CELEX: 62019CJ0450
Zahtjev za prethodnu odluku
Tržišno natjecanje
Članak 101. UFEU‑a
Zabranjeni sporazumi
Manipuliranje postupcima javne nabave
Utvrđivanje trajanja povrede
Uključivanje razdoblja tijekom kojeg su sudionici zabranjenog sporazuma izvršavali protutržišni sporazum
Gospodarski učinci protutržišnog postupanja
Prestanak povrede u trenutku konačne dodjele ugovora

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 101. UFEU‑a.
Zahtjev je podnesen u okviru postupka koji je pokrenuo Kilpailu- ja kuluttajavirasto (tijelo nadležno za tržišno natjecanje, Finska) o zakonitosti odluke markkinaoikeusa (Trgovački sud, Finska) o odbijanju njegova zahtjeva da se društvima Eltel Group Oy i Eltel Networks Oy (u daljnjem tekstu: Eltel) naloži da solidarno plate novčanu kaznu zbog povrede finskog i Unijina prava tržišnog natjecanja.
Finsko pravo
U skladu s člankom 22. kilpailunrajoituksista annettu laki 480/1992 (Zakon 480/1992 o ograničavanju tržišnog natjecanja), kako je izmijenjen Zakonom 318/2004 (u daljnjem tekstu: Zakon o ograničavanju tržišnog natjecanja) novčana kazna zbog, između ostalog, povrede članka 4. tog zakona ili članka 101. UFEU‑a ne može se izreći ako takav zahtjev markkinaoikeusu (Trgovački sud) nije podnesen u roku od pet godina od dana prestanka ograničavanja tržišnog natjecanja ili dana kada je tijelo nadležno za tržišno natjecanje saznalo za to ograničavanje tržišnog natjecanja.
Glavni postupak i prethodno pitanje
Poduzeće Fingrid Oyj, vlasnik visokonaponske mreže i subjekt odgovoran za njezin razvoj te najveći naručitelj radova na visokonaponskim dalekovodima u Finskoj, objavilo je 16. travnja 2007. poziv na nadmetanje subjektima iz tog sektora, sastavljen na engleskom jeziku, koji se odnosi na obavljanje radova gradnje visokonaponskog dalekovoda (400kV) između Keminmaae i Petäjäskoskija (u daljnjem tekstu: predmetni visokonaponski dalekovod). U tom je pozivu bilo navedeno da ponude s fiksnom cijenom treba podnijeti najkasnije do 5. lipnja 2007. Rok za završetak radova određen pozivom na nadmetanje bio je 12. studeni 2009.
Eltel je 4. lipnja 2007. dostavio svoju ponudu, na temelju koje mu je dodijeljen ugovor.
Eltel i društvo Fingrid su 19. lipnja 2007. potpisali ugovor o izvođenju radova gradnje predmetnog visokonaponskog dalekovoda. Ti su radovi dovršeni 12. studenoga 2009. Društvo Fingrid je 7. siječnja 2010. Eltelu platilo posljednji obrok cijene tih radova.
Društvo Empower Oy je 31. siječnja 2013. uputilo tijelu nadležnom za tržišno natjecanje zahtjev za primjenu pokajničkog programa, na temelju kojeg je to tijelo pokrenulo istragu o mogućem zabranjenom sporazumu između tog društva i Eltela.
Navedeno tijelo je 31. listopada 2014., na temelju zahtjeva društva Empower, odobrilo primjenu pokajničkog programa, čime je to društvo oslobođeno svih sankcija.
Odlukom od 31. listopada 2014. isto je tijelo podnijelo zahtjev markkinaoikeusu (Trgovački sud) da se društvima Eltel Group i Eltel Networks naloži da solidarno plate novčanu kaznu u iznosu od 35000000 eura zbog povrede članka 4. Zakona o ograničavanju tržišnog natjecanja, kao i članka 101. UFEU‑a, jer su se dogovorila s društvom Empower o cijenama, profitnim maržama i podjeli ugovora o planiranju i izgradnji dalekovoda u Finskoj.
Osim toga, u toj je odluci tijelo nadležno za tržišno natjecanje smatralo da je riječ o jedinstvenoj i trajnoj povredi počinjenoj na sastancima predstavnika Empowera i Eltela, na kojima su razmatrali te povremeno zajedno pripremali tablične prikaze procjena budućih javnih nabava za izgradnju dalekovoda, njihovih cijena, očekivanih profitnih marži, kao i podjele pojedinih ugovora. Navedeni se zabranjeni sporazum počeo primjenjivati najkasnije u listopadu 2004. te je bez prekida trajao barem do ožujka 2011. Predmetna povreda odnosila se na cijelu Finsku i mogla je utjecati na trgovinu između država članica, u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a.
Odlukom od 30. ožujka 2016. markkinaoikeus (Trgovački sud) je, na temelju članka 22. Zakona o ograničavanju tržišnog natjecanja, odbio zahtjev za izricanje novčane kazne, ocjenjujući da je Eltel prestao sudjelovati u ograničavanju tržišnog natjecanja prije 31. listopada 2009. i da je, prema tome, u trenutku kada je tijelo nadležno za tržišno natjecanje podnijelo zahtjev sudu, odnosno 31. listopada 2014., nastupila zastara povrede koja se odnosi na to ograničavanje. Prema mišljenju tog suda, iako se zabranjeni sporazum odnosio na radnje planiranja koje prethode izgradnji predmetnog visokonaponskog dalekovoda, a koje su bile predviđene zasebno te su dovršene u siječnju 2007., on nije obuhvaćao radove izgradnje tog visokonaponskog dalekovoda.
Tijelo nadležno za tržišno natjecanje podnijelo je sudu koji je uputio zahtjev, Korkeinu hallinto‑oikeusu (Vrhovni upravni sud) žalbu protiv odluke markkinaoikeusa (Trgovački sud), u kojoj je tražilo ukidanje njegove odluke i izricanje predložene novčane kazne od 35000000 eura Eltelu. To tijelo tvrdi da je markkinaoikeus (Trgovački sud) zaprimio njegov zahtjev za izricanje novčane kazne u roku od pet godina, predviđenom u članku 22. Zakona o ograničavanju tržišnog natjecanja. Naime, do 7. siječnja 2010., kada je društvo Fingrid platilo Eltelu posljednji obrok cijene izvođenja radova izgradnje predmetnog visokonaponskog dalekovoda, ugovor između tih društava je još uvijek bio na snazi te se primjenjivao protupravni cjenik iz zabranjenog sporazuma. Podredno, navedeno tijelo tvrdi da je ograničavanje tržišnog natjecanja prestalo najranije 12. studenoga 2009., kada su radovi dovršeni. Prema mišljenju tijela nadležnog za tržišno natjecanje, ugovor o izvođenju javnih radova koji je dodijeljen subjektu koji sudjeluje u zabranjenom sporazumu ima konkretne i dugotrajne učinke na suugovaratelja koji je dužan platiti višu cijenu od one koja bi vrijedila da ne postoji zabranjeni sporazum, jer se ta cijena isplaćuje tijekom nekoliko godina, u skladu s napretkom projekta. Stoga bi takav suugovaratelj, pri svakom godišnjem dospijeću pojedine rate za radove koji su predmet zabranjenog sporazuma, izravno osjetio štetne učinke ugovora na svojim poslovnim rashodima za tu godinu i, prema tome, na svojim gospodarskim rezultatima, kao i na svojoj konkurentnosti na dotičnom tržištu. U ovome slučaju, imajući u vidu da je društvo Fingrid platilo troškove izgradnje predmetnog visokonaponskog dalekovoda po višoj cijeni od one koja bi vrijedila da nema zabranjenog sporazuma, taj se dodatni trošak odrazio i na cijenu prijenosa električne energije do krajnjih korisnika.
Zbog razloga koji se odnose na ocjenu dokaza, Eltel osporava postojanje bilo kakvog zabranjenog sporazuma o predmetnom visokonaponskom dalekovodu između njega i društva Empower. Osim toga, istaknuo je da trajanje povrede pravila o tržišnom natjecanju Unije treba utvrditi vodeći računa o razdoblju u kojem su poduzetnici koji su počinili povredu postupali na zabranjen način. U slučaju radova navedenih u pozivu na nadmetanje, rok zastare počinje teći od dana podnošenja ponude, u ovom slučaju 4. lipnja 2007. Podredno, Eltel tvrdi da u slučaju kada se o cijeni još može pregovarati nakon podnošenja ponude, zastara počinje teći od dana sklapanja konačnog ugovora, odnosno, u ovom slučaju, od 19. lipnja 2007. Nakon podnošenja ponude ili najkasnije nakon potpisivanja ugovora, ponuđena ili dogovorena cijena nema nikakav utjecaj na tržište, čak i ako bi se predmetni projekt ostvarivao ili bi se za njega plaćali obroci tijekom nekoliko godina. Ni vremenski raspored u kojem se odvijaju radovi ni raspored plaćanja koja se odnose na te radove ne utječu na tržišno natjecanje na predmetnom tržištu, jer ti čimbenici više ne mijenjaju dogovorenu cijenu.
Sud koji je uputio zahtjev smatra da Sud još nije odlučivao o pitanju utvrđenja gospodarskih učinaka povrede članka 101. UFEU‑a i njezina trajanja u situaciji, kao prvo, kada jedna stranka zabranjenog sporazuma sklopi s trećom stranom ugovor o izvođenju javnih radova po cijeni dogovorenoj u kontekstu tog zabranjenog sporazuma, kao drugo, kada se radovi obave nekoliko godina nakon sklapanja tog ugovora i, kao treće, kada je dogovoreno plaćanje cijene u obrocima, od kojih su neki plaćeni nakon završetka radova.
Iz presuda od 15. lipnja 1976., EMI Records (
51/75
,
EU:C:1976:85
), od 3. srpnja 1985., Binon (
243/83
,
EU:C:1985:284
) i od 30. svibnja 2013., Quinn Barlo i dr./Komisija (
C‑70/12 P
, neobjavljena,
EU:C:2013:351
) proizlazi da su, u smislu ocjene trajanja protutržišnog ponašanja, relevantni gospodarski učinci protutržišnog ponašanja, a ne njegov pravni oblik. Gospodarski učinci ograničavanja tržišnog natjecanja mogu se nastaviti čak i nakon formalnog prestanka jedinstvene i trajne povrede, primjerice, do kraja razdoblja u kojem su na snazi bile tajno dogovorene cijene.
Prema sudu koji je uputio zahtjev, ta sudska praksa podupire tezu prema kojoj povreda članka 101. UFEU‑a, poput one koju je utvrdilo tijelo nadležno za tržišno natjecanje u glavnom predmetu, traje sve dok suugovaratelj oštećen zabranjenim sporazumom ne plati ukupnu tajno dogovorenu cijenu, jer ta cijena ima gospodarske učinke na njegovu djelatnost tijekom cjelokupnog razdoblja izvršavanja ugovora. Međutim, navedena sudska praksa može na neizravan način potkrijepiti i tezu prema kojoj učinci tajno ugovorene cijene na tržišno natjecanje traju do dana podnošenja ponude ili sklapanja konačnog ugovora, jer nakon tog dana navedena cijena više ne utječe na tržište.
U tim je okolnostima Korkein hallinto‑oikeus (Vrhovni upravni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Može li se sustav koji se odnosi na tržišno natjecanje, predviđen člankom 101. UFEU‑a, tumačiti na način da, u situaciji u kojoj je jedna od strana u zabranjenom sporazumu sklopila ugovor o izgradnji, kako je dogovoren tim zabranjenim sporazumom, sa subjektom koji ne sudjeluje u zabranjenom sporazumu, povreda prava tržišnog natjecanja zbog gospodarskog učinka koji iz toga proizlazi traje cijelo razdoblje tijekom kojeg se izvršavaju ugovorne obveze u skladu s ugovorom o izvođenju javnih radova ili se izvršavaju plaćanja ugovornim stranama za radove, odnosno do trenutka plaćanja zadnjeg obroka za radove ili barem do trenutka dovršetka predmetnih radova;
ili se treba pretpostaviti da povreda prava tržišnog natjecanja traje samo do trenutka u kojem je poduzeće odgovorno za povredu dostavilo ponudu ili je sklopilo ugovor o izvođenju javnih radova?”
O prethodnom pitanju
Svojim pitanjem sud koji je uputio zahtjev želi saznati, u biti, u kojem trenutku valja smatrati da završava navodno sudjelovanje poduzeća u povredi članka 101. stavka 1. UFEU‑a, koje se sastoji u s tržišnim takmacima dogovorenom sudjelovanju u postupku javne nabave, kada je tom poduzeću dodijeljen ugovor te je s javnim naručiteljem sklopilo ugovor o obavljanju radova, čije je izvršenje i plaćanje cijene vremenski raspoređeno.
Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, u tom su pogledu moguća četiri trenutka završetka navodnog sudjelovanja poduzeća u povredi članka 101. stavka 1. UFEU‑a, odnosno: trenutak kada poduzeće podnese ponudu, trenutak sklapanja ugovora, trenutak plaćanja posljednje rate dogovorene cijene i trenutak dovršetka radova koji su predmet javne nabave.
Člankom 101. stavkom 1. UFEU‑a predviđeno je da je kao nespojivo s unutarnjim tržištem zabranjeno sljedeće: svi sporazumi među poduzetnicima, odluke udruženja poduzetnika i usklađeno djelovanje poduzetnika koji bi mogli utjecati na trgovinu među državama članicama i koji imaju za cilj ili posljedicu sprečavanje, ograničivanje ili narušavanje tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu.
U skladu s ustaljenom praksom Suda, da bi postojao „sporazum”, u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a, dovoljno je da su predmetni poduzetnici izrazili zajedničku volju da se na tržištu ponašaju na određeni način (vidjeti, u tom smislu, presude od 15. srpnja 1970., ACF Chemiefarma/Komisija,
41/69
,
EU:C:1970:71
, t.
112.
, i od 29. listopada 1980., van Landewyck i dr./Komisija,
209/78 do 215/78 i 218/78
, neobjavljena,
EU:C:1980:248
, t.
86.
).
Pojam „usklađeno djelovanje”, u smislu članka 101. stavka 1. UFEU‑a, odnosi se na oblik koordinacije između poduzetnika koji, iako nije doveo do stvaranja sporazuma u užem smislu, svjesno zamjenjuje rizike tržišnog natjecanja praktičnom međusobnom suradnjom (presuda od 26. siječnja 2017., Duravit i dr./Komisija,
C‑609/13 P
,
EU:C:2017:46
, t.
70.
i navedena sudska praksa).
Stoga kriterije koordinacije i suradnje koji su konstitutivni za „usklađeno djelovanje”, u smislu navedene odredbe, treba tumačiti u skladu s koncepcijom inherentnom odredbama UFEU‑a koje se odnose na tržišno natjecanje, prema kojoj svaki gospodarski subjekt mora samostalno odrediti politiku koju namjerava slijediti na zajedničkom tržištu (presuda od 26. siječnja 2017., Duravit i dr./Komisija,
C‑609/13 P
,
EU:C:2017:46
, t.
71.
).
U tom se pogledu članku 101. stavku 1. UFEU‑a stoga protivi svako izravno ili neizravno stupanje u kontakt gospodarskih subjekata koje je takve naravi da utječe na postupanje stvarnog ili potencijalnog takmaca na tržištu ili koje takvom takmacu otkriva postupanje na tržištu za koje se sam gospodarski subjekt odlučio ili koje na tom tržištu kani poduzeti, ako je cilj ili posljedica takvih kontakata ograničenje tržišnog natjecanja (vidjeti u tom smislu presudu od 26. siječnja 2017., Duravit i dr./Komisija,
C‑609/13 P
,
EU:C:2017:46
, t.
72.
).
Nadalje, iz sudske prakse Suda proizlazi da su sporazumi o raspoređivanju klijenata, kao i sporazumi o cijenama, obuhvaćeni kategorijom najtežih ograničenja tržišnog natjecanja (vidjeti u tom smislu presudu od 16. srpnja 2015., ING Pensii,
C‑172/14
,
EU:C:2015:484
t. 32. i navedenu sudsku praksu).
Valja podsjetiti i na to da pojam „jedinstvena i trajna povreda”, kako je priznat u sudskoj praksi Suda, podrazumijeva postojanje „sveobuhvatnog plana” čiji su dio različita djela, zbog njihova istovjetnog cilja kojim se narušava tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu, i to neovisno o činjenici da svako od tih djela ili više njih može, samo po sebi i zasebno, također činiti povredu članka 101. UFEU‑a (presuda od 22. listopada 2020., Silver Plastics i Johannes Reifenhäuser/Komisija,
C‑702/19 P
,
EU:C:2020:857
, t.
81.
, kao i navedena sudska praksa).
U ovom predmetu, iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje proizlazi da su postupanja poduzeća obuhvaćenih istragom tijela nadležnog za tržišno natjecanje, koja je to tijelo utvrdilo, uključivala održavanje sastanaka između predstavnika tih poduzeća, na kojima su oni razmatrali te povremeno zajedno pripremali tablične prikaze procjena budućih javnih nabava za izgradnju dalekovoda, njihovih cijena, očekivanih profitnih marži, podjela pojedinih ugovora, kao i dogovoreno sudjelovanje u navedenim postupcima javne nabave. To je tijelo kvalificiralo ta postupanja kao jedinstvenu i trajnu povredu članka 101. stavka 1. UFEU‑a.
Što se tiče Eltelovih posljednjih postupanja, za koja je navedeno tijelo smatralo da su obuhvaćeni tom povredom, iz spisa podnesenog Sudu proizlazi da je to tijelo smatralo da se Eltel, prije podnošenja ponuda u okviru poziva na nadmetanje za gradnju predmetnog visokonaponskog dalekovoda, koji je od svakog podnositelja tražio da podnese ponudu s fiksnom cijenom, dogovorio sa svojim tržišnim takmacem, društvom Empower, o visini njihovih ponuda. Slijedom navedenog, ta su društva podnijela svoje ponude, a Eltelu je na temelju njegove ponude dodijeljen ugovor. Ta je ponuda bila na snazi do 19. lipnja 2007., kada je sklopljen ugovor između Eltela i društva Fingrid, po cijeni iz navedene ponude.
Iz razmatranja izloženih u točkama 20. do 26. ove presude proizlazi da takva postupanja, ako budu utvrđena, načelno mogu činiti povredu članka 101. stavka 1. UFEU‑a.
Što se tiče kraja sudjelovanja poduzetnika u takvoj povredi, ustaljena je sudska praksa da su za sustav tržišnog natjecanja ustanovljen člancima 101. i 102. UFEU‑a, ipak važniji ekonomski učinci ugovorâ ili usporedivi različiti oblici dogovaranja ili koordinacije, od njihovih pravnih oblika. Prema tome, kada je riječ o zabranjenim sporazumima koji više nisu na snazi, za primjenu članka 101. UFEU‑a dostatno je da nakon formalnog prestanka tajnih kontakata i dalje traju učinci zabranjenih sporazuma. Iz toga proizlazi da se trajanje povrede može odrediti na temelju razdoblja u kojem su poduzetnici koji su počinili povredu postupali na način koji je zabranjen navedenom odredbom. Primjerice, trajanje povrede može obuhvatiti cijelo razdoblje tijekom kojeg su tajno dogovorene cijene bile na snazi, unatoč tomu što je zabranjeni sporazum formalno prestao vrijediti (vidjeti, u tom smislu, presudu od 30. svibnja 2013., Quinn Barlo i dr./Komisija,
C‑70/12 P
, neobjavljenu,
EU:C:2013:351
, t.
40.
i navedenu sudsku praksu).
U ovom predmetu, iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje, kao što je to navedeno u točki 28. ove presude, proizlazi da je dogovoreno sudjelovanje u postupku javne nabave za izgradnju predmetnog visokonaponskog dalekovoda bilo posljednje Eltelovo postupanje za koje je tijelo za tržišno natjecanje smatralo da je obuhvaćeno jedinstvenom i trajnom povredom članka 101. stavka 1. UFEU‑a. Nadalje, sud koji je uputio zahtjev navodi da su se, prema mišljenju tog tijela, Eltel i društvo Empower, s jedne strane, sporazumjeli o visini njihovih ponuda i, s druge strane, proveli taj sporazum, podnoseći na taj način usklađene ponude.
U tim okolnostima, pod uvjetom konačne ocjene suda koji je uputio zahtjev u pogledu svih relevantnih elemenata koji su mu podneseni, valja smatrati da je Eltelovo sudjelovanje u navodnoj povredi članka 101. stavka 1. UFEU‑a trajalo tijekom cijelog razdoblja u kojem je to poduzeće provodilo protutržišni sporazum koji je sklopilo sa svojim tržišnim takmacima, što uključuje razdoblje tijekom kojeg je na snazi bila ponuda s fiksnom cijenom koju je to poduzeće podnijelo ili tijekom kojeg je mogla biti pretvorena u konačni ugovor između Eltela i društva Fingrid.
Suprotno onomu što tvrde tijelo nadležno za tržišno natjecanje te finska, njemačka i latvijska vlada u svojim pisanim očitovanjima, ne može se smatrati da se sudjelovanje društva Eltel u navodnoj povredi članka 101. stavka 1. UFEU‑a proteže i na razdoblje nakon dana kada su na konačni način utvrđeni ključni sastojci ugovora o izgradnji predmetnog visokonaponskog dalekovoda, a osobito ukupna cijena koju kao protučinidbu treba platiti za radove.
Naime, kao što je to u biti istaknuo nezavisni odvjetnik u točkama 33. do 35. svojeg mišljenja, cilj pravila o tržišnom natjecanju Unije, naveden u točki 38. presude od 4. lipnja 2009., T‑Mobile Netherlands i dr. (
C‑8/08
,
EU:C:2009:343
), koji se ne svodi samo na zaštitu neposrednih interesa tržišnih takmaca ili potrošača, nego štiti i strukturu predmetnog tržišta i tržišno natjecanje kao takvo, traži da povreda članka 101. stavka 1. UFEU‑a traje onoliko dugo koliko postoji ograničavanje tržišnog natjecanja koje proizlazi iz postupanja o kojem je riječ.
Kada je pak riječ o postupcima koje zabranjuje članak 101. stavak 1. UFEU‑a, koji se sastoje u manipulaciji postupkom prikupljanja ponuda pokrenutog u okviru provedbe postupka javne nabave posredstvom sporazuma između tržišnih takmaca o cijeni koja će se ponuditi u okviru tog postupka prikupljanja ponuda i/ili o dodjeli ugovora, učinci ograničavanja tržišnog natjecanja zabranjenog sporazuma načelno nestaju najkasnije u trenutku kada su ključni sastojci ugovora, a osobito ukupna cijena kao protučinidba za robu, radove ili usluge koji su predmet javne nabave, na konačni način utvrđeni, po mogućnosti sklapanjem ugovora između ponuditelja i javnog naručitelja, jer u tom trenutku potonji definitivno više nema mogućnost pribaviti predmetnu robu, radove ili usluge po uobičajenim tržišnim uvjetima. Na sudu koji je uputio zahtjev je da u ovom predmetu provjeri kojeg su dana ključni sastojci predmetnog ugovora, a osobito ukupna cijena koju treba platiti kao protučinidbu za radove izgradnje predmetnog visokonaponskog dalekovoda, na konačni način utvrđeni.
Taj zaključak nije doveden u pitanje argumentom koji su iznijeli tijelo nadležno za tržišno natjecanje te finska, njemačka i latvijska vlada u svojim pisanim očitovanjima, prema kojem su se štetni gospodarski učinci zabranjenog sporazuma o cijeni iz ugovora sklopljenog između Eltela i društva Fingrid očitovali sve do trenutka plaćanja posljednjeg obroka te cijene, te su mogli imati i daljnje štetne gospodarske učinke, osobito u obliku viših tarifa za distribuciju električne energije za klijente društva Fingrid.
Naime, kao što je to u biti istaknuo nezavisni odvjetnik u točki 39. svojeg mišljenja, valja razlikovati učinke zabranjenog sporazuma koji su ograničavajući za tržišno natjecanje, a koji se sastoje u isključenju konkurentskih ponuditelja i/ili u mogućem umjetnom ograničavanju odabira klijenta, te koji dovode u pitanje mogućnost da javni naručitelj pribavi robu, radove ili usluge po tržišnim uvjetima, od širih gospodarskih učinaka za druge sudionike na tržištu koji iz tog proizlaze, a na osnovi kojih tih sudionici mogu, kao što je to naglasila Europska komisija u svojim pisanim očitovanjima, tražiti naknadu štete pred nacionalnim sudom.
Nadalje, pitanja zastarnog roka takve tužbe za naknadu štete, kao i moguće tužbe javnog naručitelja radi osporavanja zakonitosti postupka javne nabave ili radi raskida ugovora, čine pravna pitanja koja su različita od pitanja dana prestanka trajanja povrede tržišnih pravila i roka u kojem se može izreći sankcija za tu povredu prije nego što nastupi zastara.
Također valja odbiti i argument koji su iznijeli tijelo nadležno za tržišno natjecanje te finska i njemačka vlada u svojim pisanim očitovanjima, prema kojem bi prekratko trajanje povrede u situaciji poput one u glavnom predmetu proturječilo zahtjevu učinkovitosti članka 101. UFEU‑a, jer bi velik broj povreda, zbog primjene odredaba o zastari, ostao nekažnjen.
Naime, kao što je to u biti iznio nezavisni odvjetnik u točkama 45. i 46. svojeg mišljenja, budući da pravo Unije, primjenom načela karakterističnih za Uniju utemeljenu na vladavini prava, priznaje načelo zastare tužbi Komisije i nacionalnih tijela za tržišno natjecanje za kažnjavanje povreda članka 101. UFEU‑a, učinkovita provedba te odredbe ne može opravdati umjetno produljivanje trajanja povrede radi omogućavanja progona.
Iz svih prethodnih razmatranja proizlazi da na upućeno pitanje valja odgovoriti da članak 101. stavak 1. UFEU‑a treba tumačiti na način da, kada je poduzetnik navodno sudjelovao u jedinstvenoj i trajnoj povredi te odredbe, čiji se posljednji sastavni element sastojao u s takmacima na tržištu dogovorenom sudjelovanju u postupku javne nabave radi dodjele ugovora o javnim radovima, kada mu je taj ugovor dodijeljen te je s javnim naručiteljem sklopio ugovor o radovima u kojem su utvrđeni ključni sastojci tog ugovora, a osobito ukupna cijena koju treba platiti kao protučinidbu za navedene radove, a čije izvršenje i plaćanje cijene su vremenski raspoređeni, povreda traje do dana potpisa ugovora sklopljenog između navedenog poduzetnika i javnog naručitelja na temelju dogovorene ponude koju je taj poduzetnik podnio. Na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri kojeg su dana ključni elementi predmetnog ugovora, a osobito ukupna cijena koju treba platiti kao protučinidbu za radove, na konačni način utvrđeni.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenoga, Sud (drugo vijeće) odlučuje:

Članak 101. stavak 1. UFEU‑a treba tumačiti na način da, kada je poduzetnik navodno sudjelovao u jedinstvenoj i trajnoj povredi te odredbe, čiji se posljednji sastavni element sastojao u s takmacima na tržištu dogovorenom sudjelovanju u postupku javne nabave radi dodjele ugovora o javnim radovima, kada mu je taj ugovor dodijeljen te je s javnim naručiteljem sklopio ugovor o radovima u kojem su utvrđeni ključni sastojci tog ugovora, a osobito ukupna cijena koju treba platiti kao protučinidbu za navedene radove, a čije izvršenje i plaćanje cijene su vremenski raspoređeni, povreda traje do dana potpisa ugovora sklopljenog između navedenog poduzetnika i javnog naručitelja na temelju dogovorene ponude koju je taj poduzetnik podnio. Na sudu koji je uputio zahtjev je da provjeri kojeg su dana ključni elementi predmetnog ugovora, a osobito ukupna cijena koju treba platiti kao protučinidbu za radove, na konačni način utvrđeni.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: finski