CELEX: 62021CJ0088
Преюдициално запитване
Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси
Шенгенска информационна система от второ поколение (ШИС II)
Решение 2007/533/ПВР
Сигнал относно издирвана вещ
Член 38
Цели на сигнала
Изземване или използване като доказателство в наказателно производство
Член 39
Изпълнение на действия по сигнал
Мерки, предприети в съответствие с националното законодателство на държавите членки
Национална правна уредба, предвиждаща задължение да се забрани регистрацията на превозно средство, за което е въведен сигнал в ШИС II

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 38, параграф 1 и член 39, параграф 3 от Решение 2007/533/ПВР на Съвета от 12 юни 2007 година относно създаването, функционирането и използването на Шенгенска информационна система от второ поколение (ШИС II) (
ОВ L 205, 2007 г., стр. 63
, наричано по-нататък „Решение ШИС II“).
Запитването е отправено в рамките на производство пред Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Върховен административен съд на Литва), сезиран от Regionų apygardos administracinio teismo Kauno rūmai (Окръжен административен съд, отделение в Каунас, Литва), относно законосъобразността на литовската правна уредба, забраняваща регистрацията в съответния национален регистър на превозните средства, за които е налице сигнал в Шенгенската информационна система от второ поколение (наричана по-нататък „ШИС II“).
Правна уредба
Регламент (ЕО) № 1986/2006
Съгласно член 1, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1986/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно достъпа до Шенгенската информационна система от второ поколение (ШИС II) на службите на държавите членки, отговорни за издаването на свидетелства за регистрация на превозни средства (
OB L 381, 2006 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 9, стр. 73 и поправка в
ОВ L 26, 2015 г., стр. 34
):
„Независимо от разпоредбите на членове 38 и 40 и член 46, параграф 1 от Решение [ШИС II], службите на държавите членки, отговарящи за издаването на свидетелства за регистрация на превозни средства, посочени в Директива 1999/37/ЕО [на Съвета от 29 април 1999 година относно документите за регистрация на превозни средства (
ОВ L 138, 1999 г., стр. 57
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 7, стр. 74)], следва да имат достъп до следните данни, въведени в ШИС II, в съответствие с член 38, параграф 2, букви а), б) и е) от посоченото решение, с единствената цел да проверяват дали превозните средства, представени пред тях за регистрация, не са били откраднати, неправомерно придобити или изгубени, или дали не са търсени като доказателство в рамките на наказателен процес:
а)
данни относно моторни превозни средства с обем на цилиндрите, надвишаващ 50 cc;
[…]“.
Решение ШИС II
Съображения 5, 8 и 13 от Решение ШИС II гласят:
„(5)
ШИС II следва да представлява компенсаторна мярка, допринасяща за поддръжката на високо ниво на сигурност в рамките на пространството на свобода, сигурност и правосъдие на Европейския съюз, като оказва подкрепа за [оперативното сътрудничество] между полицейските и съдебните органи по наказателноправни въпроси.
[…]
(8)
Необходимо е да се изготви наръчник с подробни правила за обмена на определена допълнителна информация относно действията, които да се предприемат при сигнали. Националните органи във всяка държава членка следва да осигурят обмена на такава информация.
[…]
(13)
Сигналите не следва да бъдат задържани в ШИС II по-дълго от времето, необходимо за постигане на целите, за които те са били предоставени. […] Сигналите за вещи, подлежащи на изземване или използване като доказателствен материал в наказателни производства, следва да бъдат автоматично заличавани от ШИС II след изтичане на срок от десет години. […]“.
Член 1 („Създаване и обща цел на ШИС II“), параграф 2 от това решение предвижда:
„Целта на ШИС II е, в съответствие с настоящото решение, да обезпечи висока степен на сигурност в рамките на пространството на свобода, сигурност и правосъдие на Европейския съюз, включително поддържането на обществената сигурност и обществения ред и гарантирането на сигурността на териториите на държавите членки, […] като се използва информацията, предадена чрез тази система“.
Съгласно член 3 („Определения“), параграф 1 от посоченото решение:
„За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„сигнал“ означава съвкупност от данни, въведени в ШИС II, позволяваща на компетентните органи да идентифицират лице или предмет с оглед предприемане на конкретни действия;
б)
„допълнителна информация“ означава информация, която не се съхранява в ШИС II, но е свързана със сигнали в ШИС II, която подлежи на обмен:
[…]
ii)
с цел да се даде възможност да бъдат предприети необходимите действия след положителен отговор;
[…]“.
Член 8, параграфи 1 и 3 от същото решение предвижда:
„1.   Допълнителна информация се обменя съгласно разпоредбите на наръчника за Sirene и посредством комуникационната инфраструктура. […]
[…]
3.   На молби за допълнителна информация, предадени от други държави[…] членки, се дава възможно най-бърз отговор“.
Член 38 („Цели и условия за подаване на сигнали“) от Решение ШИС II гласи:
„1.   В ШИС II се въвеждат данни относно вещи, издирвани с цел изземване или използване като доказателство в наказателно [производство].
2.   Въвеждат се следните категории лесно установими вещи:
а)
моторни превозни средства с обем на двигателя над 50 куб. см, кораби или въздухоплавателни съдове;
[…]“.
Съгласно член 39 („Изпълнение на действия по сигнал“) от това решение:
„1.   Ако при търсене в системата се установи, че има сигнал за вещ, която е намерена, органът, който е установил това, се свързва с органа, подал сигнала, с цел съгласуване на необходимите мерки. За тази цел в съответствие с настоящото решение могат да се съобщават и лични данни.
2.   Информацията, посочена в параграф 1, се съобщава посредством обмена на допълнителна информация.
3.   Държавата членка, която е открила вещта, предприема мерки в съответствие с националното законодателство“.
В член 45 („Срок за съхранение на сигнали относно вещи“) от посоченото решение се уточнява:
„1.   Сигналите относно вещи, въведени в ШИС II съгласно настоящото решение, се пазят единствено през времето, необходимо за постигане на целите, за които са били въведени.
[…]
3.   Сигналите за вещи, въведени в съответствие с член 38, се съхраняват за максимален срок от десет години.
4.   Сроковете за съхранение, посочени в [параграф 3], могат да бъдат продължавани, в случай че това се окаже необходимо за целите, за които е подаден сигналът. В такъв случай [параграф 3 се прилага] и за продължаването“.
Член 49, параграфи 1 и 2 от същото решение предвижда:
„1.   Държавата членка, подаваща сигнал, отговаря за осигуряването на […] актуалността на данните[, въведени] в ШИС II.
2.   Само държавата членка, подала сигнала, има право да изменя, допълва, поправя или да заличава данните, които е въвела“.
Наръчникът за Sirene
Съгласно точка 2.1 от приложението към Решение за изпълнение 2013/115/ЕС на Комисията от 26 февруари 2013 година относно наръчника за Sirene и други мерки за прилагане на Шенгенската информационна система от второ поколение (ШИС II) (
OB L 71, 2013 г., стр. 1
), изменено с Решение за изпълнение (ЕС) 2017/1528 на Комисията от 31 август 2017 г. (
OB L 231, 2017 г., стр. 6
) (наричано по-нататък „наръчникът за Sirene“):
„Определения
–
„Подаваща сигнала държава членка“: държавата членка, която е въвела сигнала в ШИС II;
–
„Изпълняваща държава членка“: държава членка, която предприема исканите действия след намиране на съответствие; […]“.
Съгласно точка 2.10 („Заличаване, когато условията за поддържане на сигнал вече не са налице“) от наръчника за Sirene:
„Сигналите, въведени в ШИС II, се съхраняват само за периода, необходим за постигането на целите, за които са били въведени.
Когато условията за поддържане на сигнала вече не са изпълнени, подалата сигнала държава членка го заличава незабавно. […]
[…]“.
Литовско право
Видно от точка 25 от разпоредбите относно литовската национална ШИС II, одобрени с Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministro įsakymas Nr. 1V‑324 „Dėl Lietuvos nacionalinės antrosios kartos Šengeno informacijos sistemos nuostatų patvirtinimo“ (Заповед № 1V‑324 на министъра на вътрешните работи на Република Литва за одобряване на разпоредбите относно литовската национална Шенгенска информационна система от второ поколение) от 17 септември 2007 г. (Žin., 2007 г., бр. 100‑4084), отдел „Информационни технологии и комуникации“ към Министерството на вътрешните работи на Литва гарантира на публичното предприятие Regitra достъп до списъка с данните на Н.ШИС II по точки 1 и 3.1—3.3 (данни за издирваните моторни превозни средства и техните ремаркета, национален регистър на превозните средства и регистрационни документи на издирваните моторни превозни средства).
Член 27, параграф 1 от Lietuvos Respublikos saugaus eismo automobilių keliais įstatymas (Закон на Република Литва за безопасност на движението по пътищата) от 12 октомври 2000 г.(Žin., 2000 г., бр. 92‑2883) в редакцията му, приложима към спора в главното производство, предвижда, че се разрешава „движението по публичните пътища в Литва на надлежно регистрираните моторни превозни средства и техните ремаркета“.
Съгласно точка 13 от Правилата за регистрация на моторните превозни средства и техните ремаркета, одобрени с Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministro įsakymas Nr. 260 „Dėl kelių transporto priemonių registravimo taisyklių patvirtinimo“ (Заповед № 260 на министъра на вътрешните работи на Република Литва относно правилата за регистрация на пътни превозни средства) от 25 май 2001 г. (Žin., 2001 г., бр. 48—1683), в редакцията, приложима към спора в главното производство:
„13. Публичното предприятие Regitra уведомява полицията, когато:
13.1 заявителят желае да регистрира превозно средство:
13.1.1 чийто номер на двигателя или регистрационен номер (или самото превозно средство) е регистриран в регистъра на издирваните превозни средства, в литовската национална Шенгенска информационна система или в базата данни на Генералния секретариат на Интерпол;
[…]“.
Точка 14 от тези правила за регистрация предвижда:
„След уведомяване на полицията […] публичното предприятие Regitra разглежда заявленията за регистрация на превозните средства на заявителите едва след извършването на проверки или разследвания от съответните служби […]. Превозните средства, посочени в точка 13.1.1 от Правилата […], се регистрират само след изтриването им от регистъра на издирваните превозни средства, от литовската национална Шенгенска информационна система или от базата данни на Генералния секретариат на Интерпол“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
На 13 ноември 2015 г. D. R. купува моторно превозно средство в Германия, сключвайки договор с AM Transportas, като въпросното превозно средство преди това е било откраднато в България.
На 20 ноември същата година това моторно превозно средство е дерегистрирано от германския регистър, след което е транспортирано в Литва и препродадено на друго лице, чиято самоличност не е уточнена в акта за преюдициално запитване.
На 22 февруари 2016 г. другото лице прави опит да регистрира въпросното моторно превозно средство в Литва пред Regitra, публичното предприятие, натоварено с регистрацията на моторни превозни средства в тази държава членка. Тогава посоченото лице разбира, че на 23 декември 2015 г. в България е въведен сигнал в ШИС II за същото моторно превозно средство. Вследствие на това въпросното лице прекратява сключения от него договор за покупка на това превозно средство.
С постановление на литовската прокуратура от 21 септември 2016 г. започнатото в Литва разследване във връзка със съответното моторно превозно средство е прекратено, тъй като не е установено в тази държава членка да е извършено престъпление. Както е видно от акта за преюдициално запитване, с това постановление моторното превозно средство е върнато на D. R., негов купувач.
Въпреки че собственикът на посоченото моторно превозно средство към момента на предполагаемата му кражба (българското дъщерно дружество на Nabko Holding Company, LLC) е уведомен за това, като му е изпратен препис от посоченото постановление и му е съобщена самоличността на D. R., и въпреки че следователно той е можел да предяви правата си, посоченият собственик не е предприел действия в това отношение. Освен това въпреки предаването на необходимата информация на подалата сигнала държава членка, в продължение на повече от три години след уведомяването тази държава членка не предприема никакви действия за заличаване на сигнала за моторното превозно средство от ШИС II.
С решение от 20 февруари 2019 г. регионалният отдел на Regitra отхвърля отправеното от D. R. искане за регистрация на съответното превозно средство в Литва, като това решение е взето от регионалния отдел въз основа на разпоредба от литовското законодателство, съгласно която превозните средства, сигналът за които продължава да стои в ШИС II, могат да бъдат регистрирани в тази държава членка едва след заличаването на сигнала в тази система.
AM Transportas оспорва това решение пред посоченото публично предприятие, което с решение от 28 март 2019 г. потвърждава решението на регионалния отдел за отхвърляне на искането за регистрация на превозното средство в Литва.
Тогава AM Transportas обжалва решенията на посоченото публично предприятие пред Regionų apygardos administracinio teismo Kauno rūmai (Окръжен административен съд, отделение в Каунас, Литва).
Този съд сезира запитващата юрисдикция с искане да упражни контрол за законосъобразност на съответната национална правна уредба.
Запитващата юрисдикция поставя въпроса за съответствието с Решение ШИС II на национална правна уредба, която поставя регистрацията на моторни превозни средства в националния регистър на пътните превозни средства в зависимост от изпълнението на условието за съответното превозно средство да няма сигнал в ШИС II, по-специално в хипотезата, при която този сигнал не е бил заличен от ШИС II от подалата го държава членка, въпреки че органите на изпълняващата държава членка са предали необходимата информация относно откритата вещ както на органите на подалата сигнала държава членка, така и на първоначалния ѝ собственик.
При това положение Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Върховен административен съд на Литва) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 39 от [Решение ШИС II], и по-специално член 39, параграф 3, да се тълкува в смисъл, че налага задължение да се забрани регистрацията на вещи, за които е подаден сигнал в [ШИС II], въпреки че сигналът вече не е релевантен (превозното средство е открито, наказателното производство в държавата членка, в която е било открито превозното средство, е било прекратено поради липса на престъпление, извършено в тази държава членка; подалата сигнала държава е била информирана, но не е предприела действия за заличаване на сигнала от системата)?
2)
Трябва ли член 39 от [Решение ШИС II], и по-специално член 39, параграф 3, да се тълкува в смисъл, че задължава държава членка, която е открила вещ, за която е подаден сигнал съгласно член 38, параграф 1 от Решението, да приеме национални правила, забраняващи всякакви действия с откритата вещ, освен такива за постигане на посочената в член 38 цел (изземване или използване като доказателство в наказателно производство)?
3)
Трябва ли член 39 от [Решение ШИС II], и по-специално член 39, параграф 3, да се тълкува в смисъл, че позволява на държавите членки да приемат правни норми, които предвиждат изключения от забраната за регистрация на превозни средства, за които е въведен сигнал в [ШИС II] в съответствие с член 38 от Решението, след като компетентните органи на държавата членка са предприели мерки, за да информират за откритата вещ държавата, въвела сигнала?“.
По преюдициалните въпроси
С въпросите си, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 39 от Решение ШИС II във връзка с член 38, параграф 1 от него трябва да се тълкува в смисъл, че първо, предвижда общо задължение за забрана на регистрацията на моторно превозно средство, за което е налице сигнал в ШИС II, второ, задължава държавите членки да предвидят общи правила, забраняващи всякакви действия с откритата вещ, освен такива за постигане на целите по посочения член 38, параграф 1, и трето, позволява на държавите членки да предвидят изключения от евентуалната обща забрана за регистрация на такова превозно средство.
Най-напред, от акта за преюдициално запитване е видно, че съответният сигнал се отнася до моторно превозно средство с обем на двигателя над 50 cm
.
В това отношение член 38, параграф 1 и параграф 2, буква а) от Решение ШИС II предвижда, че данните относно превозно средство като разглежданото в главното производство, което е издирвано с цел изземване или използване като доказателство в наказателно производство, се въвеждат в ШИС II.
Що се отнася до поставените въпроси, следва да се припомни, че съгласно постоянната практика на Съда при тълкуването на разпоредба от правото на Съюза трябва да се вземат предвид не само нейният текст, но и контекстът ѝ и целите на правната уредба, от която тя е част (решение от 28 октомври 2022 г., Generalstaatsanwaltschaft München (Екстрадиция и ne bis in idem),
C‑435/22 PPU
,
EU:C:2022:852
, т.
).
Член 39 от Решение ШИС II урежда начина на изпълнение на действията по сигнал за вещи с цел изземване или използване като доказателство в наказателно производство.
На първо място, що се отнася до текста на член 39, параграф 1 от това решение, следва да се отбележи, че съгласно тази разпоредба, когато при търсене в системата се установи, че има сигнал за вещ, която е намерена, органът, който е установил това, се свързва с органа, подал сигнала, с цел съгласуване на необходимите мерки.
Както се уточнява в член 39, параграф 2 от Решение ШИС II, информацията, посочена в параграф 1 на същия член, се съобщава посредством обмена на допълнителна информация.
Член 39, параграф 3 от Решението гласи, че държавата членка, която е открила вещта, предприема мерки „в съответствие с националното законодателство“.
От горното следва, че член 39 от Решение ШИС II само най-общо описва начина, по който компетентните органи на изпълняващата държава членка трябва да действат в случай на положителен отговор на сигнал в ШИС II, подаден на основание член 38 от това решение.
Ето защо, както отбелязва генералният адвокат в точка 49 от заключението си, като е избрал член 39 от Решение ШИС II да не уточнява мерките, които държавите членки трябва да предприемат за целите на изпълнението на действия по сигнал, въведен в ШИС II на основание член 38 от това решение, законодателят на Съюза е искал да остави широка свобода на преценка на държавите членки в това отношение.
На второ място, що се отнася до контекста, в който се вписва член 39 от Решение ШИС II, следва да се отбележи, че макар уреденото с това решение оперативно сътрудничество между полицейските и съдебните органи по наказателноправни въпроси да предполага, че органите на изпълняващата държава членка трябва да предприемат необходимите обезпечителни мерки (вж. в този смисъл решение от 16 юни 2022 г., Началник на Районно управление Силистра,
C‑520/20
,
EU:C:2022:466
, т.
), никоя разпоредба от посоченото решение не уточнява какви конкретни мерки държавата членка, открила вещта, за която е подаден сигналът, трябва да приеме в съответствие с националното си законодателство.
Освен това следва да се отбележи, че макар член 1, параграф 1 от Регламент № 1986/2006 да предвижда, че службата на държава членка, отговаряща за издаването на свидетелства за регистрация на моторни превозни средства, има достъп до ШИС II, за да проверява дали превозните средства, представени пред нея за регистрация, не са били откраднати, неправомерно придобити или изгубени, или дали не са търсени като доказателство в рамките на наказателен процес, тази разпоредба не предвижда никакво задължение да се забрани регистрацията на превозни средства, за които е налице сигнал в ШИС II.
На трето място, от член 1, параграф 2 от Решение ШИС II във връзка със съображение 5 от него следва, че това решение има за цел по-специално да окаже подкрепа за оперативното сътрудничество между полицейските и съдебните органи по наказателноправни въпроси и по този начин да допринесе за поддържането на високо ниво на сигурност в рамките на пространството на свобода, сигурност и правосъдие на Съюза посредством информацията предадена чрез ШИС II.
Тълкуването на член 39 от посоченото решение в смисъл, че този член не налага на държавите членки приемането на предварително определени мерки, а им оставя широка свобода на преценка, за да определят необходимите мерки, не противоречи на тази цел и допринася за поддържането на високо равнище на сигурност в рамките на пространството на свобода, сигурност и правосъдие на Съюза, с което са свързани предаването на информация относно вещи с цел изземване или използване като доказателство в наказателно производство и осъществяването на обмен между съответните държави членки, за да се договорят необходимите мерки.
При това положение следва да се приеме, че от член 39 от Решение ШИС II не произтича никакво общо задължение за забрана на регистрацията на моторни превозни средства, за които е налице сигнал в ШИС II, или пък за забрана на всякакви действия с това превозно средство, освен свързаните с член 38, параграф 1 от това решение.
От горното следва, че когато държава членка реши да упражни широкото право на преценка, с което разполага по силата на член 39, параграф 3 от посоченото решение по отношение на мерките, които могат да бъдат приети в съответствие с нейното национално законодателство, и предвиди обща забрана за регистрация на моторните превозни средства, за които е налице сигнал в ШИС II, същото решение не е пречка тази държава членка да въведе изключения от тази забрана.
В допълнение, като се имат предвид изразените от запитващата юрисдикция съмнения относно бездействието от страна на компетентните органи на подалата сигнала държава членка във връзка с подадения сигнал, за всеки случай следва да се припомни следното.
От една страна, от член 8, параграф 3 от Решение ШИС II следва, че на молби за допълнителна информация, предадени от други държави членки, се дава възможно най-бърз отговор. Освен това член 45, параграф 1 от това решение във връзка със съображение 13 от него предвижда, че сигналите относно вещи, въведени в ШИС II при прилагането на Решение ШИС II, се пазят единствено през времето, необходимо за постигане на целите, за които са били въведени.
От друга страна, действително член 49, параграфи 1 и 2 от посоченото решение гласи, че само подалата сигнала държава членка, която отговаря по-специално за актуалността на данните, въведени в ШИС II, има право да заличи тези данни. При все това член 8, параграф 1 от Решение ШИС II във връзка със съображение 8 от него препраща към наръчника за Sirene, който съдържа по-подробни правила и изисква (в точка 2.10, втора алинея от него), когато условията за поддържане на съответния сигнал вече не са изпълнени, подалата сигнала държава членка да го заличи незабавно. Така тази разпоредба от наръчника за Sirene възлага задължение на последната държава членка да заличи сигнала, при положение че целта, за която е въведен, е постигната.
По изложените съображения на поставените въпроси следва да се отговори, че член 39 от Решение ШИС II във връзка с член 38, параграф 1 от него трябва да се тълкува в смисъл, че:
–
не предвижда общо задължение за забрана на регистрацията на моторно превозно средство, за което е налице сигнал в ШИС II,
–
не задължава изпълняващата държава членка да предвиди общи правила, забраняващи всякакви действия с откритата вещ, освен такива за постигане на целите по посочения член 38, параграф 1,
–
позволява на тази държава членка да предвиди изключения от обща забрана за регистрация на такова превозно средство.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:

Член 39 от Решение 2007/533/ПВР на Съвета от 12 юни 2007 година относно създаването, функционирането и използването на Шенгенска информационна система от второ поколение (ШИС II) във връзка с член 38, параграф 1 от него

трябва да се тълкува в смисъл, че:

–
не предвижда общо задължение за забрана на регистрацията на моторно превозно средство, за което е налице сигнал в Шенгенската информационна система от второ поколение (ШИС II),

–
не задължава изпълняващата държава членка да предвиди общи правила, забраняващи всякакви действия с откритата вещ, освен такива за постигане на целите по посочения член 38, параграф 1,

–
позволява на тази държава членка да предвиди изключения от обща забрана за регистрация на такова превозно средство.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: литовски.