CELEX: 62016TJ0062
Марка на Европейския съюз
Производство по възражение
Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „PUMA“
По-ранни международни фигуративни марки „PUMA“
Относително основание за отказ
Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент (ЕС) 2017/1001)

Обстоятелствата по спора
На 27 ноември 2012 г. Doosan Infracore Co. Ltd, което е заместено от встъпилата страна, Doosan Machine Tools Co. Ltd, подава заявка за регистрация на марка на Европейския съюз в Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) на основание на Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (
OB L 78, 2009 г., стр. 1
), изменен (заменен с Регламент (EС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (
OВ L 154, 2017 г., стр. 1
).
Марката, чиято регистрация е заявена, е следният фигуративен знак:
Стоките, за които се иска регистрацията, са от клас 7 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г. и отговарят на следното описание: „Стругове; стругове ЦПУ (с цифрово програмно управление); обработващи центрове; струговащи центрове; електроерозийни машини“.
Заявката за марка е публикувана в Бюлетин на марките на Общността № 12/2013 от 17 януари 2013 г.
На 16 април 2013 г. жалбоподателят, Puma SE, подава възражение на основание член 41 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 46 от Регламент № 2017/1001) срещу регистрацията на заявената марка за всички посочени в точка 3 по-горе стоки.
Възражението се основава на следните по-ранни марки:
–
по-ранната международна фигуративна марка, регистрирана на 22 юли 1991 г. под номер 582886 и подновена до 22 юли 2021 г., имаща действие в Германия, Австрия, Бенелюкс, България, Кипър, Дания, Испания, Естония, Франция, Финландия, Гърция, Унгария, Италия, Латвия, Литва, Полша, Португалия, Чешката република, Румъния, Обединеното кралство, Словакия и Словения, и възпроизведена по-долу:
–
по-ранната международна фигуративна марка, регистрирана на 12 април 1978 г. под номер 437626 и подновена до 12 април 2028 г., имаща действие в Германия, Австрия, Бенелюкс, Франция, Испания, Унгария, Италия, Португалия, Чешката република, Румъния, Словакия и Словения, възпроизведена по-долу:
По-ранната международна фигуративна марка № 582886 обозначава по-специално стоките от класове 7, 18, 25 и 28, които отговарят за всеки от тези класове на следното описание:
–
клас 7: „Дървообработващи машини, машини за изработване на изделия от кожа, за обработване на пластмаси; шевни машини, машини за хартия, машини за полиране (не за домашна употреба), преси (машини), щамповащи и щанцоващи машини, заточващи и шлифоващи машини, фрези за промишлени цели, текстилни машини, машини за опаковане, дробилни машини; инструменти за машини; двигатели (с изключение на такива за сухопътни превозни средства); съединителни елементи и трансмисионни ремъци (с изключение на такива за сухопътни превозни средства); механично задвижвани селскостопански инструменти и апарати; селскостопански машини“;
–
клас 18: „Изделия от кожа и/или имитация на кожа (включени в този клас); ръчни дамски чанти и други подобни, които не са пригодени за стоките, предвидени да се съдържат в тях, както и дребни кожени изделия, по-специално кесии, портфейли, калъфчета за ключове; дамски чанти, куфарчета за документи, чанти за съхранение и за продукти, ученически чанти и ученически раници, чанти за къмпинг, раници, торбички, чанти за спорт, чанти за транспортиране и съхранение за трайно ползване и пътнически чанти от кожа, от синтетични материи и/или от тъкани и текстилни материи; пътнически несесери (от кожа); презрамки (колани); животински кожи; куфари и пътни чанти; джобни ключодържатели от кожа или от заместители на кожа; чадъри, слънчобрани и бастуни; камшици, хамути и сарашки стоки; чанти за съхранение за велосипеди“;
–
клас 25: „Облекло; обувки; шапкарски изделия; съставни части за обувки, стелки, специални стелки и коригиращи стелки, токове, горници за ботуши; приспособления срещу пързаляне за обувки, бутонки и шпайкове; подплата, джобове за дрехи; артикули за корсажни изделия; ботуши, чорапи, чехли и пантофи; завършени артикули за обувки, градски обувки, обувки за спорт, за свободното време, за трениране, за джогинг, за гимнастика, за баня и физиологични обувки (включени в този клас), обувки за тенис; калцуни и гети, калцуни и гети от кожа, клинове, навуща, гети за ниски обувки; екипи за тренировка, гащета и трика за гимнастика, гащета и трикотажни изделия за футбол, блузи и къси панталони за тенис, дрехи и облекло за баня и плаж, плувни шорти, бански гащета и бански костюми, включително от две части, дрехи и облекла за спорт и за свободното време (включително трикотажни дрехи и облекла и от жарсе), както и за фитнес, джогинг или състезания за издръжливост и гимнастика, къси и дълги панталони за спорт, трикотажни изделия, пуловери, тениски, суичъри, дрехи и екипи за тенис и за ски; анцузи и екипи за свободното време, анцузи и екипи за всяко време, дълги чорапи (трикотажни), чорапи за футбол, ръкавици, включително ръкавици от кожа, както и от имитация на кожа или от изкуствена кожа, шапки и каскети, ленти за коса и за чело, попиващи потта ленти, пояси и широки платнени колани, шалове, шалчета, шалове за глава, вратовръзки; колани, анораци и облекла за дъжд, дъждобрани и непромокаеми облекла, палта, блузи, якета и сака, поли, къси и дълги панталони, включително дънкови панталони, пуловери и костюми, които се състоят от няколко части от дрехи и бельо; ръкавици за ски бягане или за ски преходи и за колоездене“;
–
клас 28: „Игри и играчки, включително миниатюрни обувки и топки (като играчки), балони; гимнастически и спортни артикули (включени в този клас); уреди за физическа подготовка, за гимнастика и за спорт; екипировка за ски, за тенис и за риболов; ски, ремъци за притягане на ски, щеки за ски; кантове за ски, колани за ски; топки и балони за игра, включително топки и балони за спорт и за игра; гири, топки, дискове, копия за хвърляне; ракети за тенис и техни части и компоненти, по-специално дръжки, грипове, корди, ленти и ивици за дръжки и грипове и оловни ленти за ракети за тенис, ракети за пинг-понг или за тенис на маса, за бадминтон и за скуош, бухалки за крикет и комплекти и стикове за голф и хокей; топки за тенис и перца; ролкови кънки и кънки за пързаляне, маси за тенис на маса; гимнастически бухалки, спортни обръчи, спортни мрежи, мрежи за врати и мрежи за топки; ръкавици за спорт, по-специално вратарски ръкавици; кукли, облекла за кукли, обувки за кукли, каскети и шапки за кукли, колани за кукли, престилки за кукли; наколенки, налакътници, протектори за глезени и предпазни кори за спорт; съдийски столове за тенис срещи; украшения за коледни елхи; чанти за екипировка и спортни уреди, които са пригодени за предметите, които трябва да съдържат, чанти за голф, чанти и калъфи, предназначени за ракети за тенис, пинг-понг, бадминтон и скуош, за бухалки за крикет и за хокейни стикове; обувки, предвидени за ролкови кънки, също и с подсилени подметки“.
По-ранната международна фигуративна марка № 437626 обозначава стоките от класове 18, 25 и 28, които отговарят за всеки от тези класове на следното описание:
–
клас 18: „Изделия от кожа и имитация на кожа, а именно чанти, куфари и пътни чанти, чанти за транспортиране, пътнически чанти, по-специално за спортни уреди и спортно облекло“;
–
клас 25: „Облекло, включително ботуши, обувки, пантофи и чорапи, по-специално облекла и обувки за спорт, за свободното време и за физически упражнения“;
–
клас 28: „Игри, играчки; уреди за физически упражнения, уреди за гимнастика и за спорт, включително спортни топки“.
В подкрепа на възражението са посочени, що се отнася до по-ранната международна фигуративна марка № 582886, основанията по член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001) и по член 8, параграф 5 от посочения регламент (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001), а що се отнася до по-ранната международна фигуративна марка № 437626, основанието по член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.
На 31 март 2015 г. отделът по споровете отхвърля възражението в неговата цялост. От една страна, той отхвърля основаното на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 възражение с мотива, че с изключение на стоките от клас 7 и на част от стоките от класове 18, 25 и 28, за които използването на по-ранната международна фигуративна марка № 582886 не е било доказано от жалбоподателя, останалите стоки, обозначени с посочената марка, не са сходни с обозначените със заявената марка. От друга страна, той отхвърля основаното на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 възражение с мотива, че едно от условията за прилагане на посочения член не е изпълнено, тъй като жалбоподателят не е доказал твърдяната репутация на по-ранните марки.
На 28 май 2015 г. жалбоподателят обжалва пред EUIPO решението на отдела по споровете на основание членове 58—64 от Регламент № 207/2009 (понастоящем членове 66—71 от Регламент 2017/1001).
С решение от 4 декември 2015 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) четвърти апелативен състав на EUIPO отхвърля жалбата. От една страна, той отхвърля възражението, основано на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, поради липсата на сходство между стоките, обозначени съответно от всяка от конфликтните марки. От друга страна, той отхвърля възражението, основано на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, с мотива, че въпреки много високата степен на сходство между конфликтните марки съответните потребители няма да направят никаква връзка между тях поради напълно различните стоки и потребители, към които е насочена съответно всяка от посочените марки, както и поради слабо отличителния им характер. Накрая той приема, че жалбоподателят не е доказал, че в случая използването на заявената марка извлича неоснователно полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки, или би ги увредило.
Искания на страните
Жалбоподателят моли Общия съд:
–
да отмени обжалваното решение,
–
да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.
EUIPO моли Общия съд:
–
да отхвърли жалбата,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
Встъпилата страна моли Общия съд:
–
да потвърди обжалваното решение и да отхвърли жалбата,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
От правна страна
Съгласно член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 при възражение на притежателя на по-ранна марка по смисъла на параграф 2 се отказва регистрация на заявената марка, когато тя е идентична или сходна на по-ранната марка и е предназначена за стоки или услуги, които не са сходни на тези, за които е регистрирана по-ранната марка, когато, в случай на по-ранна марка на Общността, тя се ползва с репутация в Европейския съюз, а в случай на по-ранна национална марка, тя се ползва с репутация в съответната държава членка, и използването без основателна причина на заявената марка извлича неоснователно полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка или би ги увредило.
Всъщност, макар несъмнено основната функция на марката да се състои в указването на произход, всяка марка притежава и присъща икономическа стойност, която е автономна и различна от тази на стоките или услугите, за които е регистрирана. В този смисъл член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 гарантира защитата на марката с репутация по отношение на всички заявки за идентична или сходна марка, която може да засегне неблагоприятно нейния образ, дори ако стоките, обхванати от заявената марка, не са аналогични на тези, за които е регистрирана по-ранната марка (решения от 22 март 2007 г., Sigla/СХВП — Elleni Holding (VIPS),
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, т.
и от 8 декември 2011 г., Aktieselskabet af 21. november 2001/СХВП — Parfums Givenchy (only givenchy),
T‑586/10
, непубликувано,
EU:T:2011:722
, т.
).
От текста на тази разпоредба е видно, че приложението ѝ зависи от три условия, а именно: първо, идентичност или сходство на конфликтните марки, второ, наличие на репутация на по-ранната марка, изтъкната в подкрепа на възражението, и трето, наличие на опасност с използването без основателна причина на заявената марка да се извлече неоснователно полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка или те да бъдат увредени. Тези условия са кумулативни и липсата на някое от тях е достатъчна, за да не бъде приложима посочената разпоредба (вж. решение от 22 март 2007 г., VIPS,
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, т.
и цитираната съдебна практика).
Що се отнася, първо, до вредата, която използването без основание на заявената марка може да нанесе на отличителния характер на по-ранната марка, тази вреда може да се нанесе, когато по-ранната марка вече не е в състояние да предизвика незабавна асоциация със стоките, за които е регистрирана и използвана. Така този риск включва „размиване“ или „постепенно обезличаване“ на по-ранната марка посредством разсейване на идентичността ѝ и на влиянието ѝ върху съзнанието на хората (вж. решение от 22 март 2007 г., VIPS,
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, т.
и цитираната съдебна практика).
Що се отнася, второ, до вредата върху репутацията на по-ранната марка, която се нанася от използването без основание на заявената марка, следва да се отбележи, че такава вреда съществува, когато стоките или услугите, обхванати от заявената марка, могат да бъдат възприети от обществеността по такъв начин, че това да намали привлекателността на по-ранната марка. Рискът от тази вреда може по-специално да настъпи, когато споменатите стоки или услуги притежават характеристика или качество, която/което може да окаже негативно влияние върху образа на по-ранна марка с репутация поради нейната идентичност или сходство със заявената марка (вж. решение от 22 март 2007 г., VIPS,
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, т.
и цитираната съдебна практика).
Трето, понятието за неоснователна полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка, извлечена от използването без основание на заявената марка, включва случаите, в които има очевидна експлоатация и паразитизъм на известна марка или опит за извличане на полза от нейната репутация. С други думи, се отнася до риска образът на марката с репутация или характеристиките, които тя обективира, да се предадат на стоките, обозначени със заявената марка, по такъв начин че търговията с тях да бъде улеснена от тази асоциация с по-ранната марка с репутация (вж. решение от 22 март 2007 г., VIPS,
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, т.
и цитираната съдебна практика).
Освен това съгласно съдебната практика член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 предполага, когато са налице посочените в него три нарушения, те да са последица от определена степен на сходство между по-ранната марка и последващата марка, поради което съответните потребители свързват тези марки, т.е. правят връзка между тях, дори и да не ги объркват (вж. в този смисъл решение от 14 декември 2012 г., Bimbo/СХВП — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO),
T‑357/11
, непубликувано,
EU:T:2012:696
, т.
и цитираната съдебна практика). Съществуването на такава връзка между заявената марка и по-ранната марка в съзнанието на съответните потребители следователно представлява основно имплицитно условие за прилагането на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (вж. в този смисъл решения от 10 май 2007 г., Antartica/СХВП — Nasdaq Stock Market (nasdaq),
T‑47/06
, непубликувано,
EU:T:2007:131
, т.
и цитираната съдебна практика, и от 11 декември 2014 г., Coca-Cola/СХВП — Mitico (Master),
T‑480/12
,
EU:T:2014:1062
, т.
и цитираната съдебна практика).
При липсата на такава връзка в съзнанието на потребителите не е възможно с използването на по-късната марка да се извлече неоснователно полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка или да ѝ бъде нанесена вреда (вж. в този смисъл определение от 30 април 2009 г., Japan Tobacco/СХВП,
C‑136/08 P
, непубликувано,
EU:C:2009:282
, т.
и цитираната съдебна практика).
От съдебната практика накрая е видно, че съществуването на връзка между конфликтните марки в съзнанието на съответните потребители следва да се оценява цялостно, като се отчитат всички фактори, релевантни за конкретния случай, сред които са степента на сходство между конфликтните марки, естеството на стоките или услугите, за които се отнасят посочените марки, включително степента на близост или на различие на тези стоки или услуги, както и съответните потребители, интензитетът на репутацията на по-ранната марка, степента, в която се проявява присъщата ѝ или придобита чрез използване отличителност, и съществуването на вероятност от объркване в съзнанието на хората (вж. в този смисъл решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
и
, определение от 30 април 2009 г., Japan Tobacco/СХВП,
C‑136/08 P
, непубликувано,
EU:C:2009:282
, т.
и решение от 6 юли 2012 г., Jackson International/СХВП — Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE),
T‑60/10
, непубликувано,
EU:T:2012:348
, т.
).
Именно в светлината на тези предварителни съображения следва да се разгледат доводите, изтъкнати от жалбоподателя в подкрепа на неговото единствено основание, изведено от нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.
В точка 32 от обжалваното решение апелативният състав приема, че е имало много малка вероятност съответните потребители да направят връзка между конфликтните марки поради напълно различното естество на стоките, обозначени с всяка от тях, поради липсата на всякакво възможно минимално сходство между разглежданите стоки, както и поради съвсем различните потребители, за които са предназначени споменатите стоки. Според апелативния състав посочените доказателства засенчват всички останали фактори, които могат да допринесат за създаването на връзка, като високата степен на сходство между конфликтните марки или предполагаемо високата репутация на по-ранните марки. Освен това в точка 35 от обжалваното решение апелативният състав приема, че фактът, че специализираните потребители може също така да включват хора, които се интересуват от облекло и от спорт, по никакъв начин не променя тази констатация, тъй като, предвид разликите между разглежданите стоки, специалистите няма да направят връзка със собствената си спортна дейност и занимания в свободното време, ако срещнат заявената марка, когато използват стоките от клас 7, обозначени с посочената марка. Освен това в точка 36 от обжалваното решение апелативният състав приема по същество, че ниската степен, в която се проявява присъщият отличителен характер на по-ранните марки, също обосновава неговия извод за липсата на връзка между конфликтните марки. Накрая, в точка 37 от обжалваното решение той стига до извода, че след като съответните потребители не правят връзка между конфликтните марки, използването на заявената марка не може да извлече неоснователно полза от репутацията или от отличителния характер на по-ранните марки и не им нанася вреда.
Жалбоподателят поддържа, че апелативният състав е допуснал грешки в анализа си, извършен на основание на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, както по отношение на констатацията, че съответните потребители няма да направят връзка с по-ранните марки, така и по отношение на съображенията, че заявената марка няма да извлече неоснователно полза от репутацията или от отличителния характер на по-ранните марки. Според него по-конкретно преценката на апелативния състав, че съответните потребители няма да направят никаква връзка между конфликтните марки, е неправилна, тъй като е основана на факта, че стоките и потребителите, за които се отнасят съответно всяка от посочените марки, са различни. Жалбоподателят твърди по същество, че е без значение обстоятелството, че разглежданите стоки са различни, щом конфликтните марки са много сходни и по-ранните марки имат изключителна репутация. Така според него апелативният състав не е обърнал необходимото внимание на другите фактори, които е трябвало да бъдат взети предвид, за да се докаже наличието на връзка между конфликтните марки, а именно много високата степен на сходство между посочените марки, интензитетът на репутацията и степента на отличителност на по-ранните марки. С оглед на горепосочените фактори и на припокриването между потребителите, за които съответно се отнася всяка от конфликтните марки, жалбоподателят счита, че заявената марка незабавно ще извика по-ранните марки в съзнанието на всички потребители, включително специалистите.
EUIPO и встъпилата страна оспорват доводите на жалбоподателя.
EUIPO поддържа, че за целите на преценката за съществуването на връзка между конфликтните марки апелативният състав правилно е взел предвид други фактори, като ниската степен на присъщия отличителен характер на по-ранните марки и твърдяната от жалбоподателя репутация, т.е. високата репутация.
Освен това EUIPO и встъпилата страна изтъкват, че преценката на апелативния състав относно липсата на връзка между конфликтните марки е напълно обоснована с оглед на напълно различните потребители и стоки, които са обхванати съответно от всяка от посочените марки.
По съответните потребители
Трябва да се подчертае, че за целите на прилагането на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 определянето на съответните потребители, също както при прилагането на параграф 1 от същата разпоредба, представлява необходимо предварително условие. С оглед по-специално на тези потребители трябва да се преценява наличието на сходство между конфликтните марки, на евентуална репутация на по-ранните марки, на връзка между конфликтните марки, и накрая, на нанесена вреда на репутацията или на отличителния характер на по-ранните марки или на неоснователно извлечена полза от репутацията или от отличителния характер на посочените марки.
Съгласно съдебната практика потребителите, които трябва да се вземат предвид, за да се прецени дали е налице едно от посочените в член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 нарушения, са различни в зависимост от вида на твърдяното от притежателя на по-ранната марка нарушение. Така съответните потребители, с оглед на които трябва да се направи преценката, когато става въпрос за неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка, са средните потребители на стоките или услугите, за които се иска регистрация на по-късната марка, които са относително осведомени и в разумни граници наблюдателни и съобразителни (вж. в този смисъл решение от 12 март 2009 г., Antartica/СХВП,
C‑320/07 P
, непубликувано,
EU:C:2009:146
, т.
—
). Когато обаче става въпрос за нанесената вреда на отличителния характер или на репутацията на по-ранната марка, съответните потребители, с оглед на които трябва да се направи преценката, са средните потребители на стоките или услугите, за които е регистрирана марката, които са относително осведомени и в разумни граници наблюдателни и съобразителни (вж. в този смисъл и по аналогия решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
).
В точка 32 от обжалваното решение апелативният състав приема, че потребителите, за които съответно са предназначени стоките, обхванати от конфликтните марки, са напълно различни. Всъщност в точка 33 от обжалваното решение апелативният състав приема, че потребителите, за които са предназначени стоките от клас 7, обхванати от заявената марка, включват „високоспециализирани технически специалисти, извършващи дейността [си] в сектор, който няма абсолютно нищо общо с производството на облекла и [на] спортни стоки, за които се счита, че по-ранн[и]т[е] марк[и] има[т] репутация“. Освен това в точка 34 от обжалваното решение той посочва, че потребителите, за които са предназначени обхванатите от по-ранните марки стоки, са широкият кръг потребители, които включват средните потребители, нуждаещи се от стоките, обозначени с посочените марки, „за да се облекат и подготвят за практикуване на спорт или на занимания в свободното време“. Освен това, в точка 32 от обжалваното решение апелативният състав преценява, че е малко вероятно съответните потребители да направят връзка между конфликтните марки. В това отношение в точка 35 от обжалваното решение той посочва, че „фактът, че конфликтните марки принадлежат към толкова различни пазари, няма да позволи на потребителя да помисли [за по-ранните марки] за дрехи и за спортни стоки, когато срещне [заявената] марка по отношение на оспорваните машини[;] фактът, че потребителите специалисти, за които са предназначени спорните стоки, могат да включват и лица, които се интересуват от облекла и от спорт, с нищо не променя тази констатация[; в]същност конфликтните стоки са толкова отдалечени […], че посочените специалисти няма да направят връзка със своята спортна дейност и занимания в свободното време, ако срещнат [заявената] марка при използването в рамките на професионалната си дейност спорните стоки от клас 7“.
На първо място, жалбоподателят счита по същество, че в точки 31 и 32 от обжалваното решение апелативният състав не е определил „съответните потребители“, от чиято гледна точка е трябвало да се прецени наличието, от една страна, на нанесена вреда на репутацията или на отличителния характер на по-ранните марки, и от друга страна, на неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на посочените марки.
EUIPO оспорва оплакването на жалбоподателя. Всъщност тя счита, че апелативният състав е взел предвид „както широкия кръг потребители, съставен от средни потребители, които се нуждаят от стоки, за които е приета репутацията на по-ранн[ите] марк[и], така и потребителите специалисти, за които се отнася [заявената марка]“. Встъпилата страна не представя становище в това отношение.
Най-напред, от точки 32—35 от обжалваното решение (вж. т. 33 по-горе) следва, че апелативният състав е определил ясно съответните потребители, за които са предназначени стоките, обхванати съответно от всяка от конфликтните марки, подчертавайки напълно различните им характеристики.
На следващо място, от точка 35 от обжалваното решение следва, че апелативният състав е разгледал съществуването на връзка между конфликтните марки както от гледна точка на потребителите, за които са предназначени стоките, обхванати от заявената марка, така и на потребителите, за които са предназначени стоките, обхванати от по-ранните марки.
Накрая, следва да се припомни, че съществуването на връзка между конфликтните марки в съзнанието на съответните потребители представлява основно имплицитно условие за прилагането на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (вж. в този смисъл решения от 10 май 2007 г., nasdaq,
T‑47/06
, непубликувано,
EU:T:2007:131
, т.
и цитираната съдебна практика, и от 11 декември 2014, Master,
T‑480/12
,
EU:T:2014:1062
, т.
и цитираната съдебна практика). В този смисъл, тъй като в точка 37 от обжалваното решение апелативният състав стига до извода, че предварителното условие за съществуването на някое от нарушенията, посочени в член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, не е изпълнено — а именно съществуването на връзка между конфликтните марки, той не е бил длъжен да проверява дали в случая са били установени неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки или нанесена вреда на репутацията или на отличителния характер на посочените марки. Впрочем само от съображения за изчерпателност апелативният състав отбелязва в точки 37 и 40 от обжалваното решение, че жалбоподателят не е представил prima facie доказателства и съгласувани доводи, които да показват, че заявената марка извлича неоснователно полза от репутацията или от отличителния характер на по-ранните марки, или им нанася вреда.
Освен това от обжалваното решение не следва, че апелативният състав не е взел предвид подходящите съответни потребители в рамките на проверката на някое от нарушенията, посочени в член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.
Ето защо оплакването на жалбоподателя следва да се отхвърли.
На второ място, жалбоподателят упреква апелативния състав за извода му, че потребителите, за които са предназначени съответно стоките, обхванати от всяка от конфликтните марки, са различни, въпреки че според него те се припокриват. Всъщност той счита, че всяка група от потребители, дори и от специалисти, се състои от съответните потребители на стоките, обозначени с по-ранните марки.
EUIPO и встъпилата страна твърдят, напротив, че съответните потребители не се припокриват помежду си.
В това отношение следва да се припомни, че заинтересованите от дадена марка потребители са средните потребители на стоките или услугите, за които е регистрирана или, в зависимост от случая, заявена марката, които са относително осведомени и в разумни граници наблюдателни и съобразителни (вж. в този смисъл решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
).
В точка 33 от обжалваното решение апелативният състав правилно приема, че по своето естество стоките, обозначени със заявената марка, са предназначени за потребители специалисти, т.е. за особена категория потребители, които срещат тези стоки в рамките на професионалната си дейност. Освен това в точка 34 от обжалваното решение апелативният състав приема, без да допуска грешка, че стоките, обозначени с по-ранните марки, са предназначени за широк кръг потребители. Следователно той правилно стига до извода по същество в точка 32 от обжалваното решение, че съответните потребители на стоките, обхванати от всяка от конфликтните марки, са различни (вж. по аналогия решения от 19 май 2015 г., Swatch/СХВП — Panavision Europe (SWATCHBALL),
T‑71/14
, непубликувано,
EU:T:2015:293
, т.
и от 29 октомври 2015 г., Éditions Quo Vadis/СХВП — Gómez Hernández (QUO VADIS),
T‑517/13
, непубликувано,
EU:T:2015:816
, т.
).
Важно е също да се отбележи, че апелативният състав уточнява в точка 35 от обжалваното решение, че фактът, че потребителите специалисти, за които са предназначени стоките, обозначени със заявената марка, могат да включват и лица, които се интересуват от облекло и от спорт, по никакъв начин не променя констатацията, че такива потребители няма да направят никаква връзка между спортната си дейност и занимания в свободното време и заявената марка, когато използват в своята професионална практика стоки, обозначени с тази марка.
По този начин, и противно на твърденията на жалбоподателя, от обжалваното решение не следва, че в своя анализ апелативният състав не е взел предвид хипотезата на евентуално припокриване на съответните потребители. Впрочем, макар да не може да се изключи, че при определени обстоятелства потребителите, за които са предназначени стоките, обозначени с конфликтните марки, могат да се припокриват (вж. в този смисъл решение от 29 март 2012 г., You-Q/СХВП — Apple Corps (BEATLE),
T‑369/10
, непубликувано,
EU:T:2012:177
, т.
) и че специализираните потребители могат да познават по-ранната марка, обхващаща стоки или услуги, предназначени за широк кръг потребители, това не е достатъчно, за да се докаже, че тези специализирани потребители ще направят връзка между конфликтните марки (вж. в този смисъл решение от 19 май 2015 г., SWATCHBALL,
T‑71/14
, непубликувано,
EU:T:2015:293
, т.
).
Следователно оплакването на жалбоподателя трябва да се отхвърли.
На трето място, следва да се отхвърли твърдението, направено от жалбоподателя в съдебното заседание, че от една страна, „в случай [на] „размиване“ съответните потребители ще включват средните потребители на стоките и услугите, за които е била подадена заявката“, а от друга страна, „в случаите […] [на] „паразитизъм“ съответните потребители ще включват средните потребители на стоките и услугите, за които по-ранната марка има репутация“.
Всъщност горепосоченото твърдение противоречи на съдебната практика, припомнена в точка 32 по-горе, съгласно която, от една страна, съответните потребители, с оглед на които трябва да се извърши преценката за съществуването на твърдяното неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки, се състоят от средните потребители на стоките, обозначени със заявената марка, а от друга страна, съответните потребители, с оглед на които следва да се прецени съществуването на нанесена вреда на репутацията или на отличителния характер на по-ранната марка, се състоят от средните потребители на стоките, за които тази марка е регистрирана.
С оглед на изложеното следва да се отхвърлят всички оплаквания на жалбоподателя и да се потвърди определението на съответните потребители, за които са предназначени съответно стоките, обхванати от всяка от конфликтните марки, припомнено в точка 33 по-горе, което не е опорочено от грешка.
По сходството на конфликтните марки
В точки 26 и 42 от обжалваното решение апелативният състав приема по същество, че конфликтните марки са много сходни.
Жалбоподателят не оспорва тази преценка.
Встъпилата страна, макар да признава наличието на известно сходство между конфликтните марки, същевременно счита, че съответният им шрифт ясно се различава.
В това отношение е достатъчно да се констатира, че апелативният състав правилно приема, че конфликтните марки включват словния елемент „puma“, изписан със сходен шрифт, и следователно са много сходни (вж. т. 26, 42 и 43 от обжалваното решение).
Освен това апелативният състав с основание приема по същество, че сходството между конфликтните марки не се поставя под съмнение от присъствието в по-ранната международна фигуративна марка № 582886 на фигуративния елемент, изобразяващ котка, който може да представлява пума, скачаща от дясно на ляво, над последната част на думата „puma“ (вж. т. 26 от обжалваното решение).
Поради това следва да се потвърди преценката на апелативния състав относно твърде сходния характер на конфликтните марки.
По репутацията на по-ранните марки
Репутацията на дадена марка трябва да се преценява с оглед на начина, по който я възприемат съответните потребители, представляващи средните потребители на стоките или услугите, за които е регистрирана марката, които са относително осведомени и в разумни граници наблюдателни и съобразителни (вж. решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следва да се припомни, че член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 не определя понятието „репутация“. Все пак от постоянната съдебна практика относно тълкуването на член 5, параграф 2 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (
ОВ L 40, 1989 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92), чието нормативно съдържание по същество е идентично на това на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, следва, че за да е налице условието във връзка с репутацията, по-ранната марка трябва да е известна на значителна част от съответните потребители на стоките или услугите, за които е регистрирана (вж. в този смисъл решения от 6 февруари 2007 г., Aktieselskabet af 21. november 2001/СХВП — TDK Kabushiki Kaisha (TDK),
T‑477/04
,
EU:T:2007:35
, т.
и от 28 октомври 2016 г., Unicorn/EUIPO — Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice),
T‑123/15
, непубликувано,
EU:T:2016:642
, т.
и цитираната съдебна практика).
В настоящия случай следва да се припомни, че отделът по споровете отхвърля възражението в частта му, в която то се основава на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, като приема, че представените от жалбоподателя доказателства не установяват, че по-ранните марки са придобили репутация.
От своя страна апелативният състав се въздържа да прецени тези доказателства и се основава на схващането, че твърдяната от жалбоподателя репутация съществува. Всъщност той приема по същество, че възражението, основано на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, трябва във всеки случай да се отхвърли поради липсата на връзка между конфликтните марки в съзнанието на съответните потребители.
Жалбоподателят упреква апелативния състав, че „не е направил ясен и недвусмислен извод“ относно репутацията на по-ранните марки. По-специално той смята по същество, че апелативният състав не е взел предвид неговото твърдение за изключителната репутация на по-ранните марки.
В съдебното заседание жалбоподателят потвърждава, че според него апелативният състав не е отчел правилно степента на репутацията на по-ранните марки, като припомня, че не е било възможно да се гледа спортно събитие, без да се срещнат посочените марки, които са спонсорирали по-специално най-големите европейски футболни отбори и са били свързвани с най-известните спортисти.
EUIPO оспорва довода, изтъкнат от жалбоподателя. Всъщност тя твърди, че апелативният състав е взел предвид твърдяната репутация. Освен това в отговор на въпрос, поставен от Общия съд в съдебното заседание, EUIPO, от една страна, поддържа, че апелативният състав е решил окончателно въпроса за наличието на репутация на по-ранните марки, а от друга страна, препраща към посоченото в тази връзка в точки 33 и 34 от писмения ѝ отговор, изготвен в рамките на настоящото производство по обжалване.
Веднага следва да се припомни, че в точка 34 от писмения отговор на EUIPO се посочва, че в рамките на анализа за целите на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 „апелативният състав приема, че твърдяната репутация е налице и поради това извършва споменатия анализ, като се основава на схващането, че по-ранните марки имат значителна репутация, т.е. висока репутация“.
Встъпилата страна поддържа по същество, че апелативният състав не е направил извод по отношение на репутацията на по-ранните марки. Освен това в съдебното заседание тя посочва, че не е сигурна дали апелативният състав е изразил окончателно становище в това отношение.
От постоянната съдебна практика е видно, че репутацията на по-раната марка или на по-ранните марки, по-конкретно нейният интензитет, е едновременно едно от кумулативните условия за прилагането на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 и един от факторите, които трябва да се вземат предвид при преценката както за наличието на връзка в съзнанието на потребителите между по-ранните марки и заявената марка, така и на опасността да се осъществи едно от трите нарушения, посочени в същата разпоредба (вж. в този смисъл и по аналогия решения от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
и от 18 юли 2013 г., Specsavers International Healthcare и др.,
C‑252/12
,
EU:C:2013:497
, т.
и цитираната съдебна практика).
Преценката за наличието на репутация на по-ранната марка или на по-ранните марки следователно е необходим етап от проверката за приложимостта на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009. Поради това прилагането на тази разпоредба по необходимост предполага да се направи окончателен извод относно наличието или липсата на такава репутация, което по принцип изключва възможността за анализ за евентуалното прилагане на тази разпоредба въз основа на неясно предположение, т.е. предположение, което не се основава на приемането на репутация с конкретен интензитет (решение от 2 октомври 2015 г., The Tea Board/СХВП — Delta Lingerie (Darjeeling collection de lingerie),
T‑625/13
, непубликувано,
EU:T:2015:742
, т.
).
В настоящия случай апелативният състав не се основава на такова неясно предположение. Всъщност от текста на точки 27 и 32 от обжалваното решение личи, че за целите на анализа си той се основава на схващането за висока репутация на по-ранните марки.
От една страна, следва да се констатира, че като е избрал да се основе на такова схващане, апелативният състав не е разгледал конкретно дали жалбоподателят е доказал в достатъчна степен репутацията на по-ранните марки, както и интензитета на тази репутация. Той впрочем изрично признава липсата на такова разглеждане, като посочва в точка 27 от обжалваното решение, че не е преценил доказателствата по този въпрос и само се е основал на предположението, че твърдяната репутация съществува. В този контекст EUIPO не може да упреква жалбоподателя, че не е доказал пред апелативния състав наличието на репутация, която се простира отвъд заинтересованите от по-ранните марки потребители.
От друга страна, следва да се отбележи, че противно на твърдяното от EUIPO, макар апелативният състав да е посочил, че е избрал да основе анализа си на предположението за наличие на твърдяната от жалбоподателя репутация, той не е отчел надлежно интензитета на тази репутация. Всъщност от преписката е видно, че пред инстанциите на EUIPO жалбоподателят е изтъкнал, по-конкретно в точка 2 и сл. от становището си от 7 март 2014 г., представено в подкрепа на възражението, съществуването на престижна марка, която има значителна репутация. Той не се е позовал само на висока репутация, противно на приетото от апелативния състав. Жалбоподателят е изтъкнал, че репутацията на по-ранните марки се е простирала отвъд потребителите, за които са предназначени стоките, обозначени с посочените марки, и следователно, по същество, че тя би могла да обхваща потребителите специалисти, към които е насочена заявената марка (вж. по-специално т. 2.3 от становището на жалбоподателя в подкрепа на възражението му от 7 март 2014 г.).
Отправното схващане, на което апелативният състав е избрал да основе преценката си за наличието на евентуално нарушение, посочено в член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, следователно е неправилно.
По отличителния характер на по-ранните марки
В точка 36 от обжалваното решение апелативният състав констатира по същество, че по-ранните марки имат слаб присъщ отличителен характер.
Жалбоподателят, напротив, твърди, че по-ранните марки имат много висока отличителност, придобита както чрез използване, така и присъща.
Най-напред, от съдебната практика следва, че отличителният характер на дадена марка трябва да се преценява с оглед на начина, по който я възприемат съответните потребители, представляващи средните потребители на стоките или услугите, за които е регистрирана марката, които са относително осведомени и в разумни граници наблюдателни и съобразителни (вж. решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
и цитираната съдебна практика).
На първо място, що се отнася до отличителния характер на по-ранните марки, следва да се припомни, че съгласно съдебната практика степента на отличителност на дадена марка трябва да се преценява единствено с оглед на стоките, за които марката е регистрирана (вж. в този смисъл решение от 22 юни 1999 г., Lloyd Schuhfabrik Meyer,
C‑342/97
,
EU:C:1999:323
, т.
; вж. също по аналогия решение от 12 февруари 2004 г., Koninklijke KPN Nederland,
C‑363/99
,
EU:C:2004:86
, т.
и цитираната съдебна практика). Освен това от съдебната практика следва, че при преценката на отличителния характер на дадена марка с оглед на обозначените с нея стоки e без значение, че същата марка може да се възприема като описателна по отношение на други стоки (вж. в този смисъл решение от 12 февруари 2004 г., Koninklijke KPN Nederland,
C‑363/99
,
EU:C:2004:86
, т.
).
От това следва, че всяко позоваване на описателния характер на дадена марка с оглед на стоки или услуги, различни от обозначените с тази марка, не може да обоснове отслабване на отличителния ѝ характер.
В конкретния случай се налага изводът, че апелативният състав не е установил, че на стоките, обозначени с по-ранните марки, чието използване е доказано от жалбоподателя, могат да се признаят качествата сила и мощ, и че следователно думата „пума“ е загатвала за характеристиките на посочените стоки. Всъщност в точка 36 от обжалваното решение той само посочва, че словният елемент „puma“ обозначава голяма котка, известна със силата и мощта си, и че следователно загатва за всички видове стоки, които имат тези характеристики (вж. т. 36 от обжалваното решение).
В съответствие със съдебната практика, припомнена в точка 75 по-горе, следователно трябва да се приеме, че преценката на апелативния състав за слабо отличителния характер на по-ранните марки е опорочена от грешка.
От съображения за изчерпателност следва да се отхвърли доводът на жалбоподателя, че много високата отличителност на по-ранните марки произтича от уникалния шрифт на словния им елемент „puma“, който е съставен от три главни и една малка буква.
Всъщност фигуративните елементи на по-ранните марки, като шрифта и малката буква „m“, са едва забележими и поради това не могат сами по себе си да придадат висока отличителност на тези марки (вж. в този смисъл и по аналогия решения от 15 март 2006 г., Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia/СХВП — Ferrero (FERRÓ),
T‑35/04
,
EU:T:2006:82
, т.
и от 27 октомври 2016 г., Caffè Nero Group/EUIPO (CAFFÈ NERO),
T‑37/16
, непубликувано,
EU:T:2016:634
, т.
).
Второ, пред отдела по споровете и апелативния състав жалбоподателят се позовава на отличителния характер, който са придобили по-ранните марки чрез използването им.
В това отношение следва да се отбележи, че обжалваното решение не съдържа никаква преценка относно твърдения отличителен характер, който по-ранните марки са придобили чрез използването им.
В мотивите на решенията, които следва да вземат, апелативните състави обаче не са длъжни да се произнесат по всички доводи, които заинтересованите страни изтъкват пред тях. Достатъчно е те да излагат фактите и правните съображения, които имат основно значение в структурата на решението (вж. в този смисъл решение от 3 март 2016 г., Ugly/СХВП — Group Lottuss (COYOTE UGLY),
T‑778/14
, непубликувано,
EU:T:2016:122
, т.
и цитираната съдебна практика).
Тъй като апелативният състав е стигнал до извода, че по-ранните марки имат, макар и слаб, присъщ отличителен характер, той не може да бъде упрекван, че не е изразил становище по евентуалния отличителен характер, който посочените марки са придобили чрез използването им. Всъщност за целите на преценката за съществуването на връзка между конфликтните марки съдебната практика не изисква да се разглежда степента на присъщата отличителност на по-ранната марка и степента на придобитата чрез използване отличителност, а само едната от двете (вж. в този смисъл решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
, определение от 30 април 2009 г., Japan Tobacco/СХВП,
C‑136/08 P
, непубликувано,
EU:C:2009:282
, т.
и решение от 6 юли 2012 г., ROYAL SHAKESPEARE,
T‑60/10
, непубликувано,
EU:T:2012:348
, т.
).
Видно от съображенията, изложени в точки 68—71, 77 и 78 по-горе, апелативният състав, от една страна, не е отчел правилно изтъкнатата от жалбоподателя степен на репутация, и от друга страна, не е преценил правилно степента на присъщата отличителност на по-ранните марки в рамките на своята проверка за съществуването на връзка между конфликтните марки в съзнанието на съответните потребители.
Следва обаче да се припомни, че интензитетът на репутацията и степента, в която се проявява присъщата или придобита чрез използване отличителност на по-ранните марки, могат да имат значително отражение върху преценката за съществуването на връзка между конфликтните марки.
Всъщност съгласно съдебната практика някои марки могат да са придобили репутация, която да надхвърля съответните потребители на стоките или на услугите, за които те са регистрирани. В този случай съответните потребители на стоките или на услугите, за които е регистрирана по-късната марка, могат да направят връзка между конфликтните марки, дори и те да са напълно различни от съответните потребители на стоките или на услугите, за които е регистрирана по-ранната марка (вж. в този смисъл решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
и
).
Така, когато потребителите на стоките, обозначени с по-ранната марка, и потребителите на стоките, обозначени със заявената марка, са различни, може да се наложи да се вземе предвид интензитетът на репутацията на по-ранната марка, за да се определи дали тази репутация се простира отвъд заинтересованите от марката потребители (вж. в този смисъл решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
—
).
Следователно, макар в настоящия случай да няма пряка връзка между стоките, обозначени с конфликтните марки, които са различни, както установява апелативният състав в точка 32 от обжалваното решение, констатацията за асоциация с по-ранните марки щеше все пак да е възможна, ако апелативният състав бе отчел правилно изтъкнатата от жалбоподателя степен на репутация. Така, макар потребителите, за които са предназначени съответно стоките, обозначени с всяка от конфликтните марки, да не се припокриват, тъй като обхванатите стоки са различни, не може да се изключи възможността да бъде доказана връзка между конфликтните марки, като се има предвид и голямото сходство между тях (вж. в този смисъл и по аналогия решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
—
).
Освен това, съгласно съдебната практика, колкото по-силен отличителен характер разкрива по-ранната марка, без оглед дали той ѝ е присъщ, или е придобит чрез използването ѝ, толкова по-вероятно е, когато попаднат на идентична или сходна по-късна марка, съответните потребители да си припомнят споменатата по-ранна марка (вж. в този смисъл решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
).
С оглед на изложеното заключението на апелативния състав относно липсата на връзка между конфликтните марки в съзнанието на съответните потребители, което не произтича от правилна преценка на всички релевантни за случая фактори, е опорочено от грешка.
Горната констатация не се опровергава от доводите, изтъкнати от EUIPO.
Първо, EUIPO изтъква, подобно на апелативния състав (вж. т. 35 от обжалваното решение), че разглежданите стоки са толкова отдалечени помежду си, че специалистите, към които е насочена заявената марка, няма да направят връзка със своята спортна дейност и занимания в свободното време, ако срещнат заявената марка при използването в рамките на професионалната си дейност на обхванатите от заявената марка стоки.
В това отношение е достатъчно да се припомни, че когато са налице, нарушенията, посочени в член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009, са последица от определена степен на сходство между по-ранната и по-късната марка, поради която съответните потребители свързват тези две марки, т.е. правят връзка между тях, дори да не ги объркват (вж. решение от 14 декември 2012 г., GRUPO BIMBO,
T‑357/11
, непубликувано,
EU:T:2012:696
, т.
и цитираната съдебна практика).
Така връзката, която заинтересованите от заявената марка потребители могат да направят между, от една страна, посочената марка, и от друга страна, своята спортна дейност и занимания в свободното време, е ирелевантна за целите на преценката дали заявената марка напомня за по-ранната марка на съответните потребители (вж. в този смисъл решение от 27 ноември 2008 г., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, т.
).
Следователно доводът на EUIPO трябва да се отхвърли.
Второ, EUIPO твърди, че в определение от 17 септември 2015 г., Arnoldo Mondadori Editore/СХВП (
C‑548/14 P
, непубликувано,
EU:C:2015:624
), Съдът приема, че връзката между две марки е изключена при липсата на всякакво възможно минимално сходство между стоки и услуги, които са част от много различни икономически сектори. Според EUIPO същите съображения са възприети от Общия съд в решения от 19 май 2015 г., SWATCHBALL (
T‑71/14
, непубликувано,
EU:T:2015:293
), и от 29 октомври 2015 г., Éditions Quo Vadis/СХВП — Gómez Hernández (QUO VADIS) (
T‑517/13
, непубликувано,
EU:T:2015:816
).
От една страна, следва да се припомни, че член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 изрично предвижда хипотезата, в която е подадено възражение срещу заявка за регистрация на марка на Европейския съюз за стоки или за услуги, които не са сходни на обозначените с по-ранна марка.
Така Съдът отбелязва, че член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 посочва изрично случаите, в които стоките или услугите не са сходни (вж. в този смисъл решение от 7 май 2009 г., Waterford Wedgwood/Assembled Investments (Proprietary),
C‑398/07 P
, непубликувано,
EU:C:2009:288
, т.
).
Разликата на стоките, които съответно са обозначени с конфликтните марки, следователно не е достатъчен фактор, за да се изключи съществуването на връзка между посочените марки, като се има предвид освен това, че то следва да се оценява цялостно, т.е. като се отчитат всички фактори, релевантни за конкретния случай (вж. т. 24 по-горе).
От друга страна, фактическите обстоятелства в настоящия случай се различават от разгледаните в определението и съдебните решения, изтъкнати от EUIPO. Всъщност в делото, по което е постановено определение от 17 септември 2015 г., Arnoldo Mondadori Editore/СХВП (
C‑548/14 P
, непубликувано,
EU:C:2015:624
), репутацията на по-ранната марка не е висока, докато в настоящия случай за по-ранните марки се счита, че имат най-малкото значителна репутация. Също и в делото, по което е постановено решение от 29 октомври 2015 г., QUO VADIS (
T‑517/13
, непубликувано,
EU:T:2015:816
), репутацията на по-ранната марка е нормална. Освен това в решение от 19 май 2015 г., SWATCHBALL (
T‑71/14
, непубликувано,
EU:T:2015:293
), Общият съд изключва съществуването на връзка между конфликтните марки въпреки особения интензитет на репутацията, с мотива че е много малко вероятно съответните потребители да открият стоките, обхванати от всяка от тези марки, в едни и същи магазини и да мислят за едните стоки, докато се намират пред другите (решение от 19 май 2015 г., SWATCHBALL,
T‑71/14
, непубликувано,
EU:T:2015:293
, т.
). Все пак това основание, което всъщност цели да изключи съществуването на неоснователно извлечена полза от репутацията или от отличителния характер на дадена по-ранна марка, не може да се отрази на проверката за съществуването на връзка между конфликтните марки в съзнанието на съответните потребители.
Следователно доводът на EUIPO трябва да се отхвърли.
Накрая, следва да се припомни, че съществуването на връзка между конфликтните марки в съзнанието на съответните потребители е основно условие за прилагането на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (вж. решения от 10 май 2007 г., nasdaq,
T‑47/06
, непубликувано,
EU:T:2007:131
, т.
и цитираната съдебна практика, и от 11 декември 2014 г., Master,
T‑480/12
,
EU:T:2014:1062
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следователно, като се имат предвид припомнените в точка 85 по-горе грешки, допуснати от апелативния състав в рамките на преценката за наличието на връзка между конфликтните марки, обжалваното решение следва да се отмени, без да е необходимо да се разглеждат останалите оплаквания на жалбоподателя.
Апелативният състав следва да преразгледа доводите на жалбоподателя, изведени в жалбата му срещу решението на отдела по споровете, за наличието на връзка между конфликтните марки. За тази цел той първо ще трябва да направи окончателен извод, от една страна, относно наличието на репутация на по-ранните марки и евентуално относно нейния интензитет, и от друга страна, относно степента на отличителност на по-ранните марки.
Ако апелативният състав достигне до окончателен извод, че в случая съществува връзка между конфликтните марки, той ще трябва да провери дали жалбоподателят е доказал в достатъчна степен наличието на някое от нарушенията, посочени в член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009. За тази цел той ще трябва да отчете степента на репутацията и на отличителността на по-ранните марки. Всъщност колкото отличителният характер и репутацията на по-ранната марка са по-изразени, толкова по-лесно е да се приеме наличие на нарушение на по-ранната марка по смисъла на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 (вж. решение от 29 март 2012 г., BEATLE,
T‑369/10
, непубликувано,
EU:T:2012:177
, т.
и цитираната съдебна практика). Освен това той ще трябва да има предвид, че в случай на възражение, основано на марка с изключително висока репутация, е възможно вероятността от бъдеща и нехипотетична опасност от вреда или неоснователно извлечена полза от заявената марка да е толкова очевидна, че да не е необходимо възразяващият да посочва друго фактическо обстоятелство за тази цел, нито да представя доказателства за наличието на такова обстоятелство (вж. решения от 22 март 2007 г., VIPS,
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, т.
и от 27 октомври 2016 г., SPA Monopole/EUIPO — YTL Hotels & Properties (SPA VILLAGE),
T‑625/15
, непубликувано,
EU:T:2016:631
, т.
).
С оглед на изложеното жалбата трябва да се уважи и следователно обжалваното решение да се отмени.
По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като EUIPO е загубила делото, следва да бъде осъдена да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на жалбоподателя, в съответствие с искането на същия.
Освен това съгласно член 138, параграф 3 от Процедурния правилник Общият съд може да реши встъпилата страна да понесе направените от нея съдебни разноски. Встъпилата в подкрепа на исканията на EUIPO страна понася направените от нея съдебни разноски.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (четвърти състав)
реши:

1)
Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 4 декември 2015 г. (преписка R 1052/2015‑4).

2)
EUIPO понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски на Puma SE.

3)
Doosan Machine Tools Co. Ltd понася направените от него съдебни разноски.

Kanninen
Schwarcz
Iliopoulos
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 26 септември 2018 година.
Подписи
Съдържание

Обстоятелствата по спора

Искания на страните

От правна страна

По съответните потребители

По сходството на конфликтните марки

По репутацията на по-ранните марки

По отличителния характер на по-ранните марки

По съдебните разноски
(
*1
)	Език на производството: английски.