CELEX: 62018CJ0461
Apeliacinis skundas
Dempingas
Kinijos kilmės vyno rūgšties importas
Į bylą įstojusios šalies pirmojoje instancijoje pateiktas apeliacinis skundas
Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnio antros pastraipos antras sakinys
Dalinė tarpinė peržiūra
Rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančios įmonės statuso praradimas per peržiūros procedūrą
Galutinio antidempingo muito pakeitimas
Normaliosios vertės nustatymas
Reglamento (EB) Nr. 1225/2009 11 straipsnio 9 dalis
Priešpriešinis apeliacinis skundas
Europos Sąjungos teritorijoje įsteigtų konkuruojančiųjų gamintojų pareikštas ieškinys dėl panaikinimo
Priimtinumas
Tiesioginė įtaka
Kompetencijos vykdyti sprendimą padalijimas

Šiuo apeliaciniu skundu
Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd
prašo Teisingumo Teismo panaikinti 2018 m. gegužės 3 d. Bendrojo Teismo sprendimą Distillerie Bonollo ir kt. / Taryba (
T‑431/12
,
EU:T:2018:251
; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo tas teismas panaikino 2012 m. birželio 26 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 626/2012, kuriuo iš dalies keičiamas Tarybos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 349/2012, kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas importuojamai Kinijos Liaudies Respublikos kilmės vyno rūgščiai (
OL L 182, 2012, p. 1
; toliau – ginčijamas reglamentas).
Priešpriešiniu apeliaciniu skundu Europos Komisija prašo Teisingumo Teismo panaikinti skundžiamą sprendimą arba, nepatenkinus šio reikalavimo, jį panaikinti tiek, kiek Bendrasis Teismas įpareigojo Europos Sąjungos Tarybą imtis priemonių šiam sprendimui įvykdyti, nors vykdymo įgaliojimai priklauso išimtinei Komisijos kompetencijai.
Teisinis pagrindas
2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (
OL L 343, 2009, p. 51
ir klaidų ištaisymai
OL L 7, 2010, p. 22
ir
OL L 44, 2016, p. 20
, toliau – pagrindinis reglamentas), galiojusio ginčijamo reglamento priėmimo dieną, 4 straipsnio 1 dalyje buvo nustatyta:
„Pagal šį reglamentą sąvoka „[Europos Sąjungos] pramonė“ suprantama kaip panašius produktus gaminančių [Sąjungos] gamintojų visuma arba tie iš jų, kurių bendra tokių produktų produkcija sudaro didžiąją dalį visos [Sąjungos] produkcijos, kaip numatyta 5 straipsnio 4 dalyje <…>“
Šio reglamento 5 straipsnio 4 dalyje buvo nurodyta:
„Tyrimas pagal 1 dalį pradedamas tik tuo atveju, jeigu išnagrinėjus, kokiu mastu panašaus produkto gamintojai [Sąjungoje] pritaria ar nepritaria pateiktam skundui, nustatoma, kad skundas yra paduotas [Sąjungos] pramonės vardu. Skundas laikomas paduotu [Sąjungos] pramonės arba jos vardu, jeigu jam pritaria tie [Sąjungos] gamintojai, kurių bendra gamybos apimtis sudaro daugiau nei 50 % visų skundui pritariančių ar nepritariančių [Sąjungos] gamintojų, gaminančių panašų produktą, gamybos apimties. Tačiau tyrimas nepradedamas, jei skundui aiškiai pritariančių [Sąjungos] gamintojų gamybos apimtis sudaro mažiau nei 25 % visų [Sąjungos] gamintojų, gaminančių panašų produktą, gamybos apimties.“
Minėto reglamento 6 straipsnio 5 dalyje buvo nurodyta:
„Suinteresuotoji šalis, pranešusi apie save 5 straipsnio 10 dalyje numatyta tvarka, išklausoma, jeigu per
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
paskelbtame pranešime nurodytą laikotarpį pateikia raštišką prašymą ją išklausyti, įrodydama, kad ji yra suinteresuota, nes tyrimo išvados gali turėti jai įtakos, ir kad yra svarbių priežasčių ją išklausyti.“
To paties reglamento 9 straipsnio 4 dalyje buvo įtvirtinta:
„Kai galutinai nustatyti faktai įrodo, kad yra dempingas ir jo padaryta žala bei dėl [Sąjungos] interesų reikia įsikišti pagal 21 straipsnį, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, pateiktu pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu, nustato galutinį antidempingo muitą. Taryba priima pasiūlymą, jei ji paprastąja balsų dauguma nenusprendžia atmesti pasiūlymo per vieną mėnesį nuo tada, kai Komisija jį pateikė. Kai galioja laikinieji muitai, pasiūlymas imtis galutinių veiksmų pateikiamas ne vėliau kaip likus vienam mėnesiui iki šių muitų galiojimo pabaigos. Antidempingo muito suma neviršija nustatyto dempingo skirtumo, tačiau ji turėtų būti mažesnė už šį skirtumą, jei šio mažesnio muito pakaktų Sąjungos pramonei padarytai žalai pašalinti.“
Pagrindinio reglamento, iš dalies pakeisto 2014 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 37/2014, kuriuo iš dalies keičiami tam tikri su bendra prekybos politika susiję reglamentai dėl tam tikrų priemonių priėmimo procedūrų (
OL L 18, 2014, p. 1
), 9 straipsnio 4 dalyje buvo numatyta:
„Kai galutinai nustatyti faktai rodo, kad yra dempingas ir jo padaryta žala bei pagal 21 straipsnį reikia imtis priemonių, kad būtų apsaugoti Sąjungos interesai, Komisija, laikydamasi 15 straipsnio 3 dalyje nurodytos nagrinėjimo procedūros, nustato galutinį antidempingo muitą. Kai galioja laikinieji muitai, Komisija inicijuoja tą procedūrą ne vėliau kaip likus vienam mėnesiui iki šių muitų galiojimo pabaigos. Antidempingo muito suma neviršija nustatyto dempingo skirtumo, tačiau ji turėtų būti mažesnė už šį skirtumą, jei tokio mažesnio muito pakaktų Sąjungos pramonės subjektų patirtai žalai pašalinti.“
Ši nuostata pakartota 2016 m. birželio 8 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 2016/1036 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Sąjungos narėmis nesančių valstybių (
OL L 176, 2016, p. 21
), kuriuo kodifikuotas iš dalies pakeistas pagrindinis reglamentas, 9 straipsnio 4 dalyje.
Pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalyje buvo nurodyta:
„Jei aplinkybės nepasikeitė, Komisija, pagal šį straipsnį atlikdama bet kuriuos peržiūrų ar muito grąžinimo tyrimus, taiko tą pačią metodiką, kuri buvo taikoma atliekant tyrimus, kurių pagrindu nustatytas muitas, tačiau atitinkamai atsižvelgia į 2 straipsnį, o ypač į jo 11 ir 12 dalis, bei į 17 straipsnį.“
Šio reglamento 21 straipsnyje „[Sąjungos] interesai“ buvo nustatyta:
„1.   Sprendimas, ar dėl [Sąjungos] interesų reikia imtis veiksmų, turi būti grindžiamas ne vien tik vietinės pramonės, naudotojų bei vartotojų interesų pagrindu, bet visų interesų visumos įvertinimu; prieš nusprendžiant, pagal šį straipsnį visoms šalims turi būti sudarytos galimybės išdėstyti savo nuomones pagal 2 dalį Svarstant galimą sprendimą, ypatingas dėmesys teikiamas būtinybei pašalinti dempingo, sukeliančio žalą, prekybą iškreipiantį poveikį ir atstatyti [atkurti] veiksmingą konkurenciją. Priemonės, kurios nustatytos nustatyto dempingo ir žalos pagrindu, negali būti taikomos, jei pagal visą pateiktą informaciją institucijos gali aiškiai nutarti, kad dėl [Sąjungos] interesų nereikia taikyti tokių priemonių.
2.   Skundo pateikėjai, importuotojai ir jiems atstovaujančios asociacijos, naudotojus ir vartotojus atstovaujančios organizacijos per pranešime apie antidempingo tyrimo pradžią nustatytus terminus gali pranešti apie save ir pateikti informaciją Komisijai, kad sukurtų tvirtą pagrindą institucijoms atsižvelgti į visas nuomones ir informaciją, sprendžiant, ar dėl [Sąjungos] interesų reikia taikyti priemones. Kitoms šiame straipsnyje nurodytoms šalims sudaromos galimybės gauti tokią informaciją arba atitinkamas jos santraukas ir suteikiama teisė reaguoti į šią informaciją.
<…>“
Ginčo aplinkybės
Vyno rūgštis naudojama, be kita ko, kaip maisto papildas gaminant vyną ir kitus gėrimus, taip pat kaip gipso rišimosi lėtiklis. Europos Sąjungoje ir Argentinoje L+ vyno rūgštis gaunama iš šalutinių vyno gamybos produktų, vadinamųjų vyno nuosėdų. Kinijoje L+ ir DL vyno rūgštis gaminama iš benzeno. Cheminės sintezės būdu gauta vyno rūgštis turi tas pačias fizines ir chemines savybes ir skirta naudoti tais pačiais pagrindiniais tikslais kaip ir vyno rūgštis, pagaminta iš šalutinių vyno gamybos produktų.
Changmao Biochemical Engineering
yra Kinijos eksportuojanti vyno rūgšties gamintoja.
Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA
,
Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl
ir
Comercial Química Sarasa SL
yra Sąjungos vyno rūgšties gamintojos.
Gavusi skundą dėl dempingo vyno rūgšties srityje, kurį 2004 m. rugsėjo 24 d. pateikė keli Sąjungoje įsisteigę gamintojai, tarp jų
Industria Chimica Valenzana (ICV)
,
Distillerie Mazzari
ir
Comercial Química Sarasa
, Komisija 2004 m. spalio 30 d.
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
paskelbė pranešimą apie antidempingo procedūros dėl Kinijos Liaudies Respublikos kilmės vyno rūgšties importo inicijavimą (
OL C 267, 2004, p. 4
).
2005 m. liepos 27 d. Komisija priėmė Reglamentą (EB) Nr. 1259/2005, nustatantį laikinąjį antidempingo muitą vyno rūgšties, kurios kilmės šalis yra Kinijos Liaudies Respublika, importui (
OL L 200, 2005, p. 73
).
2006 m. sausio 23 d. Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 130/2006, nustatantį galutinį antidempingo muitą ir laikinojo muito, nustatyto Kinijos Liaudies Respublikos kilmės vyno rūgšties importui, galutinį surinkimą (
OL L 23, 2006, p. 1
).
Šiuo reglamentu, pirma, Taryba patvirtino bendrovės, veikiančios rinkos ekonomikos sąlygomis (RESVĮS), statusą, kuris buvo suteiktas pagal Reglamentą Nr. 1259/2005,
Changmao Biochemical Engineering
ir
Ninghai Organic Chemical Factory
, kitai Kinijos vyno rūgšties eksportuojančiai gamintojai, pagal 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (
OL L 56, 1996, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 10 t., p. 45), iš dalies pakeisto 2005 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 2117/2005 (
OL L 340, 2005, p. 17
), 2 straipsnio 7 dalies c punktą; dėl šios priežasties joms galėjo būti taikomas individualus režimas, kaip tai suprantama pagal jo 9 straipsnio 5 dalį. Todėl atitinkamų produktų normalioji vertė buvo apskaičiuota remiantis jų atitinkamomis faktinėmis vidaus pardavimo kainomis.
Kita vertus, kalbant apie kitus Kinijos eksportuojančius gamintojus, kuriems netaikomas RESVĮS, normalioji vertė buvo apskaičiuota remiantis faktine panašios šalies, t. y. Argentinos, gamintojų vidaus pardavimo kaina.
Taikant šiuos skaičiavimo metodus buvo nustatyti atitinkamai 10,1 % ir 4,7 % antidempingo muitai
Changmao Biochemical Engineering
ir
Ninghai Organic Chemical
Factory
gaminamoms prekėms, o kitiems Kinijos gamintojams nustatytas 34,9 % antidempingo muitas.
2010 m. rugpjūčio 4 d. paskelbus pranešimą apie artėjantį tam tikrų antidempingo priemonių galiojimo terminą (
OL C 211, 2010, p. 11
), 2010 m. spalio 27 d. Komisija gavo penkių Sąjungos vyno rūgšties gamintojų, ieškovių pirmojoje instancijoje, prašymą peržiūrėti šių priemonių galiojimo terminą. 2011 m. sausio 26 d. Komisija paskelbė Pranešimą apie priemonių galiojimo termino peržiūros inicijavimą (
OL C 24, 2011, p. 14
).
2011 m. birželio 9 d. Komisija gavo prašymą, grindžiamą pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalimi, inicijuoti dalinę tarpinę peržiūrą dėl dviejų Kinijos eksportuojančių gamintojų (
Changmao Biochemical Engineering
ir
Ninghai Organic Chemical Factory
). Šiuo tikslu 2011 m. liepos 29 d. Komisija paskelbė pranešimą apie procedūros inicijavimą (
OL C 223, 2011, p. 16
).
2012 m. balandžio 16 d. Taryba priėmė Įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 349/2012, kuriuo, remiantis priemonių galiojimo termino peržiūra pagal Reglamento (EB) Nr. 1225/2009 11 straipsnio 2 dalį, nustatomas galutinis antidempingo muitas importuojamai Kinijos Liaudies Respublikos kilmės vyno rūgščiai (
OL L 110, 2012, p. 3
), kuriame palikti galioti Reglamente Nr. 130/2006 nustatyti antidempingo muitai.
Tą pačią dieną Komisija pateikė ieškovėms pirmojoje instancijoje galutinio informacijos atskleidimo dokumentą su pagrindiniais faktais ir motyvais, kuriais remdamasi ji norėjo rekomenduoti iš dalies pakeisti galiojančias antidempingo priemones. Tą pačią dieną šios šalys išsiuntė prašymą paaiškinti normaliosios vertės apskaičiavimą, į jį minėta institucija atsakė 2012 m. balandžio 19 d. raštu.
2012 m. balandžio 25 d. minėtos šalys nusiuntė Komisijai savo pastabas dėl galutinio informacijos atskleidimo dokumento, kuriose visų pirma sukritikavo tariamą metodikos, taikytos apskaičiuojant normaliąją vertę, pakeitimą. Be to, jos paprašė surengti susitikimą su Komisijos atstovais; 2012 m. gegužės 10 d. įvyko šis susitikimas, per kurį jos galėjo pareikšti savo prieštaravimus. 2012 m. gegužės 16 d. ir birželio 7 d. jos taip pat pateikė papildomas rašytines pastabas.
2012 m. birželio 26 d., pasibaigus dalinės tarpinės peržiūros procedūrai, minėtai šio sprendimo 20 punkte, buvo priimtas ginčijamas reglamentas. Šiuo reglamentu Taryba atsisakė
Changmao Biochemical Engineering
ir
Ninghai Organic Chemical Factory
suteikti RESVĮS, kuriuo jos anksčiau naudojosi, ir, apskaičiavusi normaliąją vertę pagal panašioje šalyje, t. y. Argentinoje, bendradarbiavusio gamintojo pateiktą informaciją, šių dviejų Kinijos eksportuojančių gamintojų pagamintiems produktams taikė atitinkamai 13,1 % ir 8,3 % antidempingo muitus.
Manydamos, kad taip nustatyti antidempingo muitai nebuvo pakankamai dideli, kad būtų galima ištaisyti minėtų Kinijos eksportuojančių gamintojų taikomą dempingą ir panaikinti Europos pramonės patirtą žalą, ieškovės pirmojoje instancijoje pareiškė ieškinį Bendrajame Teisme dėl ginčijamo reglamento panaikinimo; šis teismas dėl jo priėmė skundžiamą sprendimą.
Manydama, kad ginčijamu reglamentu nustatyti antidempingo muitai yra per dideli,
Changmao Biochemical Engineering
taip pat pareiškė ieškinį Bendrajame Teisme, siekdama, kad šis reglamentas būtų panaikintas tiek, kiek jis su ja susijęs. 2017 m. birželio 1 d. Sprendimu Changmao Biochemical Engineering / Taryba (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
) Bendrasis Teismas pripažino pagrįstu
Changmao Biochemical Engineering
nurodytą penktąjį ieškinio pagrindą, kuris buvo procesinio pobūdžio. Todėl jis panaikino ginčijamą reglamentą, kiek jis jai taikomas, remdamasis tuo, kad, atsisakydamos pateikti šiai bendrovei informaciją, susijusią su DL ir L+ vyno rūgšties kainos skirtumu, kuris buvo vienas iš pagrindinių elementų apskaičiuojant DL vyno rūgšties normaliąją vertę, Taryba ir Komisija pažeidė teisę į gynybą ir pagrindinio reglamento 20 straipsnio 2 dalį. Šis Bendrojo Teismo sprendimas nebuvo apskųstas apeliacine tvarka.
Savo nuomonėje dėl šio sprendimo (
OL C 296, 2017, p. 16
, toliau – 2017 m. rugsėjo 7 d. nuomonė) dėl antidempingo procedūros atnaujinimo apimties Komisija, pirma, nurodė, kad „[ginčijamo reglamento] taikymo procedūra gali būti atnaujinama nuo to etapo, kai buvo padarytas pažeidimas. Todėl, laikydamasi 2017 m. birželio 1 d. Bendrojo Teismo sprendimo, Komisija turi galimybę pataisyti tyrimo aspektus, dėl kurių buvo priimtas sprendimas dėl panaikinimo, o tas dalis, kurioms sprendimas įtakos neturi, palikti nepakeistas.“ Ji patikslino, kad „[ginčijamame reglamente] nustatyti faktai, kurie nebuvo užginčyti arba buvo užginčyti, tačiau atmesti Bendrojo Teismo sprendimu arba Bendrojo Teismo nenagrinėti ir dėl to [ginčijamas reglamentas] nebuvo panaikintas, lieka toliau galioti“. Be to, ši institucija pažymėjo, kad „tyrimas atnaujinamas tiek, kiek jis susijęs su Bendrojo Teismo sprendimo dėl
Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd
. įgyvendinimu. Todėl Įgyvendinimo reglamentas [Nr. 349/2012] toliau yra taikomas susijusiam eksportuojančiam gamintojui.“
Tuo pačiu metu Komisija ėmėsi naujų veiksmų pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį, po kurių 2018 m. birželio 28 d. Taryba priėmė Įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 2018/921, kuriuo, remiantis priemonių galiojimo termino peržiūra pagal Reglamento (ES) 2016/1036 (
OL L 164, 2018, p. 14
) 11 straipsnio 2 dalį, nustatomas galutinis antidempingo muitas importuojamai Kinijos Liaudies Respublikos kilmės vyno rūgščiai. Šiuo reglamentu Komisija, be kita ko, paliko galioti 10,1 % antidempingo muitą, nustatytą
Changmao Biochemical Engineering
Reglamentu Nr. 349/2012. Be to, minėto reglamento 2.1.4 skyriuje, skirtame
Changmao Biochemical Engineering
dempingo skirtumui apskaičiuoti, esančiame 58 punkte ji pažymėjo, kad „kadangi skundo dėl to sprendimo pateikimo laikotarpis dar nesibaigęs, šiuo etapu negalima padaryti galutinių išvadų“.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
2012 m. rugsėjo 28 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškovių pirmojoje instancijoje ieškinį dėl ginčijamo reglamento panaikinimo.
Atskiru dokumentu (jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2015 m. birželio 29 d.) Taryba pateikė nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, susijusį su ieškovių pirmojoje instancijoje teisės ir suinteresuotumo pareikšti ieškinį nebuvimu; jį 2016 m. liepos 20 d. nutartimi Bendrasis Teismas prijungė prie bylos nagrinėjimo iš esmės.
2016 m. rugsėjo 9 d. sprendimu ir 2016 m. rugsėjo 15 d. nutartimi Bendrojo Teismo šeštosios kolegijos pirmininkas leido įstoti į bylą Komisijai ir
Changmao Biochemical Engineering
ir pažymėjo, kad jų prašymas leisti įstoti į bylą pateiktas pasibaigus šiuo tikslu numatytam terminui, todėl joms bus leista pateikti savo pastabas per žodinę proceso dalį remiantis joms pateiktu posėdžio protokolu.
Grįsdamos savo ieškinį ieškovės pirmojoje instancijoje nurodė penkis pagrindus, susijusius su: pirmasis – pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies pažeidimu, nes buvo pakeista normaliosios vertės apskaičiavimo metodika, antrasis–ketvirtasis – klaidingai nustatyta normaliąja verte ir neteisingais šios vertės nustatymo būdais ir, galiausiai, penktasis – teisės į gynybą ir pareigos motyvuoti pažeidimu.
Pateikdamos pirmąjį pagrindą ieškovės pirmojoje instancijoje teigė, kad Taryba, pakeitusi normaliosios vertės apskaičiavimo metodiką ir to nepagrindusi pasikeitusiomis aplinkybėmis, t. y. „nustačiusi“ normaliąją vertę, naudotą dviejų Kinijos eksportuojančių gamintojų, dėl kurių atliekamas dalinės tarpinės peržiūros tyrimas, dempingo skirtumui apskaičiuoti, užuot naudojusi „faktines vidaus kainas panašioje šalyje“, kaip ji tai darė visų kitų gamintojų, kuriems nebuvo taikomas RESVĮS, atveju per šią pirminę procedūrą, pažeidė šio 11 straipsnio 9 dalį.
Bendrasis Teismas, atmetęs Tarybos pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, pripažino pagrįstu pirmąjį pagrindą ir dėl to panaikino ginčijamą reglamentą, nepriimdamas sprendimo dėl kitų pagrindų.
Ieškovių pirmojoje instancijoje prašymu jis nusprendė, kad ginčijamame reglamente nustatytas antidempingo muitas bus toliau taikomas
Ninghai Organic Chemical Factory
, kol Komisija ir Taryba imsis priemonių, būtinų skundžiamam sprendimui įvykdyti. Dėl
Changmao Biochemical Engineering
Bendrasis Teismas iš esmės nusprendė, kad dėl ginčijamo reglamento panaikinimo 2017 m. birželio 1 d. Sprendimu Changmao Biochemical Engineering / Taryba (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
) šis muitas negali būti paliktas galioti šiai bendrovei.
Šalių reikalavimai Teisingumo Teisme
Apeliaciniu skundu
Changmao Biochemical Engineering
Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą ir
–
priteisti iš ieškovių pirmojoje instancijoje bylinėjimosi išlaidas, kurias ji patyrė apeliaciniame procese ir pirmojoje instancijoje.
Distillerie Bonollo
,
Industria Chimica Valenzana (ICV)
,
Distillerie Mazzari
ir
Caviro Distillerie
(toliau kartu –
Distillerie Bonollo
ir kt.) Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti visą apeliacinį skundą kaip nepriimtiną ir bet kuriuo atveju kaip nepagrįstą ir
–
priteisti iš
Changmao Biochemical Engineering
ir visų į bylą įstojusių šalių bylinėjimosi išlaidas, kurias jos patyrė apeliaciniame procese ir pirmojoje instancijoje.
Taryba Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
priteisti iš
Changmao Biochemical Engineering
bylinėjimosi apeliacinėje instancijoje išlaidas.
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą kaip nepriimtiną ir bet kuriuo atveju kaip nepagrįstą ir
–
priteisti iš
Changmao Biochemical Engineering
bylinėjimosi išlaidas.
Savo priešpriešiniu apeliaciniu skundu Komisija, palaikoma Tarybos, Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
pripažinti nepriimtinais pirmuosius keturis pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio pagrindus,
–
atmesti ieškinio pirmojoje instancijoje penktąjį pagrindą kaip nepagrįstą arba, nepatenkinus šio reikalavimo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl šio pagrindo,
–
nepatenkinus ir šio reikalavimo, panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo Tarybai suteikiami įgaliojimai priimti jam įvykdyti reikalingas priemones, ir
–
priteisti iš
Distillerie Bonollo
ir kt. bylinėjimosi išlaidas.
Changmao Biochemical Engineering
Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
pripažinti nepriimtinais pirmuosius keturis pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio pagrindus,
–
atmesti ieškinio pirmojoje instancijoje penktąjį pagrindą kaip nepagrįstą arba, nepatenkinus šio reikalavimo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad jis priimtų sprendimą dėl šio pagrindo,
–
priteisti iš
Distillerie Bonollo
ir kt. bylinėjimosi išlaidas.
Distillerie Bonollo
ir kt. Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti priešpriešinio apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antrą dalį kaip iš esmės nepriimtiną arba, nepatenkinus šio reikalavimo, kaip nepagrįstą ar nereikšmingą,
–
atmesti kitus priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindus kaip nepagrįstus ar nereikšmingus ir
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, kurias jos patyrė šiame procese, ir išlaidas, susijusias su galimu bylos grąžinimu Bendrajam Teismui.
Dėl priešpriešinio apeliacinio skundo
Komisijos priešpriešiniu apeliaciniu skundu iš esmės siekiama ginčyti ieškinio pirmojoje instancijoje priimtinumą, ir šis klausimas turi būti nagrinėjamas prieš analizuojant klausimus dėl esmės, iškeltus pagrindiniame apeliaciniame skunde. Taigi jį reikia nagrinėti pirmiausia.
Grįsdama savo priešpriešinį apeliacinį skundą, Komisija, palaikoma Tarybos, nurodo du pagrindus. Pirmasis pagrindinis apeliacinio skundo pagrindas susijęs, pirma, su Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, nes jis pripažino priimtinais keturis ieškovių pirmojoje instancijoje pateiktus pagrindus dėl esmės, taigi ir visą ieškinį, ir, antra, su Komisijos prašymu atmesti kaip nepagrįstą penktąjį procesinio pobūdžio pagrindą, kuriuo jos rėmėsi Bendrajame Teisme. Antrasis pagrindas, pateiktas papildomai, susijęs su Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, nes skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 2 punkte vartojama formuluotė įgaliojo Tarybą imtis priemonių šiam sprendimui įvykdyti, nors Komisija turi išimtinę kompetenciją tai daryti.
Dėl priešpriešinio apeliacinio skundo pirmojo pagrindo
Pirmąjį pagrindą sudaro dvi dalys. Pirmoje šio pagrindo dalyje Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas plačiai aiškino SESV 263 straipsnio ketvirtoje pastraipoje nustatytą sąlygą, pagal kurią ieškovas turi būti „tiesiogiai susijęs“ su aktu, kurį prašo panaikinti. Šio pagrindo antroje dalyje Komisija iš esmės teigia, kad kaip nepagrįstą reikia atmesti ieškovių pirmojoje instancijoje Bendrajame Teisme nurodytą penktąjį ieškinio pagrindą, susijusį su teisės į gynybą pažeidimu ir motyvų trūkumu.
Dėl pirmojo pagrindo pirmos dalies, susijusios su Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida aiškinant „tiesioginės įtakos“ sąlygą, kaip ji suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą
–
Šalių argumentai
Šio pagrindo pirmoje dalyje, susijusioje su skundžiamo sprendimo 51–73 punktais, Komisija iš esmės kaltina Bendrąjį Teismą nusprendus, kad ieškovės pirmojoje instancijoje yra tiesiogiai susijusios su ginčijamu reglamentu, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą.
Pirma, Komisija pažymi, kad skundžiamo sprendimo 51 punkte pateiktas Bendrojo Teismo vertinimas, pagal kurį, „priešingai, nei teigia Taryba ir Komisija, negalima pritarti siauram tiesioginio poveikio [tiesioginės įtakos] ieškovių teisinei padėčiai reikalavimo aiškinimui“, turi būti vertinamas atsižvelgiant į šio sprendimo 93 punkte pateiktą vertinimą, pagal kurį sąlyga, kad asmuo gali pareikšti ieškinį dėl reglamento, tik jeigu jis su juo susijęs ne tik tiesiogiai, bet ir konkrečiai, „turi būti aiškinama atsižvelgiant į teisę į veiksmingą teisminę gynybą“. Kartu siejant šiuos punktus matyti, kad Bendrasis Teismas rėmėsi šia teise plačiai aiškindamas sąlygą, susijusią su tiesiogine sąsaja. Vis dėlto toks aiškinimas, pirma, prieštarautų Teisingumo Teismo jurisprudencijai dėl priimtinumo, visų pirma 2013 m. spalio 3 d. Sprendimui Inuit Tapiriit Kanatami ir kt. / Parlamentas ir Taryba (
C‑583/11 P
,
EU:C:2013:625
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija), ir, antra, lemtų SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos pakeitimą, kuriame būtų nepaisoma išimtinės kompetencijos, šiuo klausimu suteiktos Sąjungą sudarančiai valdžiai. Be to, anot Komisijos, Teisingumo Teismo byloje, kurioje buvo priimtas 2018 m. lapkričio 6 d. Sprendimas Scuola Elementare Maria Montessori / Komisija, Komisija / Scuola Elementare Maria Montessori ir Komisija / Ferracci (
C‑622/16 P–C‑624/16 P
,
EU:C:2018:873
), pateiktas tiesioginės sąsajos sąlygos aiškinimas negali būti taikomas šioje byloje iš esmės dėl didelių valstybės pagalbos ir antidempingo sričių, su kurioms atitinkamai yra susijusios šios dvi bylos, skirtumų.
Antra, Komisija mano, kad nereikia sušvelninti tiesioginės sąsajos sąlygos tam, kad iš ieškovo būtų reikalaujama, jog aktas, kurį jis prašo panaikinti, jam turėtų tik materialinės įtakos. Vadinasi, reikia vadovautis suformuota jurisprudencija, pagal kurią reikalaujama, kad ginčijamas Sąjungos aktas darytų poveikį ieškovo teisinei padėčiai. Jos nuomone, kad ginčijamas reglamentas galėtų būti laikomas turinčiu įtakos ieškovių pirmojoje instancijoje teisinei padėčiai, jis turi suteikti joms materialinę teisę, t. y. subjektinę teisę į konkretaus dydžio antidempingo muitų nustatymą. Šiuo klausimu Komisija mano, kad skundžiamo sprendimo motyvai yra prieštaringi, nes skundžiamo sprendimo 63 punkte Bendrasis Teismas pripažino, jog ieškovės pirmojoje instancijoje neturėjo subjektyvios teisės į konkretaus dydžio antidempingo muitų nustatymą, o ieškinio pagrindų dėl esmės priimtinumą grindžia šio sprendimo 59 punkte nurodytu teiginiu, kad Komisija ir Taryba ėmėsi tinkamų priemonių, kad kompensuotų jiems žalos sukeliantį dempingą.
Komisijos teigimu, šią išvadą galima aiškinti dvejopai. Viena vertus, Bendrasis Teismas galėjo manyti, kad ieškovės pirmojoje instancijoje turėjo materialinę teisę gauti tam tikrą tyrimo rezultatą, pasireiškiantį tiksliu tarifų apsaugos lygiu, nors pagrindinio reglamento 21 straipsnyje tokia teisė niekaip nenustatyta.
Kita vertus, ši išvada galėtų būti aiškinama kaip leidžianti suprasti, jog Bendrasis Teismas darė prielaidą, kad ieškovės pirmojoje instancijoje turėjo platesnę materialinę teisę į teisingą pagrindinio reglamento nuostatų taikymą, vertinamą ne tik procedūros, bet ir esmės nagrinėjimo požiūriu, kiek buvo galima manyti, kad buvo pažeisti jų pačių interesai. Vis dėlto, Komisijos teigimu, nėra jokios priežasties Sąjungos vyno rūgšties pramonei suteikti tokią materialinę teisę į pagrindinio reglamento teisingą taikymą siekiant ginti savo interesus, nes šiuo reglamentu konkrečiai rinkos dalyvių kategorijai neužtikrinama teisė gauti konkretų rezultatą.
Galiausiai, trečia, Komisija mano, kad skundžiamo sprendimo 59 punkte Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ieškovės pirmojoje instancijoje yra tiesiogiai susijusios su ginčijamu reglamentu, nes priemonės, kurių imtasi po dalinės tarpinės peržiūros procedūros, buvo skirtos „dempingui, dėl kurio jos, kaip toje pačioje rinkoje veiklą vykdančios konkuruojančios gamintojos, patiria žalą [patyrė žalos], atsverti“, nors ginčijamame reglamente nėra jokios išvados dėl Sąjungos pramonės patirtos žalos. Iš tiesų su šia žala susiję reikalavimai nurodyti ne ginčijamame reglamente, o Reglamente Nr. 349/2012, kuris nebuvo nagrinėjamas šioje byloje. Vis dėlto, Komisijos teigimu, klausimas, ar ginčijamas reglamentas daro tiesioginę įtaką ieškovių pirmojoje instancijoje teisinei padėčiai, turėjo būti nagrinėjamas atsižvelgiant į paties ginčijamo reglamento, o ne į su šiuo reglamentu susijusių ankstesnių aktų teisinį poveikį. Nusprendus kitaip, būtų sukurta „tiesioginės sąsajos prezumpcija“ visų susijusių teisės aktų atžvilgiu, net jei tokia prezumpcija nėra numatyta SESV.
Taryba ir
Changmao Biochemical Engineering
pritaria Komisijos argumentams. Be to, Taryba pažymi, kad reglamentas, kuriuo nustatomi antidempingo muitai ne Sąjungoje įsteigtiems eksportuojantiems gamintojams, negali sukelti teisinio poveikio Sąjungos gamintojams, nes jie nemoka antidempingo muitų.
Distillerie Bonollo
ir kt. mano, kad šio pagrindo pirma dalis yra nepagrįsta.
–
Teisingumo Teismo vertinimas
Primintina, kad fizinio ar juridinio asmens pareikšto ieškinio dėl jam neskirto akto priimtinumas pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą siejamas su sąlyga, kad pripažįstama to asmens teisė pareikšti ieškinį, galima dviem atvejais. Pirma, toks ieškinys gali būti pareikštas, jei šis teisės aktas su minėtu asmeniu yra tiesiogiai ir konkrečiai susijęs. Antra, toks asmuo gali pareikšti ieškinį dėl reglamentuojamojo pobūdžio teisės akto, kuris tiesiogiai su juo susijęs ir dėl kurio nereikia patvirtinti įgyvendinimo priemonių (2018 m. spalio 18 d. Sprendimo Productos Metálicos / Komisija,
C‑145/17 P
,
EU:C:2018:839
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šioje nuostatoje numatytos priimtinumo sąlygos turi būti aiškinamos atsižvelgiant į pagrindinę teisę į veiksmingą teisminę gynybą, įtvirtintą Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje, tačiau laikantis SESV aiškiai numatytų sąlygų (2015 m. balandžio 28 d. Sprendimo T & L Sugars ir Sidul Açúcares / Komisija,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Skundžiamo sprendimo 47–93 punktuose išnagrinėjęs, ar ieškovės pirmojoje instancijoje pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą turėjo teisę pareikšti ieškinį dėl ginčijamo reglamento, to sprendimo 94 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad šis reglamentas yra tiesiogiai ir konkrečiai su jomis susijęs.
Pateikdama pirmąjį priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindą Komisija iš esmės teigia, kad Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, jog ieškovių pirmojoje instancijoje pareikštas ieškinys yra priimtinas, nors, kaip ji mano, šis reglamentas nėra tiesiogiai susijęs su šiomis šalimis.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją sąlyga, kad fizinis arba juridinis asmuo turi būti tiesiogiai susiję su priemone, dėl kurios pareikštas ieškinys, reikalauja, kad būtų tenkinami du kumuliaciniai kriterijai, t. y. kad ginčijama priemonė, viena vertus, darytų tiesioginį poveikį šio asmens teisinei padėčiai ir, kita vertus, nepaliktų jokios diskrecijos už jos įgyvendinimą atsakingiems adresatams, nes šis įgyvendinimas yra visiškai automatinis ir išplaukia tik iš Sąjungos teisės aktų, netaikant kitų tarpinių normų (2019 m. lapkričio 5 d. Sprendimo ECB ir kt. / Trasta Komercbanka ir kt.,
C‑663/17 P, C‑665/17 P ir C‑669/17 P
,
EU:C:2019:923
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Nagrinėjamu atveju, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 50 punkto, valstybės narės, atsakingos už ginčijamo reglamento įgyvendinimą, neturėjo jokios diskrecijos dėl jame nustatyto antidempingo muito tarifo ir šio tarifo taikymo nurodytiems produktams. Taigi Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, kad antrasis kriterijus yra įvykdytas.
Nagrinėdamas pirmąjį kriterijų skundžiamo sprendimo 55–58 punktuose Bendrasis Teismas priminė reikšmingą Teisingumo Teismo jurisprudenciją, įskaitant, be kita ko, 1985 m. kovo 20 d. Sprendimą Timex / Taryba ir Komisija (
264/82
,
EU:C:1985:119
) (susijusį su panašia situacija į nagrinėjamą šioje byloje), kuriame Teisingumo Teismas nusprendė, kad toje byloje aptariamas ieškovas, t. y. Europos gamintojas, manantis, kad jo konkurentams nustatyti antidempingo muitai nėra pakankamai dideli, yra tiesiogiai susijęs su reglamentu, kurio panaikinimo jis prašė. Skundžiamo sprendimo 59 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad „ginčijamu reglamentu užbaigiama ieškovių [pirmojoje instancijoje] prašymu pradėta dalinės tarpinės peržiūros procedūra ir pakeičiami dviejų Kinijos eksportuojančių gamintojų importuojamiems produktams taikomi antidempingo muitai. Iš tiesų pateikdamos savo prašymą atlikti dalinę tarpinę peržiūrą pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį ieškovės [pirmojoje instancijoje] siekė, kad Komisija ir Taryba imtųsi tinkamų priemonių dempingui, dėl kurio jos patiria žalą, atsverti. Kadangi ieškovės [pirmojoje instancijoje] inicijavo dalinės tarpinės peržiūros procedūrą, o priemonės, kurių buvo imtasi po šios procedūros, buvo skirtos dempingui, dėl kurio jos, kaip toje pačioje rinkoje veiklą vykdančios konkuruojančios gamintojos, patiria žalą, atsverti, ginčijamas reglamentas yra tiesiogiai su jomis susijęs.“
Dėl ieškovių pirmojoje instancijoje nurodytos žalos vertinimo Bendrasis Teismas pažymėjo, kad Įgyvendinimo reglamente Nr. 349/2012 nurodyta, jog 2007–2010 m. Sąjungos gamintojų rinkos dalis sumažėjo daugiau kaip 7 punktais ir kad per tą patį laikotarpį užimtumo lygis sumažėjo 28 %. Be to, jis konstatavo, kad iš šio įgyvendinimo reglamento 62 ir 80 konstatuojamųjų dalių aiškiai matyti, jog dviejų Kinijos eksportuojančių gamintojų, kuriems taikomos antidempingo priemonės, nagrinėjamų produktų importo į Sąjungą apimtis 2010 m. pasiekė daugiau kaip 12 % rinkos ir kad Sąjungos pramonė vis dar yra pažeidžiama dėl žalingo dempingo poveikio. Galiausiai pabrėžęs, kad pati Taryba pripažino, jog ginčijamame reglamente neabejojama Įgyvendinimo reglamente Nr. 349/2012 padarytomis išvadomis dėl Sąjungos pramonės patirtos didelės žalos ir priežastinio ryšio tarp importo iš Kinijos, įskaitant dviejų nagrinėjamų Kinijos eksportuojančių gamintojų importą, ir minėtos žalos, Bendrasis Teismas nusprendė, kad negalima neigti, jog Sąjungos gamintojos, ieškovės pirmojoje instancijoje, patyrė dempingo neigiamą poveikį, kurį buvo siekiama pašalinti ginčijamu reglamentu.
Komisijos priešpriešinio apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmoje dalyje iškeltas ieškinio priimtinumo klausimas turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į pagrindiniame reglamente įtvirtintą sistemą ir jame numatytų antidempingo priemonių pobūdį, atsižvelgiant į SESV 263 straipsnio ketvirtos pastraipos nuostatas.
Iš suformuotos Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad nors reglamentai, kuriuose nustatomi antidempingo muitai produktui, pagal savo pobūdį ir apimtį yra norminiai, nes jie taikomi visiems suinteresuotiesiems ūkio subjektams, negalima atmesti, jog jie gali būti tiesiogiai ir konkrečiai susiję su kai kuriais iš jų, būtent tam tikromis sąlygomis su minėto produkto gamintojais (šiuo klausimu žr. 2003 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo Eurocoton ir kt. / Taryba,
C‑76/01 P
,
EU:C:2003:511
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Šiuo klausimu reikia, be kita ko, išnagrinėti ieškovo gamintojo vaidmenį antidempingo procedūroje ir jo padėtį rinkoje, kuriai taikomi ginčijami teisės aktai (1985 m. kovo 20 d. Sprendimo Timex / Taryba ir Komisija,
264/82
,
EU:C:1985:119
,
punktas).
Be to, Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad tokie reglamentai taip pat gali būti tiesiogiai ir konkrečiai susiję, be kita ko, su įmonėmis gamintojomis, galinčiomis įrodyti, kad jos buvo paminėtos Komisijos ar Tarybos aktuose arba įtrauktos į parengiamuosius tyrimus (2001 m. vasario 15 d. Sprendimo Nachi Europe,
C‑239/99
,
EU:C:2001:101
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Šiuo klausimu reikia priminti, kad antidempingo muito dydis turi būti apskaičiuojamas atsižvelgiant į išvadas, kurias Komisija ar Taryba padarė po to, kai išnagrinėjo, ar buvo padaryta žala, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 6 ir 7 dalis. Kaip Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, šią išvadą patvirtina šio reglamento 9 straipsnio 4 dalies formuluotė, nes jos pirmame sakinyje kalbama apie „dempingą ir jo sukeltą žalą“ (2019 m. kovo 27 d. Sprendimo Canadian Solar Emea ir kt. / Taryba,
C‑236/17 P
,
EU:C:2019:258
,
ir
punktai).
Taigi, siekdama nustatyti antidempingo muitą, Komisija, remdamasi pirmesniame punkte minėta paskutine nuostata, nustato ne tik dempingo skirtumą, bet ir žalos skirtumą, kuris apskaičiuojamas atsižvelgiant į antidempingo muito sumą, galinčią nutraukti Sąjungos pramonės patiriamą žalą. Šis skaičiavimas leidžia nustatyti antidempingo muitą remiantis ne dempingo skirtumu, o žalos Sąjungos pramonei dydžiu, jeigu šis skirtumas mažesnis už pirmąjį, pagal mažesnio muito taisyklę, kurią savo išvados 93 punkte taip pat mini generalinis advokatas.
Kaip išvados 98 punkte pažymėjo generalinis advokatas, nustačius antidempingo muitą taip pat reikia įvertinti, ar šio muito nustatymas pateisinamas Sąjungos interesais. Iš tiesų pagal pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalį, kai galutinai nustačius faktines aplinkybes matyti, kad yra dempingas ir dėl jo atsirandanti žala ir kad dėl Sąjungos interesų reikia imtis veiksmų, remiantis šio reglamento 21 straipsniu nustatomas galutinis antidempingo muitas (šiuo klausimu žr. 2003 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo Eurocoton ir kt. / Taryba,
C‑76/01 P
,
EU:C:2003:511
,
punktą).
Šiuo klausimu primintina, kad pagal minėto reglamento 21 straipsnio 1 dalį Sąjungos institucijos turi įvertinti, ar yra Sąjungos interesas nustatyti antidempingo priemones arba pratęsti jų taikymą, taip pat įvairių interesų visumą, įskaitant nacionalinės pramonės, naudotojų bei vartotojų interesus, ypatingą dėmesį teikdamos būtinybei pašalinti dempingo, sukeliančio žalą, iškreipiantį poveikį prekybai ir veiksmingos konkurencijos atkūrimui. Toks įvertinimas galimas tik tuo atveju, jei visos šalys turėjo galimybę pareikšti savo nuomonę pagal šio straipsnio 2 dalį (2017 m. birželio 15 d. Sprendimo T.KUP,
C‑349/16
,
EU:C:2017:469
,
punktas).
Be to, Teisingumo Teismas 1983 m. spalio 4 d. Sprendimo Fediol / Komisija (
191/82
,
EU:C:1983:259
) 25 ir 31 punktuose nusprendė, kad byloje, kurioje priimtas tas sprendimas, nagrinėtame reglamente dėl apsaugos nuo dempingo ir subsidijų skyrimo pripažįstama, kad Sąjungos gamintojai turi teisėtą interesą, kad būtų nustatytos antidempingo priemonės, ir kad jame jų naudai apibrėžiamos tam tikros konkrečios procedūrinės teisės. Taigi, šie gamintojai, kai jie patiria žalą dėl dempingo, kurį atlieka valstybės, kurios nėra Sąjungos narės, turi teisėtą interesą, kad būtų imtasi gynybos veiksmų, todėl jiems turi būti pripažinta teisė pareikšti ieškinį remiantis teisine padėtimi, kurią jiems suteikia šis reglamentas.
Be to, iš jurisprudencijos matyti, kad nagrinėjant ginčą dėl reglamento, kuriuo nustatomas antidempingo muitas, kaip antai ginčijamo reglamento, galiojimo Teisingumo Teismas jau yra pažymėjęs, kad iš principo suinteresuotos bylos baigtimi turi būti laikomos ne tik įmonės, kurioms buvo nustatytas konkretus antidempingo muitas, ir įmonės, kurios importuoja su minėtu reglamentu susijusį produktą ir kurios dėl šios priežasties turi mokėti specialų antidempingo muitą, bet taip pat ir įmonės, kurias Komisija laikė sudarančiomis Sąjungos pramonės dalį, į kurią buvo atsižvelgta reglamente, nustatančiame galutinį antidempingo muitą, ir kurios aktyviai dalyvavo administracinėje procedūroje, pasibaigusioje priimant šį sprendimą. Iš tiesų, jei toks reglamentas buvo priimtas nustačius Sąjungos pramonės patiriamą žalą, reikia manyti, kad galimas nagrinėjamo reglamento panaikinimas gali daryti įtaką šioms įmonėms (pagal analogiją žr. 2016 m. spalio 13 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutarties Komisija / Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑301/16 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2016:796
,
ir
punktus).
Nagrinėjamu atveju remiantis šio sprendimo 63 punkte priminta jurisprudencija reikia atsižvelgti, pirma, į tai, kad ieškovės pirmojoje instancijoje vaidino svarbų vaidmenį visuose administracinės procedūros, kuri buvo baigta priėmus ginčijamą reglamentą, etapuose. Kaip matyti iš šio sprendimo 13–24 punktų, šios šalys pateikė Komisijai pirminį skundą dėl dempingo taikymo vyno rūgšties srityje ir prašymus atlikti peržiūrą dėl antidempingo priemonių, taikomų Kinijos kilmės vyno rūgšties importui, galiojimo pabaigos ir dalinę tarpinę peržiūrą dėl
Changmao Biochemical Engineering
ir
Ninghai Organic Chemical Factory
; šios procedūros baigtos priėmus atitinkamai Reglamentą Nr. 349/2012 ir ginčijamą reglamentą. Be to, kaip pažymėta to sprendimo 22 ir 23 punktuose, vykstant tyrimams, kuriuos Komisija pradėjo gavusi šiuos prašymus atlikti peržiūrą, minėtos šalys, kaip Sąjungos gamintojos, pranešė savo pastabas tiek raštu, tiek žodžiu ir gavo Komisijos paaiškinimus dėl jų prašymo paaiškinti normaliosios vertės apskaičiavimą.
Šiomis aplinkybėmis, kalbant apie ieškovių pirmojoje instancijoje padėtį su ginčijamu reglamentu susijusioje rinkoje, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 87 punkto, jos atstovauja Sąjungos pramonei, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 1 dalį ir 5 straipsnio 4 dalį. Be to, tarp jų yra pagrindinis Sąjungos vyno rūgšties gamintojas, t. y.
Distillerie Mazzari
. Taigi reikia pažymėti, kad parengiamieji tyrimai, kaip jie suprantami pagal šio sprendimo 63 punkte nurodytą jurisprudenciją, buvo susiję su tomis pačiomis šalimis dėl jų svarbaus indėlio per administracinę procedūrą, po kurios buvo priimtas ginčijamas reglamentas.
Antra, iš ginčijamo reglamento 2 konstatuojamosios dalies matyti, kad ieškovės pirmojoje instancijoje šiame reglamente įvardytos kaip Sąjungos gamintojos, pateikusios prašymą dėl tarpinės peržiūros. Be to, kaip matyti iš Reglamento Nr. 1259/2005 1 ir 8 konstatuojamųjų dalių, dauguma jų dalyvavo nuo pat procedūros pradžios. Be to, reikia konstatuoti, kad, kaip matyti iš minėto reglamento 1.2 punkto, šios šalys buvo kvalifikuojamos kaip „su procedūra susijusios šalys“ arba „suinteresuotosios šalys“. Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal pagrindinio reglamento 6 straipsnio 5 dalį tokios šalys gali būti išklausytos jų prašymu, jeigu jos įrodo, kad iš tikrųjų yra suinteresuotos, nes tyrimo išvados gali turėti joms įtakos, ir kad yra svarbių priežasčių jas išklausyti. Šiuo atveju, kadangi, kaip pabrėžta šio sprendimo 71 punkte, ieškovės pirmojoje instancijoje buvo išklausytos per administracinę procedūrą, po kurios buvo priimtas ginčijamas reglamentas, jos buvo laikomos šalimis, kurios gali būti susijusios su procedūros rezultatu.
Trečia, reikia pažymėti, kad parengiamieji tyrimai buvo susiję su tomis pačiomis šalimis, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 64 punkte nurodytą jurisprudenciją, taip pat dėl to, kad šiuo reglamentu numatytas antidempingo muitas buvo nustatytas atsižvelgiant į jų ypatingą padėtį rinkoje, kuriai taikomas šis reglamentas, ir į žalą, kurią jos patyrė dėl dempingo, kurį siekiama pašalinti ginčijamu reglamentu.
Kaip matyti iš Reglamento Nr. 1259/2005 53–82 konstatuojamųjų dalių, kurių išvados buvo patvirtintos Reglamento Nr. 130/2006 27 konstatuojamojoje dalyje, atlikus tyrimą dėl importo dempingo kaina poveikio Sąjungos pramonei, buvo padaryta išvada, kad ši pramonė patyrė didelę žalą, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnį. Toliau Reglamento Nr. 1259/2005 115–118 konstatuojamosiose dalyse Komisija nusprendė, kad reikia nustatyti laikinąsias priemones, siekiant užkirsti kelią nagrinėjamo importo dempingo kaina Sąjungos pramonei padarytos žalos padidėjimui, ir kad šios priemonės turi būti nustatytos tokio lygio, kad būtų pašalintas žalingo dempingo poveikis. Šiuos argumentus Taryba patvirtino Reglamento Nr. 130/2006 39 punkte.
Kadangi nagrinėjamas antidempingo muitas buvo nustatytas atsižvelgiant į žalos, kurią konstatuotas importas dempingo kaina sukėlė Sąjungos pramonei, kuriai atstovavo ieškovės pirmojoje instancijoje, dydį ir kadangi šios šalys patyrė didelį neigiamą dempingo poveikį, kurį ginčijamu reglamentu buvo siekiama pašalinti, darytina išvada, kad minėtos šalys turėjo teisėtą interesą, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 69 punkte nurodytą jurisprudenciją, kad būtų imtasi Sąjungos gynybos veiksmų, todėl joms turėjo būti pripažinta teisė pareikšti ieškinį remiantis jų teisine padėtimi, kuri jiems suteikiama pagal pagrindinį reglamentą.
Vadinasi, Bendrasis Teismas nepadarė klaidos, kai skundžiamo sprendimo 49–59 punktuose nusprendė, kad dėl to, jog ieškovės pirmojoje instancijoje inicijavo dalinės tarpinės peržiūros procedūrą, o priemonės, kurių imtasi pasibaigus šiai procedūrai, buvo skirtos jų, kaip konkuruojančiųjų gamintojų, veikiančių toje pačioje Sąjungos rinkoje kaip kiti du ginčijamame reglamente nurodyti Kinijos eksportuojantys gamintojai, patirtai žalai kompensuoti, šis reglamentas turi tiesioginės įtakos jų teisinei padėčiai.
Šio vertinimo negali paneigti Komisijos ir Tarybos argumentai, išdėstyti šio sprendimo 47–52 punktuose.
Pirma, dėl argumento, kurį Komisija grindžia tuo, kad Bendrasis Teismas rėmėsi veiksmingos teisminės gynybos principu, siekdamas išplėsti „tiesioginės įtakos“, kaip ji suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, sąlygą, pakanka konstatuoti, kad Bendrasis Teismas tik papildomai rėmėsi šiuo principu skundžiamo sprendimo 93 punkte.
Pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją argumentai, pateikti dėl skundžiamo sprendimo motyvo, kuris yra perteklinis, net darant prielaidą, kad jie pagrįsti, negali lemti šio sprendimo panaikinimo (2007 m. balandžio 19 d. Sprendimo VRDT / Celltech,
C‑273/05 P
,
EU:C:2007:224
,
punktas).
Tuo remiantis darytina išvada, kad šis argumentas turi būti atmestas kaip nereikšmingas.
Antra, dėl argumento, kuriuo Komisija mano, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ginčijamas reglamentas tiesiogiai susijęs su ieškovėmis pirmojoje instancijoje vien dėl to, kad šis reglamentas daro poveikį jų materialinei padėčiai, reikia priminti, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 71–77 punktuose, šis reglamentas daro poveikį šioms šalims ne tik dėl jų materialinės padėties, bet ir dėl jų teisinės padėties per procedūrą, po kurios buvo priimtas ginčijamas reglamentas.
Todėl šis argumentas turi būti atmestas kaip nepagrįstas.
Be to, atsižvelgiant į tai, kad, pirma, šioje byloje kriterijus, susijęs su „tiesiogine įtaka“, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnio ketvirtą pastraipą, buvo vertinamas atsižvelgiant į pagrindiniame reglamente įtvirtintą sistemą ir jame numatytų antidempingo priemonių pobūdį, kaip matyti iš šio sprendimo 62–77 punktų, Komisijos argumentai, susiję su galimu Teisingumo Teismo požiūrio dėl šio kriterijaus, pateikto 2018 m. lapkričio 6 d. Sprendime Scuola Elementare Maria Montessori / Komisija, Komisija / Scuola Elementare Maria Montessori ir Komisija / Ferracci (
C‑622/16 P–C‑624/16 P
,
EU:C:2018:873
), priimto valstybės pagalbos srityje, perkėlimu į antidempingo sritį, bet kuriuo atveju yra nereikšmingi.
Kita vertus, kadangi buvo nustatyta, kaip matyti iš šio sprendimo 71–77 ir 82 punktų, kad ginčijamas reglamentas daro poveikį ieškovių pirmojoje instancijoje teisinei padėčiai, taip pat reikia atmesti kaip nereikšmingus Komisijos argumentus, susijusius su tariama būtinybe, kad pagal šį reglamentą šioms šalims būtų suteikta materialinė teisė (subjektinės teisės, kad būtų nustatytas konkretaus dydžio antidempingo muitas, forma), ir Tarybos argumentą, pagal kurį minėtas reglamentas negali sukelti teisinio poveikio minėtų šalių teisinei padėčiai, nes jos nemoka antidempingo muito už atitinkamą produktą.
Trečia, Komisija klaidingai mano, kad ieškovių pirmojoje instancijoje patirta žala buvo įvertinta ne ginčijamame reglamente, bet Reglamente Nr. 349/2012, kuris nebuvo nagrinėjamas šioje byloje. Iš tiesų, užtenka pažymėti, kad iš skundžiamo sprendimo 86–89 punktų matyti, jog per procesą Bendrajame Teisme Taryba pripažino, kad ginčijamu reglamentu, priimtu praėjus dviem mėnesiams po Reglamento Nr. 349/2012, neginčijami šiame reglamente įtvirtinti teiginiai, susiję su Sąjungos pramonės patirta didele žala ir priežastiniu ryšiu tarp importo iš Kinijos, įskaitant importą, atliktą dviejų aptariamų Kinijos eksportuojančių gamintojų, ir minėtos žalos.
Todėl šį Komisijos argumentą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia atmesti Komisijos priešpriešinio apeliacinio skundo pirmojo pagrindo pirmą dalį kaip iš dalies nereikšmingą ir iš dalies nepagrįstą.
Dėl pirmojo pagrindo antros dalies, susijusios su Komisijos prašymu atmesti kaip nepagrįstą Bendrajame Teisme pateiktą penktąjį procesinio pobūdžio pagrindą
–
Šalių argumentai
Pirmojo pagrindo antroje dalyje Komisija, palaikoma Tarybos ir
Changmao Biochemical Engineering
, iš esmės teigia, kad jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų pritarti šio priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindo pirmai daliai ir tuo remdamasis panaikinti skundžiamą sprendimą, ieškovių pirmojoje instancijoje Bendrajame Teisme nurodytą penktąjį pagrindą, susijusį su teisės į gynybą pažeidimu ir nepakankamu motyvavimu, reikėtų atmesti kaip nepagrįstą.
Distillerie Bonollo
ir kt. ginčija Komisijos prašymo atmesti kaip nepagrįstą Bendrajame Teisme pateiktą ieškinio penktąjį pagrindą priimtinumą.
–
Teisingumo Teismo vertinimas
Šiuo klausimu pakanka konstatuoti, kad, kaip buvo pažymėta šio sprendimo 89 punkte, šią priešpriešinio apeliacinio skundo pirmojo pagrindo antrą dalį Komisija pateikė tik subsidiariai, jei Teisingumo Teismas nuspręstų pritarti šio priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindo pirmai daliai ir tuo remdamasis panaikinti skundžiamą sprendimą.
Kadangi, kaip matyti iš šio sprendimo 88 punkto, šio priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindo pirmai daliai nebuvo pritarta, šio pagrindo antra dalis turi būti atmesta kaip bet kuriuo atveju nereikšminga.
Dėl priešpriešinio apeliacinio skundo antrojo pagrindo
Šalių argumentai
Pateikdama apeliacinio skundo antrąjį pagrindą, kuris nurodytas papildomai tuo atveju, jei Teisingumo Teismas nuspręstų nepanaikinti skundžiamo sprendimo, Komisija, palaikoma Tarybos ir
Changmao Biochemical Engineering
, teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai to sprendimo rezoliucinės dalies 2 punkte nusprendė palikti galioti ginčijamo reglamento padarinius, kol ne tik Komisija, bet ir Taryba imsis priemonių šiam sprendimui įvykdyti. Ji teigia, kad Bendrasis Teismas, šiuo klausimu suteikęs Tarybai kompetenciją priimti antidempingo priemones, pažeidė 2014 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą Nr. 37/2014 (
OL L 18, 2014, p. 1
), kuriuo Komisijai suteikta išimtinė kompetencija šioje srityje, įskaitant atvejus, kai antidempingo priemonės buvo susijusios su muitais, kuriuos Taryba iš pradžių priėmė prieš įsigaliojant šiam reglamentui ir iš naujo numatė, kai buvo pradėta tyrimo procedūra vykdant Sąjungos teismų sprendimą panaikinti šiuos muitus.
Distillerie Bonollo
ir kt. ginčija šiuos argumentus. Jos pažymi, kad nors pagal Reglamentą Nr. 37/2014 Komisijai buvo perduota kompetencija nustatyti galutines antidempingo priemones, ieškinio šioje byloje pareiškimo dieną, t. y. 2012 m. rugsėjo 28 d., Taryba, kuri, beje, buvo ginčijamo reglamento „pirminė architektė“, turėjo šią kompetenciją.
Distillerie Bonollo
ir kt. šiuo klausimu primena, kad pagal SESV 266 straipsnį ginčijamą aktą priėmusi institucija turi imtis priemonių Sąjungos teismų sprendimams įvykdyti, kartu pažymėdami kad šiuo atveju taip nebegali būti. Todėl jie mano, kad skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 2 punkte Bendrasis Teismas iš tikrųjų mėgino išspręsti šį įgaliojimų perdavimo klausimą. Be to, šis punktas turi būti aiškinamas taip, kad Komisija bet kuriuo atveju nėra atleista nuo jai tenkančių įvykdymo pareigų.
Teisingumo Teismo vertinimas
Reikia pažymėti, kad, kaip išvados 127 punkte konstatavo generalinis advokatas, Reglamento Nr. 37/2014 1 straipsniu iš dalies pakeista pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalis – galutinius antidempingo muitus, kuriuos anksčiau nustatė Taryba, nuo šiol nustato Komisija.
Iš tiesų, nors iki pakeitimų, padarytų įsigaliojus Reglamentui Nr. 37/2014, pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalyje Tarybai buvo suteikta teisė nustatyti antidempingo muitus, šioje pagrindinio reglamento nuostatoje, iš dalies pakeistoje Reglamentu Nr. 37/2014 ir vėliau patvirtintoje Reglamentu Nr. 2016/1036, numatyta, kad kai galutinai nustatyti faktai įrodo, kad yra dempingas ir jo padaryta žala ir dėl Sąjungos interesų reikia įsikišti pagal 21 straipsnį, Komisija nustato galutinį antidempingo muitą.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas iš esmės jau yra nusprendęs, kad ši minėta iš dalies pakeista nuostata, siejama su pagrindinio reglamento 14 straipsnio 1 dalimi, yra teisinis pagrindas, kuriuo remdamasi Komisija gali ne tik reglamentu nustatyti antidempingo muitus, bet ir iš naujo nustatyti tokius muitus po to, kai buvo priimtas sprendimas, kuriuo panaikinamas reglamentas, kuriuo buvo nustatyti antidempingo muitai (2019 m. birželio 19 d. Sprendimo C & J Clark International,
C‑612/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2019:508
,
ir
punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
Nagrinėjamu atveju, kaip išvados 128 punkte pažymėjo generalinis advokatas, skundžiamo sprendimo vykdymui būtinų priemonių galima imtis tik nuo šio sprendimo paskelbimo dienos, t. y. po 2018 m. gegužės 3 d. Kadangi šios priemonės gali būti priimtos tik įsigaliojus Reglamentui Nr. 2016/1036, t. y. 2016 m. liepos 20 d., jos turi būti grindžiamos šio reglamento 9 straipsnio 4 dalimi, siejama su jo 14 straipsnio 1 dalimi. Iš to matyti, kad tik Komisija yra kompetentinga priimti šias priemones.
Vadinasi, reikia konstatuoti, kad skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 2 punkte nusprendęs, jog ne tik Komisija, bet ir Taryba turėjo imtis priemonių šiam sprendimui įvykdyti, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.
Šio vertinimo negali paneigti
Distillerie Bonollo
ir kt. argumentai, susiję su Tarybai, kaip institucijai, kuri priėmė ginčijamą reglamentą, pagal SESV 266 straipsnį tenkančiomis pareigomis.
Žinoma, pagal šią nuostatą Sąjungos institucija, priėmusi aktą – Teisingumo Teismo arba Bendrojo Teismo vėliau panaikintą, – privalo imtis būtinų priemonių sprendimui, kuriuo panaikinamas šis aktas, įvykdyti (2016 m. birželio 14 d. Sprendimo Komisija / McBride ir kt.,
C‑361/14 P
,
EU:C:2016:434
,
punktas ir 2019 m. birželio 19 d. Sprendimo C & J Clark International,
C‑612/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2019:508
,
punktas).
Vis dėlto prieš institucijai, kurios aktas buvo paskelbtas negaliojančiu, imantis tokių priemonių kyla klausimas dėl jos kompetencijos, nes Sąjungos institucijos gali veikti tik neperžengdamos joms suteiktos kompetencijos ribų (2016 m. birželio 14 d. Sprendimo Komisija / McBride ir kt.,
C‑361/14 P
,
EU:C:2016:434
,
punktas). Įgaliojimų suteikimo ir institucinės pusiausvyros principai, numatyti ESS 13 straipsnio 2 dalyje, reiškia, kad kiekviena institucija veikia neviršydama sutartyse jai suteiktų įgaliojimų pagal jose įtvirtintas procedūras, sąlygas ir tikslus (šiuo klausimu žr. 2016 m. liepos 28 d. Sprendimo Taryba / Komisija,
C‑660/13
,
EU:C:2016:616
,
ir
punktus ir juos nurodytą jurisprudenciją).
Taigi, nors tiesa, kad SESV 266 straipsniu atitinkamai institucijai nustatoma pareiga veikti, ji nėra jos kompetencijos šaltinis ir neleidžia šiai institucijai remtis teisiniu pagrindu, kuris tuo metu buvo panaikintas (šiuo klausimu žr. 2019 m. birželio 19 d. Sprendimo C & J Clark International,
C‑612/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2019:508
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Iš jurisprudencijos matyti, kad nuostata, kuri yra akto teisinis pagrindas ir kuria remdamasi Sąjungos institucija priima tam tikrą teisės aktą, turi galioti priimant šį teisės aktą, o procedūros taisyklės paprastai laikomos taikytinomis jų įsigaliojimo metu (žr. 2011 m. kovo 29 d. Sprendimo ThyssenKrupp Nirosta / Komisija,
C‑352/09 P
,
EU:C:2011:191
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šiomis aplinkybėmis reikia pritarti priešpriešinio apeliacinio skundo antrajam pagrindui tiek, kiek jis susijęs su rezoliucinės dalies 2 punkte Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, susijusia su tuo, kad Taryba turi pareigą imtis būtinų priemonių skundžiamam sprendimui įvykdyti. Todėl reikia panaikinti skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 2 punktą tiek, kiek juo Bendrasis Teismas įpareigojo Tarybą imtis būtinų priemonių šiam sprendimui įvykdyti, o likusią priešpriešinio apeliacinio skundo dalį atmesti.
Dėl pagrindinio apeliacinio skundo
Savo apeliaciniame skunde
Changmao Biochemical Engineering
nurodo vienintelį pagrindą, kuris susijęs su skundžiamo sprendimo 130, 133, 134, 136, 137 ir 139–141 punktais ir kuriuo ji kaltina Bendrąjį Teismą, kad šis padarė kelias teisės klaidas, kai nagrinėjo ieškovių pirmojoje instancijoje jam pateiktą pirmąjį pagrindą.
Taryba teigia, kad apeliacinis skundas nepriimtinas, nes skundžiamas sprendimas neturi tiesioginės įtakos
Changmao Biochemical Engineering
, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnio antros pastraipos antrą sakinį.
Komisija ir
Distillerie Bonollo
ir kt. visų pirma pritaria Tarybos pateiktiems argumentams.
Dėl pagrindinio apeliacinio skundo priimtinumo
Šalių argumentai
Taryba teigia, kad skundžiamas sprendimas neturi tiesioginės įtakos apeliantei, nes ginčijamas reglamentas jau buvo panaikintas tiek, kiek jis jai taikomas, 2017 m. birželio 1 d. Sprendimu Changmao Biochemical Engineering / Taryba (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
). Taigi remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnio antroje pastraipoje nustatytomis sąlygomis, ji negali pateikti šio apeliacinio skundo.
Taryba pažymi, kad, pirma, šis sprendimas įsiteisėjo prieš priimant skundžiamą sprendimą. Antra, ji teigia, kad dėl ginčijamo reglamento panaikinimo, paskelbto 2017 m. birželio 1 d. Sprendime Changmao Biochemical Engineering / Taryba (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
),
Changmao Biochemical Engineering
buvo atkurta jos padėtis, buvusi iki šio reglamento priėmimo, t. y. padėtis, reglamentuojama Reglamentu Nr. 349/2012. Dėl šios priežasties reikia manyti, kad tai, jog Bendrasis Teismas skundžiamame sprendime panaikino ginčijamą reglamentą ir paliko galioti jo padarinius
Ninghai Organic Chemical Factory
, negali sukelti teisinių padarinių
Changmao Biochemical Engineering
teisinei padėčiai.
Kadangi tarp apeliantės ir
Ninghai Organic Chemical Factory
nėra jokio teisinio ryšio, pagal SESV 266 straipsnį kompetentingoms institucijoms tenkanti pareiga imtis būtinų priemonių skundžiamam sprendimui įvykdyti susijusi tik su jos produktais.
Be to, Taryba mano, kad
Changmao Biochemical Engineering
, kaip pirmojoje instancijoje įstojusios į bylą šalies, statusas jai nesuteikė teisės pateikti šio apeliacinio skundo.
Anot Tarybos,
Changmao Biochemical Engineering
painioja 2017 m. birželio 1 d. Sprendimo Changmao Biochemical Engineering / Taryba (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
) ir skundžiamo sprendimo teisinius padarinius. Iš tiesų, priešingai jos argumentams, pagal kuriuos skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 2 punkte Komisija faktiškai įpareigojama padidinti jos produktams taikomą antidempingo muitą taip, kaip nurodyta Reglamento Nr. 2018/921 55–57 konstatuojamosiose dalyse, šis dydis
Changmao Biochemical Engineering
produktų importui galėjo būti pakeistas tik po 2017 m. rugsėjo 7 d. pranešimu Komisijos pradėtos procedūros. Be to, iš Reglamento Nr. 2018/921 58 konstatuojamosios dalies nematyti, kad skundžiamas sprendimas buvo tiesiogiai susijęs su
Changmao Biochemical Engineering
, todėl jis negali būti aiškinamas kaip suteikiantis jai teisę pateikti šį apeliacinį skundą.
Taryba teigia, kad
Changmao Biochemical Engineering
nėra suinteresuota pateikti apeliacinį skundą dėl skundžiamo sprendimo, nes jo panaikinimas nesuteiktų jai jokios naudos.
Tarybos teigimu, šio apeliacinio skundo nepriimtinumas neapriboja
Changmao Biochemical Engineering
teisės kreiptis į teismą dėl teisės aktų, kurie jai turi tiesioginės įtakos. Iš tiesų, jei ši bendrovė būtų nepatenkinta jos produktų tyrimo rezultatu Komisijai atnaujinus dempingo procedūrą, ji galėtų pareikšti ieškinį Bendrajame Teisme dėl Komisijos sprendimo atnaujinti procedūrą, t. y. sprendimo, kurį Komisija turėjo priimti po 2017 m. rugsėjo 7 d. pranešimo apie procedūros pradžią.
Komisija ir
Distillerie Bonollo
ir kt. pritaria šiems argumentams.
Komisija taip pat primena, kad išvados sujungtose bylose
Fresh Del Monte Produce / Komisija
ir Komisija / Fresh Del Monte Produce (
C‑293/13 P ir C‑294/13 P
,
EU:C:2014:2439
) 52 ir 57 punktuose generalinė advokatė J. Kokott pažymėjo, kad „[t]iesioginę įtaką, kaip ji suprantama pagal Statuto 56 straipsnio antros pastraipos antrą sakinį, apeliantas arba priešpriešinį apeliacinį skundą pateikusi šalis patiria tuomet, kai dėl skundžiamo sprendimo pablogėja jo teisinis statusas arba kai skundžiamas sprendimas turi neigiamo poveikio jo paties ekonominiams arba neturtiniams interesams [ir šis] sprendimas turi sukelti jam materialinę nenaudą“. Vis dėlto Komisija mano, kad kadangi nagrinėjamu atveju ginčijamas reglamentas buvo panaikintas 2017 m. birželio 1 d. Sprendimu Changmao Biochemical Engineering / Taryba (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
), kiek jis taikomas apeliantei, skundžiamas sprendimas, kuriuo Bendrasis Teismas panaikino šį reglamentą, keičia tik
Ninghai Organic Chemical Factory
teisinę padėtį ir neturi jokio poveikio
Changmao Biochemical Engineering
teisinei padėčiai.
Be to, Komisija pažymi, kad 2017 m. rugsėjo 7 d. pranešime nurodytas sprendimas atnaujinti antidempingo tyrimą dėl Kinijos kilmės vyno rūgšties importo, po kurio buvo priimtas ginčijamas reglamentas, kiek jis taikomas
Changmao Biochemical Engineering
, ir šį tyrimą atnaujinti nuo pažeidimo padarymo momento yra tik parengiamasis aktas ir jis negalėjo pakeisti skundžiamo sprendimo, kuris, beje, priimtas vėliau, rezoliucinės dalies teisinių padarinių ir motyvų.
Distillerie Bonollo
ir kt. teigia, kad savo argumentais
Changmao Biochemical Engineering
pakeičia į bylą įstojusių šalių, išskyrus valstybes nares ir Sąjungos institucijas, pateiktų apeliacinių skundų priimtinumo sąlygą, numatytą Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnio antros pastraipos antrame sakinyje, susijusį su tuo, kad Bendrojo Teismo sprendimas, kurį jos prašo panaikinti, turi joms „tiesioginės įtakos“, nes šių šalių apeliacinis skundas gali būti priimtinas, kai dėl Bendrojo Teismo sprendimo gali būti priimtas teisinis aktas, kurio padarinių dar neatsirado ir kuris gali turėti įtakos tik ateityje.
Distillerie Bonollo
ir kt. teigimu, apeliantė tik prevenciškai nurodo atskirą ir būsimą teisės aktą, t. y. naują įgyvendinimo reglamentą, kurį kompetentingos Sąjungos institucijos turi priimti, kad įvykdytų skundžiamą sprendimą, ir dėl kurio šios institucijos galėtų nustatyti didesnį dempingo skirtumą vyno rūgščiai. Vis dėlto apeliacinio skundo pateikimo dieną šis argumentas buvo grindžiamas vien hipotetiniais svarstymais.
Apeliantė ginčija visus šiuos argumentus. Taigi, siekdama įrodyti, kad skundžiamas sprendimas tiesiogiai turi jai įtakos, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnio antros pastraipos antrą sakinį,
Changmao Biochemical Engineering
tvirtina, kad Sąjungos institucijos, taikydamos to sprendimo rezoliucinės dalies 2 punktą, turės nustatyti antidempingo priemones, grindžiamas kitokiu nagrinėjamų produktų vertės apskaičiavimo metodu nei numatytasis ginčijamame reglamente. Šiame reglamente naudotas „nustatytos“ vertės apskaičiavimo metodas būtų pakeistas metodu, susijusiu su „faktine panašios šalies gamintojų pardavimo kaina vidaus rinkoje“, t. y. Argentinoje. Naujas dempingo skirtumo apskaičiavimas, nustatytas pagal šį metodą, lemtų tai, kad jos produktų eksportui į Sąjungą būtų nustatyti daug didesni antidempingo muitai nei ginčijamame reglamente nustatytas 13,1 % arba 10,1 % antidempingo muitas, numatytas Įgyvendinimo reglamentu Nr. 349/2012 ir galiausiai patvirtintas Įgyvendinimo reglamentu Nr. 2018/921.
Changmao Biochemical Engineering
teigimu, iš šių aplinkybių aiškiai matyti, kad skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 2 punktas turi jai tiesioginės įtakos.
Apeliantė priduria, kad bet kuriuo atveju ji atitinka ir 2003 m. spalio 2 d. Sprendime International Power ir kt. / NALOO (
C‑172/01 P, C‑175/01 P, C‑176/01 P ir C‑180/01 P
,
EU:C:2003:534
) nustatytus priimtinumo kriterijus; šiame sprendime Teisingumo Teismas iš esmės pripažino, kad Bendrojo Teismo sprendimas turi „tiesioginės įtakos“ pirmojoje instancijoje į bylą įstojusioms šalims, kurioms gali kilti grėsmė, kad nacionaliniuose teismuose bus pareikštas ieškinys dėl žalos atlyginimo dėl Komisijos priimtų priemonių, skirtų šiam sprendimui įvykdyti. Ji tvirtina, kad šiuo atveju tokia grėsmė jai kyla.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnio antros pastraipos antrą sakinį apeliacinį skundą dėl Bendrojo Teismo sprendimo gali paduoti įstojusi į bylą šalis pirmojoje instancijoje, išskyrus valstybę narę ar Sąjungos instituciją, tik jeigu šis sprendimas turi jai „tiesioginės įtakos“.
Nagrinėjamu atveju, kaip teigia Taryba, Komisija ir
Distillerie Bonollo
ir kt., ginčijamas reglamentas buvo panaikintas 2017 m. birželio 1 d. Sprendimu Changmao Biochemical Engineering / Taryba (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
), kuris tapo galutinis, kiek jis taikomas apeliantei šioje apeliacinėje byloje. Todėl jos padėtis tapo tokia, kokia ji buvo iki šio reglamento įsigaliojimo, t. y. tokia, kokia buvo pagal Įgyvendinimo reglamentą Nr. 349/2012, kuriame
Changmao Biochemical Engineering
produktams buvo nustatytas 10,1 % antidempingo muitas.
Kadangi, kaip per posėdį Teisingumo Teisme patvirtino Komisija, peržiūros tyrimas, kurį ji pradėjo po 2017 m. rugsėjo 7 d. pranešimu apie pradėtą procedūrą, buvo sustabdytas, kol Teisingumo Teismas priims sprendimą šioje byloje, apeliacinio skundo priimtinumas priklauso tik nuo to, ar skundžiamas sprendimas turi tiesioginės įtakos
Changmao Biochemical Engineering
, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnio antros pastraipos antrą sakinį.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas panaikino ginčijamą reglamentą motyvuodamas tuo, kad dėl to, jog
Changmao Biochemical Engineering
ir
Ninghai Organic Chemical Factory
buvo neleista toliau naudotis RESVĮS, jų produktų normalioji vertė per dalinės tarpinės peržiūros procedūrą nebuvo nustatyta remiantis „kainomis Argentinos vidaus rinkoje“, kaip ir eksportuojančių gamintojų, kuriems nebuvo suteiktas RESVĮS per pirminę procedūrą, atveju, bet buvo „nustatyta“„pagal gamybos sąnaudas Argentinoje“. Šį metodikos pakeitimą, palyginti su skaičiavimu, atliktu pirminėje procedūroje dėl eksportuojančių gamintojų, kuriems netaikomas RESVĮS, Bendrasis Teismas pripažino pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies pažeidimu, nes jis nebuvo pagrįstas aplinkybių pasikeitimu. Be to, skundžiamo sprendimo 134 punkte Bendrasis Teismas patikslino, kad nors iš ginčijamo reglamento matyti, jog taip naudotą metodiką lėmė skirtumai, be kita ko, susiję su vyno rūgšties gamybos Argentinoje ir Kinijoje skirtumais, t. y. atitinkamai tarp natūralaus ir sintetinio proceso, šie skirtumai egzistavo ir jau buvo žinomi per pirminę procedūrą.
Reikia pažymėti, kad
Changmao Biochemical Engineering
teiginio, jog dėl normaliosios vertės, apskaičiuotos remiantis ne „pagal gamybos sąnaudas Argentinoje“, o pagal Argentinos pardavimo kainas vidaus rinkoje, būtų nustatytas gerokai didesnis muitas nei ginčijamame reglamente nustatytas 13,1 % muitas, neginčijo nė viena šioje byloje dalyvavusi šalis. Todėl, kaip ir byloje, kurioje priimtas 2003 m. spalio 2 d. Sprendimas International Power ir kt. / NALOO (
C‑172/01 P, C‑175/01 P, C‑176/01 P ir C‑180/01 P
,
EU:C:2003:534
,
punktas), kurį apeliantė mini apeliaciniame procese, tikrai egzistuoja grėsmė, kad priemonės, kurių Komisija imsis vykdydama skundžiamą sprendimą, bus nepalankios
Changmao Biochemical Engineering
ir kad jai gresia gerokai didesni nei ginčijamu reglamentu nustatyti antidempingo muitai.
Be to, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 punkto, panaikinamas visas ginčijamas reglamentas, o ne jo dalis, susijusi su konkrečiu eksportuojančiu gamintoju.
Darytina išvada, kad, kaip išvados 152 ir 153 punktuose iš esmės pažymėjo generalinis advokatas, vykdydama šį sprendimą Komisija turės perskaičiuoti normaliąją vertę pagal pardavimo kainas Argentinos vidaus rinkoje ne tik
Ninghai Organic Chemical Factory
, bet ir
Changmao Biochemical Engineering
atveju.
Reikia pripažinti, kad skundžiamas sprendimas turi tiesioginės įtakos
Changmao Biochemical Engineering
, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnio antros pastraipos antrą sakinį, todėl jos apeliacinis skundas turi būti laikomas priimtinu.
Tarybos argumentai, grindžiami 2017 m. rugsėjo 7 d. nuomone, šiuo aspektu neturi reikšmės vertinant šio apeliacinio skundo priimtinumą.
Tas pats pasakytina apie
Distillerie Bonollo
ir kt. argumentus, kad
Changmao Biochemical Engineering
yra tiesiogiai susijusi ne su skundžiamu sprendimu, o su priemonėmis, kurių vėliau imsis Sąjungos institucijos, vykdydamos šį sprendimą. Jų teigimu, tik priėmus šias priemones apeliantė galėtų būti laikoma tiesiogiai susijusia su minėtu sprendimu, kaip tai suprantama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 56 straipsnio antros pastraipos antrą sakinį.
Šiuo klausimu pakanka konstatuoti, kad, kaip išvados 162 punkte iš esmės pažymėjo generalinis advokatas, kadangi Bendrojo Teismo sprendimu panaikintas aktas yra reglamentas, Komisijos pareiga imtis būtinų priemonių šiam sprendimui įvykdyti atsiranda tik pasibaigus šiam apeliaciniam procesui.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia atmesti Tarybos nurodytą nepriimtinumo pagrindą ir pripažinti šį apeliacinį skundą priimtinu.
Dėl pagrindinio apeliacinio skundo vienintelio pagrindo
Apeliacinio skundo vienintelį pagrindą sudaro trys dalys. Šio pagrindo pirmoje dalyje apeliantė tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad Taryba pakeitė atitinkamų produktų normaliosios vertės nustatymo metodiką ir taip pažeidė pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Minėto pagrindo antra dalis susijusi su tuo, kad nedaromas skirtumas tarp bendradarbiavusių ir nebendradarbiavusių eksportuojančių gamintojų. Galiausiai to paties pagrindo trečioje dalyje ji tvirtina, kad skundžiamame sprendime padaryta vertinimo klaidų, susijusių su normaliąja verte ne rinkos ekonomikos valstybėse.
Dėl vienintelio pagrindo pirmos dalies, susijusios su pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies pažeidimu
–
Šalių argumentai
Savo vienintelio pagrindo pirmoje dalyje
Changmao Biochemical Engineering
tvirtina, jog Bendrasis Teismas klaidingai nusprendė, kad Taryba, pažeisdama pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį, per dalinės peržiūros procedūrą, po kurios buvo priimtas ginčijamas reglamentas, naudojo kitokį normaliosios vertės apskaičiavimo metodą nei tas, kuris buvo taikytas per pirminę procedūrą. Ji mano, kad šiuo atveju buvo taikomas tas pats vienintelis metodas. Rezultato skirtumą lėmė konkrečios bylos faktinės aplinkybės, visų pirma vyno rūgšties gamybos Argentinoje ir Kinijoje materialiniai skirtumai.
Be to, apeliantės teigimu, tai, kad Bendrasis Teismas nusprendė, jog nustatytos normaliosios vertės, o ne normaliosios vertės, pagrįstos realiomis pardavimo referencinėse šalyse kainomis, naudojimas atspindi pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį draudžiamą metodo pakeitimą, reiškia nepagrįstą Sąjungos institucijų diskrecijos nustatyti normaliąją vertę apribojimą.
Apeliantė priduria, kad net darant prielaidą, jog buvo pakeistas metodas, tai yra pateisinama reikšmingu aplinkybių pasikeitimu per dalinę tarpinę peržiūros procedūrą; šis pasikeitimas paveikė Kinijos eksportuotojų sandorius ir apeliantė nebegalėjo naudoti RESVĮS, kuriuo ji galėjo remtis per pirminę procedūrą. Ji mano, kad Bendrasis Teismas neteisingai nekvalifikavo šio statuso netekimo aplinkybių pasikeitimu, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Vis dėlto per peržiūros procedūrą Taryba dėl šio statuso praradimo rėmėsi normaliąja verte, nustatyta remiantis gamybos sąnaudomis panašioje referencinėje šalyje.
Komisija tvirtina, kad reikia nustatyti, ar pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalis turi būti aiškinama taip, kad ji taikoma siaurai, kaip siūlo apeliantė, t. y. „kiekviena įmonė atskirai“, ar plačiai, kaip skundžiamame sprendime darė Bendrasis Teismas; šiuo atveju ši dalis iš esmės apima palyginimą „kiekvienas tyrimas atskirai“.
Komisija mano, kad reikia pritarti Bendrojo Teismo aiškinimui. Jos nuomone, remiantis bendru pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies kontekstu galima daryti išvadą, kad ja siekiama užtikrinti visų įmonių, kurioms taikomos antidempingo priemonės, teisinį saugumą. Komisija teigia, kad peržiūros procedūrose, kaip antai dalinės tarpinės peržiūros procedūroje, po kurios buvo priimtas ginčijamas reglamentas, ši nuostata gali būti laikoma bendrojo vienodo požiūrio principo, kuris dabar įtvirtintas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 20 straipsnyje, išraiška. Bendrojo Teismo argumentai skundžiamame sprendime atitinka tokį aiškinimą.
Todėl šią vienintelio apeliacinio skundo pagrindo pirmą dalį ir visą apeliacinį skundą reikia atmesti kaip nepagrįstus.
Distillerie Bonollo
ir kt. teigia, kad kiekviena apeliacinio skundo vienintelio pagrindo dalis nepriimtina, nes
Changmao Biochemical Engineering
prašo Teisingumo Teismo patikrinti Bendrojo Teismo atliktą faktinių aplinkybių vertinimą arba tik pakartoja argumentus, kuriuos Taryba ir Komisija jau buvo pateikusios per procesą pirmojoje instancijoje. Be to, ieškovės pirmojoje instancijoje mano, kad šį vienintelį pagrindą bet kuriuo atveju reikia atmesti kaip nepagrįstą.
–
Teisingumo Teismo vertinimas
Pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies formuluotę, jei aplinkybės nepasikeitė, Komisija, atlikdama bet kuriuos peržiūrų tyrimus, taiko tą patį atliekant pirminį tyrimą, kurį užbaigus nustatytas atitinkamas antidempingo muitas, naudotą metodą, atsižvelgdama visų pirma į šio reglamento 2 straipsnį.
Pagal jurisprudenciją išimtis, leidžianti institucijoms per peržiūros procedūrą taikyti kitokį nei per pirminę procedūrą naudotasis metodą, kai pasikeitė aplinkybės, turi būti aiškinama siaurai, nes nuo bendrosios taisyklės nukrypstanti nuostata ar jos išimtis turi būti aiškinama siaurai (2013 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials / Taryba,
C‑15/12 P
,
EU:C:2013:572
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Vis dėlto reikalavimas aiškinti siaurai negali minėtoms institucijoms leisti aiškinti ir taikyti šią nuostatą su jos formuluote ir tikslu nesuderinamu būdu (2013 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials / Taryba,
C‑15/12 P
,
EU:C:2013:572
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Nagrinėjamu atveju, pirma, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 129 punkto, atliekant tyrimą, po kurio buvo priimtas Reglamentas Nr. 130/2006,
Changmao Biochemical Engineering
ir
Ninghai Organic Chemical Factory
, kurios turėjo RESVĮS, produktų normalioji vertė buvo nustatyta pagal jų realias vidaus pardavimo kainas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1–6 dalis, o eksportuojančių gamintojų, kuriems nesuteiktas RESVĮS, normalioji vertė buvo apskaičiuota remiantis pardavimo kainomis panašioje šalyje, t. y. Argentinoje, pagal šio reglamento 2 straipsnio 7 dalies a punktą.
Antra, iš skundžiamo sprendimo 131 punkto matyti, kad atliekant tyrimą, po kurio buvo priimtas ginčijamas reglamentas,
Changmao Biochemical Engineering
ir
Ninghai Organic Chemical Factory
produktų normalioji vertė buvo apskaičiuota remiantis gamybos sąnaudomis panašioje šalyje, t. y. Argentinoje, pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalį.
Šiuo klausimu, kaip išvados 174 punkte iš esmės konstatavo generalinis advokatas, kadangi per tyrimą, po kurio buvo priimtas ginčijamas reglamentas, šiems dviem Kinijos eksportuojantiems gamintojams buvo atsisakyta suteikti RESVĮS, normalioji vertė nebegalėjo būti nustatyta pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1–6 dalis.
Tokiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai skundžiamo sprendimo 132 punkte nusprendė, jog tai, kad dviejų Kinijos eksportuojančių gamintojų normalioji vertė buvo apskaičiuota remiantis gamybos sąnaudomis Argentinoje ir nebuvo nustatyta remiantis pardavimo kainomis šioje šalyje, yra metodikos pakeitimas, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį. Iš tiesų, tame pačiame punkte jis teisingai nurodo, kad „eksportuojančių gamintojų, kuriems nesuteiktas [RESVĮS], normalioji vertė buvo apskaičiuota remiantis Argentinos pardavimo kainomis vidaus rinkoje pradinio tyrimo metu, o ji iš esmės buvo apskaičiuota remiantis gamybos Argentinoje sąnaudomis peržiūros tyrimo dėl dviejų Kinijos eksportuojančių gamintojų, kuriems nebegalėjo būti suteiktas [RESVĮS], metu“. Jis taip pat teisingai pabrėžė, kad pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies formuluotėje daroma nuoroda į tos pačios metodikos taikymą pirminiame tyrime ir peržiūros tyrime, todėl šioje nuostatoje neapsiribojama reikalavimu taikyti tą pačią metodiką tam pačiam ekonominiam vienetui.
Be to, kaip matyti iš pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies, per pirminį tyrimą ir per peržiūros tyrimą Sąjungos institucijos, apskaičiuodamos eksportuojančių gamintojų, kuriems netaikomas RESVĮS, normaliąją vertę, privalo taikyti tą pačią metodiką, jei nepasikeičia aplinkybės, todėl
Changmao Biochemical Engineering
nepagrįstai kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad jis nepagrindė metodikos pakeitimo nagrinėjamu atveju pasikeitusiomis aplinkybėmis. Šiuo klausimu pakanka pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 134 punkte Bendrasis Teismas konstatavo, jog „ginčijamame reglamente nesiremiama aplinkybių pasikeitimu“, nes šio reglamento 27 konstatuojamojoje dalyje pateiktas Tarybos pagrindimas dėl gamybos metodų Argentinoje ir Kinijoje skirtumo negali reikšti aplinkybių pasikeitimo – „šie skirtumai egzistavo ir apie juos buvo žinoma jau pradinio tyrimo etape“.
Be to, reikia pažymėti, kad RESVĮS netekimas negali būti laikomas aplinkybių pasikeitimu, kaip tai suprantama pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalį, leidžiančiu per peržiūros procedūrą pateisinti kitokio metodo nei taikytas per atitinkamo antidempingo muito nustatymo procedūrą taikymą.
Iš tiesų bet koks kitas aiškinimas reikštų, kad šios nuostatos taikymas ne rinkos ekonomikos valstybėse įsteigtų įmonių, kurioms buvo suteiktas RESVĮS, atveju priklausytų nuo šių įmonių geros valios ar joms suteiktos galimybės toliau veikti rinkos ekonomikos sąlygomis.
Galiausiai, kalbant apie
Changmao Biochemical Engineering
argumentą, nurodytą šio sprendimo 136 punkte, susijusį su Sąjungos institucijų turima diskrecija apskaičiuoti normaliąją vertę, iš suformuotos Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad pasirenkant skirtingus dempingo skirtumo apskaičiavimo metodus ir vertinant produkto normaliąją vertę reikia įvertinti sudėtingas ekonomines situacijas, kurioms esant šios institucijos turi plačią diskreciją (šiuo klausimu žr. 2007 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo Ikea Wholesale,
C‑351/04
,
EU:C:2007:547
,
ir
punktus ir nurodytą jurisprudenciją).
Vis dėlto reikia pažymėti, kad, kadangi Sąjungos teisės aktų leidėjas ketino apriboti minėtą diskreciją, kiek tai susiję su pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalies taikymu, per tyrimą, po kurio buvo priimtas ginčijamas reglamentas, nesant pasikeitusių aplinkybių Taryba privalėjo patvirtinti tą patį metodą, kuris buvo taikomas per procedūrą, per kurią buvo nustatytas nagrinėjamas antidempingo muitas.
Todėl reikia atmesti vienintelio apeliacinio skundo pagrindo pirmą dalį.
Dėl apeliacinio skundo vienintelio pagrindo antros ir trečios dalių, susijusių su Bendrojo Teismo padarytomis teisės klaidomis, kai jis nusprendė, kad apeliantės situacija buvo tokia pati kaip nebendradarbiavusių gamintojų ir kad bendra normalioji vertė turi būti taikoma visiems eksportuojantiems gamintojams, kuriems nesuteiktas RESVĮS
–
Šalių argumentai
Vienintelio pagrindo antroje ir trečioje dalyse
Changmao Biochemical Engineering
teigia, kad skundžiamo sprendimo 139–141 punktuose Bendrasis Teismas padarė kelias teisės klaidas, iš esmės susijusias su tuo, kad nedaromas skirtumas tarp bendradarbiavusių ir nebendradarbiavusių eksportuojančių gamintojų kategorijų, ir su tuo, kad viena normalioji vertė taikoma visiems eksportuojantiems gamintojams, kuriems nesuteiktas RESVĮS.
Apeliantės teigimu, Bendrasis Teismas nepagrįstai neatsižvelgė į šį skirtumą nustatydamas normaliąją vertę, naudotą apskaičiuojant dempingo skirtumą. Šiuo klausimu
Changmao Biochemical Engineering
patikslina, kad nors dempingo skirtumas nebendradarbiavusių eksportuojančių gamintojų kategorijai apskaičiuojamas remiantis „geriausiais turimais duomenimis“, gautais iš panašios šalies, pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnį, šis skirtumas, susijęs su bendradarbiavusių eksportuojančių gamintojų kategorija, apskaičiuojamas remiantis duomenimis, kuriuos jie patys pateikė Sąjungos institucijoms bendradarbiaudami su jomis. Nedarydamas jokio skirtumo tarp šių dviejų gamintojų kategorijų, Bendrasis Teismas klaidingai šių gamintojų padėti laikė tokia pačia ir eksportuojantiems gamintojams taikė tas pačias normaliosios vertės apskaičiavimo taisykles, kurios taikomos nebendradarbiavusiems eksportuojantiems gamintojams, t. y. remiantis „geriausiais turimais duomenimis“ pagal pagrindinio reglamento 18 straipsnį.
Apeliantė mano, kad Bendrasis Teismas turėjo pripažinti, jog egzistuoja trečia eksportuojančių gamintojų kategorija, kuriai ji pati priklausė po to, kai prarado RESVĮS, t. y. Kinijos eksportuojančių gamintojų, kuriems nebetaikomas RESVĮS, bet kurie bendradarbiavo atliekant dalinės tarpinės peržiūros tyrimą, kategorija. Vis dėlto, jos teigimu, pagrindinio reglamento 11 straipsnio 9 dalis negali būti taikoma šiai eksportuojančių gamintojų kategorijai. Iš tiesų bendradarbiavusių eksportuojančių gamintojų, kuriems per pirminę procedūrą buvo suteiktas RESVĮS, vertinimas negali lemti šios nuostatos taikymo tiems patiems eksportuojantiems gamintojams, kurie, nors ir bendradarbiavo per dalinę tarpinę peržiūrą, po kurios buvo priimtas ginčijamas reglamentas, vis dėlto nebuvo laikomi veikiančiais rinkos ekonomikos sąlygomis.
Anot
Changmao Biochemical Engineering
, Sąjungos institucijos bet kuriuo atveju turėtų galėti taikyti pagrindinio reglamento 2 straipsnį šiai eksportuojančių gamintojų kategorijai, atsižvelgdamos tiek į naujas aplinkybes, dėl kurių buvo prarastas RESVĮS, tiek į tai, kad šie gamintojai visiškai bendradarbiavo su minėtomis institucijomis.
Komisija teigia, kad skirtumas tarp bendradarbiavusių ir nebendradarbiavusių eksportuojančių gamintojų yra svarbus, tik jeigu referencinis teisinis pagrindas grindžiamas „kiekvienos įmonės atskirai“ požiūriu, o to
Changmao Biochemical Engineering
nepavyko įrodyti. Be to, pastarosios nuorodos į pagrindinio reglamento 18 straipsnį ir į diskriminacijos riziką yra nereikšmingos.
Distillerie Bonollo
ir kt. mano, kad antra ir trečia vienintelio pagrindo dalys turi būti atmestos kaip nepriimtinos.
–
Teisingumo Teismo vertinimas
Changmao Biochemical Engineering
argumentai, pateikti grindžiant vienintelio pagrindo antrą ir trečią dalis, yra paremti klaidingu skundžiamo sprendimo aiškinimu. To sprendimo 139 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad, „kitaip nei kitiems nebendradarbiavusiems eksportuojantiems gamintojams, [
Changmao Biochemical Engineering
ir
Ninghai Organic Chemical Factory
] buvo taikomas individualus antidempingo muitas, grindžiamas jų atitinkamomis eksporto kainomis“. Šiuo klausimu jis pažymėjo, kad iš ginčijamo reglamento 22 konstatuojamosios dalies matyti, jog šiems dviem bendradarbiavusiems eksportuojantiems gamintojams buvo taikomas individualus režimas, kiek tai susiję su jų atitinkamų produktų normaliosios vertės apskaičiavimu.
Todėl antrą vienintelio pagrindo dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl tariamų Bendrojo Teismo klaidų, susijusių su tos pačios normaliosios vertės taikymu visiems eksportuojantiems gamintojams, kuriems nesuteiktas RESVĮS, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 140 punkte pirmiausia nurodė, kad iš jurisprudencijos matyti, jog „pagal pagrindinio reglamento 9 straipsnio 5 dalį individualus antidempingo muitas paprastai apskaičiuojamas lyginant visiems eksportuojantiems gamintojams taikomą normaliąją vertę ir nagrinėjamo gamintojo individualias eksporto kainas“. Toliau to sprendimo 141 punkte jis nurodė, kad, kiek tai susiję su nebendradarbiavusiais eksportuojančiais gamintojais, kuriems buvo atsisakyta suteikti RESVĮS, buvo nustatyta vienoda normalioji vertė, „nes tokiu atveju normaliosios vertės apskaičiavimas grindžiamas analogiškos [panašios] šalies duomenimis, taigi neatsižvelgiant į jų atitinkamus duomenis“. Be to, šiame punkte Bendrasis Teismas pridūrė, kad „tokiu atveju eksportuojantis gamintojas visada gali paprašyti taikyti individualų režimą, o tai reiškia, kad individualus dempingo skirtumas bus skaičiuojamas lyginant normaliąją vertę, kuri visiems yra vienoda, ir jo paties eksporto kainas, o ne lyginant normaliąją vertę ir pramonės eksporto kainas“.
Negalima pritarti
Changmao Biochemical Engineering
teiginiui, kad Sąjungos institucijos gali laisvai taikyti pagrindinio reglamento 2 straipsnį bendradarbiavusiems eksportuojantiems gamintojams, nes pagal šią nuostatą RESVĮS suteikimo sąlygų neatitinkančiam ir bendradarbiavusiam eksportuojančiam gamintojui teisė į palankesnį vertinimą nesuteikiama, kiek tai susiję su normaliosios vertės nustatymu. Be to, reikia konstatuoti, kad bet kuriuo atveju apeliantė neįrodė, kaip skirtumas tarp bendradarbiavusių ir nebendradarbiavusių eksportuojančių gamintojų teisiškai leistų Tarybai nenaudoti realių kainų panašioje šalyje (jos buvo naudojamos per pirminę procedūrą dėl Kinijos eksportuojančių gamintojų, neatitinkančių reikalavimų, kad jiems būtų suteiktas RESVĮS), o naudoti nustatytas normaliąsias vertes.
Tokiomis aplinkybėmis vienintelio pagrindo trečią dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą ir atmesti visą šį pagrindą.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad apeliacinis skundas turi būti atmestas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas arba jeigu jis yra pagrįstas ir pats Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia šis teismas.
Pagal šio reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal minėto reglamento 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė. Pagal šio straipsnio 2 dalį, jei byloje yra kelios pralaimėjusios šalys, Teisingumo Teismas sprendžia, kaip turi būti paskirstytos bylinėjimosi išlaidos.
Kadangi šioje byloje
Changmao Biochemical Engineering
pralaimėjo pateikusi pagrindinį apeliacinį skundą, o
Distillerie Bonollo
ir kt., taip pat Taryba ir Komisija prašė priteisti iš
Changmao Biochemical Engineering
bylinėjimosi išlaidas, pastaroji turi padengti ne tik savo, bet ir
Distillerie Bonollo
ir kt., Tarybos ir Komisijos bylinėjimosi išlaidas, patirtas apeliaciniame procese.
Kadangi dalis Komisijos priešpriešinio apeliacinio skundo pagrindų buvo atmesta, ji turi padengti ne tik savo, bet ir keturias penktąsias
Distillerie Bonollo
ir kt. bylinėjimosi išlaidų, susijusių su šiuo priešpriešiniu apeliaciniu skundu.
Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd
ir Taryba padengia savo bylinėjimosi išlaidas, patirtas nagrinėjant priešpriešinį apeliacinį skundą.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti pagrindinį apeliacinį skundą.

2.
Panaikinti 2018 m. gegužės 3 d. Sprendimo Distillerie Bonollo ir kt. / Taryba (
T‑431/12
,
EU:T:2018:251
) rezoliucinės dalies 2 punktą tiek, kiek jame Europos Sąjungos Bendrasis Teismas nurodė Europos Sąjungos Tarybai imtis priemonių šiam sprendimui įvykdyti.

3.
Atmesti likusią priešpriešinio apeliacinio skundo dalį.

4.
Nurodyti
Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd
padengti savo,
Distillerie Bonollo SpA
,
Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA
,
Distillerie Mazzari SpA
ir
Caviro Distillerie Srl
, taip pat Europos Sąjungos Tarybos ir Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas, susijusias su pagrindiniu apeliaciniu skundu.

5.
Nurodyti Europos Komisijai padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir keturias penktąsias
Distillerie Bonollo SpA
,
Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA
,
Distillerie Mazzari SpA
ir
Caviro Distillerie Srl
bylinėjimosi išlaidų, susijusių su priešpriešiniu apeliaciniu skundu.

6.
Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd
ir Europos Sąjungos Taryba padengia savo bylinėjimosi išlaidas, susijusias su priešpriešiniu apeliaciniu skundu.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.