CELEX: 62017CJ0030
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Noteikumi par nodokļiem
Akcīzes nodoklis
Direktīva 92/83/EEK
3. panta 1. punkts
Spirts un alkoholiskie dzērieni
Alus
Aromatizēts alus
Plato grādi
Aprēķināšanas veids

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (
OV 1992, L 316, 21. lpp.
), 3. panta 1. punktu.
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar strīdu starp
Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu
(Poznaņas Muitas iestādes direktors, Polija) un
Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu
(turpmāk tekstā – “
Kompania Piwowarska
”) par akcīzes nodokļa summas aprēķinu, kas šai sabiedrībai ir jāmaksā par aromatizēta alus pārdošanu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīva 92/83
Direktīvas 92/83 preambulas piektajā un sestajā apsvērumā ir noteikts:
“tā kā attiecībā uz alu var atļaut citādu nodokļa aprēķināšanas metodi galaproduktam;
tā kā attiecībā uz alu dalībvalstīm var ļaut noteiktās robežās piemērot nodokli stipruma kategorijām, kas pārsniedz vienu Plato grādu, ja vien alum nekādā gadījumā neuzliek nodokli, kas zemāks par Kopienas zemāko likmi.”
Šīs direktīvas 1. panta 1. punktā ir paredzēts:
“Dalībvalstis piemēro akcīzes nodokli alum saskaņā ar šo direktīvu.”
Minētās direktīvas 2. pantā ir noteikts:
“Šajā direktīvā termins “alus” attiecas uz produktiem, kas atbilst AN kodam 2203, vai produktiem, ko veido alus, kas sajaukts ar bezalkoholiskiem dzērieniem, kas atbilst AN kodam 2206, kuru faktiskā spirta tilpumkoncentrācija vienā vai otrā gadījumā pārsniedz 0,5 % tilp.”
Direktīvas 92/83 3. panta 1. punkts ir formulēts šādi:
“Akcīzes nodokli, ko dalībvalstīs iekasē par alu, nosaka, balstoties vai nu uz:
–
hektolitru daudzumu/Plato grādiem
vai
–
hektolitru daudzumu/faktisko spirta tilpumkoncentrāciju
galaproduktam.”
Šīs direktīvas 5. pantā ir paredzēts:
“1.   Dalībvalstis alum, kura faktiskā spirta tilpumkoncentrācija nepārsniedz 2,8 % tilp., var piemērot pazeminātas likmes, kas var būt zemākas par zemāko likmi.
2.   Dalībvalstis var šā panta piemērošanu attiecināt tikai uz produktiem, kas sastāv no alus un AN kodam 2206 atbilstošu bezalkoholisku dzērienu maisījuma.”
Direktīvas 92/83 28. pantā ir noteikts:
“[Lielbritānijas un Ziemeļīrijas] Apvienotā Karaliste var turpināt piemērot atbrīvojumus, kurus tā piemēroja 1992. gada 1. janvārī, šādiem produktiem:
–
iesala dzēriena koncentrātam, kura blīvums pirms raudzēšanas bijis 1200 no sākotnējā blīvuma (47° Plato) vai vairāk,
[..].”
Direktīva 92/84/EEK
Padomes Direktīvas 92/84/EEK (1992. gada 19. oktobris) par spirta un alkoholisko dzērienu akcīzes nodokļa likmju saskaņošanu (
OV 1992, L 316, 29. lpp.
) preambulas otrajā un septītajā apsvērumā ir noteikts:
“tā kā Direktīvas 92/83/EEK [..] noteikumi attiecas uz spirta un alkoholisko dzērienu akcīzes nodokļa struktūras saskaņošanu;
[..]
tā kā dalībvalstīs atšķiras metodes, ar kādām uzliek nodokli alum un šīm atšķirībām var ļaut turpināties, jo īpaši, nosakot zemāko likmi, ko izsaka kā nodokli gan attiecībā pret produkta sākotnējo blīvumu, gan spirta saturu.”
Direktīvas 92/84 6. pantā ir paredzēts:
“No 1993. gada 1. janvāra tiek noteikta zemākā akcīzes nodokļa likme alum:
–
0,748 [EUR] par vienu hektolitru/Plato grādu
vai
–
1,87 [EUR] par vienu hektolitru/spirta tilpumkoncentrācijas vienību
galaproduktam.”
Polijas tiesības
2004. gada 23. janvāra
ustawa o podatku akcyzowym
(Likums par akcīzes nodokli;
Dz. U
. Nr. 29, 257. poz.) redakcijā, kas piemērojama pamatlietas faktiskajiem apstākļiem, 68. pantā ir noteikts:
“1.   Šī likuma izpratnē “alus” ir 2. pielikuma 13. punktā norādītie produkti, kā arī visi produkti, kas ir alus un bezalkoholisko dzērienu maisījums, kuri atbilst
PKWiU
kodam 15.94.10 un KN kodam 2206 00 un kuru faktiskā spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 0,5 % tilp.
[..]
3.   Alus nodokļa bāzi veido hektolitru daudzums/Plato grādi galaproduktā.
4.   Akcīzes nodokļa alum likme sasniedz 6,86 [Polijas zlotu (PLN) (apmēram 1,63 EUR)] par hektolitru daudzumu/Plato grādiem galaproduktā.
5.   Publisko finanšu jomā kompetentais ministrs ar rīkojumu nosaka nodokļa bāzes alum aprēķināšanas noteikumus, ņemot vērā dalībvalstīs piemērojamās nodokļa bāzes.”
2004. gada 31. marta
rozporządzenie Ministra Finansów
w
sprawie sposobu ustalania podstawy opodatkowania piwa
(finanšu ministra Rīkojums par nodokļa bāzes alum aprēķināšanu;
Dz. U
. Nr. 70, 635. poz.) 1. panta 1. punktā ir noteikts:
“Nodokļa bāzes aprēķināšanai alum ar 1 Plato grādu tiek saprasts: 1 % no misas sausā ekstrakta masas, kas tiek aprēķināts, pamatojoties uz spirta tilpumkoncentrāciju un faktisko ekstraktu galaproduktā.”
Pamatlieta un prejudiciālais jautājums
Kompania Piwowarska
ir Polijā dibināta sabiedrība, kura ražo alu, tostarp aromatizētu alu, kas atbilst Kombinētās nomenklatūras pozīcijai 2206 un kas tiek ražots no tradicionālā alus, kuram pēc spirta rūgšanas beigām tiek pievienots cukura sīrups, aromatizētāji un ūdens.
Sākotnējā nodokļu deklarācijā
Kompania Piwowarska
noteica akcīzes nodokļa summu, kas maksājama par aromatizēta alus pārdošanu, aprēķinā, kurā saskaņā ar Ballinga formulu tiek noteikti šī alus Plato grādi, ņemot vērā tam pēc rūgšanas procesa beigām pievienotās sastāvdaļas. Šī sabiedrība samaksāja šādi aprēķināto akcīzes nodokli.
Minētā sabiedrība pēc tam vērsās nodokļu iestādē ar lūgumu konstatēt akcīzes nodokļa par aromatizēta alus pārdošanu pārmaksu par 2004. gada novembri, pievienojot grozījumus savā sākotnējā nodokļa deklarācijā, apgalvojot, ka tās sākotnējā deklarācijā izmantotais tās aromatizētā alus Plato grādu aprēķina veids bija kļūdains.
Kompania Piwowarska
uzskata, ka, lai piemērotu Ballinga formulu, cukurs, ko satur galaprodukts, bija jāatskaita no alus faktiskā ekstrakta, jo tā ir piemērojama vienīgi tradicionālajam alum, tas ir, alum bez piedevām.
Tā kā pirmās instances nodokļu iestāde noraidīja šo lūgumu konstatēt pārmaksu un tā kā pārsūdzības iestāde apstiprināja šo noraidījumu,
Kompania Piwowarska
cēla prasību
Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu
(Vojevodistes administratīvā tiesa Poznaņā, Polija), kas atcēla gan pirmās instances nodokļu iestādes, gan pārsūdzības iestādes lēmumus.
Poznaņas Muitas iestādes direktors iesniedza iesniedzējtiesā kasācijas sūdzību par
Wojewódzki Sąd Administracyjny w Poznaniu
(Vojevodistes administratīvā tiesa Poznaņā) spriedumu.
Iesniedzējtiesa norāda, ka šajā gadījumā aromatizētā alus ekstrakta svars bija lielāks par sākotnējās misas sausā ekstrakta svaru, cukura sīrupa un, mazākā mērā – aromatizētāju pievienošanas izraisītā blīvuma palielinājuma dēļ. Tā uzskata, ka tai ir jānosaka, vai Direktīvas 92/83 3. panta 1. punktā ir paredzēts pienākums tad, ja nodokļa bāze aromatizētam alum tiek aprēķināta atkarībā no tā Plato grādiem, ņemt vērā faktisko ekstrakta saturu galaproduktā, ieskaitot ekstraktu no aromatizētājiem, kas pievienoti pēc raudzēšanas procesa beigām, vai arī neņemt vērā pēc šī procesa beigām pievienotās sastāvdaļas.
Šī tiesa norāda, ka tā ir saskārusies ar divām dažādām pieejām. Atbilstoši pirmajai pieejai, ko atbalsta
Kompania Piwowarska
, jēdzieni, kas tiek izmantoti nodokļa bāzes alum noteikšanai, esot jāinterpretē to tehniskajā nozīmē, kas ir raksturīga alus darīšanas nozarei, un tie nevarot tikt grozīti ar nodokļiem saistītu iemeslu dēļ. Plato grāda noteikšanai esot jāatsaucas uz Plato grādiem, kas atbilst 1 % no sausā misas ekstrakta, proti, tikai šī ekstrakta, nevis galaprodukta masas. Tādējādi aromatizētā alus Plato grādi esot jāaprēķina, izmantojot Ballinga formulu, neņemot vērā pēc raudzēšanas procesa beigām pievienotās sastāvdaļas. Šis viedoklis esot balstīts uz ideju, kas izriet no Direktīvas 92/83 3. panta 1. punkta, proti, ja Savienības tiesību normās ir paredzēta iespēja pieņemt divas alternatīvas alus nodokļa bāzes aprēķina metodes, šīm abām metodēm ir jānoved pie līdzīgiem rezultātiem.
Atbilstoši otrajai pieejai, ko atbalsta Poznaņas Muitas iestādes direktors, nosakot nodokli atbilstoši Plato grādiem, esot jāņem vērā visi galaproduktā esošie ekstrakti, tostarp pēc raudzēšanas procesa beigām pievienotie cukuri. Šī pieeja esot balstīta uz faktu, ka likumdevējs ir paredzējis Plato grādus noteikt, pamatojoties uz galaproduktu. Šī pieeja ļaujot piemērot vienādu nodokļu režīmu alum, kam ir vienāda kvalitāte garšas ziņā un vienāda spirta tilpumkoncentrācija, lai gan tā ražošanas tehnoloģijas atšķiras.
Paužot šaubas par Direktīvas 92/83 3. panta 1. punkta interpretāciju,
Naczelny Sąd Administracyjny
(Augstākā administratīvā tiesa, Polija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai, ievērojot Direktīvas 92/83 [..] 3. panta 1. punktu un tās mērķus, nosakot pēc Plato skalas nodokļa bāzi aromatizētam alum, par pamatu ir jāņem faktiskais ekstrakta saturs galaproduktā, ņemot vērā ekstraktu no aromatizētājiem, kas pievienoti pēc rūgšanas beigām, vai arī ekstrakts no minētajiem aromatizētājiem netiek ņemts vērā?”
Par prejudiciālo jautājumu
Uzdodot savu jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Direktīvas 92/83 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu aromatizētā alus nodokļa bāzi saskaņā ar Plato skalu, ir jāņem vērā sākotnējās misas sausais ekstrakts vai arī sausais ekstrakts galaproduktā, ietverot pēc raudzēšanas procesa beigām pievienotos aromatizētājus un cukura sīrupu.
Vispirms ir jāatgādina, pirmkārt, ka atbilstoši Direktīvas 92/83 3. panta 1. punktam dalībvalstis var izvēlēties starp divām bāzes, kam uzliekams akcīzes nodoklis alum, aprēķina metodēm, tas ir, atkarībā no hektolitru daudzuma/Plato grādiem galaproduktā vai atkarībā no hektolitru daudzuma/faktiskās spirta tilpumkoncentrācijas galaproduktā.
Polijas Republikas gadījumā no 2004. gada 23. janvāra Likuma par akcīzes nodokli – redakcijā, kas piemērojama pamatlietas faktiskajiem apstākļiem, – 68. panta 3. punkta, no finanšu ministra 2004. gada 31. marta Rīkojuma par nodokļa bāzes alum aprēķināšanas noteikumiem 1. panta 1. punkta, kā arī no Poznaņas Muitas iestādes direktora rakstveida apsvērumiem izriet, ka šī dalībvalsts ir izvēlējusies aprēķina metodi atkarībā no hektolitru daudzuma/Plato grādiem galaproduktā.
Otrkārt, jāprecizē, ka saskaņā ar norādēm lēmumā lūgt prejudiciālu nolēmumu pamatlietā aplūkotais aromatizētais alus ir ražots no tradicionālā alus, kam parasti pēc spirta rūgšanas beigām tiek pievienots cukura sīrups un aromatizētāji.
Treškārt, kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 44. punktā, jēdziens “sākotnējā misa” līdz brīdim, kad sākas raudzēšanas process, apzīmē ūdens un citu alus sastāvdaļu maisījumu, kas ir sagatavotas raudzēšanai, piemēram, miežu iesals un apiņi. “Sākotnējās misas sauso ekstraktu” veido visas sākotnējās misas sastāvdaļas, izņemot ūdeni.
Attiecībā uz uzdoto jautājumu ir jānorāda, ka jēdziens “Plato grāds”, kas ir norādīts Direktīvas 92/83 3. panta 1. punktā, nav definēts ne šajā direktīvā, ne citos Savienības tiesību aktos. Šādos apstākļos šī jēdziena nozīme ir jānosaka saskaņā ar tā parasto nozīmi, ņemot vērā apstākļus, kādos tas ir lietots, un tiesiskā regulējuma, kurā tas ietilpst, mērķus (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 2. marts, Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main,
C‑568/15
,
EU:C:2017:154
,
19.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā ziņā, pirmkārt, ir skaidrs, ka atbilstoši parastajai nozīmei alus darīšanas nozarē Plato skala ļauj aprēķināt sausā ekstrakta procentuālo daļu sākotnējās misas masā, kur Plato grāds atbilst 1 g sausā ekstrakta uz 100 g sākotnējās misas. No minētā izriet, kā tiek vispārēji saprasts alus darīšanas nozarē, ka Plato grādi tiek aprēķināti, neņemot vērā aromatizētājus un cukura sīrupu, kas aromatizētajam alum ir pievienoti pēc raudzēšanas procesa.
Jēdziena “galaprodukts” lietošana Direktīvas 92/83 3. panta 1. punktā nevar radīt šaubas par šo interpretāciju. Kā pareizi norāda Eiropas Komisija, tas, ka Direktīvas 92/83 3. panta 1. punktā ir atsauce uz Plato grādiem galaproduktā, nozīmē, ka galaprodukta raksturs ir jānosaka Plato grādu daudzumam, neatkarīgi no tā, vai šis grādu daudzums tiek mērīts galaproduktā vai agrākā ražošanas procesa stadijā.
Plato grādi, kas ir izmērīti raudzēšanai izmantotas sākotnējās misas sausajā ekstraktā, turpina raksturot visus galaproduktus, kas ir cēlušies no šīs misas, neatkarīgi no tā, vai šie produkti ir tradicionālais alus vai aromatizētais alus.
Otrkārt, kontekstuālā analīze apstiprina, ka saistībā ar Direktīvu 92/83 aromatizēta alus Plato grādu aprēķināšanai nevar tikt ņemti vērā aromatizētāji un cukura sīrups, kas pievienoti pēc raudzēšanas procesa beigām.
Šajā ziņā ir jāatsaucas, pirmkārt, uz Direktīvas 92/83 28. panta pirmo ievilkumu, kurā arī ir atsauce uz jēdzienu “Plato grādi”. Saskaņā ar šo tiesību normu Apvienotā Karaliste var turpināt piemērot atbrīvojumus, kas bija spēkā 1992. gada 1. janvārī, attiecībā uz iesala dzēriena koncentrātu, kura blīvums pirms raudzēšanas bijis 1200 no sākotnējā blīvuma jeb 47° Plato vai vairāk.
Kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 93. un 96. punktā, no minētā 28. panta pirmā ievilkuma bez šaubām izriet, ka, lai piemērotu šo tiesību normu, Plato grādi tiek noteikti, pamatojoties uz sākotnējās misas blīvumu pirms tās raudzēšanas, un nav iedomājams, ka Savienības likumdevējs būtu vēlējies vienas direktīvas divās normās paredzēt divas dažādas Plato grādu aprēķina metodes bez jebkādām norādēm šajā ziņā.
Otrkārt, interpretējot Direktīvu 92/83 kontekstuāli, var pamatoti ņemt vērā Direktīvu 92/84, ar ko ir noteikta minimālā akcīzes likme alum, kuras struktūra ir noteikta pirmajā no šīm direktīvām. Jānorāda, ka Direktīvas 92/84 preambulas septītajā apsvērumā ir norādīts, ka dalībvalstīs atšķiras metodes, kuras izmanto nodokļa uzlikšanai alum, un ka šīm atšķirībām ir jāļauj pastāvēt, it īpaši, nosakot minimālo likmi, ko izsaka vai nu attiecībā pret produkta sākotnējo blīvumu, vai arī spirta saturu produktā.
Šī minimālā likme ir noteikta šīs direktīvas 6. pantā un ir atkarīga no hektolitru daudzuma/Plato grādiem galaproduktā vai no hektolitru daudzuma/spirta tilpumkoncentrācijas vienībām galaproduktā. Tādējādi atsauce uz produkta sākotnējo blīvumu minētās direktīvas preambulas septītajā apsvērumā ir jāinterpretē tādējādi, ka tā norāda uz akcīzes nodokļa alum aprēķina metodi atkarībā no tā Plato grādiem, bet atsauce uz spirta saturu produktā šajā pašā apsvērumā ir jāinterpretē tādējādi, ka tā norāda uz akcīzes nodokļa alum aprēķina metodi, ņemot vērā tā spirta tilpumkoncentrācijas vienības. No tā izriet, ka šī 6. panta mērķiem Plato grādi ir jāaprēķina, ņemot vērā alus jeb tā sākotnējās misas sākotnējo blīvumu.
Abas akcīzes nodokļa minimālās likmes noteikšanas metodes, kas ir norādītas Direktīvas 92/84 6. pantā, atbilst abām Direktīvas 92/83 3. panta 1. punktā norādītajām akcīzes nodokļa noteikšanas metodēm. Arī termins “galaprodukts” šajos abos pantos ir lietots vienādi.
No iepriekš izklāstītā izriet, ka, ņemot vērā Direktīvas 92/83 3. panta 1. punktā minētā jēdziena “Plato grādi” parasto nozīmi un kontekstu, kurā tas lietots, tas ir jāinterpretē tādējādi, ka tas veido vienu mērvienību, atsaucoties uz alus sākotnējo blīvumu un tātad uz tā sākotnējo misu.
Treškārt, ir jānorāda, ka šāda interpretācija apstiprinās arī, pārbaudot Direktīvā 92/83 un Direktīvā 92/84 noteiktā tiesiskā režīma mērķus.
Direktīvas 92/83 un Direktīvas 92/84 mērķis ir paredzēt minimālo akcīzes nodokli par alus hektolitru, gan aromatizēto, gan nearomatizēto, kas palielinās atkarībā no tā, kā pieaug spirta saturs. Tātad šajās direktīvās paredzētā akcīzes nodokļa mērķis, kā ģenerāladvokāts norāda secinājumu 101. punktā, ir uzlikt nodokli patērētajam alkoholam.
Tādējādi Direktīvas 92/83 2. pantā un 5. panta 1. punktā attiecīgi ir paredzēti nodokļa atvieglojumi alum vai aromatizētajam alum, kura spirta procentuālā daļa ir mazāka par 0,5 % no tilpuma, un samazinātu likmju piemērošana, kas mazākas par minimālo likmi, alum, kura spirta tilpumkoncentrācija nepārsniedz 2,8 % no tilpuma. Turklāt no Direktīvas 92/84 6. panta otrā ievilkuma izriet, ka minimālā akcīzes nodokļa summa alum, ja tā tiek aprēķināta atkarībā no tā spirta tilpumkoncentrācijas vienībām, ir tam tieši proporcionāla.
Attiecībā uz akcīzes nodokļa bāzes noteikšanu atbilstoši Plato skalai, pamatlietas pusēm ir skaidrs, ka principā, jo lielāks ir sākotnējās misas sausā ekstrakta procentuālais saturs, jo vairāk spirta ir no šīs sākotnējās misas iegūtajā alū.
Savukārt, kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 107. punktā, pēc raudzēšanas pievienotās sastāvdaļas nekādi neietekmē galaprodukta spirta saturu. Tādējādi, aprēķinot aromatizēta alus Plato grādus, ņemot vērā ne tikai sākotnējās misas sauso ekstraktu, bet arī aromatizētājus un cukura sīrupu, kas pievienoti pēc raudzēšanas, šim alum, iespējams, tiktu uzlikts lielāks nodoklis nekā tradicionālajam alum, kam ir tāda pati spirta tilpumkoncentrācija.
Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 92/83 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu aromatizētā alus nodokļa bāzi saskaņā ar Plato skalu, ir jāņem vērā sākotnējās misas sausais ekstrakts, neņemot vērā pēc raudzēšanas beigām pievienotos aromatizētājus un cukura sīrupu.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:

Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai noteiktu aromatizētā alus nodokļa bāzi saskaņā ar Plato skalu, ir jāņem vērā sākotnējās misas sausais ekstrakts, neņemot vērā pēc raudzēšanas beigām pievienotos aromatizētājus un cukura sīrupu.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – poļu.