CELEX: 62021CJ0650
Begäran om förhandsavgörande
Socialpolitik
Likabehandling i arbetslivet
Direktiv 2000/78/EG
Förbud mot diskriminering på grund av ålder
Löner för tjänstemän
Nationell tidigare lagstiftning som bedömts var diskriminerande
Placering i ett nytt lönesystem mot bakgrund av tjänstetid som fastställts i enlighet med det gamla systemet
Ändring av denna tjänstetid genom fastställande av ett referensdatum för jämförelse
Den nya placeringens diskriminerande karaktär
Bestämmelse som verkar ge äldre tjänstemän nackdelar

Respektive begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 1, 2 och 6 i rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet (
EGT L 303, 2000, s. 16
) jämförd med artikel 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan).
Begäran har framställts i mål mellan, å ena sidan, FW och CE och, å andra sidan, Landespolizeidirektion Niederösterreich (regionala polismyndigheten i Niederösterreich, Österrike) och Finanzamt Österreich (skattemyndigheten, Österrike), tidigare Finanzamt Salzburg-Land (skattemyndigheten i delstaten Salzburg, Österrike) (nedan tillsammans kallade skattemyndigheten). Målen rör fastställandet av FW:s och CE:s tjänstetid i löneskalan för statstjänstemän.
Tillämpliga bestämmelser
Unionsrätt
I artikel 1 i direktiv 2000/78, med rubriken ”Syfte”, föreskrivs följande:
”Syfte Syftet med detta direktiv är att fastställa en allmän ram för bekämpning av diskriminering i arbetslivet på grund av religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning, för att principen om likabehandling skall kunna genomföras i medlemsstaterna.”
I artikel 2 i detta direktiv, med rubriken ”Begreppet diskriminering”, föreskrivs följande:
”1.   I detta direktiv avses med principen om likabehandling att det inte får förekomma någon direkt eller indirekt diskriminering på någon av de grunder som anges i artikel 1.
2.   Enligt punkt 1 skall
a)
direkt diskriminering anses förekomma när en person på någon av de grunder som anges i artikel 1 behandlas mindre förmånligt än en annan person behandlas, har behandlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation,
b)
indirekt diskriminering anses förekomma när en skenbart neutral bestämmelse eller ett skenbart neutralt kriterium eller förfaringssätt särskilt missgynnar personer med en viss religion eller övertygelse, ett visst funktionshinder, en viss ålder, eller en viss sexuell läggning jämfört med andra personer, om inte
i)
bestämmelsen, kriteriet eller förfaringssättet objektivt motiveras av ett berättigat mål och om medlen för att uppnå detta mål är lämpliga och nödvändiga, eller …
…”
Artikel 3 i direktivet, med rubriken ”Tillämpningsområde”, föreskriver följande i punkt 1:
” nom ramen för gemenskapens befogenheter skall detta direktiv tillämpas på alla personer, såväl inom den offentliga som den privata sektorn, inklusive offentliga organ, i fråga om följande:
…
c)
Anställnings- och arbetsvillkor, inklusive avskedande och löner.”
Artikel 6 i samma direktiv, med rubriken ”Befogad särbehandling på grund av ålder”, har följande lydelse:
”1.   Utan hinder av artikel 2.2 får medlemsstaterna föreskriva att särbehandling på grund av ålder inte skall utgöra diskriminering om särbehandlingen på ett objektivt och rimligt sätt inom ramen för nationell rätt kan motiveras av ett berättigat mål som rör särskilt sysselsättningspolitik, arbetsmarknad och yrkesutbildning, och sätten för att genomföra detta syfte är lämpliga och nödvändiga.
…
2.   Utan hinder av artikel 2.2 får medlemsstaterna föreskriva att följande inte utgör diskriminering på grund av ålder: fastställande av åldersgräns för att, när det gäller företags- och yrkesbaserade system för social trygghet, komma i fråga för pensions- eller invaliditetsförmåner, inbegripet fastställande av olika åldersgränser för arbetstagare eller grupper eller kategorier av arbetstagare och för tillämpningen inom ramen för dessa system av ålderskriterier för försäkringstekniska beräkningar, under förutsättning att detta inte leder till diskriminering på grund av kön.”
Artikel 16 i direktivet, med rubriken ”Efterlevnad”, föreskriver följande:
”Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att
a)
lagar och andra författningar som strider mot principen om likabehandling upphävs,
b)
bestämmelser som strider mot principen om likabehandling som finns i individuella avtal eller kollektivavtal, i interna regler för företag samt i regler för vinstdrivande eller icke-vinstdrivande föreningar, för fria yrkesutövare och för arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer förklaras eller kan förklaras ogiltiga eller ändras.”
Österrikisk rätt
Den österrikiska lagstiftningen om offentliga tjänstemäns löner och uppflyttning i löneklass har vid flera tillfällen ändrats på grund av att vissa av dess bestämmelser varit oförenliga med unionsrätten. Det nya systemet för dessa tjänstemäns löner och uppflyttning i löneklass, som är en följd av de lagändringar som kungjordes under åren 2019 och 2020, syftar till att avskaffa en diskriminering på grund av ålder som orsakades av det tidigare gällande systemet för löner och uppflyttning i löneklass.
GehG 2010
I syfte att avhjälpa den diskriminering på grund av ålder som följde av den tidigare versionen av Gehaltsgesetz (lönelagen), vilken konstaterades i EU-domstolens dom av den 18 juni 2009, Hütter (
C‑88/08
,
EU:C:2009:381
), ändrades 8 § i Gehaltsgesetz 1956 (1956 års lönelag, BGBl. 54/1956), i dess lydelse enligt Bundesbesoldungsreform 2010 (2010 års federala lönereformslag, BGBl. I, 82/2010) (nedan kallad GehG 2010), enligt följande i punkt 1:
”För uppflyttning i löneklass är referensdagen avgörande. Såvitt ingenting annat föreskrivs nedan är tidsperioden som krävs för uppflyttning till den andra av löneklasserna som kommer i fråga för varje tjänstekategori fem år, annars två år.”
12 § GehG de 2010 hade följande lydelse:
”1.   Med förbehåll för de inskränkningar som anges i punkterna 4–8, ska referensdagen för uppflyttning i löneklass beräknas genom att bakåt i tiden från anställningsdagen beakta tidsperioder efter den 30 juni det år som vederbörande fullgjort eller borde ha fullgjort nio skolår efter att ha påbörjat grundskolan.
1)
De tidsperioder som räknas upp i stycke 2 ska beaktas i sin helhet
2)
Andra perioder
a)
som uppfyller kriterierna i stycke 3 eller 3a ska beaktas i sin helhet,
b)
som inte uppfyller kriterierna i stycke 3 eller 3a
aa)
ska beaktas i sin helhet, dock högst tre år och
bb)
ska beaktas till hälften för tre ytterligare år.
1a.   Omfattningen av de perioder under vilka vederbörande har flyttats upp i enlighet med punkt 1 led 2 b aa och punkt 2 led 6, och de lärlingsperioder under vilka vederbörande har flyttats upp i enlighet med punkt 2 led 4 d får inte överstiga sammanlagt tre år. För det fall att
1)
en utbildning har avslutats i enlighet med punkt 2 led 6, som på grund av bestämmelserna i skollagstiftningen tar mer än tolv år i anspråk, ska emellertid denna period förlängas med ett år efter den tolfte årskursen,
2)
en lärlingsutbildning har fullgjorts i enlighet med punkt 2 led 4 d, som på grund av relevanta bestämmelser tar mer än 36 månader i anspråk, ska denna period förlängas med en månad för varje månad som lärlingsutbildningen varar utöver 36 månader.
…”
Fastställandet av referensdatumet för fastställandet av tjänstemannens uppflyttning, och därmed dennes lönebestämmande placering, kunde enbart göras i enlighet med 113 § punkterna 10 och 11 GehG 2010 på begäran, och de tidigare bestämmelserna var i övrigt fortfarande tillämpliga i den version som var i kraft den 31 december 2003.
GehG 2015
För att komma till rätta med den diskriminering på grund av ålder som följer av GehG 2010 och som fastställdes i domstolens dom av den 11 november 2014, Schmitzer (
C‑530/13
,
EU:C:2014:2359
), ändrades GehG 2010 med retroaktiv verkan genom Bundesbesoldungsreform 2015 (2015 års federala lag om lönereform, BGBl. I, 32/2015), genom Dienstrechts-Novelle 2015 (2015 års lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning, BGBl. I, 65/2015) och genom Besoldungsrechtsanpassungsgesetz (2016 års lag om lönereform, BGBl. I, 104/2016) (nedan kallad GehG 2015).
I 8 § GehG 2015, med rubriken ”Placering och uppflyttning”, föreskrevs följande i punkt 1:
”… Lönebestämmande tjänstetid är avgörande för placering och senare uppflyttning i löneklass.”
I 12 § punkt 1 GehG 2015, med rubriken ”Lönebestämmande tjänstetid”, föreskrivs följande:
”Den lönebestämmande tjänstetiden omfattar varaktigheten av den tid som är relevant för uppflyttningen och som fullgjorts inom ramen för anställningsförhållandet med tillägg för tidigare anställningsperioder som ska räknas in.”
I 169 § GehG 2015, som avser omplacering av redan anställda tjänstemän i det nya systemet för löner och uppflyttning, föreskrevs följande:
”1.   Alla tjänstemän som tillhör de tjänstekategorier och löneklasser som anges i 169d §, som är i anställning den 11 februari 2015, övergår enligt följande bestämmelser endast på grundval av sin tidigare lön till det nya lönesystem som införs genom denna federala lag. Tjänstemännen placeras på grundval av sin tidigare lön först in i en löneklass i det nya lönesystemet, i vilket den tidigare lönen bibehålls. … …
2.   Övergången av en tjänsteman till det nya lönesystemet sker genom fastställelse enligt schablon av hans eller hennes lönebestämmande tjänstetid. Övergångsbeloppet är avgörande för fastställelsen enligt schablon. Övergångsbeloppet är den hela lön utan eventuella extraordinära uppflyttningar som lades till grund för beräkningen av tjänstemannens månadslön för februari 2015 (övergångsmånad). …
2a.   Som övergångsbelopp används första lönesteget för varje löneklass, som faktiskt var avgörande för de utbetalade lönerna för övergångsmånaden (placering i enlighet med lönespecifikationen). Det ska inte ske någon bedömning av lönernas skälighet varken med avseende på deras grund eller storlek. En senare korrigering av de utbetalda lönerna ska endast beaktas vid beräkningen av övergångsbeloppet såvitt den
1)
innebär korrigering av fel av materiell art som har uppstått vid inmatning i ett automatiskt databehandlingssystem, och
2)
den felaktiga inmatningen uppenbart avviker från den avsedda inmatningen, vilken framgår av de handlingar som fanns redan vid tidpunkten för inmatningen.
…
3.   Den lönebestämmande tjänstetiden för den tjänsteman som övergått till det nya systemet fastställs på grundval av den tidsperiod som krävs för uppflyttning från den första löneklassen (från den första dagen) till den löneklass i samma tjänstekategori för vilken, enligt den gällande lydelsen den 12 februari 2015, närmast lägre lön med avseende på övergångsbeloppet föreskrivs. Om övergångsbeloppet är detsamma som det lägsta beloppet för en löneklass i samma tjänstekategori, är denna löneklass avgörande. Alla jämförelsetal ska avrundas till hela euro.
4.   Den lönebestämmande tjänstetid som fastställs i punkt 3 förlängs med den tid som förflutit mellan tidpunkten för den senaste uppflyttningen i en högre löneklass och utgången av övergångsmånaden, om detta främjar uppflyttningen.
…”
Enligt 175 § punkt 79 led 3 GehG 2015 ska 8 och 12 §§ GehG 2015, inklusive deras rubriker, träda i kraft, i GehG 2015, dagen efter dagen för offentliggörandet, det vill säga den 12 februari 2015, och alla tidigare versioner av dessa paragrafer ska inte längre vara tillämpliga i pågående eller framtida förfaranden.
GehG 2020
För att komma till rätta med den diskriminering på grund av ålder som följer av GehG 2015 och som fastställdes i domstolens dom av den 8 maj 2019, Leitner (
C‑396/17
,
EU:C:2019:375
; nedan kallad ”domen i mål Leitner”), och dom av den 8 maj 2019, Österreichischer Gewerkschaftsbund (
C‑24/17
,
EU:C:2019:373
), ändrades GehG 2015 med retroaktiv verkan genom 2. Dienstrechts-Novelle 2019 (2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning, BGBl. I, 58/2019) och Dienstrechts-Novelle 2020 (2020 års lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning, BGBl. I, 153/2020) (nedan kallad GehG 2020).
I 169f § GehG 2020 föreskrivs följande:
”1.   För tjänstemän
1)
vilka är i aktiv tjänst den dag då [2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning] offentliggörs, och
2)
vilka har övergått enligt 169 § punkt 1 (i förekommande fall i kombination med 169 § punkterna 3, 4 eller 6), och
3)
vars första referensdatum för uppflyttning i löneklass har fastställts genom att utesluta perioder före 18 års ålder, och
4)
för vilka tidsperioderna före 18 års ålder, efter det första fastställande som avses i punkt 3, inte har beaktats enligt bestämmelserna i [2010 års federala lag om lönereform] och inte har haft någon som helst inverkan på placeringen på grund av att den förlängning som föreskrivs i denna federala lag av den tid som krävs för den första uppflyttningen inte har beaktats,
ska ställningen [enligt löneskalan] automatiskt fastställas på nytt genom beslut.
…
3.   I de förfaranden som är anhängiga på dagen för offentliggörandet av [2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning], vilka huvudsakligen rör tillgodoräknande av ytterligare perioder av tidigare tjänstgöring, omprövning av datumet för uppflyttning, särskilt i enlighet med 113 § punkt 10 i [den federala ersättningsreformen 2010], omprövning av tjänstetid i [löneklassen] eller omprövning av tjänstemannens ställning i enlighet med punkt 1 led 3, ska en omprövning göras inom ramen för dessa förfaranden. När det gäller förfaranden som är anhängiga på dagen för offentliggörandet av [2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning], där en sådan fråga ska bedömas som en preliminär fråga, ska bedömningen göras i enlighet med punkt 6, utan att det påverkar tillämpningen av 38 § Allgemeines Verwaltungsverfahrensgesetz 1991, BGBl. 51/1991 (förvaltningsprocesslagen), i enlighet med punkt 6 i denna.
4.   Det nya fastställande som avses i punkterna 1–3 ska, efter fastställande av ett referensdatum för jämförelse (169g §), fastställas till den 28 februari 2015 genom att lönebestämmande tjänstetid fastställs. Den lönebestämmande tjänstetid som avses i 169c § ska ökas med perioden mellan referensdagen för jämförelse och referensdagen för uppflyttning när referensdagen för jämförelse ligger före referensdagen för uppflyttning, annars minskas den inte med denna period. Jämförelsen görs med det sista referensdatum för uppflyttning i löneklass som fastställdes med undantag för perioder vilka ligger före 18 års ålder.
…
6.   Fastställandet av lönerna sker retroaktivt med beaktande av den tjänstgöringsperiod som påverkar uppflyttningen i löneklass
1)
när det gäller punkt 4 (för perioder före den 1 mars 2015 med tillämpning av 169c § punkt 6b i den gällande lydelsen och 8 § i dess lydelse enligt Dienstrechts-Novelle 2015 (2015 års lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning), BGBl. I, 65/2015), på grundval av den anställningstid som nyligen fastställts i löneskalan …”
I 169g § GehG 2020 föreskrivs följande:
”1.   Referensdagen för jämförelse ska beräknas på så sätt att tidigare perioder som fullgjorts efter att ha uppnått den lägsta ålder som krävs för att arbeta i ett sådant utbildningssystem som avses i artikel 4.2 b i rådets direktiv 94/33/EG av den 22 juni 1994 om skydd av minderåriga i arbetslivet (
EGT L 216, 1994, s. 12
), som ska beaktas i förväg vid beräkningen av referensdagen för uppflyttning i löneklass eller som borde ha beaktats i förväg om åldersgränsen på 18 år inte hade beaktats, ska beaktas genom att man går tillbaka till dagen för rekryteringen i enlighet med punkterna 2–6.
2.   Följande bestämmelser om referensdatum för uppflyttning i löneklass ska tillämpas vid beräkningen av referensdatumet för jämförelse i enlighet med punkterna 3–6:
1)
12 § i dess lydelse enligt Dienstrechts-Novelle 2007 (2007 års lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning), BGBl. I, 96/2007,
2)
12a § i dess lydelse enligt Dienstrechts-Novelle 2011 (2011 års lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning), BGBl. I, 140/2011,
3)
113 § i dess lydelse enligt Dienstrechts-Novelle 2004 (2004 års lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning), BGBl. I, 176/2004,
4)
113a § i dess lydelse enligt Dienstrechts-Novelle 2007 (2007 års lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning), BGBl. I, 53/2007, och
5)
bilaga 1 i dess lydelse enligt Dienstrechts-Novelle 2004 (2004 års lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning).
De avgörande bestämmelserna är de bestämmelser som rör den anställningskategori som tjänstemannen tillhörde vid tidpunkten för fastställandet av den referensdag för uppflyttning som avses i 169f § punkt 4 sista meningen.
3.   Med avvikelse från de bestämmelser som avses i punkt 2 leden 1–5;
1)
Ska tidigare perioder som fullgjorts innan den lägsta ålder som krävs för att arbeta, enligt ett utbildningssystem som avses i artikel 4.2 b i direktiv [94/33] har uppnåtts, ersätta de perioder som fullgjorts före 18 års ålder.
2)
Ska, för tjänstemän som tillhör en tjänstekategori för vilka det i bestämmelserna om referensdatum för uppflyttning i löneklass i förväg föreskrivs att studieperioder som har fullgjorts och godkänts vid en högre skola beaktas i förväg, endast de studieperioder som har fullgjorts och godkänts i en högre skola beaktas i förväg,
a)
mellan dagen efter den 31 augusti det kalenderår då tjänstemannen beviljades tillträde till den tolfte årskursen, och
b)
dagen efter den 30 juni påföljande kalenderår.
Om det i bestämmelserna i den skollagstiftning som är tillämpning på tjänstemannen föreskrivs att studietiden i princip ska vara längre än tolv år, ska den period som ska beaktas i förväg öka med ett år för varje ytterligare årskurs;
3)
Ska, med samtycke från ministern eller förbundsministern för konst, kultur, offentliga tjänster och idrott, perioder av motsvarande yrkesverksamhet, i den mening som avses i 12 § punkt 2 led 1 a, beaktas i sin helhet, vilka
a)
har fullgjorts före 18 års ålder, eller
b)
har fullgjorts efter 18 års ålder när det finns ett rättsligt tak för att beakta ytterligare perioder i förtid, i den mening som avses i 12 § punkt 3 i den lydelse som gällde vid den tidpunkten.
Vid beräkningen av en eventuell förlust vid en övergång jämställs dessa perioder med perioder som fullgjorts vid ett nationellt organ inom ramen för ett tjänsteåtagande.
4)
Andra perioder som ska beaktas till hälften upp till ett tak på tre år kommer att beaktas till hälften upp till ett tak på sju år.
5)
Perioder som har fullgjorts i ett utbildningsavtal som lärling vid ett nationellt organ ska beaktas i förväg endast om tjänstemannen har påbörjat ett anställningsförhållande efter den 31 mars 2000.
6)
Perioder av verksamhet som vetenskaplig (konstnärlig) medarbetare under utbildning, som avses i 6 § i [Bundesgesetzes über die Abgeltung von wissenschaftlichen und künstlerischen Tätigkeiten an Universitäten und Universitäten der Künste (federal lag om ersättning för vetenskaplig och konstnärlig verksamhet vid universitet och konsthögskolor, BGBl 463/1974)] ska endast beaktas i förväg om tjänstemannen har påbörjat ett anställningsförhållande efter den 30 september 2001.
4.   De andra perioder, som endast beaktas till hälften, ska endast beaktas i förväg vid beräkningen av referensdatumet för jämförelse i den mån de överstiger fyra år vilka ska beaktas till hälften.
5.   Om ett tak eller en förlust, som vid övergång, har fastställts i lag för förtida tillgodoräknande av perioder som fullgjorts efter 18 års ålder, ska dessa bestämmelser tillämpas på samma sätt för alla perioder som ska beaktas.
6.   I den mån punkterna 3–5 inte innehåller några avvikande bestämmelser ska perioder som fullgjorts efter 18 års ålder antas ha fullgjorts vid det förtida fastställandet av tidpunkten för uppflyttning (169f § punkt 4 sista meningen) i enlighet med bestämmelserna i punkterna 2 leden 1–5 eller enligt tidigare tillämpliga versioner av dessa bestämmelser, om de redan i förväg har beaktats fullt ut eller inte har beaktats i förväg.”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
FW och CE är tjänstemän vid den österrikiska förbundsstaten.
FW, född 1970, var lärling från den 1 september 1985 till den 1 augusti 1988 i ett offentligt företag. Den 1 juli 1991 blev han tjänsteman vid den österrikiska federala förvaltningen. Den 17 september 1989 användes som referensdatum för uppflyttning i löneklass och för hans lönebestämmande placering.
CE föddes år 1972 och var mellan den 1 september 1987 och den 31 augusti 1990 lärling vid ett österrikiskt organ. Den 1 november 1995 blev han tjänsteman vid den österrikiska federala förvaltningen. Den 23 september 1990 användes som referensdatum för uppflyttning i löneklass och för hans lönebestämmande placering.
Under år 2010, efter det att Bundesbesoldungsreform 2010 hade utfärdats, ingav FW och CE var för sig en ansökan om fastställande av ett nytt referensdatum för uppflyttning i löneklass, så att även de perioder som fullgjorts före deras 18-årsdag skulle beaktas, och att deras placering i löneskalan skulle anpassas i enlighet med detta.
Skattemyndigheten fastställde därmed nya referensdatum för FW och CE, nämligen den 1 september 1986 respektive den 1 juli 1987. Myndigheten vägrade emellertid, med stöd av gällande nationell rätt, att ändra deras ställning i löneskalan.
Under år 2013 lämnade FW på nytt in en ansökan om fastställande av referensdatumet för uppflyttning i löneklass och av den därav följande placeringen i löneskalan samt om utbetalning av utestående löner med beaktande av de lönebestämmande perioder som han hade fullgjort före 18 års ålder.
CE ansökte å sin sida, under år 2015, utbetalning av utestående lön på grund av det nya referensdatumet för uppflyttning i löneklass, såsom detta fastställts efter det att han hade begärt detta år 2010, samt rättelse av det övergångsbelopp som föreskrivs i 169c § punkt 2 GehG 2015.
Efter att skattemyndigheten avslagit FW:s ansökan och underlåtit att i tid fatta beslut om CE:s ansökan, överklagade var och en av dem till Bundesverwaltungsgericht (Federala förvaltningsdomstolen, Österrike). Genom domar av den 28 september 2020, vad gäller FW, och av den 27 oktober 2020, vad gäller EC, förlängde nämnda domstol referensdatumet för FW:s uppflyttning i löneklass med en dag, det vill säga den 16 september 1989, och CE referensdatum med 4 dagar, det vill säga till den 19 september 1990, samtidigt som den ogillade talan i den del den avsåg retroaktiv lön.
FW och CE överklagade dessa domar till den hänskjutande domstolen, Verwaltungsgerichtshof (Högsta förvaltningsdomstolen, Österrike).
Denna domstol har inledningsvis påpekat att det österrikiska lönesystemet för offentliganställda ursprungligen grundades på principen att en tjänstemans anställningsperioder före 18 års ålder inte ska beaktas vid fastställandet av referensdagen för uppflyttning i löneklass.
Den hänskjutande domstolen har i detta avseende erinrat om att det först var efter EU-domstolens dom av den 18 juni 2009, Hütter(
C‑88/08
,
EU:C:2009:381
), i vilken EU-domstolen konstaterade att bestämmelserna om fastställande av österrikiska tjänstemäns löner stred mot unionsrätten, eftersom det i dessa inte föreskrevs att anställningsperioder som fullgjorts före 18 års ålder skulle beaktas, som den nationella lagstiftaren antog 2010 års federala lag om lönereform.
Efter det att denna lag hade trätt i kraft kunde perioder som fullgjorts före 18 års ålder beaktas vid fastställandet av referensdagen för uppflyttning i löneklass, i enlighet med bestämmelserna i GehG 2010, men endast på den berörda tjänstemannens begäran och med följden att den tid som krävdes för uppflyttning från den första löneklassen till den andra löneklassen förlängdes med tre år. I sin dom av den 11 november 2014, Schmitzer (
C‑530/13
,
EU:C:2014:2359
), slog domstolen i huvudsak fast att direktiv 2000/78 utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken – i syfte att avskaffa diskriminering på grund av ålder – utbildnings- och tjänsteperioder före 18 års ålder ska beaktas, men som samtidigt, med avseende uteslutande på de offentliganställda tjänstemän vilka varit föremål för diskriminering, för varje tjänste- och lönekategori inför en förlängning på tre år av den tid som dessa tjänstemän måste tillbringa i den första löneklassen innan de kan flyttas upp till den andra löneklassen.
Den hänskjutande domstolen har preciserat att den nationella lagstiftaren därefter antog 2015 års federala lag om lönereform och 2016 års lag om lönereform i syfte att för de tjänstemän som var i tjänst den 11 februari 2015 ersätta lönesystemet, grundat på referensdagen för uppflyttning i löneklass, med ett nytt system, grundat på lönebestämmande tjänstetid, genom att införa ett system för omplacering enligt ett ”övergångsbelopp”, beräknat enligt bestämmelserna i GehG 2010 och således, för anställda som anställdes innan GehG 2010 trädde i kraft, det vill säga före den 31 augusti 2010, på grundval av bestämmelserna i den tidigare versionen av GehG, i vilken det, för att beakta yrkeserfarenhet som förvärvats före rekryteringen, gjordes en åtskillnad beroende på om erfarenheten hade införskaffats före eller efter de berördas 18-årsdag, vars diskriminerande karaktär fastställdes i domen av den 18 juni 2009, Hütter (
C‑88/08
,
EU:C:2009:381
).
I domen i målet Leitner slog domstolen fast att unionsrätten även utgjorde hinder för det system för löner och uppflyttning i löneklass som följer av GehG 2015. Domstolen fann i huvudsak att det genom denna lagstiftning inte var ägnad att införa ett icke-diskriminerande system för de tjänstemän som missgynnats av det system för löner och uppflyttning i löneklass som följde av GehG 2010, eftersom den innebär att den diskriminering på grund av ålder som de utsattes för i det tidigare systemet permanent upprätthålls.
Den hänskjutande domstolen har angett att den österrikiska lagstiftaren antog 2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning i syfte att anpassa den nationella lagstiftningen till direktiv 2000/78 och EU-domstolens ovannämnda praxis, bland annat domen i målet Leitner. Denna lag avser tjänstemän som har övergått till det nya lönesystemet på grundval av deras lönebestämmande tjänstetid som då var tillämplig utan beaktande i efterhand av de perioder som de fullgjort före 18 års ålder. Den österrikiska lagstiftaren har således fastställt grunderna för en ny placering i löneklass som tillämpas ex officio, genom vilken det i enlighet med 169f § och 169g § GehG 2020 föreskrivs en omprövning – ex officio – av de perioder som föregår tjänstemannens 18-årsdag genom fastställande av ett referensdatum för jämförelse.
Den hänskjutande domstolen vill emellertid få klarhet i huruvida den diskriminering som EU-domstolen tidigare fastställt har avskaffats genom 2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning.
Den hänskjutande domstolen har för det första påpekat att det lönesystem som föreskrivs i GehG 2020 fortfarande grundar sig på ett system för övergång av tjänstemän på grundval av den lönebestämmande tjänstetid som var tillämplig den 28 februari 2015, vars fastställande domstol fann vara diskriminerande i domen i målet Leitner. Lönen för februari 2015, det vill säga den för övergångsmånaden, korrigeras visserligen genom skillnaden mellan referensdatumet för uppflyttning i löneklass och referensdatumet för jämförelse enligt 169g § GehG 2020. Höjningen från tre år till sju år av det tak för ”andra perioder” som ska beaktas till hälften, enligt 169g § punkt 3 led 4, neutraliseras emellertid av det schablonavdrag som föreskrivs i paragrafens punkt 4, enligt vilken dessa perioder endast beaktas vid fastställandet av referensdatumet för jämförelse om de överstiger fyra år.
För det andra har den hänskjutande domstolen påpekat att enligt 169f § punkt 1 leden 3 och 4 GehG 2020 ska en tjänsteman vars referensdatum, mot bakgrund av en ansökan härom före ikraftträdandet av 2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning, har räknats om med hänsyn till lönebestämmande perioder som har fullgjorts före 18 års ålder och vars placering enligt lönetabellen därför har ändrats, inte omfattas av det nya fastställandet av denna placering enligt 169g § GehG 2020. När tjänstemän däremot, såsom i förevarande fall, lämnat in sådana ansökningar och även fått ett nytt referensdatum fastställt, men utan att detta haft någon effekt på deras lönebestämmande ställning, skulle dessa tjänstemän nu omfattas av 169g § GehG 2020 och då löpa risken att, såsom i förevarande fall, inte komma i åtnjutande av någon faktisk förbättring av referensdagen och således inte heller av deras placering i löneklass. Det framgår av domstolens praxis avseende, bland annat dom av den 16 juli 2020, État belge (familjeåterföreningen – underårigt barn) (
C‑133/19, C‑136/19 och C‑137/19
,
EU:C:2020:577
, punkt
och där angiven rättspraxis), att det inte är förenligt med principerna om likabehandling och rättssäkerhet att ett bifall av en ansökan beror på den skyndsamhet med vilken den behandlas eller hur snabbt ett överklagande av ett avslagsbeslut handläggs, det vill säga på omständigheter som inte kan tillskrivas sökanden.
För det tredje har den hänskjutande domstolen påpekat att det i 169g § punkt 3 led 5 GehG 2020 föreskrivs att lärlingsperioder endast ska beaktas fullt ut när den berörda tjänstemannen har rekryterats av ett nationellt organ efter den 31 mars 2000. Lärlingsperioder som fullgjorts av tjänstemän som rekryterats före detta datum kan däremot endast beaktas till hälften såsom ”andra perioder”. Härmed skulle ett system, genom att missgynna tjänstemän som rekryterats före nämnda datum, vilka i allmänhet är äldre, kunna utgöra indirekt diskriminering på grund av ålder.
Mot denna bakgrund beslutade Verwaltungsgerichtshof (Högsta förvaltningsdomstolen) att förklara målet vilande och att ställa följande tolkningsfrågor till EU-domstolen:
”1)
Ska unionsrätten, särskilt artiklarna 1, 2 och 6 i direktiv [2000/78] jämförda med artikel 21 i [stadgan] tolkas så, att den utgör hinder för nationella bestämmelser enligt vilka ett åldersdiskriminerande lönesystem ersätts av ett lönesystem där en tjänstemans placering i löneklass fortfarande fastställs på grundval av den lönebestämmande tjänstetiden som beräknats på ett diskriminerande sätt enligt bestämmelserna i det gamla lönesystemet för en viss övergångsmånad (februari 2015) och de tidigare anställningsperioder som ursprungligen beräknats visserligen korrigerats genom att ett jämförelsedatum fastställts, dock med begränsningen att det endast är de andra perioder som ska beaktas till hälften vilka fullgjorts efter 18 års ålder som är föremål för prövning, och där tidsperioden under vilken tidigare anställningsperioder kan tillgodoräknas har ökats med fyra år, vilket dock neutraliseras genom att de andra perioder som ska beaktas till hälften vid fastställande av referensdagen för uppflyttning i löneklass endast ska beaktas bakåt i tiden i den mån som de överstiger fyra år som ska beaktas till hälften (schablonavdrag för fyra år som ska beaktas till hälften)?
2)
Ska den första frågan besvaras annorlunda för de förfaranden i vilka en ny referensdag för uppflyttning i löneklass visserligen redan har fastställts genom ett rättskraftigt avgörande innan 2019 års andra ändring av lagen om offentlig anställning trädde i kraft, men detta ännu inte påverkat tjänstemannens placering i löneklass, eftersom myndigheten ännu inte meddelat ett beslut med direkt tillämpning av unionsrätten, och i vilka jämförelsedatumet, som vid denna tidpunkt skulle fastställas utan att beakta den tidigare fastställda referensdagen, återigen ska beräknas på grundval av referensdagen för uppflyttning som fastställts på grundval av de gamla åldersdiskriminerande bestämmelserna och de andra perioderna som endast ska beaktas till hälften omfattas av schablonavdraget?
3)
Ska unionsrätten, särskilt artiklarna 1, 2 och 6 i direktiv [2000/78] jämförda med artikel 21 i [stadgan], tolkas så, att den utgör hinder för nationella bestämmelser enligt vilka – trots en ny prövning av den lönebestämmande tjänstetiden och placeringen i löneklass – perioder som fullgjorts inom ramen för en utbildning vid en ett nationellt organ endast ska beaktas bakåt i tiden vid beräkningen av jämförelsedatumet om tjänstemannens anställningsförhållande påbörjades efter den 31 mars 2000 och att dessa tider i annat fall endast beaktas bakåt i tiden som andra perioder som ska beaktas till hälften och således omfattas av schablonavdraget, varvid det ska beaktas att denna bestämmelse tenderar att missgynna tjänstemän som har varit anställda längre?”
Förfarandet vid domstolen
Genom skrivelse av den 21 september 2022 underrättade den österrikiska regeringen domstolen om en lagändring som skett efter beslutet om hänskjutande, nämligen att 169 § punkt 1 led 4 GehG 2020 upphävts med retroaktiv verkan genom Dienstrechts-Novelle 2022 (2022 års lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning, BGBl. I, 137/2022).
Domstolen skickade därefter en begäran om klarlägganden till den hänskjutande domstolen och anmodade den att precisera, för det första, om den kunde bekräfta nämnda lagändring, för det andra, om den önskade vidhålla sin begäran om förhandsavgörande under dessa omständigheter och, för det tredje, i så fall vilka konsekvenser denna lagändring skulle få för den aktuella begäran om förhandsavgörande.
Genom skrivelse av den 19 oktober 2022 bekräftade den hänskjutande domstolen för det första att 169f § punkt 1 led 4 GehG 2020 hade upphävts med retroaktiv verkan. Den hänskjutande domstolen angav därefter att den första och den tredje frågan inte omfattades av denna lagändring. När det slutligen gäller den andra frågan saknar den aktuella lagändringen betydelse för frågans relevans, eftersom frågan framför allt avser tolkningen av 169f § punkt 3 GehG 2020. I enlighet med nationella processrättsliga bestämmelser ska den hänskjutande domstolens tolkning under alla omständigheter göras mot bakgrund av den faktiska och rättsliga situation som förelåg vid tidpunkten för det i det nationella målet angripna förvaltningsbeslutet, varför senare antagna lagändringar inte är relevanta, även om de har retroaktiv verkan. Den hänskjutande domstolen har därför beslutat att vidhålla förevarande begäran om förhandsavgörande i dess helhet.
Prövning av tolkningsfrågorna
Den första frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida artiklarna 1, 2 och 6 i direktiv 2000/78, jämförda med artikel 21 i stadgan, ska tolkas så, att de utgör hinder för en nationell lagstiftning, enligt vilken en tjänsteman klassificeras på grundval av sin tjänstetid i löneklass enligt ett gammalt lönesystem som ansetts vara diskriminerande, eftersom detta system medgav att man vid fastställandet av tjänstetid i löneklass endast beaktade perioder av lönebestämmande tidigare tjänstgöring som fullgjorts efter 18 års ålder och därmed uteslöt perioder av tidigare tjänstgöring som fullgjorts före 18 års ålder, i den mån det i denna förordning föreskrivs en korrigering av de ursprungligen fastställda lönebestämmande perioderna av tidigare tjänstgöring genom att en referensdag fastställs, vid vilken lönebestämmande perioder av tidigare tjänstgöring som fullgjorts före 18 års ålder nu ska beaktas vid fastställandet av löneskalan, om å ena sidan, när det gäller perioder som fullgjorts efter 18 års ålder, endast de ”andra perioder” som ska beaktas till hälften och å andra sidan, dessa ”andra perioder” ökas från tre till sju år, men endast beaktas i den mån de överstiger fyra år.
Det ska inledningsvis understrykas att i förevarande fall är fråga om huruvida en särbehandling på grund av ålder som fastställts av domstolen kan anses ha undanröjts när det i den nationella lagstiftning som syftar till att slutgiltigt eliminera denna särbehandling föreskrivs att lönebestämmande perioder före rekryteringen, i samband med den nya beräkningen av en tjänstemans tjänstetid i löneskalan, ska beaktas även om de fullgjorts före 18 års ålder, och detta bland annat som ”andra perioder” som ska beaktas till hälften under en period på sju år i stället för de tre år som föreskrivs i de tidigare nationella bestämmelserna, men att dessa perioder endast kan användas för att fastställa tjänstetiden i löneskalan om de överstiger fyra år.
Domstolen erinrar inledningsvis om att förbudet mot all diskriminering på grund av bland annat ålder finns inskrivet i artikel 21 i stadgan, och att detta förbud konkretiserats genom direktiv 2000/78 såvitt gäller arbetslivet (dom av den 17 november 2022, Ministero dell'Interno (Åldersgräns för rekrytering av poliskommissarier)),
C‑304/21
,
EU:C:2022:897
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Det ska således först prövas huruvida den nationella lagstiftning som är aktuell i det nationella målet innebär särbehandling i den mening som avses i artikel 2.1 i direktiv 2000/78.
I detta avseende erinrar domstolen om att enligt den bestämmelsen avses med ”principen om likabehandling” att det inte får förekomma någon direkt eller indirekt diskriminering på någon av de grunder som anges i artikel 1 i direktivet. I artikel 2.2 a i direktivet preciseras att enligt punkt 1 i denna artikel anses direkt diskriminering förekomma när en person på någon av de grunder som anges i artikel 1 i direktivet behandlas mindre förmånligt än en annan person behandlas, har behandlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation.
I det nationella målet är de personkategorier som är relevanta för denna jämförelse, å ena sidan, de tjänstemän som fullgjort lönebestämmande perioder, om än så till viss del, före 18 års ålder och, å andra sidan, de tjänstemän som fullgjort sådana perioder av samma slag och av jämförbar varaktighet efter att ha uppnått denna ålder.
Det framgår av handlingarna i målet att den österrikiska lagstiftaren, genom antagandet av 2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning, införde ett nytt lönesystem för offentliganställda tjänstemän i syfte att anpassa den nationella lagstiftningen till EU-domstolens praxis enligt domen i målet Leitner.
Genom att anta 169f § punkt 1 GehG 2020 avsåg nämnde lagstiftare närmare bestämt att ex officio, i löneskalan, fastställa ställningen för redan anställda tjänstemän som varit föremål för en omplacering på grundval av ett ”övergångsbelopp” i enlighet med 169c § punkt 2 GehG 2015, trots att detta övergångsbelopp hade fastställts på grundval av bestämmelser i vilka det gjordes en åtskillnad, vad gäller beaktande av perioder som kan komma i fråga före rekryteringen, beroende på om de dessa perioder fullgjorts före eller efter de berördas 18-årsdag.
I domen i målet Leitner slog domstolen fast att övergången av redan anställda tjänstemän till ett nytt system för löner och uppflyttning i löneklass, som skedde i enlighet med nämnda 169c § punkt 2 GehG 2015 och enligt vilken tjänstemännens första placering i löneklass bestämdes på grundval av den sista lön de uppbar enligt det tidigare systemet, upprätthåller en diskriminering på grund av ålder i den mening som avses i direktiv 2000/78.
Det ska således prövas huruvida de ändringar som infördes genom 2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning faktiskt och slutgiltigt har undanröjt denna direkta diskriminering på grund av ålder, som var en del av det gamla lönesystemet.
När det gäller det nya fastställandet av tjänstetiden i löneskalan, som införts genom denna lag, ska det understrykas att detta sker i två steg. För det första övertas den tjänstetid i löneklassen som gällde per den 28 februari 2015, i enlighet med 169f § punkt 4 GehG 2020. Denna tjänstetid beräknas på grundval av övergångsbelopp i den mening som avses i 169c § punkt 2 GehG 2015, det vill säga den bruttolön som legat till grund för beräkningen av en tjänstemans månadslön för februari 2015 (övergångsmånaden).
För det andra kan tjänstetiden i löneskalan, enligt 16f9 § punkt 4 andra meningen GehG 2020, korrigeras genom att beakta skillnaden mellan referensdagen för uppflyttning i löneklass och en referensdag för jämförelse, beräknad enligt 169g § GehG 2020, i syfte att, i förekommande fall, öka tjänstetiden med tiden för den nackdel som tidigare har uppkommit vid beaktandet av anställningsperioder som fullgjorts innan tjänstemannen anställdes.
För det första följer det av domen i målet Leitner (punkt 37) att löneskalan, såsom den följer av GehG 2015, kan upprätthålla verkningarna av det gamla systemet för löner och uppflyttning i löneklass. Detta följer av det samband som denna ordning inför mellan den sista lön som uppbars enligt det gamla systemet och placeringen i löneklass i det nya systemet för löner och uppflyttning i löneklass.
Eftersom övergången sker utan att det görs någon åtskillnad mellan tjänstemän som har missgynnats av det tidigare systemet för löner och uppflyttning i löneklass och tjänstemän som inte har missgynnats, ska det påpekas att det österrikiska lönesystemet som är tillämpligt i det nationella målet förefaller fortsätta att, åtminstone i ett första skede, grunda sig på det referensdatum för uppflyttning i löneklass som beräknats på ett diskriminerande sätt enligt domen i målet Leitner, och på det övergångsbelopp som följer därav.
För det andra ska referensdagen för jämförelse, enligt 169g § punkt 1 GehG 2020, beräknas genom att man tar hänsyn till de perioder av tidigare tjänstgöring som fullgjorts efter 14 års ålder, vilken är den minimiålder som enligt EU-rätten krävs för att ett anställningsförhållande ska kunna etableras, vilket bland annat gör det möjligt att beakta perioder som fullgjorts före tjänstemannens 18:e födelsedag enligt 169g § punkt 2 led 1 GehG 2020, det vill säga i huvudsak vissa arbets- och utbildningsperioder som ska beaktas fullt ut, samt de ”andra perioder” som nämns i punkt 44 ovan.
Enligt den österrikiska regeringens förklaringar har denna nya beräkning, bland de 48047 hittills avslutade ärendena, i 19463 fall lett till en förlängning av denna tjänstetid på mellan en månad och ett år och i 2821 fall lett till en förlängning av den lönebestämmande tjänstetiden med mer än ett år. De sistnämnda fallen inbegriper oftast anställda som har påbörjat ett anställningsförhållande eller – såsom Ralf Hütter i målet C‑88/08 – en lönebestämmande utbildning före deras 18-årsdag, vilka perioder för närvarande till fullo ska beaktas som lönebestämmande perioder vid fastställandet av dessa tjänstemäns ställning i löneklass.
Det framgår således, med förbehåll för den hänskjutande domstolens prövning, att referensdatumet för jämförelse faktiskt har gjort det möjligt att beakta de lönebestämmande perioder som fullgjorts före tjänstemannens 18-årsdag för att korrigera tjänstetiden, vilken tidigare hade fastställts på grundval av 169c § GehG 2015 utan beaktande av dessa perioder.
Den hänskjutande domstolen har emellertid påpekat att enligt 169g § punkt 6 GehG 2020 ska inte alla lönebestämmande perioder som föregår rekryteringen av den berörda tjänstemannen beaktas, eftersom de perioder som fullgjorts efter 18-årsdagen och som redan har varit föremål för en bedömning för att fastställa referensdagen för uppflyttning i löneklass inte kan bli föremål för en ny bedömning.
Enligt det ”schablonavdrag” som föreskrivs i 169g § punkt 4 GehG 2020 ska emellertid ”andra perioder”, som beaktas till hälften, endast beaktas i förväg vid beräkningen av referensdatumet för jämförelse om de överstiger fyra år.
Den hänskjutande domstolen har i detta avseende påpekat att även om taket för ”andra perioder”, som ska beaktas till hälften enligt 12 § punkt 1 led 2 b i 1956 års lönelag, i dess lydelse enligt 2007 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning, höjdes från tre till sju år genom 169g § punkt 3 led 4 GehG 2020, följer det av punkt 4 i denna paragraf att höjningen av taket för ”andra perioder” till sju år kompenseras av det schablonavdrag på fyra år som föreskrivs i sistnämnda bestämmelse.
Det ska emellertid påpekas, för det första, att 169g § punkt 4 GehG 2020 förefaller vara tillämplig på alla tjänstemän som är i tjänst, utan att det görs någon åtskillnad mellan dessa tjänstemän, beroende på deras respektive ålder, utifrån huruvida de har missgynnats eller inte av det system för löner och uppflyttning i löneklass som följer av GehG 2015, vilket det även ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera. För det andra förefaller det schablonavdrag på fyra år som föreskrivs i denna bestämmelse vara tillämpligt oavsett vid vilken ålder tjänstemannen har fullgjort de ”andra perioder” av anställning som avses, det vill säga före eller efter den berördes 18-årsdag.
Det ska emellertid understrykas att eftersom hälften av de perioder som fullgjorts mellan 14 års ålder och 18 års ålder neutraliseras genom det schablonavdrag på fyra år som föreskrivs i 169g § punkt 4 GehG 2020, förefaller tjänstemän som endast har fullgjort sådana perioder före 18 års ålder gå miste om en rätt att erhålla en förbättring av sin ställning enligt löneskalan.
Av detta följer att klagandenas lärlingsperioder i förevarande fall, på grund av det schablonavdrag på fyra år som föreskrivs i 169g § punkt 4 GehG 2020, inte har haft någon avgörande inverkan på beräkningen av referensdatumet för jämförelse, och detta trots höjningen med fyra år av taket för ”andra perioder” för perioder som ska beaktas och således inte heller på fastställandet av deras placering i löneskalan.
Med förbehåll för den hänskjutande domstolens bedömning förefaller det följaktligen som om 2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning inte har undanröjt den diskriminering på grund av ålder som konstaterades i domen i målet Leitner, bland annat eftersom fastställandet av lönebestämmande tjänstetid fortsätter att innebära en skillnad i behandling mellan tjänstemän som har förvärvat yrkeserfarenhet, om så än bara till viss del, före 18 års ålder och tjänstemän som efter 18 års ålder har förvärvat en yrkeserfarenhet av samma slag och av jämförbar längd.
Det ska därefter prövas huruvida denna särbehandling kan motiveras med stöd av artikel 6.1 i direktiv 2000/78.
I denna artikel föreskrivs att medlemsstaterna, utan hinder av artikel 2.2 i detta direktiv, får föreskriva att särbehandling på grund av ålder inte skall utgöra diskriminering om särbehandlingen på ett objektivt och rimligt sätt inom ramen för nationell rätt kan motiveras av ett berättigat mål som rör särskilt sysselsättningspolitik, arbetsmarknad och yrkesutbildning, och sätten för att genomföra detta syfte är lämpliga och nödvändiga.
I förevarande fall framgår det av handlingarna i målet att de lagändringar av det system för löner och uppflyttning som är i fråga i det nationella målet tycks vägledas av budgetmässiga och förvaltningsrättsliga överväganden, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera.
Det framgår visserligen av domstolens praxis att budgetöverväganden kan ligga till grund för medlemsstaternas socialpolitiska val och påverka arten av och omfattningen av de åtgärder som medlemsstaterna önskar vidta. Men enbart sådana överväganden kan däremot inte utgöra ett berättigat mål i den mening som avses i artikel 6.1 i direktiv 2000/78 (dom av den 21 juli 2011, Fuchs och Köhler,
C‑159/10 och C‑160/10
,
EU:C:2011:508
, punkt
). Detsamma gäller de administrativa överväganden som den österrikiska regeringen har nämnt (domen i målet Leitner, punkt 43 och där angiven rättspraxis).
Även om den lagstiftning som är aktuell i det nationella målet kan utgöra ett skydd av förvärvade rättigheter och berättigade förväntningar med avseende på tjänstemän som gynnats av lönesystemet i GehG 2015, verkar den således inte vara ägnad att införa ett icke-diskriminerande system för de tjänstemän som missgynnats av det gamla systemet för löner och uppflyttning i löneklass, eftersom den upprätthåller den diskriminering på grund av ålder som de utsattes för i detta system (se, analogt, domen i målet Leitner, punkt 49).
Av de skäl som anges ovan ska den första frågan besvaras enligt följande: Artiklarna 1, 2 och 6 i direktiv 2000/78, jämförda med artikel 21 i stadgan, ska tolkas så, att de utgör hinder för en nationell lagstiftning, enligt vilken en tjänsteman klassificeras på grundval av sin tjänstetid i löneklass enligt ett gammalt lönesystem som ansetts vara diskriminerande, eftersom detta system medgav att man vid fastställandet av tjänstetid i löneklass endast beaktade perioder av lönebestämmande tidigare tjänstgöring som fullgjorts efter 18 års ålder och därmed uteslöt perioder av tidigare tjänstgöring som fullgjorts före 18 års ålder, i den mån det i denna förordning föreskrivs en korrigering av de ursprungligen fastställda lönebestämmande perioderna av tidigare tjänstgöring genom att en referensdag fastställs, vid vilken lönebestämmande perioder av tidigare tjänstgöring som fullgjorts före 18 års ålder nu ska beaktas vid fastställandet av löneskalan, om å ena sidan, när det gäller perioder som fullgjorts efter 18 års ålder, endast de ”andra perioder” som ska beaktas till hälften och å andra sidan, dessa ”andra perioder” ökas från tre till sju år, men endast beaktas i den mån de överstiger fyra år.
Den andra frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida unionsrätten ska tolkas så, att den utgör hinder för en nationell lagstiftning som, när det gäller tjänstemän för vilka ett förfarande för att omdefiniera deras placering i löneskalan var anhängigt den dag då en lagändring av det lönesystem som omfattar denna skala offentliggjordes, föreskriver att deras löner ska omräknas i enlighet med de nya bestämmelserna om referensdatum för jämförelse – bestämmelser som innehåller nya begränsningar när det gäller den maximala omfattningen av lönebestämmande perioder – medan en sådan beräkning inte görs för tjänstemän som omfattas av ett identiskt förfarande som redan har avslutats genom ett slutligt beslut som fattats mot bakgrund av en referensdag som fastställts på ett mer fördelaktigt sätt enligt det gamla lönesystemet vars bestämmelser, som den nationella domstolen ansett vara diskriminerande, inte tillämpas med direkt tillämpning av principen om likabehandling i unionsrätten.
För att besvara denna fråga ska det prövas huruvida den nationella lagstiftning som är aktuell i det nationella målet – i den mån den innebär att en ny löneberäkning, som görs på grundval av bestämmelserna om referensdatum för jämförelse, är beroende av huruvida ett förfarande för att omdefiniera tjänstemannens lönebestämmande ställning pågick eller hade avslutats vid tidpunkten för offentliggörandet av dessa bestämmelser – innebär en särbehandling som strider mot unionsrätten.
För det första framgår det av 169f § punkt 3 GehG 2020 att när förfaranden avseende tillgodoräknande av anställningsperioder före rekryteringen av tjänstemän pågick på dagen för offentliggörandet av 2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning, ska fastställandet av ett nytt referensdatum för uppflyttning i löneklass ske inom ramen för dessa förfaranden.
För det andra följer det av en tolkning
e contrario
av 169f § punkt 1 led 4 GehG 2020 att en sådan omplacering inte omfattar tjänstemän som på begäran fått ett nytt referensdatum för uppflyttning i löneklass slutgiltigt fastställt vid tidpunkten för offentliggörandet av 2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning, med beaktande av de anställningsperioder som föregick rekryteringen av dessa tjänstemän före 18 års ålder, vilket innebar att tillämpningen av detta nya datum medförde en förbättring av de berörda tjänstemännens ställning i löneskalan.
När det gäller jämförbara personkategorier förefaller därför effekten av 169f § punkt 3 GehG 2020, med förbehåll för den hänskjutande domstolens bedömning, vara att de tjänstemän som har kunnat avsluta förfaranden där de har gjort gällande att det föreligger diskriminering på grund av ålder, har rätt att fullt ut beakta anställningsperioder som fullgjorts före deras rekrytering före 18 års ålder. För det fall sådana förfaranden ännu inte hade avslutats vid tidpunkten för offentliggörandet av 2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning, det vill säga den 8 juli 2019, behandlas de berörda tjänstemännen däremot på samma sätt som alla andra tjänstemän, för vilka en rättelse av referensdatumet för jämförelse ska ske ex officio.
Med förbehåll för den hänskjutande domstolens prövning förefaller det således som om den behandling som domstolen i domen i målet Leitner fann vara diskriminerande hade upphört för den första kategorin av tjänstemän, eftersom dessa tjänstemän har kunnat dra fördel av den lösning som anges i punkt 75 i den domen, det vill säga bland annat att de tjänstemän som missgynnades av det tidigare systemet för löner och uppflyttning i löneklass, fram till att det antas bestämmelser för att åstadkomma likabehandling, beviljades samma förmåner som de tjänstemän som gynnades av detta tidigare system kunde åtnjuta, såväl vad gäller beaktande av anställningsperioder som fullgjorts före 18 års ålder som uppflyttning i löneklass. Såsom framgår av domstolens svar på den första frågan är detta däremot inte fallet beträffande den andra kategorin av tjänstemän.
Den hänskjutande domstolen har påpekat att skattemyndigheten, vad gäller klagandena i det nationella målet, vilka ingår i den andra kategorin, på nytt beräknade ett referensdatum för uppflyttning i löneklass för var och en av dem med beaktande av ytterligare tre år i förhållande till det referensdatum för uppflyttning i löneklass som hade tillämpats på dem efter deras rekrytering. Dessa nya beräkningar har emellertid inte medfört någon förbättring av klagandenas ställning i löneklassen, eftersom de förfaranden som berör dem fortfarande pågick vid tidpunkten för offentliggörandet av 2019 års andra lag om ändring av bestämmelserna om offentlig anställning. Referensdatumet för jämförelse torde således, ånyo, följa av det referensdatum för uppflyttning i löneklass som tillämpades på dem efter deras rekrytering, det vill säga av ett datum som beräknades på ett diskriminerande sätt. Av detta följer att det referensdatum för uppflyttning i löneklass som tillämpats på klagandena inte innebar en förbättring med ytterligare tre år, utan endast med några dagar.
I detta avseende ska det understrykas att varje åtgärd som vidtas för att undanröja en diskriminering som strider mot unionsrätten, inbegripet individuella åtgärder för att tillerkänna den kategori personer som har missgynnats samma förmåner som de personer som har gynnats, utgör ett genomförande av unionsrätten som måste uppfylla de krav som uppställs i unionsrätten (se, för ett liknande resonemang, dom av den 7 oktober 2019, Safeway,
C‑171/18
,
EU:C:2019:839
, punkt
).
Bland dessa krav återfinns de krav som följer av den allmänna principen om likabehandling i artikel 20 i stadgan och av rättssäkerhetsprincipen.
Det följer emellertid av domstolens praxis att en nationell lagstiftning, såsom 169f § punkt 3 GehG 2020, som under sådana omständigheter som de som är aktuella i det nationella målet leder till att tjänstemän som har inlett ett förfarande för att få ett nytt referensdatum för uppflyttning i löneklass fastställt på grundval av anställningsperioder som fullgjorts före deras rekrytering och före 18 års ålder, behandlas olika beroende på om de myndigheter eller domstolar som är behöriga att ompröva dessa perioder har eller inte har avgjort ärendet slutligt, strider mot dels principen om likabehandling, såsom den stadfästs i artikel 20 i stadgan, dels rättssäkerhetsprincipen, som kräver att samtliga tjänstemän som kronologiskt sett befinner sig i samma situation ges en likadan och förutsägbar behandling, eftersom beaktandet av dessa perioder beror på omständigheter som inte kan tillskrivas de berörda tjänstemännen, såsom handläggningstiden för deras ansökningar (se, analogt, dom av den 9 september 2021, Bundesrepublik Deutschland (Familjemedlem)),
C‑768/19
,
EU:C:2021:709
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Mot bakgrund av det ovan anförda ska den andra frågan besvaras enligt följande: Principen om likabehandling, såsom den stadfästs i artikel 20 i stadgan, och rättssäkerhetsprincipen ska tolkas så, att de utgör hinder för en nationell lagstiftning som, när det gäller tjänstemän för vilka ett förfarande för att omdefiniera deras placering i löneskalan var anhängigt den dag då en lagändring av det lönesystem som omfattar denna skala offentliggjordes, föreskriver att deras löner ska omräknas i enlighet med de nya bestämmelserna om referensdatum för jämförelse – bestämmelser som innehåller nya begränsningar när det gäller den maximala omfattningen av lönebestämmande perioder –, det vill säga att en diskriminering på grund av ålder som strider mot artiklarna 1, 2 och 6 i direktiv 2000/78, jämförd med artikel 21 i Europeiska unionens stadga, inte har kunnat undanröjas, medan en sådan beräkning inte görs för tjänstemän som omfattas av ett identiskt förfarande som redan har avslutats genom ett slutligt beslut som fattats mot bakgrund av en referensdag som fastställts på ett mer fördelaktigt sätt enligt det gamla lönesystemet vars bestämmelser, som den nationella domstolen ansett vara diskriminerande, inte tillämpas med direkt tillämpning av principen om likabehandling i unionsrätten.
Den tredje frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt den tredje frågan för att få klarhet i huruvida artiklarna 1, 2 och 6 i direktiv 2000/78, jämförda med artikel 21 i stadgan, ska tolkas så, att de utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken lärlingsperioder som fullgjorts vid ett nationellt organ endast beaktas i sin helhet vid fastställandet av referensdatumet för jämförelse, när den berörda tjänstemannen anställdes av staten efter ett visst datum, medan lärlingsperioder beaktas till hälften och underkastas ett schablonavdrag, när den berörda tjänstemannen anställdes av staten före detta datum.
Domstolen erinrar inledningsvis om att det av artikel 2.1 i direktiv 2000/78, jämförd med artikel 1 i samma direktiv, såsom framgår av punkt 47 ovan, att principen om likabehandling innebär att det inte får förekomma någon direkt eller indirekt diskriminering på grund av bland annat ålder. Det framgår vidare av artikel 2.2 b i samma direktiv att indirekt åldersdiskriminering anses förekomma när en skenbart neutral bestämmelse eller ett skenbart neutralt kriterium eller förfaringssätt särskilt missgynnar personer i en viss ålder, om inte bestämmelsen, kriteriet eller förfaringssättet objektivt motiveras av ett berättigat mål och om medlen för att uppnå detta mål är lämpliga och nödvändiga.
För att avgöra huruvida klagandena i det nationella målet kan åberopa den princip om vilken det erinras i föregående punkt, ska det således prövas huruvida tjänstemän som anställdes av österrikiska förbundsstaten fram till och med den 31 mars 2000 och tjänstemän som anställs efter detta datum, under sådana omständigheter som de som är aktuella i det nationella målet, direkt eller indirekt behandlas olika på grund av deras ålder när de anställdes.
Enligt 169g § punkt 3 led 5 GehG 2020 ska lärlingsperioder vid ett nationellt organ, vid fastställandet av referensdagen för jämförelse, endast beaktas om den berörda tjänstemannen påbörjat ett anställningsförhållande hos den österrikiska förbundsstaten efter den 31 mars 2000.
I förevarande fall kan lärlingsperioden för klagandena i det nationella målet, som fullgjorts vid ett nationellt organ, inte beaktas i sin helhet vid fastställandet av datumet för jämförelse, eftersom båda två anställdes av den österrikiska förbundsstaten före den 31 mars 2000.
Av detta följer att denna skillnad i behandling följer av det datum då statstjänstemännen anställdes av denna stat, eftersom det är på grundval av detta datum som bestämmelserna om beaktande av lärlingsperioder ska tillämpas.
I egenskap av det enda relevanta kriteriet vid tillämpningen av bestämmelserna om beaktande av lärlingsperioder enligt GehG 2020 utgör dagen då tjänstemannen anställdes av den österrikiska förbundsstaten, som avses i 169g § punkt 3 led 5 GehG 2020, ett kriterium som är oberoende av tjänstemannens ålder vid tidpunkten för anställningen. Det är uppenbart att detta kriterium, som innebär att tillämpningen av de nya reglerna uteslutande beror på anställningstidpunkten som en objektiv och neutral omständighet, inte har något samband med de anställdas ålder (dom av den 14 februari 2019, Horgan och Keegan,
C‑154/18
,
EU:C:2019:113
, punkt
och där angiven rättspraxis).
De nya villkoren för att beakta lärlingsperioder vid ett nationellt organ, beroende på när tjänstemannen tillträdde sin tjänst vid den österrikiska federala staten, grundar sig följaktligen på ett kriterium som inte på något sätt är kopplat till de berörda tjänstemännens ålder, och det finns därför inget som tyder på att dessa villkor skulle innebära en indirekt diskriminering på grund av ålder (se, för ett liknande resonemang, dom av den 20 oktober 2022, Curtea de Apel Alba Iulia m.fl.,
C‑301/21
,
EU:C:2022:811
, punkterna
och
och där angiven rättspraxis).
Mot bakgrund av det ovan anförda ska den tredje frågan besvaras enligt följande: Artiklarna 1, 2 och 6 i direktiv 2000/78, jämförda med artikel 21 i stadgan, ska tolkas så, att de inte utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken lärlingsperioder som fullgjorts vid ett nationellt organ endast beaktas i sin helhet vid fastställandet av referensdatumet för jämförelse, när den berörda tjänstemannen anställdes av staten efter ett visst datum, medan lärlingsperioderna beaktas till hälften, varvid ett schablonavdrag ska göras, när den berörda tjänstemannen anställdes av staten före detta datum.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (andra avdelningen) följande:

1)
Artiklarna 1, 2 och 6 i rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet, jämförd med artikel 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna,
ska tolkas så,
att de utgör hinder för en nationell lagstiftning, enligt vilken en tjänsteman klassificeras på grundval av sin tjänstetid i löneklass enligt ett gammalt lönesystem som ansetts vara diskriminerande, eftersom detta system medgav att man vid fastställandet av tjänstetid i löneklass endast beaktade perioder av lönebestämmande tidigare tjänstgöring som fullgjorts efter 18 års ålder och därmed uteslöt perioder av tidigare tjänstgöring som fullgjorts före 18 års ålder, i den mån det i denna förordning föreskrivs en korrigering av de ursprungligen fastställda lönebestämmande perioderna av tidigare tjänstgöring genom att en referensdag fastställs, vid vilken lönebestämmande perioder av tidigare tjänstgöring som fullgjorts före 18 års ålder nu ska beaktas vid fastställandet av löneskalan, om å ena sidan, när det gäller perioder som fullgjorts efter 18 års ålder, endast de ”andra perioder” som ska beaktas till hälften och å andra sidan, dessa ”andra perioder” ökas från tre till sju år, men endast beaktas i den mån de överstiger fyra år.

2)
Principen om likabehandling, såsom den stadfästs i artikel 20 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, och rättssäkerhetsprincipen
ska tolkas så,
att de utgör hinder för en nationell lagstiftning som, när det gäller tjänstemän för vilka ett förfarande för att omdefiniera deras placering i löneskalan var anhängigt den dag då en lagändring av det lönesystem som omfattar denna skala offentliggjordes, föreskriver att deras löner ska omräknas i enlighet med de nya bestämmelserna om referensdatum för jämförelse – bestämmelser som innehåller nya begränsningar när det gäller den maximala omfattningen av lönebestämmande perioder –, det vill säga att en diskriminering på grund av ålder som strider mot artiklarna 1, 2 och 6 i direktiv 2000/78, jämförd med artikel 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, inte har kunnat undanröjas, medan en sådan beräkning inte görs för tjänstemän som omfattas av ett identiskt förfarande som redan har avslutats genom ett slutligt beslut som fattats mot bakgrund av en referensdag som fastställts på ett mer fördelaktigt sätt enligt det gamla lönesystemet vars bestämmelser, som den nationella domstolen ansett vara diskriminerande, inte tillämpas med direkt tillämpning av principen om likabehandling i unionsrätten.

3)
Artiklarna 1, 2 och 6 i direktiv 2000/78, jämförda med artikel 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna,
ska tolkas så,
att de inte utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken lärlingsperioder som fullgjorts vid ett nationellt organ endast beaktas i sin helhet vid fastställandet av referensdatumet för jämförelse, när den berörda tjänstemannen anställdes av staten efter ett visst datum, medan lärlingsperioderna beaktas till hälften, varvid ett schablonavdrag ska göras, när den berörda tjänstemannen anställdes av staten före detta datum.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.