CELEX: 62017CJ0667
Præjudiciel forelæggelse
forordning (EF) nr. 1083/2006
artikel 2, nr. 4)
begrebet »støttemodtager«
artikel 80
forbud mod at foretage fradrag eller tilbageholdelse i udbetalte beløb
specifik afgift eller andre afgifter med tilsvarende virkning
begreb
stipendium, som er medfinansieret af Den Europæiske Socialfond
sidestilling med indtægter fra lønnet beskæftigelse
tilbageholdelse af forskudsskat samt supplerende regionale og kommunale skatter

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 2, nr. 4), og artikel 80 i Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 (
EFT 2006, L 210, s. 25
).
Anmodningen er indgivet i forbindelse med en tvist mellem Francesca Cadeddu og Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari (skattemyndigheden i provinsforvaltningen i Cagliari, Italien) (herefter »skattemyndigheden«), Regione autonoma della Sardegna (den autonome region Sardinien, Italien) og Regione autonoma della Sardegna – Agenzia regionale per il lavoro (det regionale kontor for beskæftigelse i den autonome region Sardinien, Italien) vedrørende tilbageholdelse foretaget i beløb, som er tildelt Francesca Cadeddu som stipendium.
Retsforskrifter
EU-retten
Artikel 2 i forordning nr. 1083/2006 med overskriften »Definitioner« fastsætter:
»I denne forordning forstås ved:
[…]
3)
»operation«: et projekt eller en gruppe projekter, som er udvalgt af forvaltningsmyndigheden for det pågældende operationelle program eller under dens ansvar i henhold til kriterier fastsat af overvågningsudvalget, og som gennemføres af en eller flere modtagere, hvorved det gøres muligt at nå målene for den prioritet, operationen vedrører
4)
»støttemodtager«: en operatør, et organ eller en virksomhed, i offentligt eller privat regi, der har ansvaret for at iværksætte eller iværksætte og gennemføre operationer. I forbindelse med støtteordninger efter [EF-]traktatens artikel 87 er støttemodtagerne offentlige eller private virksomheder, som gennemfører et enkeltstående projekt og modtager offentlig støtte
[…]«
I henhold til samme forordnings artikel 80 »forvisser [medlemsstaterne] sig om, at betalingsorganerne sørger for, at modtagerne modtager det fulde offentlige bidragsbeløb så hurtigt som muligt. Der foretages ikke fradrag eller tilbageholdelse af noget beløb, og der pålægges ikke nogen specifik afgift eller andre afgifter med tilsvarende virkning, der kan nedsætte beløbene til modtagerne.«
Italiensk ret
Artikel 50, stk. 1, litra c), i Decreto del Presidente della Republica n. 917 – Approvazione del testo unico delle imposte sui redditi (dekret fra republikkens præsident nr. 917 om vedtagelse af den konsoliderede udgave af lov om indkomstskat, herefter »TUIR«) af 22. december 1986 (almindeligt tillæg til GURI nr. 302 af 31.12.1986) i den affattelse, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, bestemmer:
»1.   Med indtægter fra lønnet beskæftigelse sidestilles
[…]
c)
beløb, som udbetales af enhver som stipendium eller bonus, støtte eller bidrag med henblik på studier eller uddannelsesformål, hvis støttemodtageren ikke er bundet til udbetaleren af et ansættelsesforhold
[…]«
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
Direzione Generale dell’Assessorato del Lavoro, Formazione Professionale, Cooperazione e Sicurezza Sociale (generaldirektorat i det italienske regionale ministerium for beskæftigelse, uddannelse, samarbejde og social sikring) udvalgte som forvaltningsmyndighed for det operationelle program, som har til formål at styrke det videregående uddannelsessystem i Sardinien (Italien), programmet »Master and Back«, som navnlig yder støtte til postgraduate-studerende og forskere, til finansiering.
Ved afgørelse af 8. april 2011 bevilgede det regionale kontor for beskæftigelse i den autonome region Sardinien sagsøgeren i hovedsagen et stipendium på 69818 EUR, som var medfinansieret af Den Europæiske Socialfond (ESF).
Ved udbetalingen af dette stipendium tilbageholdt det regionale kontor for beskæftigelse i den autonome region Sardinien på vegne af skattemyndigheden en forskudsskat for fysiske personer på 19481,29 EUR samt en supplerende regional skat og en supplerende kommunal skat på henholdsvis 859,28 EUR og 349 EUR.
Da sagsøgeren i hovedsagen var af den opfattelse, at de pågældende tilbageholdelser var i strid med artikel 80 i forordning nr. 1083/2006, anmodede hun skattemyndigheden om tilbagebetaling heraf.
Ved afgørelse af 6. april 2016 afslog skattemyndigheden anmodningen med den begrundelse, dels at et stipendium i overensstemmelse med artikel 50, stk. 1, litra c), i TUIR skal sidestilles med en indtægt, dels at modtageren af et stipendium ikke kan anses for at være »støttemodtager« i forhold til medfinansieringen som omhandlet i artikel 80 i forordning nr. 1083/2006.
Ved søgsmål anlagt ved Commissione tributaria provinciale di Cagliari (retten i første instans i skatte- og afgiftsretlige sager i provinsen Cagliari, Italien) den 30. juni 2016 nedlagde sagsøgeren i hovedsagen påstand om annullation af denne afgørelse, idet hun navnlig gjorde gældende, at der består en modstrid mellem bestemmelserne i forordning nr. 1083/2006, som forbyder fradrag og tilbageholdelser i de beløb, som støttemodtagerne er bevilget, og de nationale bestemmelser, som er omhandlet i hovedsagen, hvorefter stipendier beskattes som indkomst.
Den forelæggende ret er i tvivl om, hvorvidt begrebet »støttemodtager« som omhandlet i artikel 2, nr. 4), i forordning nr. 1083/2006 også omfatter en fysisk person, som er tildelt et stipendium, og hvorvidt begrebet »fradrag eller tilbageholdelse« i forordningens artikel 80 omfatter de tilbageholdelser, som er omhandlet i de nationale bestemmelser om indkomstskat for fysiske personer. Den forelæggende ret har præciseret, at italiensk retspraksis ikke er fast på dette punkt, idet visse italienske retter anerkender, at der kan foretages tilbageholdelser i beløb, som er finansieret af FSE, mens andre afviser dette.
Commissione tributaria provinciale di Cagliari (retten i første instans i skatte- og afgiftsretlige sager i provinsen Cagliari) har på denne baggrund besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Skal artikel 80 og artikel 2, nr. 4), i […] forordning […] nr. [1083/2006] […] fortolkes således, at de er til hinder for en bestemmelse såsom artikel 50, stk. 1, litra c), i [TUIR], hvorefter følgende sidestilles med indtægter fra lønnet beskæftigelse »[…] beløb, som udbetales af enhver som stipendium eller bonus, støtte eller bidrag med henblik på studier eller uddannelsesformål, hvis støttemodtageren ikke er bundet til udbetaleren af et ansættelsesforhold«, således at disse beløb er underlagt den almindelige indkomstskat for fysiske personer, selv om stipendiet finansieres af europæiske strukturfonde?«
Om det præjudicielle spørgsmål
Den forelæggende ret ønsker med sit præjudicielle spørgsmål nærmere bestemt oplyst, om artikel 80 i forordning nr. 1083/2006, sammenholdt med artikel 2, nr. 4), skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national skattelovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter fysiske personer indkomstbeskattes af beløb, som de er tildelt som stipendium af det offentlige organ, der har ansvaret for at gennemføre det projekt, som forvaltningsmyndigheden for det pågældende operationelle program har udvalgt som omhandlet i nævnte forordnings artikel 2, nr. 3), og som finansieres af europæiske strukturfonde.
Indledningsvis bemærkes, at det følger af fast retspraksis, at selv om direkte beskatning henhører under medlemsstaternes kompetence, skal de dog udøve kompetencen under overholdelse af EU-retten (jf. i denne retning dom af 7.9.2004, Manninen,
C-319/02
,
EU:C:2004:484
, præmis
, og af 25.10.2007, Porto Antico di Genova,
C-427/05
,
EU:C:2007:630
, præmis
).
Den nationale lovgivning må navnlig ikke hindre anvendelsen af de mekanismer, som er indført i forbindelse med strukturfondene som omhandlet i forordning nr. 1083/2006 (jf. i denne retning dom af 25.10.2007, Porto Antico di Genova,
C-427/05
,
EU:C:2007:630
, præmis
).
I denne forbindelse bestemmer artikel 80 i forordning nr. 1083/2006, at »[m]edlemsstaterne forvisser sig om, at betalingsorganerne sørger for, at modtagerne modtager det fulde offentlige bidragsbeløb så hurtigt som muligt«.
Ved at forbyde enhver afgift på bidragsbeløb fra Den Europæiske Union erindrer artikel 80 i forordning nr. 1083/2006 blot om den regel om fuldstændig udbetaling af finansiel støtte fra Unionen, som allerede findes i andre retsregler, herunder navnlig i artikel 21, stk. 3, andet afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (
EFT 1988, L 374, s. 1
), som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2082/93 af 20. juli 1993 (
EFT 1993, L 193, s. 20
).
Hvad angår denne bestemmelse, hvorefter »[b]etalingerne skal ske til de endelige støttemodtagere uden nogen form for fradrag eller tilbageholdelse, der kan nedsætte den finansielle støtte, de har krav på«, har Domstolen præciseret, at dette forbud mod fradrag ikke kan fortolkes rent formelt og nødvendigvis skal udvides til at gælde enhver byrde, som har en direkte og naturlig sammenhæng med de udbetalte beløb (jf. i denne retning dom af 5.10.2006, Kommissionen mod Portugal,
C-84/04
,
EU:C:2006:640
, præmis
, og af 25.10.2007, Porto Antico di Genova,
C-427/05
,
EU:C:2007:630
, præmis
).
Omvendt hindrer en beskatning, som ikke afhænger af, om der er modtaget EU-støtte, og som ikke er specifikt forbundet med tildelte beløb, men som finder anvendelse på den endelige støttemodtagers samlede indkomst, ikke anvendelsen af de mekanismer, som er indført ved EU-retten, selv om den fører til en nedsættelse af EU-støtten (jf. i denne retning dom af 25.10.2007, Porto Antico di Genova,
C-427/05
,
EU:C:2007:630
, præmis
og
).
Eftersom de forskellige støtteforanstaltninger har det til fælles, at de finansieres over EU-budgettet, og eftersom de regler for betaling, som finder anvendelse på disse foranstaltninger, skal fortolkes på samme måde (jf. i denne retning dom af 5.10.2006, Kommissionen mod Portugal,
C-84/04
,
EU:C:2006:640
, præmis
), finder Domstolens praksis vedrørende fuldstændig udbetaling af finansiel støtte med hensyn til artikel 21, stk. 3, andet afsnit, i forordning nr. 4253/88, som ændret ved forordning nr. 2082/93, fortsat anvendelse for så vidt angår artikel 80 i forordning nr. 1083/2006.
Der skal dog tages hensyn til de særlige karakteristika ved de forskellige mekanismer, som er omhandlet. Til forskel fra anden lovgivning, som ved anvendelse af ordene »endelig støttemodtager« henviser til den fysiske eller juridiske person, som er modtager af de tildelte beløb, definerer artikel 2, nr. 4), i forordning nr. 1083/2006 nemlig udtrykkeligt »støttemodtager« som »en operatør, et organ eller en virksomhed, i offentligt eller privat regi, der har ansvaret for at iværksætte eller iværksætte og gennemføre operationer«.
I overensstemmelse med samme forordnings artikel 2, nr. 3), defineres »operation« som »et projekt eller en gruppe projekter, som er udvalgt af forvaltningsmyndigheden for det pågældende operationelle program […], og som gennemføres af en eller flere modtagere, hvorved det gøres muligt at nå målene for den prioritet, operationen vedrører«.
Bestemmelsen om ubeskåren betaling af støtte i artikel 80 i forordning nr. 1083/2006 tager følgelig sigte på de betalinger, der foretages til de operatører, organer eller virksomheder, i offentligt eller privat regi, der har ansvaret for at iværksætte eller iværksætte og gennemføre projekter, som er udvalgt af forvaltningsmyndigheden for det pågældende operationelle program med henblik på at nå målene for den pågældende prioritet.
I det foreliggende tilfælde fremgår det af de sagsakter, der er fremlagt for Domstolen, at forvaltningsmyndigheden inden for rammerne af det operationelle program, som har til formål at styrke det videregående uddannelsessystem i Sardinien, valgte projektet »Master and Back«, som tildeler postgraduate-studerende og forskere stipendier, og hvor udvælgelsen tilkommer det regionale kontor for beskæftigelse i den autonome region Sardinien i forbindelse med gennemførelsen af projektet.
Det følger heraf, at sagsøgeren i hovedsagen, uanset at hun var den personlige modtager af de beløb, som blev tildelt inden for rammerne af det projekt, som ESF udvalgte og medfinansierede, ikke kan anses for »støttemodtager« som omhandlet i artikel 2, nr. 4), i forordning nr. 1083/2006, idet denne egenskab tilkommer det regionale kontor for beskæftigelse i den autonome region Sardinien. Reglen i artikel 80 i forordning nr. 1083/2006 om ubeskåren betaling af beløb tildelt over EU-budgettet finder følgelig anvendelse på sidstnævnte.
Henset til det ovenstående skal det forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 80 i forordning nr. 1083/2006, sammenholdt med artikel 2, nr. 4), skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for en national skattelovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter fysiske personer indkomstbeskattes af beløb, som de tildeles som stipendium af det offentlige organ, der har ansvaret for at gennemføre det projekt, som forvaltningsmyndigheden for det pågældende operationelle program har udvalgt som omhandlet i nævnte forordnings artikel 2, nr. 3), og som finansieres af europæiske strukturfonde.
Sagsomkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.

På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Tiende Afdeling) for ret:

Artikel 80, sammenholdt med artikel 2, nr. 4), i Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national skattelovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter fysiske personer indkomstbeskattes af beløb, som de tildeles som stipendium af det offentlige organ, der har ansvaret for at gennemføre det projekt, som forvaltningsmyndigheden for det pågældende operationelle program har udvalgt som omhandlet i nævnte forordnings artikel 2, nr. 3), og som finansieres af europæiske strukturfonde.

Underskrifter
(
*1
) – Processprog: italiensk.