CELEX: 62016CJ0668
Неизпълнение на задължения от държава членка
Директива 2006/40/ЕО
Емисии от климатичните системи на моторните превозни средства
Член 5, параграфи 4 и 5
Директива 2007/46/ЕО
Одобрение на моторните превозни средства
Членове 12, 29, 30 и 46
Превозни средства, несъответстващи на техническите изисквания
Отговорност на националните органи

С исковата си молба Европейската комисия иска от Съда да установи, че Федерална република Германия е нарушила задълженията си, произтичащи от Директива 2006/40/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно емисиите на климатични системи в моторни превозни средства и за изменение на Директива 70/156/ЕИО на Съвета (
ОВ L 161, 2006 г., стр. 12
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 84, наричана по-нататък „Директивата за климатичните системи“) и от Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (
ОВ L 263, 2007 г., стр. 1
), изменена с Регламент (ЕС) № 371/2010 на Комисията от 16 април 2010 година (
ОВ L 110, 2010 г., стр. 1
) (наричана по-нататък „Рамковата директива“), като:
–
не е предприела необходимите мерки да възстанови съответствието на превозни средства от тип 246, 176 и 117 на одобрения тип (членове 12 и 30 от Рамковата директива),
–
не е предприела необходимите действия за изпълнение на санкциите (член 46 във връзка с членове 5 и 18 от Рамковата директива) и
–
на 17 май 2013 г. е уважила искане на Daimler AG за разширение на съществуващия тип превозно средство 245G за превозни средства, за които вече е дадено друго типово одобрение и към които се прилагат новите условия, предвидени в Директивата за климатичните системи, като по този начин е заобиколила посочената директива.
Правна уредба
Правото на Съюза
Директивата за климатичните системи
Директивата за климатичните системи е част от регулаторните актове, изброени в част I от приложение IV към Рамковата директива. Член 5, параграфи 4 и 5, от първата директива предвижда:
„4.   Считано от 1 януари 2011 г. държавите членки вече няма да предоставят типово одобрение на ЕО или национално типово одобрение за тип превозно средство, в което е монтирана климатична система, проектирана да съдържа флуорирани парникови газове с потенциал за глобално затопляне, по-висок от 150.
5.   Считано от 1 януари 2017 г. по отношение на нови превозни средства, в които е монтирана климатична система, проектирана да съдържа флуорирани парникови газове с потенциал за глобално затопляне, по-висок от 150, държавите членки:
а)
считат сертификатите за съответствие за невалидни по смисъла на член [26, параграф 1 от Рамковата директива]; и
б)
ще отказват регистрация и ще забраняват продажбата или пускането в експлоатация.“
Рамковата директива
Съображения 2 и 3 от Рамковата директива имат следното съдържание:
„(2)
За целите на създаването и функционирането на вътрешния пазар на Общността уместно е системите за одобряване на [държавите] членки да бъдат заменени от процедура за одобрение на Общността, основаваща се на принципа на пълна хармонизация.
(3)
Техническите изисквания, приложими към системите, компонентите, отделните технически възли и превозните средства, следва да бъдат хармонизирани и уточнени чрез регулаторни актове. Тези регулаторни актове следва да целят предимно обезпечаването на висока степен на безопасност по пътищата, опазване на здравето, опазване на околната среда, енергийна ефективност и защита срещу неразрешена употреба“.
Член 3 от Рамковата директива гласи:
„За целите на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV, освен ако в тях не е предвидено друго:
[…]
17.   „тип превозно средство“ означава превозни средства от определена категория, които не се различават поне по отношение на основните показатели, указани в приложение II, раздел Б. Даден тип превозно средство може да включва варианти и версии, съобразно дефинициите в приложение II, раздел Б.
[…]“.
Член 4, параграфи 1—3, от тази директива предвижда:
„1.   Държавите членки осигуряват изпълнението от страна на производителите, кандидатстващи за одобрение, на задълженията по настоящата директива.
2.   Държавите членки одобряват само такива превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които отговарят на изискванията на настоящата директива.
3.   Държавите членки регистрират или позволяват продажбата или пускането в действие само на такива превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които отговарят на изискванията на настоящата директива.
[…]“.
Член 5, параграф 1 от посочената директива гласи:
„Производителят отговаря пред органа по одобряването за всички аспекти на процеса на одобрение и за осигуряване на съответствието на производството, независимо от това дали производителят участва пряко във всички етапи на производството на превозното средство, системата, компонента или отделния технически възел“.
Член 6, параграф 6 от Рамковата директива, озаглавен „Процедури, приложими при типово одобрение на ЕО на превозни средства“, гласи:
„Производителят подава заявлението до органа по одобряването. За определен тип превозно средство може да бъде подадено само едно заявление и само в една държава членка.
Отделно заявление се подава за всеки тип, който трябва да бъде одобрен“.
Член 12 от тази директива, озаглавен „Разпоредби за съответствие на продуктите“, има следната редакция:
„1.   Държавата членка, която издава типово одобрение на ЕО, взема необходимите мерки съгласно приложение X, за да удостовери, ако е необходимо в сътрудничество с органите по одобряването на другите държави членки, че са били създадени адекватни условия, гарантиращи съответствието на произведените превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли (в зависимост от случая) на одобрения тип.
2.   Държавата членка, която е издала типово одобрение на ЕО, взема необходимите мерки съгласно приложение X, за да удостовери, ако е необходимо в сътрудничество с органите по одобряването на другите държави членки, че посочените в параграф 1 условия продължават да бъдат адекватни и че произведените превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, в зависимост от случая, продължават да отговарят на одобрения тип.
Проверката на съответствието на продуктите с одобрения тип се ограничава до процедурите, посочени в приложение X и в регулаторните актове, съдържащи специфични изисквания. За тази цел органът по одобряването на държавата членка, издала типовото одобрение, може да извърши всяка от проверките или тестовете, предвидени в който и да е от регулаторните актове, изброени в приложение IV или приложение XI, върху образци, взети от помещенията на производителя, включително от производствените съоръжения.
3.   Когато държава членка, която е издала типовото одобрение на ЕО, констатира, че мерките, залегнали в параграф 1, не се прилагат, значително се отклоняват от договорените мерки и контролни планове, или са престанали да се прилагат, въпреки че производството не е прекъснато, тази държава членка взема необходимите мерки, включително отнемане на типовото одобрение, за да осигури правилното протичане на производствената процедура“.
В глава V от Рамковата директива, озаглавена „Изменения на типовите одобрения на ЕО“, член 14, озаглавен „Специални разпоредби относно превозните средства“, предвижда в параграф 2:
„Поправката се обозначава като „разширение“, ако в допълнение на разпоредбите на параграф 1:
a)
са необходими по-нататъшни проверки или нови изпитвания;
б)
ако има промяна в информацията относно сертификата за типово одобрение на ЕО, без това да се отнася до приложенията към него;
в)
влязат в сила нови изисквания в съответствие с някой от регулаторните актове, приложими към одобрения тип превозно средство.
[…]“.
В същата глава член 15, озаглавен „Специални разпоредби, отнасящи се до системи, компоненти или отделни технически възли“, предвижда в параграф 2:
„Поправката се обозначава като „разширение“, ако в допълнение на разпоредбите на параграф 1:
а)
са необходими по-нататъшни проверки или нови изпитвания;
б)
ако има промяна в информацията относно сертификата за типово одобрение на ЕО, без това да се отнася до приложенията към него;
в)
влязат в сила нови изисквания в съответствие с някой от регулаторните актове, приложими към одобрената система, компонент или отделен технически възел.
[…]“.
Член 17 от Рамковата директива, отнасящ се до изтичането на валидността на типово одобрение на ЕО за превозно средство, предвижда в параграф 1:
„Типовото одобрение на ЕО за превозно средство престава да бъде валидно във всеки от следните случаи:
[…]
б)
при доброволно окончателно прекратяване на производството на одобрено превозно средство;
[…]“.
Член 18 от тази директива, озаглавен „Сертификат за съответствие“, предвижда в параграф 1, първа алинея:
„Производителят, в качеството си на притежател на типово одобрение на ЕО за превозно средство, издава сертификат за съответствие на всяко превозно средство, независимо дали то е комплектувано, некомплектувано или напълно комплектувано, ако то е произведено в съответствие с одобрения тип превозно средство“.
Член 29 от посочената директива има следната редакция:
„1.   Ако една държава членка констатира, че нови превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, макар и отговарящи на съответните изисквания и надлежно маркирани, представляват сериозен риск за безопасността по пътищата или вредят сериозно на околната среда или на общественото здраве, тази държава членка може за максимален период от шест месеца да откаже да регистрира такива превозни средства или да допуска продажбата или пускането в действие на своята територия на такива превозни средства, компоненти или отделни технически възли.
В такива случаи тази държава членка незабавно уведомява за това съответно производителя, другите държави членки и Комисията, като посочва причините, на които се основава нейното решение, и по-специално дали то е резултат от:
–
недостатъци в съответните регулаторни актове, или
–
неправилно приложение на съответните изисквания.
2.   Комисията се консултира със заинтересованите страни колкото се може по-скоро, и по-специално с органа по одобряването, издал типовото одобрение, за да изготви решението.
3.   Където мерките, посочени в параграф 1, се обясняват с недостатъци в съответните регулаторни актове, подходящите мерки се вземат, както следва:
–
когато става дума за отделни директиви или регламенти, изброени в част I от приложение IV, Комисията ги изменя в съответствие с процедурата по регулиране с контрол по член 40, параграф 2,
–
когато става дума за правила на ИКЕ — ООН, Комисията предлага необходимите предложения за изменения към съответните правила на ИКЕ — ООН съгласно процедурата по Ревизираното споразумение от 1958 г.
4.   Когато мерките, посочени в параграф 1, се обясняват с неправилно прилагане на съответните изисквания, Комисията взима необходимите мерки да осигури съответствие с тези изисквания“.
Член 30 от Рамковата директива, озаглавен „Превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които не съответстват на одобрения тип“, гласи:
„1.   Ако държава членка, издала типово одобрение, установи, че нови превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, придружени от сертификат за съответствие или носещи маркировка за одобрение, не съответстват на типа, който е одобрила, тя взема необходимите мерки, включително, ако е необходимо, отнемане на типовото одобрение, за да гарантира, че произведените превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, ако случаят е такъв, са приведени в съответствие с одобрения тип. Органът по одобряването на тази държава членка уведомява за взетите мерки органите по одобряването на другите държави членки.
[…]
3.   Ако държава членка докаже, че нови превозни средства, компоненти или отделни технически възли, придружени от сертификат за съответствие или носещи маркировка за одобрение, не съответстват на одобрения тип, тя може да поиска държавата членка, издала типовото одобрение, да удостовери, че произвежданите превозни средства, компоненти или отделни технически възли продължават да отговарят на одобрения тип. При получаване на такова искане засегнатата държава членка предприема необходимите действия възможно най-бързо и, във всеки случай, в рамките на шест месеца от датата на молбата.
4.   Органът по одобряването отправя искане към държавата членка, издала типовото одобрение на системата, компонента, отделния технически възел или незавършеното превозно средство, да вземе необходимите мерки да осигури отново съответствието на произвежданите превозни средства на одобрения тип в следните случаи:
а)
във връзка с типово одобрение на ЕО за превозно средство, когато несъответствието на превозното средство се обяснява изключително с несъответствието на дадена система, компонент или отделен технически възел;
б)
във връзка с многоетапно типово одобрение, когато несъответствието на напълно комплектувано превозно средство се обяснява изключително с несъответствието на дадена система, компонент или отделен технически възел, съставляващи част от некомплектуваното превозно средство, или с несъответствието на самото некомплектувано превозно средство.
При получаване на такова искане съответната държава членка взема необходимите мерки, ако е необходимо съвместно с държавата членка, отправила искането, възможно най-бързо, и във всеки случай в рамките на шест месеца от датата на искането. Когато се установи несъответствие, органът по одобряването на държавата членка, издала типовото одобрение на ЕО на системата, компонента или отделния технически възел или одобрението на некомплектованото превозно средство, взема мерките, посочени в параграф 1.
[…]“.
Член 32, параграфи 1 и 2 от тази директива предвижда:
„1.   Когато производител, получил типовото одобрение на ЕО, е задължен, в съответствие с разпоредбите на регулаторен акт или на Директива 2001/95/ЕО [на Европейския парламент и на Съвета от 3 декември 2001 година относно общата безопасност на продуктите (
ОВ L 11, 15.1.2002 г., стр. 4
)], да проведе кампания по изтегляне от пазара на вече продадени, регистрирани или влезли в употреба превозни средства поради това, че една или няколко системи, компоненти или отделни технически възли, монтирани в превозното средство, независимо от това дали са надлежно одобрени в съответствие с настоящата директива или не, представляват сериозен риск за безопасността по пътищата, общественото здраве или опазването на околната среда, той незабавно информира органа по одобряването, издал одобрението за превозното средство.
2.   Производителят предлага на органа по одобряването поредица от подходящи мерки за неутрализиране на риска, посочен в параграф 1. Органът по одобряването без отлагане съобщава за предложените мерки на органите на другите държави членки.
Компетентните власти осигуряват ефикасното изпълнение на мерките на собствените си територии“.
Член 45, параграф 5 от Рамковата директива има следната редакция:
„Настоящата директива не обезсилва никое от типовите одобрения на ЕО, издадени на превозни средства от категория М1 преди 29 април 2009 г., нито препятства удължаването на такива одобрения“.
Член 46 от тази директива, озаглавен „Санкции“, гласи:
„Държавите членки определят санкциите за нарушаване на разпоредбите на настоящата директива и в частност на забраните, съдържащи се или произлизащи от член 31, и на регулаторните актове, посочени в приложение IV, част I, и взимат необходимите мерки за тяхното прилагане. Определените санкции трябва да бъдат ефикасни, пропорционални и с възпиращ ефект. Държавите членки уведомяват Комисията за съответните разпоредби, не по-късно от 29 април 2009 г. и възможно най-бързо съобщават за всички евентуални последващи промени“.
Приложение II към Рамковата директива, озаглавено „Дефиниране на категории и типове превозни средства“, уточнява в част A, точка 1, че категория M1 се отнася до „Превозни средства, проектирани и построени за превозване на пътници с не повече от осем места в допълнение към мястото на водача“. Част Б от това приложение предвижда:
„1.
За целите на категория М1:
Превозни средства от един „тип“ са тези, които са еднакви най-малко по следните съществени характеристики:
–
производител,
–
типово обозначаване от производителя,
–
основни аспекти на конструкцията и дизайна:
–
шаси/подов панел (явни и съществени разлики),
–
силова уредба (с вътрешно горене/електрическа/хибридна).
„Вариант“ на превозни средства от един тип: тези, които са еднакви най-малко по следните съществени характеристики:
–
вид на каросерията (напр. седан, хечбек, купе, кабриолет, комби, многоцелево превозно средство),
–
силова уредба:
–
принцип на работа (като в точка 3.2.1.1 от приложение III),
–
брой и разположение на цилиндрите,
–
разлики в мощността, по-големи от 30 % (най-високата е 1,3 пъти повече от най-ниската),
–
разлики в обема, по-големи от 20 % (най-високата е 1,2 пъти повече от най-ниската),
–
задвижващи оси (брой, разположение, взаимно свързване),
–
управляеми оси (брой и позиция).
„Версия“ на даден вариант са превозни средства, които се състоят от комбинация от данни, описани в техническото досие и отговарящи на изискванията по приложение VIII.
[…]“.
Приложение IV към Рамковата директива съдържа списък на регулаторните актове, които трябва да бъдат спазвани за целите на типовото одобряване на ЕО на превозни средства, сред които в част I е и Директивата за климатичните системи.
Приложение IX към Рамковата директива представя съдържанието на Сертификата за съответствие на ЕО. Точка 0 от това приложение предвижда:
„Сертификатът за съответствие е декларация, издадена от производителя на превозното средство на купувача в уверение на това, че придобитото от него превозно средство съответства на законодателството [на Съюза], което е в сила към момента на производството на превозното средство.
Сертификатът за съответствие служи и за да позволи на компетентните органи на държавите членки да регистрират превозни средства, без да трябва да изискват заявителят да представя допълнителна техническа документация.
[…]“.
Приложение X към Рамковата директива описва процедурата за контрола на съответствието на производството, която цели да гарантира съответствието на всяко произведено превозно средство, система, компонент или отделен технически възел с одобрения тип. Съгласно точка 0, втора алинея от това приложение процедурите включват две неделими една от други операции, а именно оценката на системите за управление на качеството, и проверката на предмета на одобряване, както и свързаните с продукцията проверки.
Регламент (ЕС) № 678/2011 на Комисията от 14 юли 2011 година за замяна на приложение II и за изменение на приложения IV, IX и XI към Директива 2007/46 (
OB L 185, 2011, стр. 30
) изменя Рамковата директива.
Съображения 3 и 4 от този регламент гласят следното:
„(3)
Опитът сочи, че прилаганите понастоящем критерии за определяне дали новите модели превозни средства трябва да се разглеждат като нови типове превозни средства, са твърде неясни. Посочената липса на определеност създава условия за забавяне на прилагането на новите изисквания [предвидени в законодателството на Европейския съюз] по отношение на новите типове превозни средства. Освен това опитът показва, че е възможно разпоредбите на [законодателството на Съюза] за произвеждани в малки серии превозни средства да бъдат заобиколени, като даден тип бъде разделен на различни подтипове, предмет на различни процедури за одобрение на типа. Следователно броят на новите превозни средства, въведени в експлоатация в Европейския съюз в рамките на режима за превозни средства, произведени в малки серии, може да надхвърли позволения брой. Поради това е важно да се посочи кои технически характеристики трябва да се използват като критерий за определяне какво представлява новият тип.
(4)
В съответствие с принципите, заложени в съобщенията на Комисията, озаглавени План за действие „Опростяване и усъвършенстване на регулаторната среда“ и Програма за действие за намаляване на административния товар в Европейския съюз, е уместно да се преразгледат критериите, които ще се използват за определяне на вариантите и версиите в рамките на даден тип превозно средство, с оглед на намаляване на административната тежест за производителите на превозни средства. Освен това посоченото преразглеждане би могло да доведе до това, процесът на одобрение на типа да стане по-прозрачен за компетентните органи на държавите членки“.
Съгласно член 3, параграф 1, втора алинея от Регламент № 678/2011 той се прилага по отношение на нови типове превозни средства, за които одобрения ще се издават от 29 октомври 2012 г. Член 2 от този регламент предвижда, от друга страна, че Регламентът не обезсилва одобренията на типа, издадени преди 29 октомври 2012 г., нито предотвратява удължаването на такива одобрения.
Директива 2001/95
Член 2 от Директива 2001/95 гласи:
„По смисъла на настоящата директива:
[…]
б)
„безопасен продукт“ означава всеки продукт, който при нормални или разумно предвидими условия на употреба, включително продължителност и където е приложимо, вкарване в употреба, изисквания за инсталиране и поддръжка, не представлява какъвто и да е риск или само минималният риск, съвместим с употребата на продукта, който се смята за приемлив и отговарящ на високо ниво на защита на безопасността и здравето на хората, […]
г)
„сериозен риск“ означава всеки сериозен риск, включително и този, чиито последствия не са незабавни и който изисква бърза намеса от публичните органи;
[…]“.
Германското право
Член 7 от EG-Fahrzeugsgenehmigungsverordnung (Регламент ЕО относно типовото одобрение на превозни средства) от 3 февруари 2011 г. (BGBl. 2011 I, стр. 126), изменен с член 4 от Регламента от 19 октомври 2012 г. (BGBl. 2012 I, стр. 2232), предвижда в параграф 1:
„Типовото одобрение на ЕО изтича, когато станат задължителни нови изисквания за регистрацията, продажбата или пускането в движение на нови превозни средства, предвидени в друг регулаторен акт по смисъла на член 3, параграф 1 от [Рамковата директива], и типовото одобрение не може да се актуализира. Същото изтича и в момента на окончателно прекратяване на производството на одобрения тип превозно средство. Производителят трябва да уведоми за прекратяването на производството Kraftfahrt-Bundesamt [(Федералната служба за моторни превозни средства, наричана по-нататък „KBA“)]“.
Член 25 от този регламент има следната редакция:
„(1)   Ако KBA установи, че превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли не съответстват на одобрения тип, тя може да предприеме необходимите мерки съгласно [Рамковата директива], приложими в зависимост от типа, за да гарантира съответствието на производството с одобрения тип.
(2)   С цел отстраняване на пропуските и гарантиране на съответствието на вече пуснатите в движение превозни средства, компоненти или отделни технически възли KBA може да издаде a posteriori допълнителни разпореждания.
(3)   KBA може да оттегли или отнеме типовото одобрение изцяло или частично, по-специално когато се установи, че
1.
превозните средства, снабдени със сертификат за съответствие, или компонентите или отделните технически възли, които попадат в определено предписано обозначение, не съответстват на одобрения тип,
2.
превозните средства, снабдени със сертификат за съответствие, или компонентите или отделните технически възли представляват значителен риск за безопасността по пътищата, общественото здраве и околната среда,
3.
производителят не разполага с ефективна система за мониторинг на съответствието на производството или не я използва по предвидения начин,
или че
4.
притежателят на одобрението не изпълнява задълженията, свързани с това одобрение“.
Обстоятелства в основата на спора и досъдебна процедура
През 2006 г. е приета Директивата за климатичните системи, член 5, параграф 4 от която предвижда, че климатичните системи на всички типове превозни средства, одобрени след 1 януари 2011 г., трябва да използват хладилен агент с потенциал за глобално затопляне, не по-висок от 150.
Европейските производители на превозни средства, които дотогава използват хладилния агент R134a, чийто потенциал за глобално затопляне е близък до 1300, през 2009 г. решават в рамките на международна процедура по стандартизация да използват хладилен агент с референтен код R1234yf, който има потенциал за глобално затопляне 4.
Поради прекъсване на доставките на хладилен агент R1234yf, дължащо се на разрушаването на производствени предприятия в резултат на вълните цунами във Фукушима (Япония), през април 2012 г. Комисията информира държавите членки, че с оглед на извънредните обстоятелства тя няма да започне производства за неизпълнението на задължения, дължащо се на несъответствието на превозните средства с Директивата за климатичните системи, най-малкото докато хладилният агент R1234yf, единственият съвместим с тази директива хладилен агент, не бъде отново наличен, като обаче уточнява, че този мораториум в никакъв случай няма да продължи след 31 декември 2012 г.
На 3 март 2011 г., 8 юни 2011 г. и 18 октомври 2012 г. KBA одобрява в качеството си на компетентен германски орган за типово одобрение на превозните средства новите типове превозни средства 246, 176 и 117 по искане на дружество Daimler AG като съответстващи на Директивата за климатичните системи.
През септември 2012 г. Daimler изразява съмнения относно безопасността при използването на хладилен агент R1234yf в типове 246, 176 и 117. Дружеството изтегля около 700 превозни средства от тези типове, за да смени хладилния агент, и изразява намерението си да използва в превозните средства от тези типове и след изтичането на мораториума през януари 2013 г. хладилния агент R134a вместо хладилния агент R1234yf, използването на който е било основанието за издаването на съответните типови одобрения. През ноември 2012 г. германските власти искат от Комисията да не прилага разпоредбите на Директивата за климатичните системи, с мотива че е необходимо отново да се провери безопасността на хладилния агент R1234yf.
От 1 януари до 26 юни 2013 г. Daimler пуска на пазара 133713 превозни средства от типове 246, 176 и 117, оборудвани с климатична система, работеща с хладилния агент R134a.
На 3 януари 2013 г. KBA иска от Daimler да изложи мерките, предприети от производителя във връзка с несъответствието с посочената директива на типовете превозни средства 246, 176 и 117. В отговор на това искане Daimler представя на 15 януари 2013 г. план за действие, насочен към намирането на техническо решение до 15 юни 2013 г. На 4 март 2013 г. KBA разпорежда на Daimler да вземе необходимите мерки за възстановяване на съответствието, като посочва, че ако неспазването на съответствието не бъде коригирано, съответните типови одобрения ще бъдат оттеглени, считано от 30 юни 2013 г.
На 26 юни 2013 г. Daimler уведомява KBA, че спира окончателно производството на типове 246, 176 и 117.
На 17 май и 3 юни 2013 г. KBA уважава исканията, представени от Daimler, за разширяване на одобрението на превозно средство от типа 245G, издадено през 2008 г., т.е. преди влизането в сила на Директивата за климатичните системи, и по отношение на други варианти.
На 10 юни 2013 г. Комисията изпраща до Федерална република Германия искане за предоставяне на информация, а на 27 януари 2014 г. — официално уведомително писмо. Тя упреква германските органи в това, че между януари и юни 2013 г. са допуснали 133713 превозни средства да бъдат произведени и пуснати на пазара в нарушение на изискванията за съответното типово одобрение, че са заобиколили Директивата за климатичните системи и че не са наложили санкции на производителя.
Федерална република Германияa изпраща своя отговор на 26 март 2014 г. Що се отнася до несъответствието на превозните средства, тази държава членка се позовава на правото на преценка, което както Рамковата директива, така и принципът на пропорционалност предоставят на компетентните национални органи. Тя обяснява, че предоставените от Daimler данни са давали основание да се счита, че използването на хладилен агент R1234yf представлява риск за безопасността.
От друга страна, според Федерална република Германия KBA е била длъжна да уважи подаденото от Daimler искане за разширяване на одобрението за типа 245G.
На 25 септември 2014 г. Комисията изпраща на Федерална република Германия мотивирано становище, в което потвърждава упреците, изложени в официалното уведомително писмо. Тя приканва тази държава членка да вземе необходимите мерки, за да се съобрази с мотивираното становище в срок от два месеца, считано от датата на получаването му.
Федерална република Германия отговаря на това становище с писмо от 25 ноември 2014 г., в което по същество възпроизвежда доводите, изложени в отговор на официалното уведомително писмо.
Тъй като не е удовлетворена от отговора на Федерална република Германия, Комисията решава да предяви настоящия иск.
По иска
По първото твърдение за нарушение, изведено от нарушение на Директивата за климатичните системи и на Рамковата директива, по-конкретно на членове 12 и 30 от последната
Доводи на страните
С първото си твърдение за нарушение Комисията иска от Съда да установи нарушението на Директивата за климатичните системи и на Рамковата директива, по-конкретно на членове 12 и 30 от последната, доколкото Федерална република Германия не е взела необходимите мерки за възстановяване на съответствието на превозните средства от типове 246, 176 и 117 с одобрените им типове.
Комисията припомня, че членове 12 и 30 от Рамковата директива предвиждат, че държавата членка, която е одобрила определен тип превозно средство, трябва да контролира съответствието на произвежданите превозни средства с одобрения тип, и ако установи отклонение от съответствието на произведените или на произвежданите нови превозни средства, да вземе необходимите мерки за гарантиране на това съответствие и при необходимост да отнеме типовото одобрение, за да гарантира, че произведените превозни средства са приведени в съответствие с одобрения тип. Целта на член 12 на Рамковата директива, и по-конкретно на параграф 3 от него, както и на приложение X към тази директива, била не само да се предвидят необходимите мерки, за да се установи каквото и да било отклонение от съответствието на продукцията, но най-вече да се запази съответствието на продукцията, като се гарантира вземането на необходимите мерки при установяване на отклонение от съответствието.
Според Комисията съгласно разпоредбата на член 4, параграф 2 от Рамковата директива във връзка с приложение IV към нея, както и във връзка с член 5, параграф 4 от Директивата за климатичните системи, типовете превозни средства 246, 176 и 117 е могло да получат типово одобрение на ЕО само при условие че потенциалът за глобално затопляне на използвания в техните климатични системи хладилен агент не надвишава 150. Daimler обаче произвеждал нови превозни средства от типовете 246, 176 и 117, като използвал в тяхната климатична система хладилен агент, чийто потенциал за глобално затопляне надвишавал 150, в резултат на което те не били в съответствие с одобрения тип превозно средство.
Според Комисията германските власти са признали, че им е било известно обстоятелството, че между 1 януари 2013 г. и 26 юни 2013 г. Daimler е пуснал на пазара 133713 превозни средства, които не са били в съответствие с изискванията.
Комисията изтъква, че освен тези 133713 превозни средства, Daimler продължило да произвежда превозни средства, съответстващи на типовете 246, 176 и 117, като е разширило одобрението на тези превозни средства към типа 245G, стар тип превозно средство, за което не са били приложими изискванията на Директивата за климатичните системи. С оглед на тези обстоятелства, според нея, освен че техните климатични системи използват хладилния агент R134a, превозните средства от клас A, от клас B и от клас CLA, съответстващи на разширението на типа превозно средство 245G, са същите като съответстващите на превозните средства, одобрени като типове 246, 176 и 117. Тя преценява, че в периода от началото на 2013 г. и края на 2016 г. на пазара са били пуснати общо около 800000 превозни средства, които не съответстват на одобрението им.
Комисията упреква Федерална република Германия, че не е взела необходимите мерки, за да гарантира възстановяване на съответствието с одобрения тип, като отнемане на типовото одобрение или изтеглянето от пазара и ремонта на съответните превозни средства.
В отговора на довода на Федерална република Германия относно съмненията в безопасността на използването на хладилния агент R1234yf в превозни средства от типове 246, 176 и 117, Комисията изтъква, че междувременно тези съмнения са се оказали неоснователни. Освен това за правната квалификация на твърдените в случая нарушения не било от особено значение да се знае дали германските власти въз основа на информацията, с която са разполагали, е трябвало да приемат, че използването на този хладилен агент създава риск за пътната безопасност и за човешкото здраве.
Всъщност Рамковата директива не съдържала изключения, които да позволяват на държавите членки да не се съобразяват с хармонизираните технически изисквания при евентуални съмнения относно уместния им характер, а съдържала безусловно задължение да се гарантира спазването на всички технически изисквания. Що се отнася по-конкретно до член 30 от Рамковата директива, Комисията изтъква, че изложените от ответника съображения във връзка с пропорционалността, не го освобождават от задължението да вземе необходимите мерки срещу Daimler за възстановяване на съответствието на разглежданите превозни средства с одобрения тип.
Комисията накрая припомня, че когато превозни средства, въпреки че са в съответствие с одобрения тип, „представляват сериозен риск за безопасността по пътищата или вредят сериозно на околната среда или на общественото здраве“, член 29 от Рамковата директива позволява по изключение съответната държава да откаже да регистрира или да разреши продажбата или пускането в действие на такива превозни средства за максимален срок от шест месеца. Федерална република Германия обаче не е приложила предвидената в това отношение процедура.
Федерална република Германия разяснява, че към края на 2012 г. Daimler, както и други организации като Verband der Automobilindustrie и Deutsche Umwelthilfe, са преценили, въз основа на извършените от тях изпитания, че използването на новия хладилен агент R1234yf в превозните средства представлява „доказан риск за безопасността“. Всъщност тези изпитания, които се отнасяли и до други типове превозни средства, освен тези на Daimler, показали, че при определени ситуации може да настъпи внезапно и силно възпламеняване на този хладилен агент, водещо до опожаряване на превозното средство и високотоксична експозиция на флуороводород и на карбонилов флуорид, като затова е трябвало да се прецени, че пътниците в превозното средство и лицата, намиращи се в непосредствена близост до него, са изложени на непосредствена смъртна опасност. Освен това други производители на превозни средства споделяли същото виждане и през второто тримесечие на 2012 г. са конвертирали получените одобрения за превозни средства, използващи новия хладилния агент R1234yf, в по-стари одобрения, позволяващи да се използва хладилният агент R134a.
При тези обстоятелства KBA следвало да съобрази на този етап, че превозните средства, зареждани с новия хладилен агент R1234yf, водят до сериозен риск по смисъла на член 2, буква г) от Директива 2001/95, като затова тя не следвало да бъде упреквана, че не е наложила на Daimler R1234yf незабавно модифициране на 133713 превозни средства, които не са били в съответствие с типовете, пускани на пазара между 1 януари и 26 юни 2013 г. Затова решението на KBA да извърши собствени изпитания с цел да бъде в състояние в резултат на тях да вземе обосновано решение, било в пълно съответствие с принципа на пропорционалност и освен това било прието като правилно от Съвместния изследователски център на Съюза (JRC) след интензивно наблюдение. Макар и резултатите от тези изпитания да не дали достатъчни доказателства, които да потвърждават съществуването на сериозен риск по смисъла на Директива 2001/95 и които да налагат бързи действия, същевременно били констатирани възпламенявания и експозиции на флуороводород, което давало ясно указание за съществуващите проблеми, свързани с използването на хладилния агент R1234yf в климатичните системи на моторните превозни средства. Затова по съображения за безопасност KBA настойчиво препоръчала да продължават изпитанията с цел да се оценят с по-голяма точност потенциалните опасности.
Федерална република Германия подчертава, че KBA е искала седем пъти от Daimler да възстанови съответствието на тези 133713 превозни средства, които не са в съответствие с типовете, и да разработи евентуалните необходими за целта технически решения. С писмо от 20 ноември 2015 г. Daimler уведомило KBA за предвижданите от него мерки за безопасност при използването на новия хладилен агент в новите си превозни средства и с писма от 16 и 18 декември 2015 г., от 7 март 2016 г., както и от 23 септември 2016 г. изложило предвижданите технически решения, за да се възстанови чрез модифициране съответствието с одобрените типове на 133 713‑те несъответстващи превозни средства. След като Daimler обаче не привежда в съответствие тези превозни средства, позовавайки се на опасенията, че не може да гарантира достатъчно високо качество на монтажа, с административен акт от 23 март 2017 г. KBA налага такава мярка за възстановяване на съответствието. Daimler обаче подало жалба срещу това разпореждане и административното производство по жалбата му било висящо.
Федерална република Германия оспорва броя от 800000 превозни средства, посочен от Комисията в първото ѝ твърдение за нарушение, тъй като той се отнасяло до превозни средства от типа 245G.
Федерална република Германия оспорва, че е нарушила член 12 от Рамковата директива. Според нейното тълкуване на тази разпоредба последната се отнасяла не до проверката на самите превозни средства, а до проверката за наличието на адекватни мерки, в резултат на които да се гарантира съответствието на тези превозни средства с одобрения тип. В случая нямало никакви данни, че извършената от Daimler проверка за качество не е дала резултати. Противно на твърдението на Комисията, отклонението от съответствието не се придружавало автоматично от нарушение на проверката на системата за контрол на качеството. Напротив, KBA информирала своевременно, че ще има отклонение, считано от 1 януари 2013 г., изразяващо се в това, че хладилният агент R134a ще продължава да бъде използван вместо предвидения хладилен агент R1234yf.
Федерална република Германия оспорва и твърдението за нарушение на член 30 от Рамковата директива. Според тази държава членка посочената разпоредба предоставя изрично право на преценка на властите на държавите членки. Думите „взема необходимите мерки“, съдържащи се в посочената разпоредба, били израз на принципа на пропорционалност и определяли необходимостта държавите членки да действат постепенно и да отнемат типовото одобрение само в краен случай, както това ставало ясно и от съдържащия се в същата разпоредба израз „включително, ако е необходимо“.
Тя подчертава, че член 30, параграф 1 от Рамковата директива не предвижда срок и че четиримесечният срок, предоставен на Daimler от KBA в писмото ѝ от 4 март 2013 г., за да вземе необходимите мерки за възстановяване на съответствието, не е бил много дълъг, като се има предвид шестмесечният срок, предвиден в същия този член 30, параграфи 3 и 4.
Федерална република Германия изтъква, че отнемането на одобрението, обявено от KBA в това писмо, в случай че производителят не спази разпореждането за привеждане в съответствие на съответните превозни средства с одобрения тип преди 30 юни 2013 г., вече не може да се прилага, като се има предвид, че Daimler е спряло окончателно производството на тези превозни средства преди изтичането на този срок. От друга страна, Рамковата директива не съдържала каквато и да било уредба относно това какво би следвало да се случи с вече произведените и пуснати на пазара превозни средства до отнемането на типовото одобрение. Член 32 от тази директива предвиждал изтеглянето на превозни средства, но единствено когато „представляват сериозен риск за безопасността по пътищата, общественото здраве или опазването на околната среда“. В случая обаче това не било така. Всъщност неспазването на съответствието не носело сериозен риск за безопасността по пътищата и за общественото здраве можело само да предполага незначително въздействие върху околната среда с оглед на преходните разпоредби на Директивата за климатичните системи, които позволявали да продължи използването на стария хладилен агент за милиони нови превозни средства до края на преходния шестгодишен период, изтичащ на 31 декември 2016 г., и за многобройни превозни средства като автобуси и товарни автомобили, които не попадали в приложното поле на тази директива.
Според Федерална република Германия евентуално изискване за незабавното конвертиране на разглежданите превозни средства щяло да доведе на практика и с оглед на невъзможността за такова конвертиране в този момент, до изваждането от експлоатация на тези превозни средства, и да причини тежка икономическа вреда за собствениците на посочените превозни средства, което би дало отражение върху пазара за Daimler и за икономически свързаните с него предприятия от целия Съюз.
Съображения на Съда
Последователно следва да се разгледат твърдените нарушения, тълкуването на член 12 от Рамковата директива, тълкуването на член 30 от тази директива, и накрая, защитният довод, изтъкнат от Федерална република Германия, що се отнася до безопасността на превозните средства.
Нарушенията, за които Комисията твърди, че е допуснала Федерална република Германия, се отнасят по-конкретно до 133713 превозни средства, които не са в съответствие с одобрените типове 246, 176 и 117, пуснати на пазара от Daimler между 1 януари и 26 юни 2013 г., дата, на която това предприятие е уведомило KBA, че е спира окончателно производството на тези превозни средства. Комисията упреква също така, в рамките на първото твърдение за нарушение, пускането на пазара на около 800000 превозни средства, които не са в съответствие с полученото за тях одобрение в периода от началото на 2013 г. и края на 2016 г. Както уточнява Комисията в своята реплика, този брой от около 800000 превозни средства е съставен, от една страна, от 133713 превозни средства, които не са в съответствие с одобрените типове 246, 176 и 117, и от друга страна, от превозните средства, съответстващи на тези типове, към които бил причислен и типът 245G, стар тип превозно средство, по отношение на който не били приложими изискванията на Директивата за климатичните системи. Последните превозни средства са визирани и в третото твърдение за нарушение на Комисията, с което тя упреква ответника в заобикаляне на тази директива.
В това отношение следва да се установи, че Комисията не би следвало да упреква в рамките на първото твърдение за нарушение за това, че посочените превозни средства не са произведени в съответствие с одобрените типове 246, 176 и 117, а в рамките на третото твърдение за нарушение — за това, че за тяхното производство е използвано разширение на типа 245G.
След като Комисията не оспорва, както Daimler е уведомил за това KBA, че производството на превозни средства от одобрените типове 246, 176 и 117 е спряно окончателно на 26 юни 2013 г., следва да се отхвърли отчитането в рамките на настоящото твърдение за нарушение, на превозните средства, извън 133 713-те превозни средства, които не са в съответствие с тези одобрени типове, пуснати на пазара до тази дата от Daimler.
Федерална република Германия не оспорва, че тези 133713 превозни средства не са били в съответствие с типовете 246, 176 и 117, одобрени след 1 януари 2011 г., поради това че са зареждани не с хладилния агент R1234yf, деклариран за тези одобрени типове, а с хладилен агент, чийто потенциал за глобално затопляне надвишава 150 — референтно ниво, предвидено в член 5, параграф 4 от Директивата за климатичните системи. Тя поддържа обаче, че е изпълнила задълженията си, произтичащи по силата както на член 12, така и на член 30 от Рамковата директива, тъй като, от една страна, KBA била информирана за отклонението от съответствието в края на 2012 г., което показвало ефективното функциониране на система за контрол на качеството, предвидена в първата разпоредба, и че от друга страна, втората разпоредба предоставяла на държавите членки право на преценка. В случая KBA постъпила пропорционално, в съответствие с редакцията на тази разпоредба, и с необходимостта да гарантира безопасността и човешкото здраве, както и опазването на околната среда.
Що се отнася до член 12 от Рамковата директива, първото твърдение за нарушение на Комисията се отнася главно до параграф 3 от този член, отнасящ се до мерките, които трябва да вземат държавите членки в случаите на несъответствие на производството на превозни средства с дадено типово одобрение, а не до параграф 1 от посочения член, който се отнася до контрола върху мерките, които вземат предприятията, за да гарантират, че превозните средства са в съответствие с одобрения тип.
Всъщност Федерална република Германия е упреквана не в това, че не е изпълнила задължението си да провери съществуването на отклонения от съответствието на производството, а в това, че не е предприела необходимите мерки, за да възстанови неговото съответствие, докато съгласно посочения параграф 3, когато държава членка, която е издала типово одобрение на ЕО, констатира, че мерките относно съответствието на производството не се прилага, значително се отклоняват от договорените мерки или са престанали да се прилагат, въпреки че производството не е прекъснато, тази държава членка „взема необходимите мерки, включително отнемане на типовото одобрение“, за да гарантира, че процедурата в областта на съответствието на производството протича правилно.
Що се отнася до член 30, параграф 1 от Рамковата директива, следва да се посочи, че той предвижда и това, че ако държава членка, издала типово одобрение на ЕО, установи, че нови средства, придружени от сертификат за съответствие, не съответстват на типа, който е одобрила, „тя взема необходимите мерки, включително, ако е необходимо, отнемане на типовото одобрение“, за да гарантира, че превозните средства са приведени в съответствие с одобрения тип.
В това отношение, видно от редакцията на тези разпоредби, те оставят на държавите членки поле за преценка при определянето на мерките, които са необходими, за да се гарантира, че превозните средства са приведени в съответствие с одобрения тип.
От друга страна, видно от Рамковата директива, не би могло да се изключи, че даден одобрен тип може да крие сериозен риск, който се открива едва след одобряването му. Така член 29 от тази директива предвижда, че държава членка да откаже да регистрира такива превозни средства, да допуска продажбата или пускането в действие на своята територия на нови превозни средства, компоненти или отделни технически възли, когато прецени, че те представляват сериозен риск за безопасността по пътищата или вредят сериозно на околната среда или на общественото здраве, макар и отговарящи на съответните изисквания. Също така член 32 от Рамковата директива се отнася до изтеглянето на вече продадени, регистрирани или влезли в употреба превозни средства, поради това че една или няколко системи, компоненти или отделни технически възли, монтирани в превозното средство, независимо от това дали са надлежно одобрени в съответствие с Рамковата директива, представляват сериозен риск за безопасността по пътищата, общественото здраве или опазването на околната среда.
По аналогия, в рамките на членове 12 и 30 от Рамковата директива, когато, както е в настоящия случай, властите на съответната държава членка са уведомени от производителя на разглежданите превозни средства, за съществуването на отклонение от съответствието с одобрения тип, и когато това отклонение е оправдано от представянето от производителя на надеждни и сериозни доказателства, установяващи съществуването при спазването на приложимите изисквания, на сериозен риск за здравето и безопасността на хората или околната среда, тези власти имат основание да не отнемат автоматично съответното типово одобрение и да извършат собствена оценка на тези рискове, преди да решат да наложат евентуално това оттегляне на одобрението и това конвертиране, дори и изтеглянето от пазара.
Както предвиждат членове 29 и 32 от Рамковата директива, задача на тази държава членка да информира незабавно Комисията и другите държави членки за сериозния риск, за който е уведомена, както и, ако случаят е такъв, за мерките, които предлага производителят за неутрализиране на съответния риск.
Ако обаче след това оценяване се окаже, че не се установява посоченият сериозен риск, задача на тази държава членка е да вземе в най-кратък срок необходимите мерки, за да гарантира, че съответствието на разглежданите превозни средства с одобрения тип е възстановено.
Всъщност, тъй като процедурата за одобрение, установена от Рамковата директива, почива, така както посочва съображение 2 от нея, на принципа на пълна хармонизация, полето за преценка, предоставено на държавите членки от членове 12 и 30 от Рамковата директива, не би могло да им позволи да оценяват сами необходимостта от постигане на целта за съответствие.
Както посочва генералният адвокат в точка 67 от своето заключение, да се позволи на държавите членки сами да оценяват необходимостта от постигането на тази цел за съответствие би означавало хармонизираната система за одобрение, установена от разпоредбите на Рамковата директива във връзка с регулаторните актове, да се лиши от цялото ѝ полезно действие.
В това отношение също така може да се посочи за сведение, че член 30, параграф 3 от Рамковата директива предвижда, че в случай на искане за проверка на съответствието, подадено от държава членка, държавата членка, която е издала типово одобрение на ЕО, е длъжна да вземе мерките, които във всички случаи се налагат, в шестмесечен срок от датата на това искане. Също така член 30, параграф 4 от Рамковата директива предвижда при предвидените в него условия същото прилагане на максимален шестмесечен срок.
В случая, видно от преписката, представена пред Съда, германските власти са били в постоянна връзка с Комисията.
Следва обаче да се посочи, че тези власти са реагирали със закъснение на липсата на съответствие на превозните средства от типове 246, 176 и 117 с одобрените им типове. Всъщност съмненията на Daimler относно безопасността на хладилния агент R1234yf са им били съобщени през септември 2012 г., Комисията е поискала сведения на 10 юни 2013 г. и е изпратила официално уведомително писмо на 27 януари 2014 г. и мотивирано становище на 25 септември 2014 г. Видно обаче от преписката, представена на Съда, от 8 октомври 2013 г. германските власти, след първата фаза на изпитания, са констатирали, че няма значителна вероятност да настъпи сериозен риск за здравето и безопасността на лицата, както и на околната среда, посочени от Daimler. Нещо повече, тези власти признават, че с писмо от 20 ноември 2015 г. Daimler е потвърдило, че е определило мерки за безопасност при използването на новия хладилен агент в новите си превозни средства и че от декември 2015 г. Daimler е изложило предвидените технически решения за възстановяване чрез конвертиране на съответствието с одобрените типове на 133713 превозни средства, които не са в съответствие с изискванията. KBA обаче разпорежда с административен акт на производителя Daimler да приведе в съответствие тези 133713 превозни средства едва на 23 март 2017 г., или две години след изтичането на двумесечния срок, посочен в това мотивирано становище.
С оглед на съвкупността от тези обстоятелства, следва да се установи, че Федерална република Германия, като не е взела в предвидения в мотивираното становище срок необходимите мерки за възстановяване на съответствието с одобрените типове на 133713 превозни средства от типове 246, 176 и 117, пуснати на пазара от Daimler от 1 януари до 26 юни 2013 г., тъй като те са били зареждани не с хладилния агент R1234yf, деклариран за тези одобрени типове, а с хладилния агент, чийто потенциал за глобално затопляне нахвърля 150, в нарушение на тавана, предвиден в член 5, параграф 4 от Директивата за климатичните системи, не е изпълнил задълженията си, произтичащи от последната и от членове 12 и 30 от Рамковата директива.
По второто твърдение за нарушение, изведено от нарушение на Директивата за климатичните системи и на Рамковата директива, по-конкретно членове 46, 5 и 18 от последната
Доводи на страните
С второто си твърдение за нарушение Комисията иска да се установи нарушение на Директивата за климатичните системи и на Рамковата директива, по-конкретно на разпоредбите на член 46 във връзка с член 5 и с член 18 от последната, доколкото Федерална република Германия не е взела необходимите мерки за прилагане на санкциите.
В исковата си молба Комисията изтъква, че Daimler не е спазило член 5, параграф 1 от Рамковата директива, съгласно който производителят носи отговорност за трайното спазване на изискванията, които са били условие за типовото одобрение на съответното превозно средство. Всъщност от януари 2013 г. Daimler произвеждало и пускало на пазара превозни средства от типове 246, 176 и 117, чиито климатични системи, несъответстващи на тяхното типово одобрение, функционират с хладилен агент, чийто потенциал за глобално затопляне надвишава максималната стойност, разрешена от член 5, параграф 4 от Директивата за климатичните системи.
Daimler също така нарушило член 18 от Рамковата директива, във връзка с приложение IX към нея, който изисква от производителите да издават сертификат за съответствие на всяко превозно средство, произведено в съответствие с типа на одобреното превозно средство, като този сертификат е, както е видно от приложение IX към Рамковата директива, декларация, издадена от производителя на превозното средство на купувача в уверение на това, че придобитото от него превозно средство съответства на законодателството на Съюза, което е в сила към момента на неговото производство. Всъщност, тъй като от януари 2013 г. типове 246, 176 и 117 вече не са произвеждани в съответствие с тяхното типово одобрение, декларацията на Daimler, която се съдържа в сертификата за съответствие, не отговаряла на действителността.
Като не е санкционирала Daimler, Федерална република Германия нарушила член 46 от Рамковата директива, който предвижда, че държавите членки определят в националното законодателство ефикасни, пропорционални и с възпиращ ефект санкции за нарушаване от производителите на разпоредбите на тази директива.
В писмената си защита Федерална република Германия изтъква, че единствено в случай, че бъде разпоредено възстановяването на съответствието на посочените превозни средства и Daimler не спази това разпореждане, могат да бъдат наложени санкции. В съдебното заседание Федерална република Германияa уточнява, че KBA е наложило през 2017 г. мярка за възстановяване на съответствието, че Daimler е оспорило това разпореждане и че административното производство по него е висящо. Според Федерална република Германия няма никакво нарушение на член 46 на Рамковата директива, тъй като не е възможно налагането на никаква санкция, преди да приключи административното производство.
Съображения на Съда
Федерална република Германия не оспорва, че Daimler не е изпълнило задълженията си, произтичащи от разпоредбите на членове 5 и 18 от Рамковата директива. Тя обаче преценява, че това неизпълнение от Daimler на неговите задължения трябва да бъде санкциониране не самостоятелно, а единствено като последица от обстоятелството, че не са били приложени мерките за възстановяване на съответствието на основание членове 12 и 30 от Рамковата директива.
В това отношение, докато членове 12 и 30 от Рамковата директива се отнасят до задълженията, наложени на държавите членки за гарантиране на съответствието на превозните средства, на системите, компонентите и техническите възли, предназначени за одобрените типове, членове 5 и 18 от тази директива се отнасят до задълженията на производителите. Последните всъщност носят отговорност за всички аспекти, по-конкретно за процеса на съответствието на производството, както и за издаването на сертификат за съответствие, който да придружава всяко превозно средство, произведено в съответствие с типа на одобреното превозно средство. Що се отнася до член 46 от Рамковата директива, той предвижда, че държавите членки определят санкциите за нарушаване на разпоредбите на тази директива и взимат необходимите мерки за тяхното прилагане с ефикасни, пропорционални и с възпиращ ефект санкции.
Както посочва генералният адвокат в точка 95 от своето заключение, член 46 от Рамковата директива преследва цели, различни от тези на членове 12 и 30 от тази директива. Всъщност последните защитават спазването на техническите изисквания, съдържащи се в регулаторните актове, докато член 46, който обслужва главно целта за създаване и функциониране на вътрешен пазар, характеризиращ се с лоялна конкуренция между производителите. Освен тази цел санкциите, предвидени в член 46 от Рамковата директива, трябва да гарантират също така, че купувачът на превозно средство притежава сертификат за съответствие, който му позволява, в съответствие с приложение IX към тази директива, да го регистрира независимо в коя държава членка, без да е необходимо да представя допълнителни технически документи.
Във всички случаи, както бе установено в точка 79 от настоящото съдебно решение, безспорно е, че като не е взела необходимите мерки за възстановяване на съответствието на превозните средства от типове 246, 176 и 117 с техните одобрени типове в срока, предвиден в мотивираното становище, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си, произтичащи от членове 12 и 30 от Рамковата директива.
Вследствие на това второто твърдение за нарушение на Комисията следва да се уважи и да се констатира, че като не е взела необходимите мерки за прилагането на санкциите, визирани в член 46 от Рамковата директива, в предвидения от мотивираното становище срок, за да гарантира, че производителите спазват членове 5 и 18 от тази директива, отнасящи се до съответствието на производството и до издаването на сертификат за съответствие, Федерална република Германия е нарушила Директивата за климатичните системи, както и разпоредбите на член 46 във връзка с членове 5 и 18 от Рамковата директива.
По третото твърдение за нарушение, изведено от нарушение на Директивата за климатичните системи и на Рамковата директива, и по-конкретно от заобикалянето на Директивата за климатичните системи
Доводи на страните
С третото си твърдение за нарушение Комисията иска или да се установи нарушението на Директивата за климатичните системи, поради това че Федерална република Германия е заобиколила прилагането на тази директива, като на 17 май 2013 г. е уважила искане на Daimler, насочено към това одобряването на съществуващия тип превозни средства existant 245G да бъде разширено и по отношение на превозни средства, на които вече е било предоставено друго типово одобрение, за което се прилагат новите условия от тази директива.
Тя разяснява, че съгласно член 14 от Рамковата директива даден одобрен тип може да бъде разширен към други превозни средства, различаващи се от първоначално одобрения тип, когато тези превозни средства, от една страна, отговарят на правните условия, които са били в сила при издаването на първоначалното типово одобрение, и от друга страна, са толкова сходни с първоначално одобрения тип, че могат да се разглеждат като принадлежащи към този тип въз основа на критериите, предвидени в част Б от приложение II към Рамковата директива.
Според Комисията в случая не става дума за такова разширение на типа 245G. Всъщност типът 245G, одобрен през 2008 г., или по време, когато Директивата за климатичните системи не е била приложима, бил разширен по отношение на превозни средства, които вече с били одобрени и произведени като типове 246, 176 и 117, т.е. по време, когато тази директива е била приложима. Член 6, параграф 6 от Рамковата директива обаче предвиждал, че вече одобрен тип не може да бъде одобряван отново. Вследствие на това подмяната на одобрените типове 246, 176 и 117, под прикритието на разширяване на тип 245G, съставлявала заобикаляне на правото на Съюза.
Федерална република Германия подчертава, че валидността на одобренията за типове 246, 176 и 117 е изтекла със спирането на производството на спорните типове от предприятието на 26 юни 2013 г. Типът превозно средство 245G, считано от май 2013 г., бил разширен, в рамките на законодателството, към други варианти, използващи стария хладилен агент.
Тя изтъква, че Рамковата директива съдържа гъвкава дефиниция за „тип превозно средство“. Тя подчертава, че приложение II към Рамковата директива изрично разрешава на производителя да определя сам обхвата на типа превозно средство, и вследствие на това обхвата на типовото одобрение в рамките на характеристиките, дефиниращи всеки тип. Тя подкрепя своята аргументация, като се позовава на Регламент № 678/2011, който, за да поправи липсата на точност на критериите от Рамковата директива, я изменя, като предефинира понятията за типово одобрение и за разширение и уточнява използваните критерии, за да определи дали нов модел превозно средство следва да бъде разглеждан като нов тип.
Тази държава членка счита, че Комисията приравнява опростенчески и неправилно понятието за „серия“ или за „клас“, а именно, по-конкретно, „Клас A“, „Клас B“ и „нов клас B“, използвано в маркетинга, към типовото одобрение. Превозните средства, произведени след 26 юни 2013 г. в Клас A, Клас B и Клас CLA, на базата на типа превозно средство 245G се различавали от предишните типове 246, 176 и 117 не само по определянето на типа, но и по различни технически детайли, както и по одобренията на системите.
Що се отнася до спазването на Директивата за климатичните системи, Федерална република Германия припомня, че тази директива предвижда изрично преходен период до 1 януари 2017 г., период, през който новите регистрации на превозни средства, които използват предишния хладилен агент, е можело да бъдат извършвани въз основа на разширените стари типови одобрения. Тя заключава, че не е възможно настоящото дело да се определи като неправомерно заобикаляне на Директивата за климатичните системи.
Съображения на Съда
С третото си твърдение за нарушение Комисията упреква по същество Федерална република Германия, че е заобиколила предписанията на Директивата за климатичните системи и е нарушила разпоредбите на Рамковата директива, като е уважила на 17 май 2013 г. искане на Daimler одобрението на съществуващия тип превозни средства 245G да бъде разширено по отношение на превозните средства, които според тази институция вече предварително са били одобрени като типове 246, 176 и 117. Федерална република Германия изтъква, че тези превозни средства не са били идентични.
В това отношение, както посочва генералният адвокат в точка 112 от своето заключение, Комисията се позовава само на съответните търговски наименования на превозните средства, произвеждани от Daimler. Освен това тя не представя никакво материално доказателство в исковата си молба, установяващо, че техническите характеристики на превозните средства, за които е било разрешено разширяването на типа 245G и които са били произведени след 26 юни 2013 г., са били идентични с типове 246, 176 и 117.
От друга страна, както посочва генералният адвокат в точки 113 и 114 от заключението си, приложимата към случая правна уредба дава на производителя определена свобода на преценка. Всъщност от текста на Рамковата директива, и по-конкретно от приложение II към нея, произтича, че производителят може сам да определи обхвата на даден тип превозно средство. Освен това, видно от глава V от тази директива, тя разрешава разширяването на старите типови одобрения. Широкото тълкуване на Рамковата директива се подкрепя от съображение 3 към Регламент № 678/2011, който изменя тази директива, съгласно което „[о]питът сочи, че прилаганите понастоящем критерии за определяне дали новите модели превозни средства трябва да се разглеждат като нови типове превозни средства, са твърде неясни“.
Видно от тези данни, Комисията не е представила в това отношение достатъчно доказателства в подкрепа на третото си твърдение за нарушение.
Освен това Комисията не допуска производителят да се освободи от приложимостта на действащите правни разпоредби по отношение на превозните средства от новите одобрени типове, като извършва разширяване по отношение на новорегистрираните превозни средства на друг тип превозно средство, одобрено преди влизането в сила на посочените разпоредби. Такова разширяване би противоречало на целта на Рамковата директива — да гарантира, че новорегистрираните превозни средства отговарят на високо ниво на безопасност и опазване на околната среда.
В това отношение следва да се посочи, че видно от член 14, параграф 2 от Рамковата директива, разширение е налице, когато са необходими по-нататъшни проверки или нови изпитания, когато има промяна в информацията, съдържаща се в сертификата за типово одобрение, и когато влязат в сила нови хармонизирани технически изисквания, приложими към одобрените типове превозни средства.
Както обаче посочва генералният адвокат в точка 121 от своето заключение, нито от член 14, нито от която и да е друга разпоредба относно разглежданата стандартизирана система следва, че исканото разширяване трябва да бъде насочено към технически прогрес в перспективата за постигане на целите на Рамковата директива, свързани с безопасността и опазването на околната среда.
Нещо повече, член 5, параграф 5 от Директивата за климатичните системи предвижда изрично преходен период до 1 януари 2017 г., през който новите регистрации на превозни средства, използващи предишния хладилен агент, е можело да бъдат извършвани въз основа на разширеното предходно типово одобрение, докато съответните техническите предписания за новите одобрения вече са били в сила, считано от 1 януари 2011 г. Следователно, както посочва генералният адвокат в точка 123 от своето заключение, тази директива е възприела постепенен подход.
Следователно от предходното не може да се направи изводът, че разширяването на одобрението, искано от Daimler и предоставено от KBA, не е съвместимо с Рамковата директива, нито с Директивата за климатичните системи.
Вследствие на това Комисията не доказва, че Федерална република Германия е нарушила разпоредбите на Рамковата директива, нито че е допуснала Daimler да заобиколи Директивата за климатичните системи.
От тези съображения следва, че третото изложено от Комисията твърдение за нарушение не е основателно.
С оглед на гореизложените съображения трябва да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила следните свои задължения, произтичащи:
–
от Директивата за климатичните системи, както и от членове 12 и 30 от Рамковата директива, като не е взела в предвидения в мотивираното становище срок необходимите мерки за възстановяване на съответствието с одобрените им типове на 133713 превозни средства от типове 246, 176 и 117, пускани на пазара от Daimler от 1 януари до 26 юни 2013 г., въпреки че са били зареждани не с хладилния агент R1234yf, деклариран за тези одобрените типове, а с хладилен агент, чийто потенциал за глобално затопляне надвишава 150, в нарушение на максималната допустима стойност, предвидена в член 5, параграф 4 от Директивата за климатичните системи, и
–
от Директивата за климатичните системи, както и от разпоредбите на член 46 във връзка с членове 5 и 18 от Рамковата директива, като не е взела необходимите мерки за налагане на санкциите, посочени в член 46 от тази директива, в срока, предвиден в мотивираното становище, за да гарантира, че производителите спазват членове 5 и 18 от посочената директива, отнасящи се до съответствието на производството и до издаването на сертификат за съответствие.
Искът следва да се отхвърли в останалата му част.
По съдебните разноски
Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
В случая Комисията и Федерална република Германия са направили съответни искания другата страна в производството да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
Член 138, параграф 3 от посочения правилник предвижда, че Съдът може да реши една от страните да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и част от съдебните разноски на другата страна, ако обстоятелствата по делото оправдават това. В случая в съответствие с тази разпоредба следва да се реши Федерална република Германия да бъде осъдена да понесе направените от нея съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски на Комисията.
На Комисията е възложена останалата половина от направените от нея разноски.

По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:

1)
Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си, произтичащи:
–
от Директива 2006/40/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно емисиите на климатични системи в моторни превозни средства и за изменение на Директива 70/156/ЕИО на Съвета, както и от членове 12 и 30 от Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива), изменена с Регламент (ЕС) № 371/2010 на Комисията от 16 април 2010 година, като не е взела в предвидения в мотивираното становище срок необходимите мерки за възстановяване на съответствието с техните одобрени типове на 133713 превозни средства от типове 246, 176 и 117, пускани на пазара от Daimler AG от 1 януари до 26 юни 2013 г., тъй като те са били зареждани не с хладилния агент R1234yf, деклариран за тези одобрени типове, а с хладилен агент, чийто потенциал за глобално затопляне е надвишавал 150, в нарушение на максималната допустима стойност, предвидена в член 5, параграф 4 от Директива 2006/40, и
–
от Директива 2006/40, както и от разпоредбите на член 46 във връзка с членове 5 и 18 от Директива 2007/46, изменена с Регламент № 371/2010, като не е взела необходимите мерки за налагане на санкциите, посочени в член 46 от последната директива в предвидения в мотивираното становище срок, за да гарантира, че производителите спазват членове 5 и 18 от посочената директива, отнасящи се до съответствието на производството и до издаването на сертификат за съответствие.

2)
Отхвърля иска в останалата му част.

3)
Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски на Европейската комисия.

4)
Европейската комисия понася половината от направените от нея съдебни разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.