CELEX: 62016TJ0062
Ochranná známka Európskej únie
Námietkové konanie
Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie PUMA
Staršie medzinárodné obrazové ochranné známky PUMA
Relatívny dôvod zamietnutia
Článok 8 ods. 5 nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 5 nariadenia (EÚ) 2017/1001]

Okolnosti predchádzajúce sporu
Doosan Infracore Co. Ltd, ktorú v konaní nahradil vedľajší účastník konania, spoločnosť Doosan Machine Tools Co. Ltd, podala 27. novembra 2012 na Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) prihlášku ochrannej známky Európskej únie podľa nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (
Ú. v. ES L 78, 2009, s. 1
), ktoré bolo zmenené [nahradené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1
)].
Ochranná známka, ktorá je predmetom prihlášky, je nasledujúce obrazové označenie:
Tovary uvedené v prihláške patria do triedy 7 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú tomuto opisu: „Latky; Počítačom ovládané sústruhy (CNC); Centrá strojového obrábania; Stred otáčania; Elektrické výbojkové zariadenia“.
Prihláška ochrannej známky bola uverejnená vo
Vestníku ochranných známok Spoločenstva
č. 12/2013 zo 17. januára 2013.
Dňa 16. apríla 2013 podala žalobkyňa PUMA SE na základe článku 41 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 46 nariadenia 2017/1001) námietku proti zápisu ochrannej známky, ktorá je predmetom prihlášky, pre všetky tovary uvedené v bode 3 vyššie.
Námietka bola založená na týchto starších ochranných známkach:
–
staršia medzinárodná obrazová ochranná známka, zapísaná 22. júla 1991 pod číslom 582886 a obnovená do 22. júla 2021, s účinkami v Nemecku, Rakúsku, Beneluxe, Bulharsku, na Cypre, v Dánsku, Španielsku, Estónsku, vo Fínsku, vo Francúzsku, v Grécku, Maďarsku, Taliansku, Lotyšsku, Litve, Poľsku, Portugalsku, Českej republike, Rumunsku, Spojenom kráľovstve, na Slovensku a v Slovinsku, a vyobrazená takto:
–
staršia medzinárodná obrazová ochranná známka, zapísaná 12. apríla 1978 pod číslom 437626 a obnovená do 12. apríla 2028, s účinkami v Nemecku, Rakúsku, Beneluxe, vo Francúzsku, v Španielsku, Maďarsku, Taliansku, Portugalsku, Českej republike, Rumunsku, na Slovensku a v Slovinsku, vyobrazená takto:
Staršia medzinárodná obrazová ochranná známka č. 582886 označuje najmä tovary zaradené do tried 7, 18, 25 a 28 a zodpovedajúce pre každú z týchto tried nasledujúcemu opisu:
–
trieda 7: „Drevoobrábacie stroje, stroje na obrábanie kože a plastov; šijacie stroje, stroje na výrobu papiera, leštiace stroje (na iné než domáce použitie), lisy (stroje), baliace zariadenia a stroje na dierovanie, stroje na brúsenie, ostrenie, rezačky používané na priemyselné účely, textilné stroje, baliace stroje, drviče; obrábacie stroje; motory (s výnimkou tých, ktoré sú určené do pozemných vozidiel); spojky a hnacie remene (s výnimkou tých, ktoré sú určené do pozemných vozidiel); mechanicky ovládané poľnohospodárske nástroje a prístroje; poľnohospodárske stroje“;
–
trieda 18: „Výrobky z kože a/alebo jej imitácie (zaradené v tejto triede); kabelky a iné puzdrá, ktoré nie sú prispôsobené tovarom, ktorý majú obsahovať, ako aj malé predmety z kože, najmä peňaženky, náprsné tašky, puzdrá na kľúče; kabelky, tašky na doklady (aktovky), úložné a nákupné tašky, aktovky a školské tašky, turistické batohy, ruksaky, vrecká, športové tašky, cestovné tašky a úložné tašky a cestovné tašky z kože, syntetických materiálov a/alebo tkaniny a textilných materiálov; kožené cestovné tašky; traky (remienky); zvieracie kože; lodné kufre a kufre; kľúčenky z kože alebo imitácie kože; dáždniky, slnečníky a vychádzkové palice; biče, sedlárske výrobky; tašky na bicykle“,
–
trieda 25: „Odevy, obuv a pokrývky hlavy; súčasti a komponenty obuvi, podrážky, protizápachové a ortopedické vložky do obuvi, podpätky, sáry čižiem; protišmykové pomôcky na obuv, skoby a hroty; podšívky, vrecká na odevy; korzetové výrobky; pracovná obuv, papuče, šľapky a tkané papuče; hotové predmety pre obuv, vychádzková, športová a voľno‑časová, tréningová, joggingová, gymnastická, kúpacia a fyziologická obuv (zaradené v tejto triede), obuv na tenis; gamaše a chrániče predkolenia, kožené gamaše a chrániče predkolenia, legíny, ovinovačky, gamaše na cvičenie; tréningové oblečenie, gymnastické dresy, futbalové trenírky a tričká, tenisové tričká a krátke nohavice, plavky a plážové oblečenie, pánske spodky a plavky a dámske plavky, vrátane dvojdielnych plaviek, športové a vychádzkové oblečenie (vrátane pleteného oblečenia a z džersej), aj pre fyzický tréning, jogging alebo vytrvalostný beh a gymnastické cvičenia, šortky a lýtkové nohavice na šport, pleteniny, svetre, tričká, teplákové bundy, tenisové a lyžiarske oblečenie; tepláky a vychádzkové oblečenie, tepláková súprava do každého počasia, pančuchy (pančuchové nohavice pre mužov), futbalové ponožky, rukavice, vrátané kožených rukavíc, a jej imitácie alebo koženky, klobúky a čiapky, gumičky do vlasov, čelenky do vlasov a čelenky proti poteniu, šatky, šály, šatky na hlavu, šatky na krk, kravaty, opasky, kabáty a vetrovky, plášte do dažďa, kabáty, montérky, saká, sukne, lýtkové nohavice a nohavice, vrátane jeansových nohavíc, pulóvre a spojené koordinované komplety viacerých častí odevov a spodnej bielizne; lyžiarske rukavice na bežky alebo skialpinizmus a na bicyklovanie“,
–
trieda 28: „Hry, hračky, vrátane zmenšenín topánok a lôpt (užívaných ako hračky), balóny; gymnastická a športová výstroj (zaradené v tejto triede); cvičebné stroje a zariadenia na fyzický tréning, gymnastiku a šport; lyžiarska výstroj, tenisová výstroj a rybárska výstroj; lyže, viazanie na lyže, lyžiarske palice; lopty a balóny, vrátane športových lôpt a balónov a lôpt a balónov na hranie; činky, gule, disky, oštepy; tenisové rakety a ich časti a súčasti, najmä rukovätí a rúčok, výletu, pásky a stuhy na rukoväte a rúčky a závažia na tenisové, pingpongové, stolnotenisové, bedmintonové a squashové rakety, kriketové pálky, golfové palice, hokejky; tenisové loptičky a zariadenia na hádzanie loptičiek; kolieskové korčule a korčule, stoly na stolný tenis; gymnastické kužele, športové kruhy, športové siete, bránky a siete na loptičky; rukavice pre športové hry, najmä rukavice pre brankárov; bábiky, oblečenie pre bábiky, topánky pre bábiky, klobúčiky a čiapky pre bábiky, opasky pre bábiky, zásterky pre bábiky; chrániče kolien, lakťov, členkov a nôh na šport; rozhodcovské stoličky pre tenisové podujatia; ozdoby na vianočný stromček; tašky na športovú výbavu a výstroj, ktoré sú prispôsobené predmetom, ktoré sa v ňom nachádzajú, golfové tašky, tašky a puzdrá na nosenie tenisových, pingpongových, bedmintonových a squashových rakiet, kriketových páliek a hokejok; kolieskové korčule a korčule, kombinácia topánok na kolieskové korčule, aj s posilnenými vložkami“.
Staršia medzinárodná obrazová ochranná známka č. 437626 označuje tovary zaradené do tried 18, 25 a 28 a zodpovedajúce pre každú z týchto tried nasledujúcemu opisu:
–
trieda 18: „Výrobky z kože a imitácie kože, konkrétne tašky, lodné kufre a kufre, tašky na prepravu, cestovné tašky, najmä na športové potreby a odevy“;
–
trieda 25: „Odevy, vrátane čižiem, topánok a papúč, najmä športové a voľno‑časové oblečenie a športová obuv, ako aj oblečenie a obuv na fyzické cvičenia“;
–
trieda 28: „Hry, hračky; posilňovacie zariadenia, gymnastické a športové potreby, vrátane športových lôpt“.
Dôvody uvedené na podporu námietky boli, pokiaľ ide o medzinárodnú obrazovú ochrannú známku č. 582886, dôvodmi uvedenými v článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 2017/1001] a článku 8 ods. 5 tohto nariadenia (teraz článok 8 ods. 5 nariadenia 2017/1001), a pokiaľ ide o medzinárodnú obrazovú ochrannú známku č. 437626, dôvod uvedený v článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009.
Dňa 31. marca 2015 námietkové oddelenie zamietlo námietku v celom rozsahu. Na jednej strane zamietlo námietku založenú na článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 z dôvodu, že s výnimkou tovarov zaradených do triedy 7 a tovarov zaradených do tried 18, 25 a 28, s ohľadom na ktoré používanie staršej medzinárodnej obrazovej ochrannej známky č. 582886 žalobkyňa nepreukázala, ostatné tovary označené uvedenou ochrannou známkou si neboli podobné s tovarmi označenými prihlasovanou ochrannou známkou. Na druhej strane zamietlo námietku založenú na článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 z dôvodu, že jedna z podmienok uplatnenia uvedeného článku nebola splnená, pretože žalobkyňa nepreukázala údajné dobré meno starších ochranných známok.
Žalobkyňa podala 28. mája 2015 proti rozhodnutiu námietkového oddelenia pred EUIPO odvolanie na základe článkov 58 až 64 nariadenia č. 207/2009 (teraz články 66 až 71 nariadenia č. 2017/1001).
Rozhodnutím zo 4. decembra 2015 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) štvrtý odvolací senát EUIPO odvolanie zamietol. Na jednej strane zamietol námietku založenú na článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 z dôvodu neexistencie podobnosti medzi tovarmi, ktoré označujú kolidujúce ochranné známky. Na druhej strane zamietol námietku založenú na článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 z dôvodu, že napriek veľmi vysokej podobnosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami si príslušná skupina verejnosti nevytvorí nijakú súvislosť medzi nimi vzhľadom na úplne odlišné tovary, na ktoré sa vzťahuje každá z týchto ochranných známok, a ich cieľové skupiny, ako aj ich nízky stupeň rozlišovacej spôsobilosti. Napokon dospel k záveru, že žalobkyňa nepreukázala, že v prejednávanej veci používanie ochrannej známky, ktorá je predmetom prihlášky, by neprávom v rozpore s dobrými mravmi využívalo alebo narúšalo rozlišovaciu spôsobilosť alebo využívalo či poškodzovalo dobré meno staršej ochrannej známky.
Návrhy účastníkov konania
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zrušil napadnuté rozhodnutie,
–
uložil EUIPO a vedľajšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy konania.
EUIPO navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zamietol žalobu,
–
uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania.
Vedľajší účastník konania navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
potvrdil napadnuté rozhodnutie a zamietol žalobu,
–
uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania.
Právny stav
Podľa článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 na základe námietok majiteľa staršej ochrannej známky v zmysle odseku 2 sa ochranná známka, ktorá je predmetom prihlášky, nezapíše, ak je zhodná alebo podobná so staršou ochrannou známkou a má byť zapísaná pre tovary alebo služby, ktoré nie sú podobné s tovarmi alebo službami, pre ktoré je staršia ochranná známka zapísaná, kde v prípade staršej ochrannej známky Spoločenstva má táto ochranná známka v Európskej únii dobré meno a v prípade staršej národnej ochrannej známky ochranná známka má dobré meno v príslušnom členskom štáte a tam, kde používanie bez náležitého dôvodu ochrannej známky, ktorá je predmetom prihlášky, by neprávom v rozpore s dobrými mravmi využívalo alebo narúšalo rozlišovaciu spôsobilosť alebo využívalo či poškodzovalo dobré meno staršej ochrannej známky.
Aj keď totiž prvotná funkcia ochrannej známky spočíva v označení pôvodu, každá ochranná známka má tiež vlastnú vnútornú hospodársku hodnotu, ktorá je odlišná od hospodárskej hodnoty tovarov alebo služieb, pre ktoré bola zapísaná. Článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 tak zabezpečuje ochranu ochrannej známky s dobrým menom voči akejkoľvek prihláške zhodnej alebo podobnej ochrannej známky, ktorá by mohla ohroziť jej povesť, aj keď tovary alebo služby, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, nie sú podobné tým, pre ktoré bola staršia ochranná známka zapísaná [rozsudky z 22. marca 2007, Sigla/ÚHVT – Elleni Holding (VIPS),
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, bod
, a z 8. decembra 2011, Aktieselskabet af 21. november 2001/ÚHVT – Parfums Givenchy (only givenchy),
T‑586/10
, neuverejnený,
EU:T:2011:722
, bod
].
Zo znenia tohto ustanovenia vyplýva, že jeho uplatnenie sa viaže na tri podmienky, a to po prvé na zhodnosť alebo podobnosť kolidujúcich ochranných známok, po druhé na existenciu dobrého mena staršej ochrannej známky uvádzanej na podporu námietky a po tretie na existenciu nebezpečenstva, že používanie ochrannej známky, ktorá je predmetom prihlášky, bez náležitého dôvodu by neprávom v rozpore s dobrými mravmi využívalo alebo narúšalo rozlišovaciu spôsobilosť alebo poškodzovalo dobré meno staršej ochrannej známky. Keďže tieto podmienky musia byť splnené súčasne, na vylúčenie uplatniteľnosti uvedeného ustanovenia postačuje, ak nie je splnená čo len jedna z týchto podmienok (pozri rozsudok z 22. marca 2007, VIPS,
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, bod
a citovanú judikatúru).
Po prvé, čo sa týka narušenia rozlišovacej spôsobilosti staršej ochrannej známky, ktoré by používanie ochrannej známky, ktorá je predmetom prihlášky, bez náležitého dôvodu spôsobovalo, k tomuto narušeniu môže dôjsť vtedy, keď staršia ochranná známka stratí schopnosť vyvolávať bezprostrednú asociáciu s tovarmi, pre ktoré je zapísaná a používaná. Toto nebezpečenstvo spočíva v „oslabení“ alebo „postupnom opotrebovaní“ staršej ochrannej známky rozptýlením jej identity a vplyvu vo vnímaní verejnosti (pozri rozsudok z 22. marca 2007, VIPS,
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, bod
a citovanú judikatúru).
Po druhé, pokiaľ ide o poškodenie dobrého mena staršej ochrannej známky, ktoré by používanie ochrannej známky, ktorá je predmetom prihlášky, bez náležitého dôvodu spôsobovalo, treba uviesť, že k takému poškodeniu dôjde, keď tovary alebo služby, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, môže verejnosť vnímať tak, že sa zníži príťažlivosť staršej ochrannej známky. Nebezpečenstvo tohto poškodenia môže vzniknúť najmä vtedy, keď predmetné tovary alebo služby majú znaky alebo vlastnosti, ktoré by mohli mať negatívny vplyv na povesť staršej ochrannej známky s dobrým menom, vzhľadom na jej zhodnosť alebo podobnosť s ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky (pozri rozsudok z 22. marca 2007, VIPS,
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, bod
a citovanú judikatúru).
Po tretie pojem prospech neoprávnene získaný z rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena staršej ochrannej známky, ku ktorému dochádza používaním prihlasovanej ochrannej známky bez náležitého dôvodu, zahŕňa prípady, keď ide o zjavné hospodárske využívanie známej ochrannej známky alebo parazitovanie na tejto ochrannej známke, alebo o pokus využívať jej dobré meno. Inými slovami, ide o nebezpečenstvo, že sa obraz ochrannej známky, ktorá má dobré meno, alebo charakteristické vlastnosti, ktoré symbolizuje, prenesú na tovary označené ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, tak, aby sa ich predaj uľahčil touto asociáciou so staršou ochrannou známkou s dobrým menom (pozri rozsudok z 22. marca 2007, VIPS,
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, bod
a citovanú judikatúru).
Okrem toho podľa judikatúry z článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 vyplýva, že ak dôjde k všetkým trom zásahom do práv uvedených v tomto ustanovení, tieto zásahy sú dôsledkom určitého stupňa podobnosti medzi staršou a novšou ochrannou známkou, na základe ktorých si príslušná skupina verejnosti priblíži tieto ochranné známky, t. j. vytvorí si medzi nimi určitú súvislosť, hoci si ich nezamieňa [pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. decembra 2012, Bimbo/ÚHVT – Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO),
T‑357/11
, neuverejnený,
EU:T:2012:696
, bod
a citovanú judikatúru]. Existencia takejto súvislosti vo vedomí príslušnej skupiny verejnosti medzi ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, a staršou ochrannou známkou je teda základnou nevyhnutnou podmienkou na uplatnenie článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 [pozri v tomto zmysle rozsudky z 10. mája 2007, Antartica/ÚHVT – Nasdaq Stock Market (nasdaq),
T‑47/06
, neuverejnený,
EU:T:2007:131
, bod
a citovanú judikatúru, z 11. decembra 2014, Coca‑Cola/ÚHVT – Mitico (Master),
T‑480/12
,
EU:T:2014:1062
, bod
a citovanú judikatúru].
V prípade, že takáto súvislosť v povedomí verejnosti neexistuje, používanie novšej ochrannej známky nemôže neprávom v rozpore s dobrými mravmi využívať alebo narúšať rozlišovaciu spôsobilosť, alebo využívať či poškodzovať dobré meno starších ochranných známok (pozri v tomto zmysle uznesenie z 30. apríla 2009, Japan Tobacco/ÚHVT,
C‑136/08 P
, neuverejnené,
EU:C:2009:282
, bod
a citovanú judikatúru).
Z judikatúry napokon vyplýva, že existencia súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami vo vnímaní príslušnej skupiny verejnosti sa má posudzovať celkovo so zohľadnením všetkých relevantných okolností prejednávanej veci, ako sú stupeň podobnosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, povaha tovarov alebo služieb, pre ktoré sú jednotlivé ochranné známky zapísané, blízkosť alebo rozdielnosť týchto tovarov alebo služieb, ako aj príslušná skupina verejnosti, intenzita dobrého mena staršej ochrannej známky, vnútorný alebo používaním nadobudnutý stupeň rozlišovacej spôsobilosti staršej ochrannej známky a existencia pravdepodobnosti zámeny vo vnímaní skupiny verejnosti [pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, body
a
; uznesenie z 30. apríla 2009, Japan Tobacco/ÚHVT,
C‑136/08 P
, neuverejnené,
EU:C:2009:282
, bod
, a rozsudok zo 6. júla 2012, Jackson International/ÚHVT – Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE),
T‑60/10
, neuverejnený,
EU:T:2012:348
, bod
].
S prihliadnutím na tieto úvodné úvahy treba preskúmať tvrdenia, ktoré uviedla žalobkyňa na podporu svojho jediného žalobného dôvodu založeného na porušení článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009.
V bode 32 napadnutého rozhodnutia odvolací senát dospel k záveru, že je veľmi nepravdepodobné, že by si príslušná skupina verejnosti vytvorila súvislosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami z dôvodu úplne odlišnej povahy tovarov, ktoré každá z nich označuje, neexistencie možnosti prirovnania predmetných tovarov, ako aj úplne odlišných skupín verejnosti, ktorým sú takéto tovary určené. Podľa odvolacieho senátu vyššie uvedené aspekty prevýšili všetky ostatné faktory, ktoré by mohli prispieť k vytvoreniu súvislosti, akými boli vysoká miera podobnosti kolidujúcich ochranných známok alebo výnimočná intenzita údajného dobrého mena starších ochranných známok. Okrem toho v bode 35 napadnutého rozhodnutia uviedol, že skutočnosť, že odborná verejnosť môže tiež zahŕňať osoby, ktoré sa zaujímajú o odevy a šport, nemení nič na tomto konštatovaní, pretože vzhľadom na rozdiely medzi predmetnými tovarmi si odborníci nevytvoria súvislosť s ich vlastnou športovou činnosťou a voľno‑časovými záujmami, keď sa stretnú s ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, pri používaní tovarov zaradených do triedy 7 označených uvedenou ochrannou známkou. Okrem toho odvolací senát v bode 36 napadnutého rozhodnutia dospel v podstate k rozhodnutiu, že nízky stupeň vnútornej rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok odôvodňuje tiež jeho záver o neexistencii súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami. Napokon v bode 37 napadnutého rozhodnutia dospel k záveru, že keďže príslušná skupina verejnosti si nevytvorí súvislosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, používanie ochrannej známky, ktorá je predmetom prihlášky, nemôže neprávom v rozpore s dobrými mravmi využívať alebo narúšať rozlišovaciu spôsobilosť alebo poškodzovať dobré meno starších ochranných známok.
Žalobkyňa tvrdí, že odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia vo svojom posúdení vykonanom s ohľadom na článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009, pokiaľ ide o konštatovanie, že príslušná skupina verejnosti si nevytvorí súvislosť so staršími ochrannými známkami, a to svojím záverom, že prihlasovaná ochranná známka nebude neoprávnene využívať dobré meno alebo rozlišovaciu spôsobilosť starších ochranných známok. Konkrétne uvádza, že posúdenie odvolacieho senátu, podľa ktorého si príslušná skupina verejnosti nevytvorí súvislosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, je nesprávne, pretože sa zakladá na tom, že tovary označené každou z týchto ochranných známok a nimi dotknuté skupiny sa líšia. Žalobkyňa v podstate tvrdí, že je irelevantné, že predmetné tovary si nie sú podobné, pretože kolidujúce ochranné známky sú veľmi podobné, a že staršie ochranné známky majú výnimočne dobré meno. Odvolací senát podľa nej teda nepriznal náležitý význam ostatným faktorom, ktoré mali byť zohľadnené na preukázanie existencie súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, t. j. veľmi vysokej podobnosti medzi predmetnými ochrannými známkami, intenzite dobrého mena a stupňu rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok. Vzhľadom na vyššie citované faktory a prekrývanie sa skupín verejnosti dotknutých každou z kolidujúcich ochranných známok žalobkyňa tvrdí, že prihlasovaná ochranná známka bezprostredne evokuje staršie ochranné známky vo vnímaní všetkých spotrebiteľov vrátane odborníkov.
EUIPO a vedľajší účastník konania spochybňujú tvrdenia predložené žalobkyňou.
EUIPO tvrdí, že pri posúdení existencie súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami odvolací senát správne zohľadnil ostatné faktory ako nízky stupeň vnútornej rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok a dobré meno, na ktoré sa odvolávala žalobkyňa, t. j. veľmi dobré meno.
Okrem toho EUIPO a vedľajší účastník konania tvrdia, že posúdenie odvolacieho senátu o neexistencii súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami je v plnej miere dôvodné vzhľadom na úplne odlišné skupiny verejnosti a úplne odlišné tovary, na ktoré sa vzťahuje každá z týchto ochranných známok.
O príslušnej skupine verejnosti
Treba zdôrazniť, že na účely uplatnenia článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 definícia príslušnej skupiny verejnosti predstavuje z rovnakého dôvodu ako v rámci uplatnenia prvého odseku tohto článku nevyhnutný prvý krok. Práve s ohľadom na túto skupinu verejnosti sa musí posúdiť existencia podobnosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, prípadného dobrého mena starších ochranných známok, súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami a napokon poškodenia dobrého mena alebo narúšania rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok, alebo neoprávneného využívania tohto dobrého mena alebo rozlišovacej spôsobilosti uvedených známok.
Podľa judikatúry skupina verejnosti, ktorá sa má zohľadniť pri posúdení existencie niektorého zo zásahov uvedených v článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009, sa mení podľa toho, voči akému druhu zásahu namieta majiteľ staršej ochrannej známky. Príslušnú skupinu verejnosti, s ohľadom na ktorú je potrebné vykonať posúdenie, ak ide o neoprávnené využívanie rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena staršej ochrannej známky, predstavuje priemerný spotrebiteľ tovarov alebo služieb, na ktoré sa vzťahuje novšia prihlasovaná ochranná známka, riadne informovaný a primerane pozorný a obozretný (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. marca 2009, Antartica/ÚHVT,
C‑320/07 P
, neuverejnený,
EU:C:2009:146
, body
až
). Naopak, ak ide o narušenie rozlišovacej spôsobilosti alebo poškodenie dobrého mena staršej ochrannej známky, skupinu verejnosti, s ohľadom na ktorú sa má vykonať posúdenie, musí tvoriť priemerný spotrebiteľ tovarov alebo služieb, pre ktoré je táto ochranná známka zapísaná, ktorý je riadne informovaný a primerane pozorný a obozretný (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, bod
).
V bode 32 napadnutého rozhodnutia odvolací senát uviedol, že skupiny verejnosti, ktorým boli určené tovary označené kolidujúcimi ochrannými známkami, boli úplne odlišné. V bode 33 napadnutého rozhodnutia totiž uviedol, že skupina verejnosti, ktorej sú určené tovary zaradené do triedy 7, na ktoré sa vzťahuje ochranná známka, ktorá je predmetom prihlášky, sa skladala z „vysoko špecializovaných odborník[ov] vykonávajúci[ch] svoje povolanie v sektore, ktorý nemal vôbec nič spoločné s výrobou oblečenia a športových potrieb, s ohľadom na ktoré mal[i] starši[e] ochrann[é] známk[y] údajne mať dobré meno“. Navyše v bode 34 napadnutého rozhodnutia uviedol, že skupina verejnosti, ktorej sú určené tovary, na ktoré sa vzťahujú staršie ochranné známky, bola širokou verejnosťou skladajúcou sa z priemerných spotrebiteľov, ktorí potrebujú tovary označené uvedenými ochrannými známkami „na svoje obliekanie a svoju prípravu na športovanie alebo voľno‑časové aktivity“. Okrem toho v bode 32 napadnutého rozhodnutia sa odvolací senát domnieval, že je veľmi nepravdepodobné, aby si príslušná skupina verejnosti vytvorila súvislosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami. V tejto súvislosti odvolací senát v bode 35 napadnutého rozhodnutia uviedol, že „skutočnosť, že kolidujúce ochranné známky patrili na tak rozdielne trhy, zabráni[lo] spotrebiteľovi, aby myslel na [staršie ochranné známky] oblečenia a športových potrieb, keď sa stretne s ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, pre dotknuté stroje; skutočnosť, že odborná verejnosť, ktorej sú sporné tovary určené, [môže] zahŕňať aj osoby, ktoré sa zaujímajú o odevy a šport, nemení nič na tomto konštatovaní; kolidujúce tovary [sú] si totiž tak vzdialené…, že títo odborníci si nevytvoria súvislosť s ich vlastnou športovou činnosťou a voľno‑časovými záujmami, keď sa stretnú s ochrannou známkou [, ktorá je predmetom prihlášky,] pri používaní v rámci svojho povolania sporných tovarov zaradených do triedy 7“.
Po prvé žalobkyňa v podstate tvrdí, že odvolací senát v bodoch 31 a 32 napadnutého rozhodnutia nedefinoval „príslušnú skupinu verejnosti“, s ohľadom na ktorú sa má posúdiť existencia jednak poškodenia dobrého mena alebo narúšania rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok a jednak neoprávneného využívania tejto rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena týchto známok.
EUIPO žalobnú výhradu žalobkyne spochybňuje. Podľa jeho tvrdenia odvolací senát zohľadnil „tak skupinu verejnosti tvorenú priemernými spotrebiteľmi, ktorí potrebujú tovary, pri ktorých dobré meno starších ochranných známok sa predpokladalo, ako aj skupinu verejnosti zloženú z odborníkov, ktorým je určená ochranná známka [, ktorá je predmetom prihlášky]“. Vedľajší účastník konania sa k tomu nevyjadril.
V prvom rade z bodov 32 až 35 napadnutého rozhodnutia (pozri bod 33 vyššie) vyplýva, že odvolací senát jasne definoval príslušné skupiny verejnosti, ktorým boli určené tovary označené každou z kolidujúcich ochranných známok, pričom zdôraznil ich úplne rozdielne charakteristiky.
Z bodu 35 napadnutého rozhodnutia ďalej vyplýva, že odvolací senát preskúmal existenciu súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami tak vo vzťahu k skupine verejnosti, ktorej sú určené tovary označené ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, ako aj k skupine verejnosti, ktorej sú určené tovary, na ktoré sa vzťahujú staršie ochranné známky.
Napokon treba pripomenúť, že existencia súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami vo vnímaní príslušnej skupiny verejnosti je základnou nevyhnutnou podmienkou na uplatnenie článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 (pozri v tomto zmysle rozsudky z 10. mája 2007, nasdaq,
T‑47/06
, neuverejnený,
EU:T:2007:131
, bod
a citovanú judikatúru, a z 11. decembra 2014, Master,
T‑480/12
,
EU:T:2014:1062
, bod
a citovanú judikatúru). Vzhľadom na to, že odvolací senát v bode 37 napadnutého rozhodnutia dospel k záveru, že podmienka existencie jedného z porušení uvedených v článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 nebola splnená, a to existencia súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, nebol už povinný preskúmať, či sa neoprávnené využívanie rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena starších ochranných známok, alebo poškodzovanie dobrého mena či narúšanie rozlišovacej spôsobilosti uvedených ochranných známok v prejednávanej veci preukázalo. Odvolací senát napokon len pre úplnosť v bodoch 37 a 40 napadnutého rozhodnutia dodal, že žalobkyňa nepredložila dôkazy
prima facie
ani argumenty, ktoré by koherentne preukazovali, že ochranná známka, ktorá je predmetom prihlášky, by neprávom v rozpore s dobrými mravmi využívala dobré meno alebo rozlišovaciu spôsobilosť, alebo poškodzovala dobré meno či narúšala rozlišovaciu spôsobilosť starších ochranných známok.
Z napadnutého rozhodnutia navyše nevyplýva, že by odvolací senát nevzal do úvahy príslušnú skupinu verejnosti v rámci preskúmania niektorého z porušení článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009.
Preto je potrebné žalobnú výhradu žalobkyne zamietnuť.
Po druhé žalobkyňa odvolaciemu senátu vytýka, že dospel k záveru, že skupiny verejnosti, ktorým sú určené tovary, na ktoré sa vzťahuje každá z kolidujúcich ochranných známok, sú odlišné, hoci sa podľa nej prekrývajú. Tvrdí totiž, že akákoľvek skupina verejnosti, hoci aj odborná, sa skladá zo spotrebiteľov, ktorí sú dotknutí tovarmi označenými staršími ochrannými známkami.
EUIPO a vedľajší účastník konania naopak tvrdia, že príslušné skupiny verejnosti sa neprekrývajú.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že skupinu verejnosti dotknutú určitou ochrannou známkou tvorí priemerný spotrebiteľ tovarov alebo služieb, pre ktoré je táto ochranná známka zapísaná alebo prihlasovaná podľa konkrétneho prípadu, ktorý je riadne informovaný a primerane pozorný a obozretný (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, bod
).
V bode 33 napadnutého rozhodnutia sa odvolací senát správne domnieval, že tovary označené ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, sú vzhľadom na svoju povahu určené odbornej verejnosti, t. j. osobitnej kategórii spotrebiteľov, ktorí sa stretávajú s týmito tovarmi v rámci svojho povolania. Okrem toho v bode 34 napadnutého rozhodnutia odvolací senát dospel k záveru a nedopustil sa pri tom nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že tovary označené staršími ochrannými známkami sú určené širokej verejnosti. V bode 32 napadnutého rozhodnutia preto správne rozhodol, keď v podstate uviedol, že skupiny verejnosti príslušných tovarov, na ktoré sa vzťahuje každá z kolidujúcich ochranných známok, sú odlišné [pozri analogicky rozsudky z 19. mája 2015, Swatch/ÚHVT – Panavision Europe (SWATCHBALL),
T‑71/14
, neuverejnený,
EU:T:2015:293
, bod
, a z 29. októbra 2015, Éditions Quo Vadis/ÚHVT – Gómez Hernández (QUO VADIS),
T‑517/13
, neuverejnený,
EU:T:2015:816
, bod
].
Treba tiež uviesť, že odvolací senát v bode 35 napadnutého rozhodnutia spresnil, že skutočnosť, že odborná verejnosť, ktorej sú určené tovary označené ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, môže tiež zahŕňať osoby zaujímajúce sa o odevy a šport, nemení nič na konštatovaní, že takáto skupina verejnosti si nevytvorí nijakú súvislosť medzi svojou vlastnou športovou činnosťou či voľno‑časovými záujmami a ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, pri používaní tovarov označených uvedenou ochrannou známkou v rámci svojho povolania.
V dôsledku toho a na rozdiel od tvrdenia žalobkyne z napadnutého rozhodnutia nevyplýva, že by odvolací senát nevzal vo svojom preskúmaní do úvahy prípadné prekrývanie sa príslušných skupín verejnosti. Navyše, hoci nemožno vylúčiť, že za určitých okolností skupiny verejnosti, ktorým sú určené tovary označené kolidujúcimi ochrannými známkami, sa môžu prekrývať [pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. marca 2012, You‑Q/ÚHVT – Apple Corps (BEATLE),
T‑369/10
, neuverejnený,
EU:T:2012:177
, bod
] a že odborná verejnosť môže poznať staršiu ochrannú známku zahŕňajúcu tovary alebo služby určené širokej verejnosti, nemôže to stačiť na preukázanie toho, že odborná verejnosť si vytvorí medzi kolidujúcimi ochrannými známkami spojitosť (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. mája 2015, SWATCHBALL,
T‑71/14
, neuverejnený,
EU:T:2015:293
, bod
).
Preto je potrebné žalobnú výhradu žalobkyne zamietnuť.
V treťom rade treba zamietnuť tvrdenie žalobkyne predložené na pojednávaní, podľa ktorého jednak „v prípade… ‚oslabenia‘ sa bude príslušná skupina verejnosti skladať z priemerných spotrebiteľov tovarov a služieb, pre ktoré bola prihláška podaná“, a jednak „v prípade… ‚parazitovania‘ sa príslušná skupina verejnosti bude skladať z priemerných spotrebiteľov tovarov a služieb, pre ktoré má staršia ochranná známka dobré meno“.
Uvedené tvrdenie totiž nezohľadňuje judikatúru pripomenutú v bode 32 vyššie, podľa ktorej sa jednak príslušná skupina verejnosti, s ohľadom na ktorú sa musí vykonať posúdenie existencie údajného využívania rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena starších ochranných známok, skladá z priemerných spotrebiteľov tovarov označených ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, a jednak príslušná skupina verejnosti, s ohľadom na ktorú treba posúdiť existenciu poškodenia dobrého mena alebo narušenia rozlišovacej spôsobilosti staršej ochrannej známky, sa skladá z priemerných spotrebiteľov tovarov, pre ktoré bola táto ochranná známka zapísaná.
Vzhľadom na vyššie uvedené treba zamietnuť všetky žalobné výhrady žalobkyne a potvrdiť definíciu príslušných skupín verejnosti, ktorým sú určené príslušné tovary označené každou z kolidujúcich ochranných známok, ktorá je pripomenutá v bode 33 vyššie a ktorá je bezchybná.
O podobnosti kolidujúcich ochranných známok
V bodoch 26 a 42 napadnutého rozhodnutia dospel odvolací senát v podstate k záveru, že kolidujúce ochranné známky boli vysoko podobné.
Žalobkyňa toto posúdenie nespochybňuje.
Vedľajší účastník konania síce uznáva existenciu určitej podobnosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, tvrdí však, že ich príslušné typy písma sa jasne líšia.
V tomto ohľade stačí konštatovať, že odvolací senát správne dospel k záveru, že všetky kolidujúce ochranné známky sa skladali zo slovného prvku „puma“, napísaného podobným typom písma, a boli si teda vysoko podobné (pozri body 26, 42 a 43 napadnutého rozhodnutia).
Okrem toho odvolací senát správne v podstate rozhodol, že podobnosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami nie je v prejednávanej veci spochybnená tým, že v medzinárodnej obrazovej ochrannej známke č. 582886 sa nachádza obrazový prvok vyobrazujúci skáčucu mačkovitú šelmu, ktorá môže predstavovať pumu skáčucu smerom doľava nad poslednou časťou slova „puma“ (pozri bod 26 napadnutého rozhodnutia).
Preto je potrebné potvrdiť posúdenie odvolacieho senátu týkajúce sa vysokej podobnosti kolidujúcich ochranných známok.
O dobrom mene starších ochranných známok
Dobré meno ochrannej známky treba posúdiť vo vzťahu k tomu, ako ho vníma príslušná skupina verejnosti, ktorú tvorí priemerný spotrebiteľ tovarov alebo služieb, pre ktoré je táto ochranná známka zapísaná, ktorý je riadne informovaný a primerane pozorný a obozretný (pozri rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, bod
a citovanú judikatúru).
Treba pripomenúť, že článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 nedefinuje koncept dobrého mena. Z ustálenej judikatúry týkajúcej sa výkladu článku 5 ods. 2 prvej smernice Rady 89/104/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov v oblasti ochranných známok (
Ú. v. ES L 40, 1989, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 92), ktorého normatívny obsah je v podstate zhodný s článkom 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009, však vyplýva, že na splnenie podmienky týkajúcej sa dobrého mena musí staršiu ochrannú známku poznať podstatná časť skupiny verejnosti dotknutej tovarmi alebo službami, ktoré označuje (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 6. februára 2007, Aktieselskabet af 21. november 2001/ÚHVT – TDK Kabushiki Kaisha (TDK),
T‑477/04
,
EU:T:2007:35
, bod
, a z 28. októbra 2016, Unicorn/EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN‑čerpací stanice),
T‑123/15
, neuverejnený,
EU:T:2016:642
, bod
a citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci treba pripomenúť, že námietkové oddelenie zamietlo námietku v rozsahu, v akom sa zakladala na článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009, pretože sa domnievalo, že dôkazy predložené žalobkyňou nepreukazovali, že staršie ochranné známky nadobudli dobré meno.
Pokiaľ ide o odvolací senát, tento senát neposúdil dané dôkazy a vychádzal z predpokladu existencie dobrého mena, na ktoré sa odvolávala žalobkyňa. Odvolací senát v podstate totiž dospel k záveru, že námietka založená na článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 sa musí v každom prípade zamietnuť z dôvodu neexistencie súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami vo vnímaní príslušnej skupiny verejnosti.
Žalobkyňa odvolaciemu senátu vytýka, že sa „vyhol akémukoľvek jasnému a jednoznačnému záveru“, pokiaľ ide o dobré meno starších ochranných známok. Predovšetkým v podstate namieta, že odvolací senát nezohľadnil jej tvrdenie týkajúce sa výnimočného stupňa dobrého mena starších ochranných známok.
Na pojednávaní žalobkyňa zopakovala, že podľa nej odvolací senát riadne nezohľadnil stupeň dobrého mena starších ochranných známok, pričom pripomenula, že nie je možné sledovať športové podujatie bez toho, aby sa divák stretol s uvedenými ochrannými známkami, ktoré sponzorujú okrem iných aj najväčšie európskych futbalové tímy a sú spojené s najznámejšími športovcami.
EUIPO spochybňuje argument predložený žalobkyňou. Tvrdí, že odvolací senát totiž zohľadnil dobré meno predmetnej ochrannej známky. Okrem toho EUIPO v odpovedi na otázku položenú Všeobecným súdom na pojednávaní jednak uviedol, že odvolací senát s konečnou platnosťou dospel k záveru o existencii dobrého mena starších ochranných známok a jednak odkázal na to, čo v tejto súvislosti uviedol v bodoch 33 a 34 svojho vyjadrenia k prejednávanej žalobe.
Predovšetkým treba uviesť, že v bode 34 vyjadrenia EUIPO k žalobe sa uvádza, že v rámci preskúmania na účely článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 „sa odvolací senát domnieval, že uvádzané dobré meno existuje, a pri preskúmaní vychádzal z predpokladu, že staršie ochranné známky majú významné dobré meno, t. j. veľmi dobré meno“.
Vedľajší účastník konania v podstate tvrdí, že odvolací senát nedospel k nijakému záveru s ohľadom na dobré meno starších ochranných známok. Okrem toho na pojednávaní uviedol, že nie je isté, že odvolací senát prijal určité konečné stanovisko v tejto súvislosti.
Z ustálenej judikatúry vyplýva, že dobré meno staršej alebo starších ochranných známok, ktoré tvorí jednu z kumulatívnych podmienok uplatnenia článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009, a najmä jeho intenzita, patria medzi faktory, ktoré sa musia zohľadniť jednak pri posúdení existencie súvislosti vo vnímaní verejnosti medzi staršími ochrannými známkami a prihlasovanou ochrannou známkou a jednak pri posúdení nebezpečenstva, že dôjde k niektorému z troch zásahov uvedených v tomto ustanovení (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudky z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, bod
, a z 18. júla 2013, Specsavers International Healthcare a i.,
C‑252/12
,
EU:C:2013:497
, bod
a citovanú judikatúru).
Existencia dobrého mena staršej alebo starších ochranných známok predstavuje teda nevyhnutnú etapu v rámci posúdenia uplatniteľnosti článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009. V dôsledku toho si uplatnenie uvedeného článku nevyhnutne vyžaduje prijatie konečného rozhodnutia jednak o existencii alebo neexistencii takéhoto dobrého mena, čo v zásade vylučuje, aby sa preskúmanie týkajúce sa prípadného uplatnenia tohto článku uskutočnilo na základe vágneho predpokladu, teda predpokladu, ktorý sa nezakladá na potvrdení dobrého mena s určitou intenzitou [rozsudok z 2. októbra 2015, The Tea Board/ÚHVT – Delta Lingerie (Darjeeling collection de lingerie),
T‑625/13
, neuverejnený,
EU:T:2015:742
, bod
].
V prejednávanom prípade sa odvolací senát neopieral o takýto vágny predpoklad. Zo znenia bodov 27 a 32 napadnutého rozhodnutia totiž vyplýva, že na účely svojho preskúmania vychádzal z predpokladu výnimočnej intenzity dobrého mena starších ochranných známok.
Na jednej strane treba konštatovať, že keď sa odvolací senát rozhodol vychádzať z takého predpokladu, konkrétne nepreskúmal, či žalobkyňa dostatočne preukázala dobré meno starších ochranných známok, ako aj stupeň intenzity takého dobrého mena. Okrem toho výslovne uznal, že takéto preskúmanie nevykonal, keď v bode 27 napadnutého rozhodnutia uviedol, že v tejto súvislosti neposúdil dôkazy a obmedzil sa na to, že vychádzal z predpokladu, že uvádzané dobré meno existovalo. Za týchto okolností EUIPO nemôže žalobkyni vytýkať, že pred odvolacím senátom nepreukázala existenciu dobrého mena prekračujúceho rámec skupiny verejnosti, ktorej sú staršie ochranné známky určené.
Na druhej strane treba poznamenať, že na rozdiel od toho, čo tvrdí EUIPO, hoci odvolací senát uviedol, že sa rozhodol založiť svoje preskúmanie na predpoklade existencie dobrého mena, ktoré uvádza žalobkyňa, nezohľadnil náležite intenzitu takého dobrého mena. Zo spisu totiž vyplýva, že žalobkyňa pred inštanciami EUIPO poukazovala na – a to najmä v bodoch 2 a nasl. svojich pripomienok zo 7. marca 2014 predložených na podporu svojej námietky – existenciu prestížnej ochrannej známky, ktorá má značnú dobrú povesť. Neodkazovala len na výnimočnú intenzitu dobrého mena, a to na rozdiel od toho, čo uviedol odvolací senát. Žalobkyňa uviedla, že dobré meno starších ochranných známok pôsobilo nad rámec skupiny verejnosti, ktorej sú určené tovary označené danými ochrannými známkami, a preto sa v podstate mohlo rozšíriť aj na odbornú verejnosť dotknutú ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky (pozri najmä bod 2.3 pripomienok žalobkyne, ktoré predložila na podporu svojej námietky zo 7. marca 2014).
Východiskový predpoklad, na ktorom sa odvolací senát rozhodol založiť svoje posúdenie existencie prípadného porušenia uvedeného v článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009, je teda nesprávny.
O rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok
V bode 36 napadnutého rozhodnutia odvolací senát v podstate konštatoval, že staršie ochranné známky mali nízky stupeň vnútornej rozlišovacej spôsobilosti.
Žalobkyňa naopak tvrdí, že staršie ochranné známky majú veľmi vysokú rozlišovaciu spôsobilosť, tak nadobudnutú používaním, ako aj vnútornú.
Na úvod treba uviesť, že podľa judikatúry sa rozlišovacia spôsobilosť ochrannej známky musí posúdiť vo vzťahu k tomu, ako ju vníma príslušná skupina verejnosti, ktorú tvorí priemerný spotrebiteľ tovarov alebo služieb, pre ktoré je táto ochranná známka zapísaná, ktorý je riadne informovaný a primerane pozorný a obozretný (pozri rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, bod
a citovanú judikatúru).
Po prvé, čo sa týka vnútornej rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok, treba pripomenúť, že podľa judikatúry úroveň rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky sa musí posúdiť len z hľadiska tovarov, pre ktoré bola táto ochranná známka zapísaná (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. júna 1999, Lloyd Schuhfabrik Meyer,
C‑342/97
,
EU:C:1999:323
, bod
; pozri tiež analogicky rozsudok z 12. februára 2004, Koninklijke KPN Nederland,
C‑363/99
,
EU:C:2004:86
, bod
a citovanú judikatúru). Okrem toho z judikatúry vyplýva, že na účely posúdenia rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky s ohľadom na tovary, ktoré označuje, je irelevantné, že tá istá ochranná známka by mohla byť vnímaná ako opisná pre iné tovary (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. februára 2004, Koninklijke KPN Nederland,
C‑363/99
,
EU:C:2004:86
, bod
).
Na základe toho akýkoľvek odkaz na opisný charakter ochrannej známky v súvislosti s inými tovarmi alebo službami než tými, na ktoré sa táto ochranná známka vzťahuje, nemôže odôvodniť zníženie jej rozlišovacej spôsobilosti.
V prejednávanej veci treba konštatovať, že odvolací senát nepreukázal, že tovary, na ktoré sa vzťahujú staršie ochranné známky, ktorých používanie bolo žalobkyňou preukázané, mohli poukazovať na vlastnosti, akými sú sila či výkon, a teda, že výraz „puma“ bol náznakom vlastností uvedených tovarov. V bode 36 napadnutého rozhodnutia sa obmedzil na konštatovanie, že slovný prvok „puma“ označuje veľkú skáčucu mačkovitú šelmu známu svojou silou a výkonom, a teda že tento slovný prvok naráža na všetky druhy tovarov vyvolávajúcich tieto vlastnosti (pozri bod 36 napadnutého rozhodnutia).
Na základe uplatnenia judikatúry pripomenutej v bode 75 vyššie treba teda konštatovať, že posúdenie odvolacieho senátu týkajúce sa nízkeho stupňa rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok je nesprávne.
Pre úplnosť je potrebné zamietnuť tvrdenie žalobkyne, podľa ktorého veľmi vysoká rozlišovacia spôsobilosť starších ochranných známok vyplývala z jedinečného typu písma slovného prvku „puma“, ktoré sa skladá z troch veľkých písmen a jedného malého písmena.
Obrazové prvky starších ochranných známok, ako napríklad typ písma, ako aj písmeno malé „m“, sú sotva viditeľné, a preto nemôžu samy osebe poskytnúť týmto ochranným známkam vysokú rozlišovaciu spôsobilosť [pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudky z 15. marca 2006, Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia/ÚHVT – Ferrero (FERRÓ),
T‑35/04
,
EU:T:2006:82
, bod
, a z 27. októbra 2016, Caffè Nero Group/EUIPO (CAFE NERO),
T‑37/16
, neuverejnený,
EU:T:2016:634
, bod
].
Po druhé žalobkyňa sa pred námietkovým oddelením a odvolacím senátom odvolávala na rozlišovaciu spôsobilosť, ktorú staršie ochranné známky nadobudli svojím používaním.
V tejto súvislosti treba uviesť, že napadnuté rozhodnutie neobsahuje žiadne posúdenie o údajnej rozlišovacej spôsobilosti, ktorú staršie ochranné známky nadobudli z dôvodu svojho používania.
Odvolacie senáty však nie sú povinné v odôvodnení rozhodnutí, ktoré majú prijať, vyjadriť sa k všetkým tvrdeniam, ktoré dotknuté osoby uvádzajú v konaní pred nimi. Stačí, ak uvedú skutkové okolnosti a právne úvahy, ktoré majú v rámci štruktúry rozhodnutia zásadný význam [pozri v tomto zmysle rozsudok z 3. marca 2016, Ugly/ÚHVT – Group Lottuss (COYOTE UGLY),
T‑778/14
, neuverejnený,
EU:T:2016:122
, bod
a citovanú judikatúru].
Pokiaľ ide o to, že odvolací senát dospel k záveru, že staršie ochranné známky majú vnútornú rozlišovaciu spôsobilosť, hoci nízku, nemožno mu vytýkať, že sa nevyjadril k prípadnej rozlišovacej spôsobilosti, ktorú tieto ochranné známky nadobudli svojím používaním. Na účely posúdenia existencie súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami sa podľa judikatúry nevyžaduje zohľadniť stupeň vnútornej rozlišovacej spôsobilosti staršej ochrannej známky a zároveň stupeň rozlišovacej spôsobilosti nadobudnutej používaním, ale iba jeden z nich (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, bod
; uznesenie z 30. apríla 2009, Japan Tobacco/ÚHVT,
C‑136/08 P
, neuverejnené,
EU:C:2009:282
, bod
, a rozsudok zo 6. júla 2012, ROYAL SHAKESPEARE,
T‑60/10
, neuverejnené,
EU:T:2012:348
, bod
).
Z úvah uvedených v bodoch 68 až 71, 77 a 78 vyššie vyplýva, že odvolací senát jednak nezohľadnil správne mieru dobrého mena, na ktoré sa odvoláva žalobkyňa, a jednak neposúdil správne stupeň vnútornej rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok pri svojom preskúmaní existencie súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami vo vnímaní príslušnej skupiny verejnosti.
Treba však pripomenúť, že intenzita dobrého mena a stupeň rozlišovacej spôsobilosti – vnútornej alebo nadobudnutej používaním – staršej ochrannej známky môžu mať významný vplyv na posúdenie existencie súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami.
Z ustálenej judikatúry totiž vyplýva, že niektoré ochranné známky môžu nadobudnúť také dobré meno, že ide nad rámec skupiny verejnosti dotknutej danými tovarmi alebo službami, pre ktoré boli tieto ochranné známky zapísané. V takom prípade si môže skupina verejnosti dotknutá tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná novšia ochranná známka, prirovnať kolidujúce ochranné známky, aj keby bola úplne odlišná od skupiny verejnosti dotknutej tovarmi alebo službami, pre ktoré bola predtým zapísaná staršia ochranná známka (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, body
a
).
Pokiaľ sa skupiny verejnosti dotknuté tovarmi označenými staršou ochrannou známkou a skupiny verejnosti dotknuté tovarmi označenými ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, líšia, môže byť potrebné zohľadniť rozsah dobrého mena staršej ochrannej známky, aby bolo možné určiť, či toto dobré meno ide nad rámec predmetnej skupiny verejnosti, ktorej je táto ochranná známka určená (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, body
až
).
V prejednávanej veci teda napriek tomu, že neexistuje žiadna priama súvislosť medzi tovarmi označenými kolidujúcimi ochrannými známkami, ktoré si nie sú podobné, ako konštatoval odvolací senát v bode 32 napadnutého rozhodnutia, naďalej však bolo možné konštatovať asociáciu so staršími ochrannými známkami, keby odvolací senát správne zohľadnil rozsah dobrého mena, na ktoré sa žalobkyňa odvolávala. Z toho vyplýva, že hoci sa neprekrývajú skupiny verejnosti, ktorým sú určené tovary označené každou z kolidujúcich ochranných známok, a dotknuté tovary sú rôzne, nemožno vylúčiť, že prirovnanie kolidujúcich ochranných známok vzhľadom na ich veľkú podobnosť nebolo možné (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, body
až
).
Navyše podľa ustálenej judikatúry, čím má staršia ochranná známka silnejšiu rozlišovaciu spôsobilosť, či už vnútornú, alebo nadobudnutú používaním, tým je pravdepodobnejšie, že keď sa príslušná skupina verejnosti stretne so zhodnou alebo podobnou novšou ochrannou známkou, evokuje sa jej staršia ochranná známka (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, bod
).
Vzhľadom na vyššie uvedené došlo v závere odvolacieho senátu o neexistencii súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami vo vnímaní príslušnej skupiny verejnosti, ktorá nie je výsledkom správneho posúdenia všetkých relevantných okolností konkrétneho prípadu, k nesprávnemu právnemu posúdeniu.
Dané konštatovania nemožno spochybniť tvrdeniami, ktoré predložil EUIPO.
Po prvé EUIPO rovnako ako odvolací senát tvrdí (pozri bod 35 napadnutého rozhodnutia), že predmetné tovary sú si navzájom tak vzdialené, že odborníci dotknutí ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, si nevytvoria súvislosť s ich vlastnou športovou činnosťou a voľno‑časovými záujmami, keď sa dostanú do kontaktu s ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, pri používaní tovarov označených touto ochrannou známkou v rámci svojho povolania.
Stačí pripomenúť, že ak dôjde k zásahom do práv z ochrannej známky stanoveným v článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009, tieto zásahy sú dôsledkom určitého stupňa podobnosti medzi staršou ochrannou známkou a novšou ochrannou známkou, pre ktorý si dotknutá skupina verejnosti prirovná tieto dve ochranné známky, t. j. vytvorí si medzi nimi určitú súvislosť, i keď si ich nebude zamieňať (pozri rozsudok zo 14. decembra 2012, GRUPO BIMBO,
T‑357/11
, neuverejnený,
EU:T:2012:696
, bod
a citovanú judikatúru).
Súvislosť, ktorú by si skupina verejnosti dotknutá prihlasovanou ochrannou známkou mohla vytvoriť medzi jednak uvedenou ochrannou známkou a jednak svojou vlastnou športovou činnosťou a voľno‑časovými záujmami, je teda irelevantná na účely posúdenia, či ochranná známka, ktorá je predmetom prihlášky, evokuje staršiu ochrannú známku vo vnímaní príslušnej skupiny verejnosti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. novembra 2008, Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, bod
).
Preto sa tvrdenie EUIPO musí zamietnuť.
Po druhé EUIPO tvrdí, že v rozhodnutí zo 17. septembra 2015, Arnoldo Mondadori Editore/ÚHVT (
C‑548/14 P
, neuverejnené,
EU:C:2015:624
), Súdny dvor dospel k záveru, že súvislosť medzi dvomi ochrannými známkami bola vylúčená v prípade, že neexistovala možnosť akéhokoľvek prirovnania tovarov a služieb, ktoré patria do veľmi odlišných hospodárskych odvetví. Podľa EUIPO, rovnaké úvahy použil Všeobecný súd v rozsudkoch z 19. mája 2015, SWATCHBALL (
T‑71/14
, neuverejnený,
EU:T:2015:293
), a z 29. októbra 2015, Éditions Quo Vadis/ÚHVT – Gómez Hernández (QUO VADIS),
T‑517/13
, neuverejnený,
EU:T:2015:816
).
Na jednej strane treba pripomenúť, že článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 upravuje výslovne prípad, keď je námietka podaná proti zápisu ochrannej známky Európskej únie pre tovary alebo služby, ktoré nie sú podobné s tovarmi označenými staršou ochrannou známkou.
Súdny dvor uviedol, že článok 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 sa týka výslovne prípadu, keď tovary alebo služby si nie sú podobné [pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. mája 2009, Waterford Wedgwood/Assembled Investments (Proprietary),
C‑398/07 P
, neuverejnený,
EU:C:2009:288
, bod
].
Nepodobná povaha tovarov označených kolidujúcimi ochrannými známkami teda nie je dostatočným faktorom na vylúčenie existencie súvislosti medzi uvedenými ochrannými známkami, pričom treba navyše pripomenúť, že táto existencia súvislosti sa má posudzovať celkovo, t. j. so zohľadnením všetkých relevantných okolností prejednávanej veci (pozri bod 24 vyššie).
Na druhej strane skutkové okolnosti prejednávanej veci sa líšia od okolností dotknutých v uznesení a rozsudkoch, ktoré uviedol EUIPO. Vo veci, ktorá viedla k prijatiu uznesenia zo 17. septembra 2015, Arnoldo Mondadori Editore/ÚHVT (
C‑548/14 P
, neuverejnené,
EU:C:2015:624
), totiž nebolo dobré meno staršej ochrannej známky nijako intenzívne, zatiaľ čo v prejednávanej veci staršie ochranné známky majú prinajmenšom veľmi dobré meno. Rovnako vo veci, ktorá viedla k rozsudku z 29. októbra 2015, QUO VADIS (
T‑517/13
, neuverejnený,
EU:T:2015:816
), bolo dobré meno staršej ochrannej známky s bežnou intenzitou. Okrem toho v rozsudku z 19. mája 2015, SWATCHBALL (
T‑71/14
, neuverejnený,
EU:T:2015:293
), Všeobecný súd vylúčil existenciu súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami aj napriek dobrému menu s výnimočnou intenzitou z dôvodu, že je veľmi nepravdepodobné, aby príslušná skupina verejnosti našla tovary, na ktoré sa vzťahuje každá z daných ochranných známok, v tých istých obchodoch, a že by myslela na tieto tovary, keď sa stretne s druhými (rozsudok z 19. mája 2015, SWATCHBALL,
T‑71/14
, neuverejnený,
EU:T:2015:293
, bod
). Tento dôvod, ktorý sa v skutočnosti týka vylúčenia existencie neoprávneného využívania rozlišovacej spôsobilosti alebo dobrého mena staršej ochrannej známky, nemôže však mať vplyv na posúdenie existencie súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami vo vnímaní príslušnej skupiny verejnosti.
Preto sa tvrdenie EUIPO musí zamietnuť.
Napokon treba pripomenúť, že existencia súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami vo vnímaní príslušnej skupiny verejnosti je nevyhnutnou podmienkou na uplatnenie článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 (pozri rozsudky z 10. mája 2007, nasdaq,
T‑47/06
, neuverejnený,
EU:T:2007:131
, bod
a citovanú judikatúru, a z 11. decembra 2014, Master,
T‑480/12
,
EU:T:2014:1062
, bod
a citovanú judikatúru).
Vzhľadom na pochybenia, ktorých sa dopustil odvolací senát v rámci posúdenia existencie súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami a ktoré boli pripomenuté v bode 85 vyššie, treba zrušiť napadnuté rozhodnutie bez toho, aby bolo potrebné preskúmať ostatné žalobné výhrady predložené žalobkyňou.
Odvolaciemu senátu prináleží, aby opätovne preskúmal tvrdenia, ktoré žalobkyňa zakladá vo svojom odvolaní proti rozhodnutiu námietkového oddelenia na existencii súvislosti medzi kolidujúcimi ochrannými známkami. Na tento účel bude musieť najskôr s konečnou platnosťou rozhodnúť o existencii dobrého mena starších ochranných známok, a prípadne jeho intenzite, ako aj o miere rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok.
Ak odvolací senát dospeje ku konečnému záveru, že v prejednávanom prípade existuje súvislosť medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, bude musieť preskúmať, či žalobkyňa dostatočne preukázala existenciu niektorého z porušení uvedených v článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009. Na tieto účely bude musieť zohľadniť stupeň dobrého mena a rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok. Čím sú rozlišovacia spôsobilosť a dobré meno staršej ochrannej známky vyššie, tým je jednoduchšie pripustiť existenciu zásahu do staršej ochrannej známky v zmysle článku 8 ods. 5 nariadenia č. 207/2009 (pozri rozsudok z 29. marca 2012, BEATLE,
T‑369/10
, neuverejnený,
EU:T:2012:177
, bod
a citovanú judikatúru). Navyše bude musieť prihliadnuť na to, že v prípade námietky založenej na ochrannej známke s dobrým menom výnimočnej intenzity nebezpečenstvo budúceho neoprávneného prospechu alebo poškodenia, ktoré nie je len hypotetické, spôsobeného ochrannou známkou, ktorá je predmetom prihlášky, môže byť tak zjavné, že predkladateľ námietky nepotrebuje v tejto súvislosti uviesť ďalšiu skutkovú okolnosť ani predložiť dôkaz o existencii takej okolnosti [pozri rozsudky z 22. marca 2007, VIPS,
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, bod
, a z 27. októbra 2016, Spa Monopole/EUIPO – YTL Hotels & Properties (SPA VILLAGE),
T‑625/15
, neuverejnený,
EU:T:2016:631
, bod
].
Vzhľadom na uvedené je potrebné žalobe vyhovieť, a teda zrušiť napadnuté rozhodnutie.
O trovách
Podľa článku 134 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže EUIPO nemal úspech vo veci, je opodstatnené v súlade s návrhmi žalobkyne uložiť mu, aby znášal svoje vlastné trovy konania a nahradil trovy konania žalobkyne.
Navyše podľa článku 138 ods. 3 rokovacieho poriadku môže Všeobecný súd rozhodnúť, že vedľajší účastníci konania znášajú svoje vlastné trovy konania. Vedľajší účastník konania, ktorý vstúpil do konania na podporu EUIPO, znáša svoje vlastné trovy konania.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (štvrtá komora),
rozhodol takto:

1.
Rozhodnutie štvrtého odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) zo 4. decembra 2015 (vec R 1052/2015‑4) sa zrušuje.

2.
EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Puma SE.

3.
Doosan Machine Tools Co. Ltd znáša svoje vlastné trovy konania.

Kanninen
Schwarcz
Iliopoulos
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 26. septembra 2018.
Podpisy
Obsah

Okolnosti predchádzajúce sporu

Návrhy účastníkov konania

Právny stav

O príslušnej skupine verejnosti

O podobnosti kolidujúcich ochranných známok

O dobrom mene starších ochranných známok

O rozlišovacej spôsobilosti starších ochranných známok

O trovách
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.