CELEX: 62021CJ0013
Előzetes döntéshozatal
Közúti szállítás
Szociális rendelkezések
561/2006/EK rendelet
Kivételek
A 13. cikk (1) bekezdésének b) pontja
»A vállalkozás telephelyétől számított legfeljebb 100 km sugarú kör« fogalma
Szállításokat e körön belül, és e körön túl is végző járművek

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2020. július 15‑i (EU) 2020/1054 európai parlamenti és tanácsi rendelettel (
HL 2020. L 249., 1. o.
; helyesbítések:
HL 2020. L 252., 57. o.
;
HL 2020. L 269., 43. o.
;
HL 2020. L 269., 44. o.
;
HL 2020. L 307., 33. o.
;
HL 2021. L 137., 20. o.
) módosított, a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról, a 3821/85/EGK és a 2135/98/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. március 15‑i 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL 2006. L 102., 1. o.
; helyesbítés:
HL 2016. L 195., 83. o.
; a továbbiakban: 561/2006 rendelet) 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának az értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a Pricoforest SRL – amely egy Romániában székhellyel rendelkező, és az erdészeti ágazatban működő vállalkozás – és az Inspectoratul de Stat pentru Controlul în Transportul Rutier (ISCTR) (a közúti szállítás ellenőrzéséért felelős állami felügyelet [ISCTR], Románia) között, azon közigazgatási szankciók tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, amelyeket e vállalkozással szemben a napi vezetési időre és a napi pihenőidőre vonatkozó szabályok megsértése miatt szabtak ki.
Jogi háttér
Az uniós jog
Az 561/2006 rendelet (17) preambulumbekezdése szerint:
„E rendelet célja a hatálya alá tartozó alkalmazottak szociális helyzetének javítása, valamint az általános közúti biztonság javítása. Ezt főként olyan előírásokkal biztosítja, melyek a maximális napi, heti, és két egymást követő hétből álló időszakra vonatkozó vezetési időt határozzák meg, valamint olyan rendelkezésekkel, amelyek arra kötelezik a járművezetőt, hogy rendszeres heti pihenőidőt tartson két egymást követő héten legalább egyszer, illetve olyan rendelkezésekkel, amelyek előírják, hogy a napi pihenőidő semmilyen körülmények között nem lehet kevesebb kilenc egymást követő óránál. […]”
E rendelet 1. cikke értelmében:
„Ez a rendelet a közúti személy‑ és áruszállítást végző járművezetőkre vonatkozó vezetési időkkel, szünetekkel és pihenőidőkkel kapcsolatos szabályokat állapít meg a szárazföldi szállítási módok közötti verseny feltételeinek harmonizálása érdekében, különös tekintettel a közúti szektorra, valamint a munkakörülmények és a közúti biztonság javítására. Ezen rendelet célja továbbá a hatékonyabb tagállami ellenőrzési és végrehajtási gyakorlat elősegítése, valamint a jobb munkagyakorlat bevezetése a közúti szállítási iparágon belül.”
Az említett rendelet 2. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében a rendeletet közúti szállításra kell alkalmazni, többek között „áruszállítás esetében, ha a jármű megengedett legnagyobb össztömege pótkocsival vagy félpótkocsival meghaladja a 3,5 tonnát”.
Ugyanezen rendelet 4. cikkének e) és g) pontja szerint:
„Ezen rendelet alkalmazásában:
[…]
e)
»egyéb munka« az olyan tevékenység, amelyet [a közúti fuvarozásban utazó tevékenységet végző személyek munkaidejének szervezéséről szóló, 2002. március 11‑i 2002/15/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv [
HL 2002. L 80., 35. o.
; magyar nyelvű különkiadás 5. fejezet, 4. kötet, 224. o.] 3. cikkének a) pontja munkaidőként határoz meg, a »vezetést« kivéve, beleértve minden, a szállítási szektoron belül vagy kívül eső, ugyanazon vagy egy másik munkaadó részére végzett munka;
[…]
g)
»napi pihenőidő«: az a napi időszak, melynek során a járművezető szabadon rendelkezik idejével, és amely »rendszeres napi pihenőidőt« és »csökkentett napi pihenőidőt« foglal magába:
–
»rendszeres napi pihenőidő«: bármely, legalább 11 órát tartó pihenő. Ezt a rendszeres napi pihenőidőt két időszakra is lehet bontani, melynek az első része szünet nélkül legalább 3 óra, a második része pedig szünet nélkül legalább 9 óra,
–
»csökkentett napi pihenőidő«: legalább 9 óra, de kevesebb, mint 11 óra pihenő.”
Az 561/2006 rendelet 6. cikke, amely a vezetési időnek a napi, a heti és két egymást követő hétre vonatkozó maximális tartamát határozza meg, az (5) bekezdésében a következőket írja elő:
„A járművezetőnek egyéb munkaként kell bejegyeznie minden, a 4. cikk e) pontjában meghatározott módon töltött időt, valamint minden, az ezen rendelet hatálya alá nem tartozó kereskedelmi művelet céljából történő járművezetéssel töltött időt […] Ezt a bejegyzést kézzel kell megtenni az adatrögzítő lapon, a kinyomtatott lapon, vagy kézzel kell bevinni a menetíró készülékbe.”
E rendelet 13. cikk (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Amennyiben ez az 1. cikkben szereplő célokat nem sérti, a tagállamok [a jármű személyzetére, a vezetési időre, a szünetre és a pihenőidőre vonatkozó szabályokat megállapító] 5–9. cikkel kapcsolatban a saját területükön vagy egy másik tagállam területén a kérdéses tagállam hozzájárulásával kivételeket engedélyezhetnek – amelyeket egyéni feltételekhez köthetnek –, a következő járművekkel történő szállítás esetében:
[…]
b)
a mezőgazdaság, kertészet, erdőgazdálkodás, földművelés vagy halászat terén működő vállalkozások által járművezető nélkül használt vagy bérelt járművek [helyesen: vállalkozások által használt vagy járművezető nélkül bérelt járművek, a] saját tevékenységi körükkel [helyesen: vállalkozói tevékenységükkel] kapcsolatos áruszállítás esetén, a vállalkozás telephelyétől számított 100 km [helyesen: legfeljebb 100 km] sugarú körön belül;
[…]”
A román jog
A 2007. augusztus 7‑i Ordonanța Guvernului nr. 37, privind stabilirea cadrului de aplicare a regulilor privind perioadele de conducere, pauzele și perioadele de odihnă ale conducătorilor auto și utilizarea aparatelor de înregistrare a activității acestora (a vezetési időtartamra, a járművezetők szüneteire és pihenőidejére, valamint a tevékenységük regisztrálására szolgáló készülékek használatára vonatkozó szabályok alkalmazási feltételeinek meghatározásáról szóló 37. sz. kormányrendelet;
Monitorul Oficial al României
, 2007. augusztus 16‑i 565. szám) 2. cikke szerint:
„Az 561/2006/EK rendelet 13. cikke (1) bekezdésének a)–d), f)–h) és i)–p) pontjában hivatkozott szállítási tevékenység Románia területén mentesül az említett rendelet rendelkezéseinek alkalmazása alól.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
2020. szeptember 2‑án az ISCTR ellenőrző tisztviselői egy a Pricoforest által fa szállítására használt, pótkocsit vontató gépjárművet ellenőriztek egy Románia területén található településen, e vállalkozás telephelyéről mintegy 130 km‑re.
Az elvégzett ellenőrzéseket és a jármű tachográfkártyájáról letöltött adatok elemzését követően megállapítást nyert, hogy egyrészt 2020. augusztus 17. 5 óra 15 perc és 2020. augusztus 18. 19 óra 23 perc között a járművezető 15 órát és 56 percet vezetett, ami 5 órával és 56 perccel meghaladta az 561/2006 rendelet 6. cikkének (1) bekezdésében előírt napi 10 órás maximális vezetési időt. Ezen idősávon belül a járművezető 6 órát és 48 percet pihent, jóllehet e rendelet 4. cikkének g) pontja szerint legalább 9 óra napi pihenőidőt kellett volna igénybe vennie. E jogsértés miatt a Pricoforestre 9000 román lej (RON) (hozzávetőleg 1800 euró) vagy 15 napon belüli kifizetés esetén 4500 RON (hozzávetőleg 900 euró) összegű bírságot szabtak ki.
Másrészt az ICTR tisztviselői megállapították, hogy 2020. augusztus 25‑én 00 óra 54 perc és 4 óra 24 perc között az említett jármű vezetője 3 óra 30 perces pihenőidőt vett igénybe, jóllehet e pihenőidőnek az említett rendelet 8. cikkének (2) bekezdése értelmében legalább 9 órásnak kellett volna lennie. E jogsértésért a Pricoforestre 4000 RON (hozzávetőleg 800 euró), illetve 15 napon belüli kifizetés esetén 2000 RON (körülbelül 400 euró) bírságot is kiszabtak.
2020. szeptember 25‑én e vállalkozás keresetet indított a kérdést előterjesztő bíróság előtt a jogsértést megállapító jegyzőkönyv megsemmisítése, illetve másodlagosan a kiszabott bírságok figyelmeztetéssel való helyettesítése iránt. A Pricoforest – anélkül, hogy vitatná az ellenőrzött jármű menetíró készülékéből letöltött adatokat – arra hivatkozik, hogy a nyilvántartásba vett idő az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett jármű által végzett áruszállításhoz kapcsolódik, és a 2007. augusztus 7‑i 37. sz. kormányrendelet értelmében e szállítások mentesülnek a vezetési időre, a szünetekre és a pihenőidőre vonatkozóan e rendeletben előírt szabályok alkalmazása alól. Ezenkívül a Pricoforest úgy véli, hogy a tényeket megállapító ellenőr az e rendelkezés értelmében vett „a vállalkozás telephelyétől számított legfeljebb 100 km sugarú kör” kifejezést tévesen azonosította a telephelye szerinti település és az említett jármű ellenőrzésének a helye közötti közúti távolsággal.
Az ISCTR a maga részéről azzal érvel, hogy az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontjában előírt kivétel csak az érintett vállalkozás telephelyétől számított legfeljebb 100 km sugarú körben teljesített áruszállításokra vonatkozik. Márpedig mivel az alapügy tárgyát képező ellenőrzést a Pricoforest telephelyétől körülbelül 130 km‑re végezték, az ezen ellenőrzés tárgyát képező járműre már nem terjed ki e kivétel, következésképpen arra az e rendelet által előírt, vezetési időre, szünetekre és pihenőidőre vonatkozó szabályok alkalmazandók.
Ebben a kontextusban a kérdést előterjesztő bíróság először is az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett, „a vállalkozás telephelyétől számított legfeljebb 100 km sugarú kör” fogalom értelmezésével kapcsolatban vet fel kérdést. E bíróság – elismerve, hogy a „sugár” szó olyan egyenes vonalnak felel meg, amelyet a térképen a kör középpontjától húznak meg, amelyben a tevékenységet gyakorolják – úgy véli, hogy az e rendelet által követett célok, amelyek mind a hatálya alá tartozó munkavállalók szociális helyzetének, mind pedig a közúti biztonságnak a javítására irányulnak, nem valósulnának meg, ha az ilyen körön belül jelentősebb távolságokra végzett szállítások mentesülnének a vezetési idővel, a szünetekkel és pihenési idővel kapcsolatos szabályok alkalmazása alól.
Másodszor, az említett bíróságban az a kérdés merült fel, hogy amennyiben az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett jármű szokásosan nemcsak az érintett vállalkozás telephelyétől számított legfeljebb 100 km sugarú körben, hanem e körön túl is végez áruszállítást, e rendelkezést úgy kell‑e értelmezni, hogy az előző pontban említett szabályok alkalmazása alól minden szállítás mentesül, vagy legalábbis az e 100 km‑es sugarú körön túl nem lépő szállítások, vagy e szállítások közül egyik sem mentesül az említett szabályok alkalmazása alól.
E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság hozzáteszi, hogy a szóban forgó szabályoknak a kizárólag az érintett vállalkozás telephelyétől számított 100 km sugarú körön túl teljesített áruszállításokra való alkalmazása lehetetlenné tenné az e rendeletben meghatározott heti pihenőidő ellenőrzését. Megjegyzi továbbá, hogy az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának olyan értelmezése, amely szerint az ellenőrzött jármű által végzett valamennyi szállítás, beleértve az e 100 km sugarú körön túl végzetteket is, mentesül e rendelet alkalmazása alól, azt jelentené, hogy az alapügyben a Pricoforest nem követte el a vele szemben kifogásolt jogsértéseket.
E körülmények között a Judecătoria Miercurea Ciuc (csíkszeredai helyi bíróság, Románia) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni a »legfeljebb 100 km sugarú körnek« az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontjában szereplő fogalmát, hogy a térképen a vállalkozás székhelye és az úticél között húzott egyenes vonalnak kell 100 km‑nél rövidebbnek lennie, vagy úgy, hogy a jármű által ténylegesen megtett távolságnak kell 100 km‑nél rövidebbnek lennie?
2)
Úgy kell‑e értelmezni az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának rendelkezéseit, hogy olyan fuvarok lebonyolítása, amelyek közé az említett rendelkezésben szereplők is tartoznak, amelyek közül egyesek a vállalkozás székhelyétől számított 100 km sugarú körön belül, mások pedig azon kívül történnek, egy hónapos időszakon belül, a 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti helyzetnek a szóban forgó rendelet alkalmazása alóli, nemzeti rendelkezés általi mentesítése esetén azt feltételezi, hogy a szóban forgó összes fuvar mentesül a rendelet alkalmazása alól, [vagy] csak azok, amelyeket a 100 km‑es sugarú kör túllépése [nélkül] teljesítettek, [vagy] ezek közül egyik sem?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
A kérdést előterjesztő bíróság az első kérdésével lényegében arra vár választ, hogy az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett, „a vállalkozás telephelyétől számított legfeljebb 100 km sugarú kör” fogalmat úgy kell‑e értelmezni, hogy az említett sugár az érintett vállalkozás telephelye és az ezen vállalkozás által a konkrét szakmai tevékenysége keretében áruszállításra használt jármű célpontja között húzott egyenes vonal, vagy úgy, hogy az az e jármű által ténylegesen megtett közúti távolság.
Az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontjából kitűnik, hogy amennyiben ez az említett rendelet 1. cikkében szereplő célokat nem sérti, a tagállamok az 5–9. cikkel kapcsolatban a saját területükön kivételeket engedélyezhetnek, amelyeket egyéni feltételekhez köthetnek. E kivételek és feltételek alkalmazandók a mezőgazdaság, kertészet, erdőgazdálkodás, földművelés vagy halászat terén működő vállalkozások által használt vagy járművezető nélkül bérelt járművekre a saját vállalkozói tevékenységükkel kapcsolatos áruszállítás esetén, a vállalkozás telephelyétől számított legfeljebb 100 km sugarú körön belül.
A „sugár” kifejezést az 561/2006 rendelet nem határozza meg, és a 13. cikke (1) bekezdésének b) pontja nem tartalmaz semmilyen kifejezett utalást a tagállamok jogára e kifejezés jelentésének és terjedelmének a meghatározása érdekében.
Márpedig mind az uniós jog egységes alkalmazásának követelményéből, mind az egyenlőség elvéből az következik, hogy az ilyen rendelkezést az egész Európai Unióban általában önállóan és egységesen kell értelmezni, figyelembe véve nem csupán az említett rendelkezés szövegének a köznyelvben elfogadott szokásos jelentését, hanem a kontextusát, valamint a szóban forgó szabályozás célját is (lásd ebben az értelemben: 2021. szeptember 16‑iThe Software Incubator ítélet,
C‑410/19
,
EU:C:2021:742
,
31.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A köznyelvben a „sugár” kifejezés a kör átmérője felének megfelelő, olyan egyenes szakasz, amely a kör középpontját a kör szélének bármely pontjával köti össze.
Ezenfelül, amint arra a főtanácsnok az indítványának a 28. és a 29. pontjában rámutatott, amikor az uniós jogalkotó az 561/2006 rendeletnek az 13. cikk (1) bekezdésének b) pontjától eltérő valamely más rendelkezésében konkrét, közúton megtett vagy megteendő távolságra kívánt hivatkozni, e rendelkezésnek magában a szövegében ezt pontosan jelezte. Ez a helyzet többek között e rendelet 3. cikkének a) pontja és a 16. cikke (1) bekezdése b) pontjának a vége esetében.
Ebből következően az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett, „a vállalkozás telephelyétől számított legfeljebb 100 km sugarú kör” fogalmat úgy kell értelmezni, hogy az említett sugár a térképen e telephelytől meghúzott, 100 km‑t meg nem haladó, olyan egyenes vonalra vonatkozik, amely e telephelyet az azt körülvevő kör alakú földrajzi terület bármely pontjával összeköti. E fogalom tehát nem foglalja magában az érintett jármű által a közúton ténylegesen megtett távolságot.
Tekintettel arra, hogy az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának ezen értelmezése egyértelműen következik e rendelkezés szövegéből és e rendelet rendszeréből, az e rendelkezés által követett, a kérdést előterjesztő bíróság által hivatkozott célok, amelyek arra irányulnak, hogy javítsák mind az említett rendelet hatálya alá tartozó munkavállalók szociális feltételeit, mind pedig a közúti biztonságot, nem tehetik kétségessé az említett értelmezést.
A fenti megfontolásokra tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett, „a vállalkozás telephelyétől számított legfeljebb 100 km sugarú kör” fogalmat úgy kell értelmezni, hogy az említett sugár a térképen az említett telephelytől meghúzott, 100 km‑t meg nem haladó, olyan egyenes vonalra vonatkozik, amely e telephelyet az azt körülvevő kör alakú földrajzi terület bármely pontjával összeköti.
A második kérdésről
A második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy amennyiben valamely tagállam e rendelkezés alapján az e rendelet 5–9. cikke alóli, az említett rendelkezés hatálya alá tartozó járművek által végzett áruszállításra alkalmazandó kivételeket engedélyezett, és e járművek e szállításokat nem csupán az érintett vállalkozás telephelyétől számított, legfeljebb 100 km sugarú körben végzik, hanem e körön kívül is, e járművek ilyen használata alapján e kivételek az említett járművek által végzett valamennyi szállításra alkalmazandóak, függetlenül attól, hogy azokat az említett körön kívül vagy belül teljesítik‑e, vagy ellenkezőleg, az kizárja, hogy az említett kivételek e szállítások bármelyikére alkalmazandóak legyenek.
Az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontjából kitűnik, hogy az e rendeletnek a többek között a járművezető vezetési idejére, szüneteire és pihenőidejére alkalmazandó szabályokat meghatározó 5–9. cikke alóli kivételeket, amelyeket a tagállamok e rendelkezés alapján engedélyezhetnek, az e rendelkezés szerinti járművek által végzett áruszállításokra abban az esetben kell alkalmazni, ha az e rendelkezésben előírt, a jelen ítélet 20. pontjában említett feltételek teljesülnek.
E kivételeket szigorúan kell értelmezni, és a terjedelmüket többek között az 561/2006 rendelet céljai alapján kell meghatározni (lásd analógia útján: 2019. február 7‑iNK ítélet,
C‑231/18
,
EU:C:2019:103
,
21.
pont; 2019. november 21‑iDeutsche Post és társai ítélet,
C‑203/18 és C‑374/18
,
EU:C:2019:999
,
50.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Így e rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontja nem értelmezhető olyan módon, hogy annak joghatásai túllépjenek azon a mértéken, amely az általa garantálni kívánt érdekek védelmének biztosításához szükséges (lásd analógia útján: 2014. március 13‑iA. Karuse ítélet (
C‑222/12
,
EU:C:2014:142
,
28.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ebből következik, amint arra a főtanácsnok az indítványának 62. és 63. pontjában rámutatott, hogy az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontját nem lehet úgy értelmezni, hogy amennyiben az e rendelkezésben említett járművek egyidejűleg az érintett vállalkozás telephelyétől számított, legfeljebb 100 km‑es sugarú körben és e körön túl is végeznek áruszállítást, e rendelkezés az e járművek által végzett valamennyi áruszállításra alkalmazandó, az említett körön túl végzett áruszállításokat is ideértve. Ezen utóbbi szállításokra tehát nem vonatkozhatnak az e rendelet 5–9. cikke alóli kivételek.
Ezzel szemben az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdése b) pontjának olyan értelmezése, amely szerint amennyiben az e rendelkezésben említett járművek egyidejűleg az érintett vállalkozás telephelyétől számított, legfeljebb 100 km‑es sugarú körben, és e körön túl is végeznek áruszállítást, e szállítások egyikére sem alkalmazható az e rendelet 5–9. cikke alóli kivétel, e rendelkezést megfosztaná a hatékony érvényesülésétől.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az 561/2006 rendelet 6. cikkének (5) bekezdése arra kötelezi a járművezetőt, hogy „egyéb munkaként” jegyezzen be többek között „minden, az ezen rendelet hatálya alá nem tartozó kereskedelmi művelet céljából történő járművezetéssel töltött időt”. Az e rendelkezés alapján „egyéb munkaként” bejegyzett vezetési idő ugyanis a járművezető tényleges tevékenységgel töltött időszakának minősül, amelynek során nem rendelkezik szabadon az idejével, és mivel az hatást gyakorol a járművezető fáradtsági állapotára, a vezetését is befolyásolhatja (lásd analógia útján: 2001. január 18‑iSkills Motor Coaches és társai ítélet,
C‑297/99
,
EU:C:2001:37
,
–
39.
pont).
Amint arra a főtanácsnok az indítványának a 80. pontjában rámutatott, abban az esetben, ha a 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett járművet nemcsak az érintett vállalkozás telephelyétől számított, legfeljebb 100 km‑es sugarú körben, hanem e körön túl is használják, e kötelezettség lehetővé teszi az illetékes nemzeti hatóságok számára annak ellenőrzését, hogy az e rendelet 6. cikkének (5) bekezdése szerint „egyéb munkaként” bejegyzett vezetési idő megfelel‑e olyan közúti szállításoknak, amelyekre az e rendelet 5–9. cikkétől való, az e rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontjában megengedett kivételek kiterjednek. Következésképpen a nemzeti hatóságok ellenőrizni tudják, hogy az olyan ellenőrzött jármű által végzett szállítások esetében, amely nem tartozik ilyen kivétel hatálya alá, megfeleltek‑e a vezetési időre, a szünetekre és a pihenőidőre vonatkozó, az említett 5–9. cikkből következő szabályoknak.
A fenti megfontolásokra tekintettel a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy az 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy amennyiben valamely tagállam e rendelkezés alapján az e rendelet 5–9. cikke alóli, az e rendelkezésben említett járművek által végzett áruszállításokra alkalmazandó kivételeket engedélyezett, és e járművek e szállításokat nemcsak az érintett vállalkozás telephelyétől számított, legfeljebb 100 km‑es sugarú körben, hanem e körön túl is végzik, e kivételek kizárólag az e járművek által végzett, azon áruszállításokra vonatkoznak, amelyek az említett körön nem terjednek túl.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (nyolcadik tanács) a következőképpen határozott:

1)
A 2020. július 15‑i (EU) 2020/1054 európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a közúti szállításra vonatkozó egyes szociális jogszabályok összehangolásáról, a 3821/85/EGK és a 2135/98/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 3820/85/EGK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2006. március 15‑i 561/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében vett, „a vállalkozás telephelyétől számított legfeljebb 100 km sugarú kör” fogalmat úgy kell értelmezni, hogy az említett sugár a térképen az említett telephelytől meghúzott, 100 km‑t meg nem haladó, olyan egyenes vonalra vonatkozik, amely e telephelyet az azt körülvevő kör alakú földrajzi terület bármely pontjával összeköti.

2)
A 2020/1054 rendelettel módosított 561/2006 rendelet 13. cikke (1) bekezdésének b) pontját úgy kell értelmezni, hogy amennyiben valamely tagállam e rendelkezés alapján az e rendelet 5–9. cikke alóli, az e rendelkezésben említett járművek által végzett áruszállításokra alkalmazandó kivételeket engedélyezett, és e járművek e szállításokat nemcsak az érintett vállalkozás telephelyétől számított, legfeljebb 100 km‑es sugarú körben, hanem e körön túl is végzik, e kivételek kizárólag az e járművek által végzett, azon áruszállításokra vonatkoznak, amelyek az említett körön nem terjednek túl.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: román.