG iz leta 2020 želel zagotoviti, da se zaposlenim javnim uslužbencem, za katere je bil uporabljen mehanizem za prerazvrstitev na podlagi „prehodnega zneska“ v skladu s členom 169c(2) GehG iz leta 2015, čeprav je bil ta prehodni znesek določen na podlagi določb, s katerimi je bilo uvedeno razlikovanje pri upoštevanju upoštevnih obdobij pred zaposlitvijo glede na to, ali so bila zadevna obdobja izpolnjena pred 18. rojstnim dnem zadevnih oseb ali po njem, po uradni dolžnosti določi položaj na plačni lestvici.
Vendar je Sodišče v sodbi Leitner razsodilo, da se s prehodom javnih uslužbencev, ki so v delovnem razmerju, v nov sistem plač in napredovanja, izvedenim na podlagi člena 169c(2) GehG iz leta 2015, v okviru katerega se prva uvrstitev javnih uslužbencev določi na podlagi njihove zadnje plače, prejete po prejšnjem sistemu, ohranja diskriminacija na podlagi starosti v smislu Direktive 2000/78, ki je bila uvedena s prejšnjim sistemom.
Zato je treba presoditi, ali je bila s spremembami, ki jih je prinesel drugi zakon iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, navedena neposredna diskriminacija na podlagi starosti, izhajajoča iz prejšnjega plačnega sistema, dejansko in dokončno odpravljena.
Glede nove določitve delovne dobe v plačni lestvici, kot je bila uvedena s tem zakonom, je treba poudariti, da navedeni zakon določa dve fazi. V prvi fazi se v skladu s členom 169f(4) GehG iz leta 2020 upošteva delovna doba v plačni lestvici, ki je veljala za plače 28. februarja 2015. Ta delovna doba se izračuna na podlagi prehodnega zneska v smislu člena 169c(2) GehG iz leta 2015, to je od bruto plače, ki je bila podlaga za izračun mesečne plače javnega uslužbenca za februar 2015 (prehodni mesec).
V drugi fazi se delovna doba v plačni lestvici lahko v skladu s členom 169f(4), drugi stavek, GehG iz leta 2020 popravi tako, da se upošteva razlika med referenčnim datumom za napredovanje in primerjalnim referenčnim datumom, izračunanim v skladu s podrobnimi pravili iz člena 169g GehG iz leta 2020, da se navedena delovna doba po potrebi podaljša za trajanje prikrajšanosti, do katere je prišlo prej pri upoštevanju obdobij poklicne dejavnosti, izpolnjenih pred zaposlitvijo javnega uslužbenca.
Prvič, iz sodbe Leitner (točka 37) namreč izhaja, da se s plačno lestvico, kot izhaja iz GehG iz leta 2015, zaradi povezave, ki jo vzpostavlja med zadnjo plačo, prejeto na podlagi tega sistema, in uvrstitvijo v nov sistem plač in napredovanja, ohranjajo učinki starega sistema plač in napredovanj.
Ker se prehod opravi brez razlikovanja med javnimi uslužbenci, ki so bili s prejšnjim sistemom plač in napredovanja postavljeni v slabši položaj, in tistimi, ki niso bili, je treba ugotoviti, da avstrijski plačni sistem, ki se uporablja v sporu o glavni stvari, očitno še vedno temelji, vsaj v prvi fazi, na referenčnem datumu za napredovanje, katerega izračun je – glede na sodbo Leitner – diskriminatoren, in na iz njega izhajajočem prehodnem znesku.
Drugič, primerjalni referenčni datum se v skladu s členom 169g(1) GehG iz leta 2020 izračuna tako, da se na dan zaposlitve upoštevajo prejšnja upoštevna obdobja, izpolnjena po dopolnjenem 14. letu starosti, glede na to, da je ta starost minimalna starost, ki se s pravom Unije zahteva za sklenitev delovnega razmerja, kar omogoča zlasti, da se upoštevajo – tudi kadar so izpolnjena pred 18. rojstnim dnem javnega uslužbenca – obdobja, na katera se nanaša člen 169g(2), točka 1, GehG iz leta 2020, in sicer v bistvu nekatera obdobja dela in izobraževanja, ki jih je treba upoštevati v celoti, ter „druga obdobja“, navedena v točki 44 te sodbe.
S tega vidika se je v skladu s pojasnili avstrijske vlade zaradi tega novega izračuna med 48.047 primeri, ki so bili do tedaj že zaključeni, delovna doba v plačni lestvici v 19.463 primerih izboljšala za obdobje od enega meseca do enega leta, v 2821 primerih pa za več kot eno leto, pri čemer so med temi primeri največkrat zajeti uslužbenci, ki so v delovno razmerje vstopili ali obdobje usposabljanja – kot D. Hütter iz postopka v glavni stvari, obravnavanega v zadevi C‑88/08 – začeli pred njihovim 18. rojstnim dnem, za katere morajo biti ta obdobja zdaj pri določitvi položaja uslužbencev v plačni lestvici v celoti upoštevana kot upoštevna obdobja.
Iz tega je torej razvidno, da je primerjalni referenčni datum – ob upoštevanju preverjanj, ki jih mora opraviti predložitveno sodišče – dejansko omogočil upoštevanje upoštevnih obdobij, izpolnjenih pred 18. rojstnim dnem javnega uslužbenca, da se popravi delovna doba, ki je bila prej določena na podlagi člena 169c GehG iz leta 2015 brez upoštevanja navedenih obdobij.
Predložitveno sodišče vseeno opozarja, da se v skladu s členom 169g(6) GehG iz leta 2020 ne upoštevajo vsa upoštevna obdobja pred zaposlitvijo zadevnega javnega uslužbenca, saj se obdobja, izpolnjena po 18. rojstnem dnevu, ki so bila že upoštevana pri določitvi referenčnega datuma za napredovanje, ne morejo še enkrat upoštevati.
Vendar se bodo „druga obdobja“, ki se upoštevajo polovično, pri izračunu primerjalnega referenčnega zneska v skladu s „pavšalnim odbitkom“, določenim v členu 169g(4) GehG iz leta 2020, upoštevala le, če presegajo obdobje štirih let.
Predložitveno sodišče v zvezi s tem ugotavlja, da je bila zgornja omejitev za „druga obdobja“, ki se na podlagi člena 12(1), točka 2(b), zakona o plačah iz leta 1956, kakor je bil spremenjen z drugim zakonom iz leta 2007 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, upoštevajo polovično, s členom 169g(3) GehG iz leta 2020 s treh let povišana na sedem let, vendar je bilo z odstavkom 4 tega člena to povišanje omejitve za „druga obdobja“ na sedem let izravnano s pavšalnim odbitkom štirih let, določenim z zadnjenavedeno določbo.
Zato je treba ugotoviti, prvič, da se člen 169g(4) GehG iz leta 2020 očitno uporablja za vse zaposlene javne uslužbence ne glede na to, ali so bili s sistemom plač in napredovanja, izhajajočim iz GehG iz leta 2015, zaradi njihove starosti postavljeni v slabši položaj ali ne, kar mora prav tako preveriti predložitveno sodišče. Drugič, pavšalni odbitek štirih let iz te določbe se očitno uporablja ne glede na starost javnega uslužbenca, ki je izpolnil navedena „druga obdobja“ poklicne dejavnosti, in sicer pred njegovim 18. rojstnim dnem ali po njem.
Vendar je treba poudariti, da glede na to, da je polovično upoštevanje upoštevnih obdobij, izpolnjenih med 14. in 18. letom starosti, izravnano s pavšalnim odbitkom štirih let, določenim s členom 169g(4) GehG iz leta 2020, javni uslužbenci, ki imajo samo taka obdobja, izpolnjena pred dopolnjenim 18. letom starosti, očitno nimajo pravice do izboljšanja svojega položaja na plačni lestvici.
Iz tega sledi, da v obravnavanem primeru zaradi pavšalnega odbitka štirih let, določenega s členom 169g(4) GehG iz leta 2020, obdobja usposabljanja tožečih strank iz postopkov v glavni stvari niso pomembno vplivala na izračun primerjalnega referenčnega datuma, in to ne glede na povišanje zgornje omejitve „drugih obdobij“ za štiri leta za upoštevno obdobje, in torej tudi ne na določitev njunega položaja na plačni lestvici.
Zato – ob upoštevanju presoje, ki jo mora opraviti predložitveno sodišče – z drugim zakonom iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih očitno ni bila odpravljena diskriminacija na podlagi starosti, ki je bila ugotovljena v sodbi Leitner, zlasti ker se delovna doba v plačni lestvici še vedno določa na podlagi različnega obravnavanja med javnimi uslužbenci, ki so delovne izkušnje, čeprav le deloma, pridobili pred dopolnjenim 18. letom starosti, in tistimi, ki so istovrstne izkušnje s podobnim trajanjem pridobili po tej starosti.
Nato je treba preizkusiti, ali je to različno obravnavanje na podlagi člena 6(1) Direktive 2000/78 lahko upravičeno.
Države članice lahko v skladu s to določbo – ne glede na člen 2(2) te direktive – določijo, da različno obravnavanje zaradi starosti ne pomeni diskriminacije, če ga v okviru nacionalnega prava objektivno in razumno utemeljujejo z legitimnim ciljem, vključno z legitimnimi cilji zaposlovalne politike, delovnega trga in poklicnega usposabljanja, in če so načini uresničevanja tega cilja primerni in nujni.
V obravnavanem primeru iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, izhaja, da so se pri zakonodajnih spremembah sistema plač in napredovanja iz postopkov v glavni stvari upoštevali tako proračunski kot upravni razlogi, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.
Čeprav iz sodne prakse Sodišča sicer izhaja, da so proračunski razlogi lahko razlog za izbiro socialne politike države članice ter lahko vplivajo na vrsto in obseg ukrepov, ki jih želi država članica sprejeti, pa ti razlogi ne morejo biti legitimen cilj v smislu člena 6(1) Direktive 2000/78 (sodba z dne 21. julija 2011, Fuchs in Köhler,
C‑159/10 in C‑160/10
,
EU:C:2011:508
, točka
). Enako velja za upravne razloge, ki jih je navedla avstrijska vlada (sodba Leitner, točka 43 in navedena sodna praksa).
Tako, čeprav se lahko z ureditvijo iz postopkov v glavni stvari zagotovi varstvo pridobljenih pravic in legitimnih pričakovanj javnih uslužbencev, ki so bili v plačnemu sistemu, določenem z GehG iz leta 2015, postavljeni v boljši položaj, pa se z njo očitno ne vzpostavlja nediskriminatorni sistem za javne uslužbence, ki so bili v tem sistemu plač in napredovanja postavljeni v slabši položaj, ker se z njo z vidika teh javnih uslužbencev očitno ohranja diskriminacija na podlagi starosti, ki je bila uvedena s prejšnjim sistemom (glej po analogiji sodbo Leitner, točka 49).
Iz vseh zgoraj navedenih preudarkov izhaja, da je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člene 1, 2 in 6 Direktive 2000/78 v povezavi s členom 21 Listine razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, v skladu s katero je uvrstitev javnega uslužbenca določena na podlagi njegove delovne dobe v plačni lestvici po prejšnjem plačnem sistemu, ki je bil ugotovljen za diskriminatornega, ker so se v njegovem okviru pri določitvi te delovne dobe lahko upoštevala le upoštevna obdobja pred zaposlitvijo javnega uslužbenca, ki so bila izpolnjena po dopolnjenem 18. letu starosti, ne pa obdobja, izpolnjena pred to starostjo, saj ta ureditev določa, da se prvotni izračun upoštevnih obdobij javnega uslužbenca, izpolnjenih pred njegovo zaposlitvijo, popravi z določitvijo primerjalnega referenčnega datuma, pri katerem se pri določitvi navedene delovne dobe odtlej upoštevajo upoštevna obdobja pred zaposlitvijo, ki so bila izpolnjena pred 18. rojstnim dnem tega javnega uslužbenca, kadar se, prvič, v zvezi z obdobji, izpolnjenimi po 18. rojstnem dnevu, upoštevajo le „druga obdobja“, ki se upoštevajo polovično, in drugič, navedena „druga obdobja“ podaljšajo za od tri do sedem let, vendar se upoštevajo le, če trajajo več kot štiri leta.
Drugo vprašanje
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba pravo Unije razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, ki glede javnih uslužbencev, v zvezi s katerimi je postopek za ponovno določitev njihovega položaja na plačni lestvici na dan objave zakonodajne spremembe plačnega sistema s to plačno lestvico še potekal, določa, da se plače ponovno izračunajo v skladu z novimi določbami o primerjalnem referenčnem datumu, to je določbami, v katerih so določene nove omejitve glede najdaljšega trajanja upoštevnih obdobij, medtem ko pa se tak ponovni izračun ne izvede za javne uslužbence, v zvezi s katerimi je bil prej začet postopek z enakim ciljem že končan z dokončno odločbo, ki temelji na referenčnem datumu, katerega izračun je bil ugodnejši na podlagi prejšnjega plačnega sistema, v okviru katerega se je uporabi določb, ki jih je nacionalno sodišče štelo za diskriminatorne, izognilo z neposredno uporabo načela enakega obravnavanja, določenega v pravu Unije.
Za odgovor na to vprašanje je treba preučiti, ali se z zadevno nacionalno ureditvijo s tem, da določa, da je nov izračun plač, izveden na podlagi določb o primerjalnem referenčnem datumu, odvisen od tega, ali je postopek, katerega cilj je ponovno določiti položaj javnega uslužbenca na plačni lestvici, na dan objave te ureditve še potekal ali pa je bil končan, uvaja različno obravnavanje, ki je v nasprotju s pravom Unije.
V zvezi s tem, prvič, iz člena 169f(3) GehG iz leta 2020 izhaja, da kadar so postopki, katerih cilj je bil upoštevati obdobja poklicne dejavnosti pred zaposlitvijo javnega uslužbenca, na dan objave drugega zakona iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih še potekali, se nova določitev referenčnega datuma za napredovanje, nova določitev delovne dobe v plačni lestvici ali določitev položaja javnih uslužbencev na tej lestvici izvedejo v okviru teh postopkov.
Drugič, iz člena 169f(1), točka 4, GehG iz leta 2020
a contrario
izhaja, da so iz te prerazvrstitve izključeni javni uslužbenci, za katere je bil novi referenčni datum za napredovanje na dan objave drugega zakona iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih na podlagi zahtevkov za tak ponovni izračun že dokončno določen z upoštevanjem obdobij poklicne dejavnosti pred zaposlitvijo teh javnih uslužbencev, izpolnjenih pred dopolnjenim 18. letom starosti, tako da se je z uporabo tega novega datuma izboljšal položaj zadevnih javnih uslužbencev na plačni lestvici.
Zato je učinek člena 169f(3) GehG iz leta 2020 na skupino primerljivih oseb – ob upoštevanju presoje, ki jo mora opraviti predložitveno sodišče – ta, da se za javne uslužbence, v zvezi s katerimi so bili postopki, v okviru katerih so zatrjevali diskriminacijo na podlagi starosti, že zaključeni, v celoti upoštevajo obdobja njihove poklicne dejavnosti pred zaposlitvijo, izpolnjena pred dopolnjenim 18. letom starosti. Nasprotno pa se zadevni javni uslužbenci, če taki postopki na dan objave drugega zakona iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih, to je 8. julija 2019, še niso bili končani, obravnavajo enako kot vsi ostali javni uslužbenci, za katere se je primerjalni referenčni datum izračunal po uradni dolžnosti.
Zato iz tega izhaja, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče, da je bilo za prvo skupino javnih uslužbencev odpravljeno obravnavanje, za katero je Sodišče v sodbi Leitner razsodilo, da je diskriminatorno, ker so ti javni uslužbenci lahko uporabili rešitev, navedeno v točki 75 te sodbe, ki je bila zlasti v tem, da se javnim uslužbencem, ki so bili v prejšnjemu sistemu plač in napredovanja postavljeni v slabši položaj, do sprejema ukrepov za ponovno vzpostavitev enakega obravnavanja priznajo enake ugodnosti, kot so jih imeli javni uslužbenci, ki so bili v tem sistemu postavljeni v boljši položaj, tako glede upoštevanja obdobij zaposlitve, izpolnjenih pred dopolnjenim 18. letom, kot glede napredovanja na plačni lestvici. Kot izhaja iz odgovora Sodišča na prvo vprašanje, pa to ne velja za drugo skupino javnih uslužbencev.
Predložitveno sodišče v zvezi s tožečima strankama iz postopkov v glavni stvari, ki spadata v to drugo skupino, navaja, da je davčna uprava za vsakega od njiju ponovno izračunala referenčni datum za napredovanje, pri čemer so se glede na referenčni datum za napredovanje, ki se je zanju uporabil ob njuni zaposlitvi, prištela dodatna tri leta. Vendar naj se tema tožečima strankama s tema novima izračunoma ne bi izboljšal položaj na plačni lestvici, ker sta postopka v zvezi z njima na dan objave drugega zakona iz leta 2019 o spremembi zakonodaje o javnih uslužbencih še vedno potekala. Zato naj bi primerjalni referenčni datum spet izhajal iz referenčnega datuma za napredovanje, ki se je zanju uporabil ob zaposlitvi, torej datuma, katerega izračun naj bi bil diskriminatoren. Iz tega naj bi sledilo, da se referenčni datum za napredovanje, uporabljen za navedeni tožeči stranki, ni izboljšal za tri dodatna leta, ampak le za nekaj dni.
V zvezi s tem je treba poudariti, da vsak ukrep, katerega namen je odpraviti diskriminacijo, ki je v nasprotju s pravom Unije – vključno s posamičnimi ukrepi, katerih cilj je osebam iz skupine v slabšem položaju priznati enake ugodnosti, kot so jih deležne osebe iz skupine v boljšem položaju – pomeni izvajanje tega prava, ki mora spoštovati zahteve navedenega prava (glej v tem smislu sodbo z dne 7. oktobra 2019, Safeway,
C‑171/18
,
EU:C:2019:839
, točka
).
Med temi zahtevami so zahteve, ki izhajajo iz splošnega načela enakega obravnavanja iz člena 20 Listine in načela pravne varnosti.
Iz sodne prakse Sodišča namreč izhaja, da nacionalna ureditev, kot je člen 169f(3) GehG iz leta 2020, zaradi katere so v okoliščinah, kot so te iz postopkov v glavni stvari, javni uslužbenci, ki so začeli postopek za novo določitev referenčnega datuma za napredovanje na podlagi obdobij poklicne dejavnosti pred njihovo zaposlitvijo, izpolnjenih pred dopolnjenim 18. letom starosti, obravnavani različno glede na to, ali so organi ali sodišča, pristojni za preizkus teh obdobij, že izdali dokončno odločbo, v nasprotju z načelom enakega obravnavanja, kot je določeno v členu 20 Listine, in načelom pravne varnosti, v skladu s katerima je treba zagotoviti enako in predvidljivo obravnavanje vseh javnih uslužbencev, ki so s časovnega vidika v enakem položaju, ker je upoštevanje navedenih obdobij odvisno od okoliščin, ki jih ni mogoče pripisati zadevnim javnim uslužbencem, kot je čas obravnavanja njihovih zahtevkov (glej po analogiji sodbo z dne 9. septembra 2012, Bundesrepublik Deutschland (Družinski član),
C‑768/19
,
EU:C:2021:709
, točka
in navedena sodna praksa).
Na podlagi navedenega je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba načelo enakega obravnavanja, kot je določeno v členu 20 Listine, in načelo pravne varnosti razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki glede javnih uslužbencev, v zvezi s katerimi je postopek za ponovno določitev njihovega položaja na plačni lestvici na dan objave zakonodajne spremembe plačnega sistema s to plačno lestvico še potekal, določa, da se plače ponovno izračunajo v skladu z novimi določbami o primerjalnem referenčnem datumu, to je določbami, v katerih so določene nove omejitve glede najdaljšega trajanja upoštevnih obdobij, tako da diskriminacija na podlagi starosti, ki je v nasprotju s členi 1, 2 in 6 Direktive 2000/78 v povezavi s členom 21 Listine, ni odpravljena, medtem ko se tak ponovni izračun ne izvede za javne uslužbence, v zvezi s katerimi je bil prej začet postopek z enakim ciljem že končan z dokončno odločbo, ki temelji na referenčnem datumu, katerega izračun je bil ugodnejši na podlagi prejšnjega plačnega sistema, v okviru katerega se je uporabi določb, ki jih je sodišče razglasilo za diskriminatorne, izognilo z neposredno uporabo načela enakega obravnavanja, določenega v pravu Unije.
Tretje vprašanje
Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člene 1, 2 in 6 Direktive 2000/78 v povezavi s členom 21 Listine razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki določa, da se obdobja usposabljanja, opravljena pri samoupravni lokalni skupnosti, pri določitvi primerjalnega referenčnega datuma v celoti upoštevajo le, kadar se je zadevni javni uslužbenec v državni službi zaposlil po nekem datumu, medtem ko se obdobja usposabljanja zaradi uporabe pavšalnega odbitka upoštevajo polovično, kadar se je zadevni javni uslužbenec v državni službi zaposlil pred tem datumom.
Najprej je treba spomniti, da – kot je razvidno iz točke 47 te sodbe – iz člena 2(1) Direktive 2000/78 v povezavi s členom 1 te direktive izhaja, da se v tej direktivi z načelom enakega obravnavanja prepoveduje kakršna koli neposredna ali posredna diskriminacija, med drugim na podlagi starosti. Poleg tega iz člena 2(2)(b) navedene direktive izhaja, da se po tej direktivi šteje, da gre za posredno diskriminacijo na podlagi starosti, kadar je zaradi kakšne na videz nevtralne določbe, merila ali prakse oseba določene starosti v primerjavi z drugimi osebami v slabšem položaju, razen če take določbe, merila ali prakse objektivno ne upravičuje legitimen cilj ter je način uresničevanja tega cilja primeren in nujen.
Zato je treba za ugotovitev, ali se lahko tožeči stranki iz postopkov v glavni stvari sklicujeta na načelo iz prejšnje točke, preveriti, ali se v okoliščinah, kot so te iz postopkov v glavni stvari, javni uslužbenci, ki jih je Republika Avstrija zaposlila do vključno 31. marca 2000, in tisti, ki jih je zaposlila po tem datumu, neposredno ali posredno obravnavajo drugače zaradi njihove starosti ob sklenitvi pogodbe o zaposlitvi.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da se v skladu s členom 169g(3), točka 5, GehG iz leta 2020 obdobja usposabljanja pri samoupravni lokalni skupnosti pri določitvi primerjalnega referenčnega datuma upoštevajo le, če je zadevni javni uslužbenec v delovno razmerje z Republiko Avstrijo vstopil po 31. marcu 2000.
V obravnavani zadevi se obdobja usposabljanja tožečih strank iz postopkov v glavni stvari pri samoupravni lokalni skupnosti pri določitvi primerjalnega referenčnega datuma ne morejo v celoti upoštevati, ker sta se pri Republiki Avstriji zaposlili pred 31. marcem 2000.
Iz tega izhaja, da je to različno obravnavanje posledica datuma zaposlitve javnih uslužbencev pri tej državi, saj je uporaba pravil o upoštevanju obdobij usposabljanja odvisna od tega datuma.
Ker pa je datum zaposlitve javnega uslužbenca pri Republiki Avstriji edino upoštevno merilo za uporabo pravil o upoštevanju obdobij usposabljanja iz GehG iz leta 2020, je ta datum, določen v členu 169(3), točka 5, GehG iz leta 2020, merilo, ki ni odvisno od starosti javnega uslužbenca na dan njegove zaposlitve. Zato to merilo, po katerem je uporaba novih pravil odvisna le od datuma zaposlitve javnega uslužbenca kot objektivnega in nevtralnega elementa, očitno ni povezano z upoštevanjem starosti zaposlenih oseb (sodba z dne 14. februarja 2019, Horgan in Keegan,
C‑154/18
,
EU:C:2019:113
, točka
in navedena sodna praksa).
Zato novi pogoji za upoštevanje obdobij usposabljanja pri samoupravni lokalni skupnosti glede na datum začetka službe pri Republiki Avstriji temeljijo na merilu, ki ni nikakor povezano s starostjo zadevnih javnih uslužbencev, poleg tega pa nič ne kaže na to, da bi se s temi pogoji uvajala kakršna koli posredna diskriminacija na podlagi starosti (glej v tem smislu sodbo z dne 20. oktobra 2022, Curtea de Apel Alba Iulia in drugi,
C‑301/21
,
EU:C:2022:811
, točki
in
ter navedena sodna praksa).
Na podlagi navedenega je treba na tretje vprašanje odgovoriti, da je treba člene 1, 2 in 6 Direktive 2000/78 v povezavi s členom 21 Listine razlagati tako, da ne nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki določa, da se obdobja usposabljanja, opravljena pri samoupravni lokalni skupnosti, pri določitvi primerjalnega referenčnega datuma v celoti upoštevajo le, kadar se je zadevni javni uslužbenci v državni službi zaposlil po nekem datumu, medtem ko se obdobja usposabljanja zaradi uporabe pavšalnega odbitka upoštevajo polovično, kadar se je zadevni javni uslužbenec v državni službi zaposlil pred tem datumom.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopkih v glavni stvari ena od stopenj v postopkih pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (drugi senat) razsodilo:

1.
Člene 1, 2 in 6 Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu v povezavi s členom 21 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah
je treba razlagati tako, da
nasprotujejo nacionalni ureditvi, v skladu s katero je uvrstitev javnega uslužbenca določena na podlagi njegove delovne dobe v plačni lestvici po prejšnjem plačnem sistemu, ki je bil ugotovljen za diskriminatornega, ker so se v njegovem okviru pri določitvi te delovne dobe lahko upoštevala le upoštevna obdobja pred zaposlitvijo javnega uslužbenca, ki so bila izpolnjena po dopolnjenem 18. letu starosti, ne pa obdobja, izpolnjena pred to starostjo, saj ta ureditev določa, da se prvotni izračun upoštevnih obdobij javnega uslužbenca, izpolnjenih pred njegovo zaposlitvijo, popravi z določitvijo primerjalnega referenčnega datuma, pri katerem se pri določitvi navedene delovne dobe odtlej upoštevajo upoštevna obdobja pred zaposlitvijo, ki so bila izpolnjena pred 18. rojstnim dnem tega javnega uslužbenca, kadar se, prvič, v zvezi z obdobji, izpolnjenimi po 18. rojstnem dnevu, upoštevajo le „druga obdobja“, ki se upoštevajo polovično, in drugič, navedena „druga obdobja“ podaljšajo za od tri do sedem let, vendar se upoštevajo le, če trajajo več kot štiri leta.

2.
Načelo enakega obravnavanja, kot je določeno v členu 20 Listine o temeljnih pravicah, in načelo pravne varnosti
je treba razlagati tako, da
nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki glede javnih uslužbencev, v zvezi s katerimi je postopek za ponovno določitev njihovega položaja na plačni lestvici na dan objave zakonodajne spremembe plačnega sistema s to plačno lestvico še potekal, določa, da se plače ponovno izračunajo v skladu z novimi določbami o primerjalnem referenčnem datumu, to je določbami, v katerih so določene nove omejitve glede najdaljšega trajanja upoštevnih obdobij, tako da diskriminacija na podlagi starosti, ki je v nasprotju s členi 1, 2 in 6 Direktive 2000/78 v povezavi s členom 21 Listine o temeljnih pravicah, ni odpravljena, medtem ko se tak ponovni izračun ne izvede za javne uslužbence, v zvezi s katerimi je bil prej začet postopek z enakim ciljem že končan z dokončno odločbo, ki temelji na referenčnem datumu, katerega izračun je bil ugodnejši na podlagi prejšnjega plačnega sistema, v okviru katerega se je uporabi določb, ki jih je nacionalno sodišče štelo za diskriminatorne, izognilo z neposredno uporabo načela enakega obravnavanja, določenega v pravu Unije.

3.
Člene 1, 2 in 6 Direktive 2000/78 v povezavi s členom 21 Listine o temeljnih pravicah
je treba razlagati tako, da
ne nasprotujejo nacionalni ureditvi, ki določa, da se obdobja usposabljanja, opravljena pri samoupravni lokalni skupnosti, pri določitvi primerjalnega referenčnega datuma v celoti upoštevajo le, kadar se je zadevni javni uslužbenci v državni službi zaposlil po nekem datumu, medtem ko se obdobja usposabljanja zaradi uporabe pavšalnega odbitka upoštevajo polovično, kadar se je zadevni javni uslužbenec v državni službi zaposlil pred tem datumom.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.