CELEX: 62019CJ0767
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Direktiivit 2009/72/EY ja 2009/73/EY
Sähkön ja maakaasun sisämarkkinat
Yhtäältä sähkön ja kaasun siirtoverkkojen hallinnoinnin ja toisaalta toimituksen ja tuotannon tehokas eriyttäminen
Riippumattomien kansallisten sääntelyviranomaisten perustaminen

Euroopan komissio vaatii kanteellaan unionin tuomioistuinta toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY (
EUVL 2009, L 211, s. 55
) eikä maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/55/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/73/EY (
EUVL 2009, L 211, s. 94
) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole pannut asianmukaisesti täytäntöön
–
direktiivien 2009/72 ja 2009/73 9 artiklan 1 kohdan a alakohtaa
–
direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdan a ja b alakohtaa eikä direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdan a ja b alakohtaa
–
direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 kohdan a–c alakohtaa ja 9 kohtaa eikä direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 kohdan a–c alakohtaa ja 9 kohtaa eikä
–
direktiivin 2009/72 37 artiklan 10 kohtaa sekä direktiivin 2009/73 41 artikla 10 kohtaa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivin 2009/72 johdanto-osan 9, 11, 34, 37 ja 61 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(9)
Jos verkkotoimintoja ei tehokkaasti eriytetä toimitus- ja tuotantotoiminnoista (tehokas eriyttäminen), on olemassa luontainen vaara, että syrjintää esiintyy sekä verkon toiminnassa että myös sen suhteen, minkälaisia kannustimia vertikaalisesti integroituneilla yrityksillä on tehdä riittäviä investointeja verkkoihinsa.
– –
(11)
Tehokas eriyttäminen voidaan varmistaa ainoastaan poistamalla vertikaalisesti integroituneiden yritysten kannustin kilpailijoidensa syrjimiseen verkkoon pääsyssä ja investoinneissa. Omistuksen eriyttäminen, mikä edellyttää verkon omistajan nimeämistä verkonhaltijaksi ja sen riippumattomuutta toimituksiin ja tuotantoon liittyvistä intresseistä, on selvästi tehokas ja vakaa tapa ratkaista luontainen eturistiriita ja turvata toimitusvarmuus. Tästä syystä Euroopan parlamentti totesi kaasun ja sähkön sisämarkkinoiden mahdollisuuksista 10 päivänä heinäkuuta 2007 antamassaan päätöslauselmassa [(
EUVL 2008, C 175 E, s. 206
)], että se pitää siirtotasolla tapahtuvaa omistuksen eriyttämistä tehokkaimpana tapana edistää infrastruktuuriin tehtäviä investointeja syrjimättömästi, uusien tulokkaiden oikeudenmukaista pääsyä verkkoon ja markkinoiden avoimuutta. Omistuksen eriyttämisen mukaisesti jäsenvaltioita olisi siksi vaadittava varmistamaan, että samalla henkilöllä tai henkilöillä ei ole sekä oikeutta käyttää määräysvaltaa sähkön tuotantoa tai toimittamista harjoittavassa yrityksessä että oikeutta käyttää samaan aikaan määräysvaltaa tai minkäänlaisia oikeuksia siirtoverkonhaltijaan tai siirtoverkkoon nähden. Samalla tavoin määräysvallan siirtoverkkoon tai siirtoverkonhaltijaan nähden olisi suljettava pois mahdollisuus, että samalla henkilöllä voisi olla oikeus käyttää määräysvaltaa tai minkäänlaisia oikeuksia tuotanto- tai toimitusyritykseen nähden. Näissä rajoissa tuotanto- tai toimitusyritys voisi olla siirtoverkonhaltijan tai siirtoverkon vähemmistöosakas.
– –
(34)
Energia-alan sääntelyviranomaisten olisi voitava tehdä päätöksiä kaikista sähkön sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta merkityksellisistä sääntelykysymyksistä, ja niiden tulisi olla täysin riippumattomia kaikista muista julkisista tai yksityisistä eduista. – –
– –
(37)
Energia-alan sääntelyviranomaisilla olisi oltava toimivalta tehdä sähköalan yrityksiä koskevia sitovia päätöksiä ja määrätä tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia sähköalan yrityksille, jotka eivät täytä velvollisuuksiaan, tai ehdottaa, että toimivaltainen tuomioistuin määrää niille tällaisia seuraamuksia. Energia-alan sääntelyviranomaisille olisi myös annettava toimivalta päättää, kilpailusääntöjen soveltamisesta riippumatta, asianmukaisista toimenpiteistä, joilla taataan asiakkaan saama hyöty edistämällä sähkön sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan edellyttämää tehokasta kilpailua. Virtuaalinen voimalaitoksen perustaminen – sähköntuotanto-ohjelma, jossa sähköalan yritys velvoitetaan myymään tietty määrä sähköä kiinnostuneille toimittajille tai antamaan tietty määrä sähköä kiinnostuneiden toimittajien käyttöön tai myöntämään näille pääsy tuotantokapasiteettinsa osaan tietyksi ajanjaksoksi – on yksi mahdollisista toimenpiteistä, joita voidaan käyttää edistämään tehokasta kilpailua ja varmistaa markkinoiden moitteeton toiminta. Energia-alan sääntelyviranomaisille olisi lisäksi annettava toimivalta osaltaan varmistaa yleispalvelun ja julkisen palvelun korkea taso markkinoiden avaamisen yhteydessä, heikossa asemassa olevien asiakkaiden suojelu sekä se, että kuluttajansuojatoimenpiteet ovat tehokkaita. Kyseiset säännökset eivät saisi rajoittaa komission toimivaltaa kilpailusääntöjen soveltamisessa, mukaan luettuna sellaisten yritysfuusioiden tutkiminen, joilla on vaikutuksia yhteisön tasolla, eivätkä sisämarkkinasääntöjen kuten pääoman vapaan liikkuvuuden soveltamista. Riippumaton elin, jolta osapuolella, jota kansallisen sääntelyviranomaisen päätös koskee, on oikeus hakea muutosta, voisi olla ylioikeus tai muu tuomioistuin, jolla on lainkäyttövaltaa muutoksenhakuasioissa.
– –
(61)
– – Kansallisten sääntelyviranomaisten olisi ilmoitettava kilpailuviranomaisille ja komissiolle jäsenvaltioista, joissa hinnat haittaavat kilpailua ja markkinoiden moitteetonta toimintaa. ”
Kyseisen direktiivin 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Sääntelyviranomaisten, kun jäsenvaltiossa on niin säädetty, tai jäsenvaltioiden on varmistettava, että tekniset turvallisuusperusteet määritellään ja että tekniset säännöt, joilla asetetaan tekniset vähimmäisvaatimukset suunnittelulle ja toiminnalle sähköntuotantolaitosten, jakeluverkkojen, suoraan liitettyjen kuluttajien laitteistojen, rajayhdysjohtojen ja erillisten linjojen liittämiseksi verkkoon, laaditaan ja julkistetaan. Näillä teknisillä säännöillä varmistetaan verkkojen yhteentoimivuus, ja niiden on oltava puolueettomia ja syrjimättömiä. Virasto voi tarvittaessa esittää asianmukaisia suosituksia näiden sääntöjen yhteensopivuuden saavuttamiseksi. Säännöt on ilmoitettava komissiolle teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY [(
EYVL 1998, L 204, s. 37
)] 8 artiklan mukaisesti.”
Direktiivin 2009/72 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 8 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 3 päivästä maaliskuuta 2012 alkaen:
a)
jokainen yritys, joka omistaa siirtoverkon, toimii siirtoverkonhaltijana;
– –
8.   Jos siirtoverkko kuuluu 3 päivänä syyskuuta 2009 vertikaalisesti integroituneeseen yritykseen, jäsenvaltio voi päättää olla soveltamatta 1 kohtaa.
Tällöin kyseisen jäsenvaltion on joko
a)
nimettävä riippumaton järjestelmävastaava 13 artiklan mukaisesti, tai
b)
noudatettava V luvun säännöksiä.”
Kyseisen direktiivin 10 artiklan 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja nimettävä siirtoverkonhaltijoiksi yritykset, jotka omistavat siirtoverkon ja joiden kansallinen sääntelyviranomainen on jäljempänä esitetyn sertifiointimenettelyn mukaisesti varmistanut noudattaneen 9 artiklan vaatimuksia. – – ”
Mainitun direktiivin V luvussa, jonka otsikko on ”Riippumaton siirtoverkonhaltija”, olevan 17 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Siirtoverkonhaltijoilla on oltava käytössään kaikki henkilöstövoimavarat sekä tekniset, fyysiset ja rahoitukselliset voimavarat, joita ne tarvitsevat tämän direktiivin mukaisten velvoitteidensa täyttämiseksi ja sähkönsiirtotoiminnan harjoittamiseksi, erityisesti:
a)
Siirtoverkonhaltijan on omistettava sähkönsiirtotoimintaa varten tarvittavat varat, mukaan lukien siirtoverkko – – ”
Saman direktiivin 35 artiklan 4 ja 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”4.   Jäsenvaltioiden on taattava sääntelyviranomaisen riippumattomuus ja varmistettava, että se käyttää toimivaltuuksiaan puolueettomasti ja avoimesti. – –
– –
5.   Sääntelyviranomaisen riippumattomuuden suojelemiseksi jäsenvaltioiden on erityisesti varmistettava, että
a)
sääntelyviranomainen voi tehdä itsenäisiä päätöksiä poliittisista elimistä riippumatta;
– – ”
Direktiivin 2009/72 37 artiklan 1 kohdan i ja j alakohdassa, 4 kohdan a ja b alakohdassa, 6 kohdan a–c alakohdassa ja 9 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Sääntelyviranomaisen tehtävänä on:
– –
i)
seurata avoimuuden tasoa, tukkuhinnat mukaan lukien, ja varmistaa, että sähköalan yritykset noudattavat avoimuutta koskevia velvollisuuksia;
j)
seurata, miten avoimia ja tehokkaita tukku- ja vähittäismyyntimarkkinat ovat ja missä määrin niillä esiintyy kilpailua, mihin kuuluvat sähköpörssit, kotitalousasiakkaiden maksamat hinnat, mukaan lukien ennakkomaksujärjestelmät, toimittajaa vaihtaneiden asiakkaiden määrä, verkosta kytkettyjen asiakkaiden määrä, ylläpitopalvelujen maksut ja näiden palvelujen toteuttaminen ja kotitalousasiakkaiden tekemät valitukset, sekä mahdollisia kilpailun vääristymiä tai rajoituksia, mihin sisältyy kaikkien asiaa koskevien tietojen antaminen, sekä saattaa tarvittaessa tapaukset asiaankuuluvien kilpailuviranomaisten käsiteltäviksi;
– –
4.   Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sääntelyviranomaisille annetaan toimivaltuudet, joiden nojalla ne voivat suorittaa 1, 3 ja 6 kohdassa tarkoitetut tehtävät tehokkaasti ja joutuisasti. Tätä varten sääntelyviranomaisella on oltava vähintään valtuudet:
a)
tehdä sähköalan yrityksiä sitovia päätöksiä;
b)
tehdä sähkömarkkinoiden toimintaa koskevia tutkimuksia ja päättää sekä määrätä tarvittavista ja oikeasuhteisista toimenpiteistä tehokkaan kilpailun edistämiseksi ja markkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. Lisäksi sääntelyviranomaisella on oltava tarvittaessa oikeus tehdä yhteistyötä kansallisen kilpailuviranomaisen ja rahoitusmarkkinoiden sääntelyviranomaisten tai komission kanssa kilpailulainsäädäntöön liittyvän tutkimuksen tekemisessä;
– –
6.   Sääntelyviranomaisilla on oltava velvollisuus vahvistaa tai hyväksyä riittävän ajoissa ennen niiden voimaantuloa ainakin menetelmät, joita käytetään seuraavien seikkojen laskennassa tai niitä koskevien ehtojen ja edellytysten vahvistamisessa:
a)
liittäminen ja pääsy kansallisiin verkkoihin, siirto- ja jakelutariffit tai niitä koskevat menetelmät mukaan luettuina. Näiden tariffien tai menetelmien on mahdollistettava tarvittavien investointien tekeminen verkkoihin niin, että kyseisillä investoinneilla voidaan varmistaa verkkojen toimivuus;
b)
sellaisten tasapainottamispalvelujen tarjonta, jotka suoritetaan mahdollisimman taloudellisesti ja jotka tarjoavat verkon käyttäjille asianmukaisia kannustimia sähkön syötön ja oton tasapainottamiseksi. Tasapainottamispalvelut on tarjottava oikeudenmukaisesti ja syrjimättömästi, ja niiden on perustuttava puolueettomiin kriteereihin; ja
c)
pääsy rajat ylittäviin infrastruktuureihin, mukaan lukien kapasiteetin jakoa ja ylikuormituksen hallintaa koskevat menettelyt.
– –
9.   Sääntelyviranomaisten on seurattava kansallisten sähköverkkojen, mukaan lukien rajayhdysjohtojen, ylikuormituksen hallintaa sekä ylikuormituksen hallintaa koskevien sääntöjen soveltamista. Tätä varten siirtoverkonhaltijoiden tai [markkinatoimijoiden] on toimitettava ylikuormituksen hallintaa ja myös kapasiteetin jakoa koskevat sääntönsä kansallisille sääntelyviranomaisille. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat pyytää näiden sääntöjen muuttamista.”
Direktiivin 2009/73 johdanto-osan 6, 8, 30, 3 ja 59 perustelukappale vastaavat sanamuodoltaan direktiivin 2009/72 johdanto-osan 9, 11, 34, 37 ja 61 perustelukappaleita. Direktiivin 2009/73 johdanto-osan 6, 8, 30, 33 ja 59 perustelukappaleen sanamuoto vastaa direktiivin 2009/72 johdanto-osan 9, 37, 11, 34 ja 61 perustelukappaletta. Direktiivin 2009/72 johdanto-osan 33 perustelukappaleessa oleva viittaus sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta 26.6.2003 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2003/54/EY (
EYVL 2003, L 176, s. 37
) on korvattu viittauksella kaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2003/55/EY (
EYVL 2003, L 176, s. 57
) direktiivin 2009/73 johdanto-osan 29 perustelukappaleessa. Viittaukset sähkömarkkinoihin on korvattu viittauksilla kaasumarkkinoihin.
Direktiivin 2009/73 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 8 kohdan, 10 artiklan 2 kohdan, 17 artiklan 1 kohdan a alakohdan, 41 artiklan 1 kohdan i ja j alakohdan, 4 kohdan a ja b alakohdan, 6 kohdan a–c alakohdan ja 9 kohdan sanamuoto vastaa vastaavasti direktiivin 2009/72 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 8 kohdan,10 artiklan 2 kohdan, 17 artiklan 1 kohdan a alakohdan, 37 artiklan 1 kohdan i ja j alakohdan, 4 kohdan a ja b alakohdan, 6 kohdan a–c alakohdan ja 9 kohdan sanamuotoa.
Belgian oikeus
Sähkölaki
Sähkömarkkinoiden järjestämisestä 29.4.1999 annetun lain (loi relative à l’organisation du marché de l’électricité; Moniteur belge 11.5.1999, s. 16264), sellaisena kuin se on muutettuna 28.6.2015 annetulla lailla (Moniteur belge 6.7.2015, s. 44424) (jäljempänä sähkölaki), 9 bis §:n 1 momentissa, joka on lisätty 14. 1.2003 annetulla lailla (Moniteur belge 28.2.2003, s. 9944), säädetään seuraavaa:
”Verkonhaltijan on kahta arvopaperia lukuun ottamatta omistettava suoraan tai välillisesti kokonaisuudessaan niihin arvopapereihin liittyvä pääoma ja äänioikeus, jotka on laskenut liikkeeseen:
1° jokainen tytäryhtiö, joka verkonhaltijan pyynnöstä vastaa kokonaan tai osittain 8 §:ssä tarkoitetusta siirtoverkon hallinnoinnista;
2° jokainen tytäryhtiö, joka omistaa siirtoverkkoon kuuluvan infrastruktuurin ja laitteet.”
Sähkölain 10 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”[Sähkön ja kaasun sääntelykomitean (CREG)] lausunnon ja ministerineuvoston päätöksen saatuaan [energia-asioista vastaava liittovaltion ministeri] nimeää verkonhaltijan yhden tai useamman sellaisen verkon omistajan (mukaan lukien tarvittaessa poistuvan verkonhaltijan) ehdotuksesta, jotka yksin tai yhdessä omistavat siirtoverkosta osuuden, joka kattaa vähintään 75 prosenttia valtion alueesta ja vähintään kaksi kolmasosaa kustakin alueesta.”
Saman lain 11 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Kuningas antaa [CREG:n] lausunnon saatuaan ja verkonhaltijan kanssa neuvoteltuaan teknisen asetuksen siirtoverkon hallinnoinnista ja verkkoon pääsystä.
Teknisessä asetuksessa määritellään muun muassa:
1° tekniset vähimmäisvaatimukset sähköntuotantolaitosten, jakeluverkkojen, suoraan liitettyjen kuluttajien laitteistojen, rajayhdysjohtojen ja erillisten linjojen liittämiseksi verkkoon, liittämistä koskevat määräajat sekä tekniset menettelytavat, joiden avulla verkonhaltija voi saada pääsyn käyttäjien laitteistoihin ja toteuttaa tai teettää niihin liittyviä toimenpiteitä silloin, kun verkon tekninen luotettavuus tai turvallisuus sitä edellyttää; sekä liittämisen määräajat
2° ne toiminnalliset säännöt, joita verkonhaltijan on noudatettava sähkövirtojen teknisessä ohjaamisessa ja toimissa, joihin sen on ryhdyttävä tuotantoyksiköiden ylikuormitusongelmien, teknisten häiriöiden ja toimintakatkosten korjaamiseksi
3° tarvittaessa uusiutuvia energialähteitä käyttäville tuotantolaitoksille tai yhteistuotantoyksiköille annettava etusija niin pitkälti kuin mahdollista ottaen huomioon tarvittava toimitusvarmuus
4° liitännäispalvelut, joita verkonhaltijan on tarjottava
5° tiedot, jotka verkon käyttäjien on toimitettava verkonhaltijalle, mukaan lukien kehittämissuunnitelmaan liittyvät tiedot
6° tiedot, jotka verkonhaltijan on toimitettava sellaisten muiden sähköverkkojen haltijoille, joiden kanssa siirtoverkko on yhteenliitetty, yhteenliitetyn verkon turvallisen ja tehokkaan hyödyntämisen, koordinoidun kehittämisen ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi
7° verkonhaltijaan ja tarvittaessa käyttäjiin sovellettavia toiminnallisia sääntöjä, yleisiä ehtoja, vakiosopimuksia, lomakkeita tai menettelyjä koskevat säännökset [CREG:n] tiedottamisesta tai sen ennakkohyväksynnästä.
Verkkoon pääsyä koskevissa verkonhaltijan sopimuksissa on täsmennettävä teknisen asetuksen mukaisesti verkon käyttämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt verkon käyttäjille, jakelijoille tai kolmansille osapuolille syrjimättömästi.”
Mainitun lain 18 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Rajoittamatta sijoitusyritysten asemasta ja valvonnasta, rahoituspalveluiden välittäjistä ja sijoitusneuvojista 6.4.1995 annetun lain [(Moniteur belge 3.6.1995, s. 15876)] soveltamista kuningas voi [CREG:n] lausunnon saatuaan:
– –
2° vahvistaa välittäjiin ja toimittajiin sovellettavat käytännesäännöt erityisesti liiketoimien ja mukautusten osalta;
– – ”
Sähkölain 23 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
”1.   Perustetaan [CREG]. [CREG] on itsenäinen oikeushenkilö, jonka kotipaikka on Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueella [(Belgia)].
[CREG:n] on toteutettava kaikki kohtuulliset toimenpiteet seuraavien tavoitteiden saavuttamiseksi 23 §:n 2 momentissa säädettyjen tehtäviensä puitteissa tarvittaessa tiiviissä yhteistyössä muiden kyseessä olevien liittovaltion viranomaisten, myös Belgian kilpailuviranomaisen, kanssa ja rajoittamatta näiden toimivaltaa:
– –
2.   [CREG:llä] on yhtäältä sähkömarkkinoiden organisointia ja toimintaa koskeva viranomaisten neuvontatehtävä ja toisaalta siihen liittyvien lakien ja asetusten soveltamisen yleinen seuranta- ja valvontatehtävä.
Tätä varten [CREG]:
– –
3° valvoo avoimuutta ja kilpailua sähkömarkkinoilla 23 bis §:n mukaisesti
3°bis arvioi, onko 23 ter §:ssä tarkoitettu hintojen ja yrityksen kustannusten välinen suhde objektiivisesti perusteltu
4° valvoo energiatuotteiden tukkukauppaa [energian tukkumarkkinoiden eheydestä ja tarkasteltavuudesta 25.10.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1227/2011 (
EYVL 2011, L 326, s. 1
)] mukaisesti ottaen huomioon Belgian kilpailuviranomaisen ja [rahoituspalvelu- ja rahoitusmarkkinoiden valvontaviranomaisen (FSMA)] toimivallan
– –
8° valvoo, että verkonhaltija ja sähköalan yritykset noudattavat tämän lain ja sen täytäntöönpanoasetusten sekä muiden sähkömarkkinoihin sovellettavien lakien ja asetusten mukaisia velvoitteitaan erityisesti rajat ylittävien kysymysten ja [verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa ja asetuksen (EY) N:o 1228/2003 kumoamisesta 13.7.2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston] asetuksessa (EY) N:o 714/2009 [(
EYVL 2009, L 211, s. 15
)] tarkoitettujen asioiden osalta
9° valvoo teknisen asetuksen soveltamista, hyväksyy tässä asetuksessa tarkoitetut asiakirjat erityisesti siirtoverkkoihin liittämistä ja pääsyä koskevin osin sekä tasapainottamista koskevin osin sääntelyalueella sekä arvioi siirtoverkon turvallisuutta ja luotettavuutta sääntelevän teknisen asetuksen soveltamista menneisyydessä
– – ”
Kyseisen lain 23 bis §:ssä säädetään seuraavaa:
”[CREG] valvoo, että kukin sähköalan yritys, joka toimittaa sähköä asiakkaille, joiden kotipaikka on Belgiassa, pidättäytyy erikseen tai yhdessä yhden tai useamman sähköalan yrityksen kanssa kaikesta kilpailua rajoittavasta toiminnasta tai sopimattomista kaupallisista menettelyistä, jotka vaikuttavat tai saattavat vaikuttaa Belgian tehokkaisiin sähkömarkkinoihin.
Jos [CREG] toteaa seuranta- ja valvontatehtäviään suorittaessaan sopimattomia kaupallisia menettelyjä tai kilpailunvastaisia menettelytapoja, se toimittaa omasta aloitteestaan [energia-asioista vastaavalle liittovaltion] ministerille kertomuksen, jossa esitetään sen havainnot ja tarvittaessa kaikki sen tarpeellisiksi katsomat toimenpiteet sellaisten sopimattomien kaupallisten menettelyjen tai kilpailunvastaisten käyttäytymisten korjaamiseksi, jotka vaikuttavat tai jotka saattavat vaikuttaa tai Belgian tehokkaisiin sähkömarkkinoihin.
[CREG] ilmoittaa oletetuista rikkomisista Belgian kilpailuviranomaiselle, toimittaa sille [energia-asioista vastaavalle liittovaltion] ministerille osoittamansa kertomuksen ja toimittaa sille tarvittavat luottamukselliset tiedot.
Kuningas voi [CREG:n ehdotuksesta] sopimattomien kaupallisten menettelyjen osalta täsmentää ministerineuvostossa tehdyllä päätöksellä kiireelliset toimenpiteet, jotka [CREG:llä] on oikeus toteuttaa.
[CREG] voi laatia lausuntoja ja ehdottaa toimenpiteitä, joilla edistetään markkinoiden moitteetonta toimintaa ja avoimuutta ja joita sovelletaan kaikkiin Belgiassa toimiviin sähköalan yrityksiin.”
Mainitun lain 23 ter §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Sähköalan yrityksen tarjoamat hinnat on voitava perustella objektiivisesti ottaen huomioon yrityksen kustannukset. [CREG] arvioi tätä suhdetta vertaamalla kyseisen yrityksen kustannuksia ja hintoja mahdollisuuksien mukaan myös kansainvälisesti vertailukelpoisten yritysten kustannuksiin ja hintoihin.
2.   Jos sähköalan yritys on etuyhteydessä oleva yritys, määräävän markkina-aseman väärinkäytön oletetaan olevan kyseessä, jos se tarjoaa syrjiviä hintoja ja/tai ehtoja yrityksille, jotka eivät ole etuyhteydessä keskenään.
3.   Jos [CREG] toteaa, ettei ole olemassa objektiivisesti perusteltua suhdetta, kuten [1 momentissa] säädetään, se antaa omasta aloitteestaan [energia-asioista vastaavalle liittovaltion] ministerille kertomuksen, jossa esitetään sen toteamukset ja sen suosittelemat toimenpiteet.
[CREG] ilmoittaa oletetuista rikkomisista Belgian kilpailuviranomaiselle, toimittaa sille [energia-asioista vastaavalle liittovaltion] ministerille osoittamansa kertomuksen ja toimittaa sille tarvittavat luottamukselliset tiedot.
Syrjivien hintojen ja/tai ehtojen osalta kuningas voi [CREG:n] ehdotuksesta ministerineuvostossa tehdyllä päätöksellä täsmentää kiireelliset toimenpiteet, jotka [CREG:llä] on oikeus toteuttaa.
Hintojen osalta [CREG] voi antaa lausuntoja ja ehdottaa toimenpiteitä, joita sovelletaan kaikkiin Belgiassa toimiviin sähköalan yrityksiin.”
Saman lain 26 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”1. Suorittaessaan sille annettuja tehtäviä [CREG] voi vaatia verkonhaltijaa ja jakeluverkonhaltijoita, etuyhteydessä olevia yrityksiä tai niihin sidoksissa olevia yrityksiä sekä kaikkia sellaista monenkeskistä kaupallista alustaa ylläpitäviä yrityksiä, jolla käydään kauppaa energiakokonaisuuksista tai niihin liittyvistä rahoitusvälineistä, joilla on suora yhteys Belgian sähkömarkkinoihin tai jotka vaikuttavat niihin suoraan, toimittamaan sille kaikki tarvittavat tiedot, mukaan lukien perustelut sille, että kolmansilta evätään pääsy verkkoon, sekä tiedot tarvittavista toimenpiteistä verkon vahvistamiseksi edellyttäen, että se perustelee vaatimuksensa. Se voi tarkastaa paikan päällä niiden tilit.
[CREG] voi 1.1.2003 alkaen myös pyytää niiltä sekä sähkö- ja kaasualan valvontakomitealta tietoja, jotka ovat tarpeen sen hintapolitiikan valmistelussa sille 23 §:n 14 bis, 15 ja 16 kohdassa annetun tehtävän mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta viimeksi mainitulle komitealle annettuja tehtäviä. ”
Sähkölain 26 §:n 1 bis momentissa säädetään seuraavaa:
”[CREG:llä] on 23 bis ja 23 ter §:ssä sille annettujen tehtävien hoitamisessa lisäksi seuraavat valtuudet ja oikeudet:
1° saada sähköalan yrityksiltä kaikki tiedot sen toimivaltaan ja tehtävään kuuluvista asioista missä tahansa muodossa 30 päivän kuluessa sen pyynnöstä
2° saada niiltä kertomuksia niiden toiminnasta tai tietyistä niihin liittyvistä seikoista
3° määrittää tiedot, jotka sähköalan yritysten on toimitettava sille määräajoin, ja se, kuinka usein nämä tiedot on toimitettava sille
4° jos pyydettyjen tietojen toimittamisesta kieltäydytään 30 päivän kuluessa, suorittaa paikan päällä tarkastuksen, jonka aikana se voi tutkia kaikki edellä mainitut tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen sille annettujen tehtävien suorittamiseksi, ja tarvittaessa kopioida ne.
[CREG:n] tämän momentin mukaisesti keräämiä tietoja voidaan käyttää ainoastaan 23 bis ja 23 ter §:ssä tarkoitettuja kertomuksia, lausuntoja ja suosituksia varten. Kuningas voi ministerineuvostossa tehdyllä kuninkaan päätöksellä laajentaa tämän pykälän koskemaan 23 bis ja 23 ter §:ssä tarkoitettuja sitovia päätöksiä.”
Kyseisen lain 30 bis §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa:
”– –
[CREG:n] jäsenillä on toimivalta tutkia ja todeta rikkomukset pöytäkirjoilla, jotka ovat todistusvoimaisia, kunnes toisin todistetaan – – Tätä varten he voivat:
1° päästä rakennuksiin, työpaikkoihin ja niiden sivupisteisiin aukiolo- tai työaikana, kun se on tarpeen heidän tehtäviensä hoitamiseksi
2° tehdä kaikki tarvittavat toteamukset, hankkia ja takavarikoida kaikki tutkinnan ja rikkomisten toteamisen kannalta tarpeelliset asiakirjat, kirjanpito ja esineet
3° hankkia kaikki tiedot, vastaanottaa kaikki kirjalliset tai suulliset lausunnot tai todistajanlausunnot
4° avustaa komission päätösten täytäntöönpanossa.
– – ”
Mainitun lain 31 §:ssä säädetään, että ”rajoittamatta tässä laissa säädettyjen muiden toimenpiteiden soveltamista [CREG] voi velvoittaa Belgiaan sijoittautuneen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön noudattamaan tiettyjä tämän lain säännöksiä, sen täytäntöönpanosäädöksiä, tariffeja tai 21 bis §:ssä tarkoitettuja maksuja koskevia myöhempiä lakeja tai muita säännöksiä, joiden soveltamista se valvoo 23 §:n 2 momentin 2 kohdan 4 ja 8 alakohdan mukaisesti [CREG:n] määrittämässä määräajassa. – – ”
Saman lain 31/1 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   – – edellä 30 bis §:n 3 momentin 1 kohdassa tarkoitetut henkilöt voivat tutkintatuomarin etukäteen antaman luvan perusteella perustellulla päätöksellä määrätä muualla kuin yksityisasunnossa takavarikoitavaksi omaisuuserät, jotka ovat [CREG:n] tutkinnan kohteena olevan henkilön omaisuutta ja jotka joko ovat tutkittavana olevan rikkomisen kohteena tai joiden tarkoituksena on ollut kyseisen rikkomisen tekeminen taikka jotka ovat suoraan rikkomisesta saatua taloudellista hyötyä tai vastaavat sitä.
Edellä 30 bis §:n 3 momentin 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden on ilmoitettava päätöksessään ne tosiseikat, jotka oikeuttavat toteutetun toimenpiteen, ja heidän on päätöksensä perusteluissa otettava huomioon suhteellisuus- ja toissijaisuusperiaate.
Tämän määräyksen täytäntöön panemiseksi 30 bis §:n 3 momentin 1 kohdassa tarkoitetut henkilöt voivat tarvittaessa pyytää apua viranomaisilta.
– – ”
Maakaasulaki
Kaasumaisten ja muiden tuotteiden siirrosta putkistoissa 12.4.1965 annetun lain (la loi du 12 avril 1965, relative au transport de produits gazeux et autres par canalisations) (Moniteur belge 7.5.1965, s. 5260), sellaisena kuin se on muutettuna 8.7.2015 annetulla lailla (Moniteur belge 16.7.2015, s. 46239) (jäljempänä maakaasulaki), 8 §:n 2 momentin 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Maakaasun siirtoluvan haltijalla, joka on maakaasun siirtoverkon ehdotettu järjestelmävastaava, on oltava yksin tai yhdessä muiden maakaasun siirtoluvan haltijoiden kanssa sellainen osuus suunnitellusta verkosta, joka kattaa vähintään 75 % valtion alueesta. ”
Tämän lain 15/5 undecies §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Kuningas laatii [CREG:n] ehdotuksesta käytännesäännöt maakaasun siirtoverkkoon, maakaasun varastointilaitokseen ja nesteytetyn maakaasun käsittelylaitokseen pääsystä.
Käytännesäännöissä määritellään seuraavaa:
1° verkkoon pääsyn hakemista koskevat menettelyt ja yksityiskohtaiset säännöt
2° tiedot, jotka maakaasun siirtoverkon käyttäjien, maakaasun varastointilaitoksen ja nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen käyttäjien on toimitettava maakaasun siirtoverkonhaltijalle, maakaasun varastointilaitoksen haltijalle ja nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen haltijalle
3° varotoimet, jotka maakaasun siirtoverkonhaltijan, maakaasun varastointilaitoksen haltijan ja nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen haltijan on toteutettava turvatakseen maakaasun siirtoverkon, maakaasun varastointilaitoksen tai nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen käyttäjiin liittyvien kaupallisten tietojen luottamuksellisuuden
4° määräajat, joiden kuluessa maakaasun siirtoverkonhaltijan, maakaasun varastointilaitoksen haltijan ja nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen haltijan on vastattava niiden verkkoon ja laitokseen pääsyä koskeviin pyyntöihin
5° toimenpiteet, joilla vältetään syrjintä maakaasun siirtoverkon, maakaasun varastointilaitoksen tai nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen käyttäjien tai käyttäjäryhmien välillä
6° vähimmäisvaatimukset, jotka koskevat integroitujen maakaasun siirtoverkonhaltijoiden, maakaasun varastointilaitoksen haltijoiden tai nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen haltijoiden maakaasun siirto- ja maakaasutoimituksiin liittyvien toimintojen oikeudellista ja operatiivista eriyttämistä
7° perusperiaatteet, jotka koskevat yhtäältä maakaasun siirtoverkonhaltijan, maakaasun varastointilaitoksen haltijan ja nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen haltijan ja toisaalta maakaasun siirtoverkon, maakaasun varastointilaitoksen tai nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen käyttäjien oikeuksia ja velvollisuuksia näihin pääsemiseksi
8° laskutusta koskevat perusperiaatteet
9° perusperiaatteet, jotka koskevat yhtäältä maakaasun siirtoverkonhaltijan, maakaasun varastointilaitoksen haltijan ja nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen haltijan ja toisaalta maakaasun siirtoverkon, maakaasun varastointilaitoksen tai nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksen käyttäjien oikeuksia ja velvollisuuksia näiden käyttämisessä, erityisesti siirtokapasiteettiin pääsyä, ylikuormituksen hallintaa ja tietojen julkistamista koskevien neuvottelujen osalta
10° toimenpiteet, jotka on sisällytettävä sitoumusohjelmaan syrjinnän poissulkemisen varmistamiseksi ja sitoumusohjelman asianmukaisen valvonnan varmistamiseksi. Ohjelmassa on lueteltava työntekijöiden erityiset velvollisuudet tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Sitoumusohjelman noudattamisen seurannasta vastaavan henkilön tai elimen on esitettävä toteutetuista toimenpiteistä [CREG:lle] vuosittain kertomus. Kyseinen kertomus julkaistaan.
11° vaatimukset, jotka koskevat haltijoiden henkilöstön riippumattomuutta tuottajista, jakelijoista, toimittajista ja välittäjistä
12° 15/1 §:n 1 momentin 9° bis kohdassa tarkoitetut jälkimarkkinoiden säännöt ja organisointi
13° perusperiaatteet, jotka koskevat solmupisteisiin pääsyn organisointia.
Siirto- tai toimituslupien myöntämisen ja voimassa pitämisen edellytyksenä on käytännesääntöjen noudattaminen.
– – ”
Mainitun lain 15/14 §:n 2 momentin 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”[CREG:llä] on yhtäältä maakaasumarkkinoiden organisointia ja toimintaa koskeva viranomaisten neuvontatehtävä ja toisaalta siihen liittyvien lakien ja asetusten soveltamisen seuranta- ja valvontatehtävä.
Tätä varten [CREG]:
– –
6° hyväksyy siirtoverkkoihin pääsyn pääasialliset edellytykset, lukuun ottamatta 15/5–15/5 quinquies §:ssä tarkoitettuja tariffeja, ja valvoo sitä, miten siirtoyritykset noudattavat niitä vastaavissa verkoissaan
– –
9° valvoo maakaasualan yritysten kirjanpitoa erityisesti sen varmistamiseksi, että 15/12 §:n säännöksiä noudatetaan ja ettei ristisubventioita ole
– –
16° valvoo avoimuuden tasoa, tukkuhinnat mukaan lukien, ja varmistaa, että maakaasualan yritykset noudattavat avoimuutta koskevia velvollisuuksia
17° valvoo markkinoiden avautumisen tasoa ja tehokkuutta tukku- ja vähittäismarkkinoilla, mukaan lukien maakaasupörssit, ja valvoo mahdollisia kilpailun vääristymiä tai rajoituksia sekä antaa kaikki tarvittavat tiedot Belgian kilpailuviranomaiselle ja saattaa tämän käsiteltäviksi perustellut tapaukset
– –
29° hyväksyy maakaasun siirtoverkonhaltijan ehdotuksesta menetelmät, joita käytetään pääsemiseksi rajat ylittävään infrastruktuureihin, kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä ja ylikuormituksen hallintaa koskevat menettelyt mukaan lukien. Kyseisten menetelmien on oltava avoimia ja syrjimättömiä. [CREG] julkaisee verkkosivuillaan hyväksytyt menetelmät.
30° valvoo kansallisten kaasunsiirtoverkkojen, mukaan lukien rajayhdysjohtojen, ylikuormituksen hallintaa sekä ylikuormituksen hallintaa koskevien sääntöjen soveltamista 15/1 §:n 3 momentin 7° kohdan mukaisesti. [CREG] antaa tietoja [liittovaltion kauppa-, elinkeino- ja energiaministeriön] energiapääosastolle.
Saman lain 15/14 bis §:ssä säädetään seuraavaa:
”[CREG] valvoo, että jokainen maakaasualan yritys, joka toimittaa maakaasua asiakkaille, joiden kotipaikka on Belgiassa, pidättyy erikseen tai yhdessä yhden tai useamman maakaasualan yrityksen kanssa kaikesta kilpailua rajoittavasta käyttäytymisestä tai sopimattomista kaupallisista menettelyistä, jotka vaikuttavat tai saattavat vaikuttaa Belgian tehokkaisiin maakaasumarkkinoihin.
Jos [CREG] toteaa valvonta- ja tarkastustehtäviään suorittaessaan sopimattomia kaupallisia menettelyjä tai kilpailunvastaisia menettelytapoja, se toimittaa omasta aloitteestaan [energia-asioista vastaavalle liittovaltion] ministerille kertomuksen, jossa esitetään sen havainnot ja tarvittaessa kaikki tarpeellisiksi katsomat toimenpiteet, jotka sen itsensä tai minkä tahansa toimivaltaisen viranomaisen tulisi toteuttaa sellaisten sopimattomien kaupallisten menettelyjen tai kilpailunvastaisten menettelyjen korjaamiseksi, jotka vaikuttavat tai jotka voivat vaikuttaa Belgian tehokkaisiin maakaasumarkkinoihin.
[CREG] ilmoittaa oletetuista rikkomisista Belgian kilpailuviranomaiselle, toimittaa sille [energia-asioista vastaavalle liittovaltion] ministerille osoittamansa kertomuksen ja toimittaa sille tarvittavat luottamukselliset tiedot.
Kuningas voi [CREG:
o
n ehdotuksesta] sopimattomien kaupallisten menettelyjen osalta täsmentää ministerineuvostossa tehdyllä päätöksellä kiireelliset toimenpiteet, jotka [CREG:llä] on oikeus toteuttaa.
[CREG] voi laatia lausuntoja ja ehdottaa toimenpiteitä, joilla edistetään markkinoiden moitteetonta ja avointa toimintaa ja joita sovelletaan kaikkiin Belgiassa toimiviin maakaasuyrityksiin.”
Kyseisen lain 15/14 ter §:ssä säädetään seuraavaa:
1.   Maakaasualan yrityksen tarjoamat hinnat on voitava perustella objektiivisesti yrityksen kustannuksiin nähden. [CREG] arvioi tätä suhdetta vertaamalla kyseisen yrityksen kustannuksia ja hintoja mahdollisuuksien mukaan myös kansainvälisesti vertailukelpoisten yritysten kustannuksiin ja hintoihin.
2.   Jos maakaasualan yritys on etuyhteydessä oleva yritys, määräävän markkina-aseman väärinkäytön oletetaan olevan olemassa, jos se tarjoaa syrjiviä hintoja ja/tai ehtoja yrityksille, jotka eivät ole etuyhteydessä keskenään.
3.   Jos [CREG] toteaa, ettei [1 momentissa] tarkoitettua objektiivisesti perusteltua suhdetta ole, se toimittaa omasta aloitteestaan [energia-asioista vastaavalle liittovaltion] ministerille kertomuksen, jossa esitetään sen toteamukset ja sen suosittelemat toimenpiteet.
[CREG] ilmoittaa oletetuista rikkomisista Belgian kilpailuviranomaiselle, toimittaa sille [energia-asioista vastaavalle liittovaltion] ministerille osoittamansa kertomuksen ja toimittaa sille tarvittavat luottamukselliset tiedot.
Syrjivien hintojen ja/tai ehtojen osalta kuningas voi [CREG:n] ehdotuksesta ministerineuvostossa tehdyllä päätöksellä täsmentää kiireelliset toimenpiteet, jotka [CREG:llä] on oikeus toteuttaa.
Hintojen osalta [CREG] voi antaa lausuntoja ja ehdottaa toimenpiteitä, joita voidaan soveltaa kaikkiin Belgiassa toimiviin kaasualan yrityksiin.”
Mainitun lain 15/16 §:n 1 bis momentissa säädetään seuraavaa:
”[CREG:llä] on 15/14 bis ja 15/14 ter §:ssä sille annettuja tehtäviä hoitaessaan lisäksi seuraavat valtuudet ja oikeudet:
1° saada maakaasualan yrityksiltä kaikki tiedot sen toimivaltaan ja tehtäviin kuuluvista asioista missä tahansa muodossa 30 päivän kuluessa pyynnön esittämisestä
2° saada niiltä kertomuksia niiden toiminnasta tai tietyistä niihin liittyvistä seikoista
3° määrittää tiedot, jotka maakaasualan yritysten on toimitettava sille määräajoin, ja se, kuinka usein nämä tiedot on toimitettava sille
4° jos pyydettyjä tietoja kieltäydytään toimittamasta 30 päivän kuluessa, suorittaa paikan päällä tarkastuksen, jonka aikana se voi tutkia kaikki edellä mainitut tiedot ja asiakirjat, jotka ovat tarpeen sille annettujen tehtävien suorittamiseksi, ja tarvittaessa kopioida ne.
[CREG:n] tämän momentin mukaisesti keräämiä tietoja voidaan käyttää ainoastaan 15/14 bis ja 15/14 ter §:ssä tarkoitettuja kertomuksia, lausuntoja ja suosituksia varten. Kuningas voi ministerineuvostossa tehdyllä kuninkaan päätöksellä laajentaa tämän pykälän koskemaan 15/14 bis ja 15/14 ter §:ssä mahdollisesti tarkoitettuja sitovia päätöksiä.”
Maakaasulain 18 §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa:
”– –
[CREG:n] jäsenillä on toimivalta tutkia ja todeta rikkomiset pöytäkirjoilla, jotka ovat todistusvoimaisia, kunnes toisin todistetaan – – Tätä varten he voivat:
1° päästä rakennuksiin, työpaikkoihin ja niiden sivupisteisiin aukiolo- tai työaikana, kun se on tarpeen heidän tehtäviensä hoitamiseksi
2° tehdä kaikki tarvittavat toteamukset, hankkia ja takavarikoida kaikki tutkinnan ja rikkomisten toteamisen kannalta tarpeelliset asiakirjat, kirjanpidon ja esineet
3° hankkia kaikki tiedot, vastaanottaa kaikki kirjalliset tai suulliset lausunnot tai todistajanlausunnot
4° avustaa komission päätösten täytäntöönpanossa.
– – ”
Saman lain 20/2 §:ssä säädetään, että ”[CREG] voi velvoittaa [CREG:n] määrittämässä määräajassa Belgiaan sijoittautuneen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön noudattamaan tiettyjä tämän lain säännöksiä, sen täytäntöönpanosäädöksiä, myöhempiä lakeja, jotka koskevat tariffeja tai 15/11 §:ssä tarkoitettua maksua koskevia lakeja, tai muita säännöksiä, joiden soveltamista se valvoo 15/14 §:n 2 momentin 2 kohdan 5 ja 5 bis alakohdan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden tässä laissa säädettyjen toimenpiteiden soveltamista. – – ”
Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely ja asian käsittely unionin tuomioistuimessa
Komissio tutki viran puolesta direktiivien 2009/72 ja 2009/73 täytäntöönpanon Belgian oikeudessa selvittääkseen, oliko olemassa mahdollisia ristiriitoja unionin oikeuden kanssa. Tutkinta koski siirtojärjestelmien eriyttämistä, kansallisten sääntelyviranomaisten riippumattomuutta ja toimivaltaa sekä kuluttajansuojaa.
Komissio lähetti 6.5.2013 Belgian kuningaskunnalle EU Pilot ‑menettelyn yhteydessä kirjeen, jossa se kehotti tätä vastaamaan useisiin tätä täytäntöönpanoa koskeviin kysymyksiin. Tälle jäsenvaltiolle esitettiin 10.2.2014 lisäkysymyksiä.
Kyseinen jäsenvaltio vastasi kirjeeseen ja kysymyksiin 12.9.2013, 24. ja 28.2.2014 sekä 3., 18. ja 19.3.2014.
Komissio osoitti Belgian kuningaskunnalle 17.10.2014 virallisen huomautuksen, jossa se katsoi, että tämän jäsenvaltion esittämien tietojen perusteella ei ollut voitu poistaa sen huolenaiheita, jotka koskivat direktiivien 2009/72 ja 2009/73 saattamista osaksi Belgian oikeutta. Kyseinen jäsenvaltio vastasi siihen 18.1.2015.
Komissio lähetti 26.2.2016 Belgian kuningaskunnalle perustellun lausunnon, jossa se kehotti tätä toteuttamaan lausunnon noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden määräajassa lausunnon vastaanottamisesta.
Belgian kuningaskunta vastasi 19.7.2016 ja ilmoitti tämän jälkeen komissiolle lainsäädäntötoimista 15.9.2016 sekä 9., 10. ja 30.1.2017. Belgian viranomaiset ja komissio pitivät puhelinkokouksen 2.10.2018.
Koska komissio katsoi, että tietyt Belgian oikeuden säännökset eivät edelleenkään olleet direktiivien 2009/72 ja 2009/73 mukaisia, se päätti nostaa nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
Kanne
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee direktiivien 2009/72 ja 2009/73 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan säännösten noudattamatta jättämistä
Asianosaisten lausumat
Komissio väittää, että direktiivien 2009/72 ja 2009/73 9 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ei ole pantu asianmukaisesti täytäntöön Belgian oikeudessa. Tältä osin sähkölain 10 §:n 1 momentissa ja maakaasulain 8 §:n 2 momentin 2 kohdassa ei edellytetä, että siirtoverkonhaltija omistaa siirtoverkon, vaan sähkölaissa edellytetään, että verkonomistajat, jotka ehdottavat energia-asioista vastaavalle liittovaltion ministerille verkonhaltijan nimeämistä, omistavat yhdessä siirtoverkon sellaisen osuuden, joka kattaa vähintään 75 % valtion alueesta, ja maakaasulaissa, että verkonhaltija omistaa yhdessä muiden kanssa verkosta osuuden, joka kattaa vähintään 75 % valtion alueesta.
Unionin oikeuden mukaisella tosiasiallisella tilanteella tai hallinnollisella käytännöllä ei komission mukaan voida korjata sitä, että nämä direktiivit on pantu virheellisesti täytäntöön kansallisessa oikeudessa. Merkitystä ei myöskään ole sillä, että komissio ei ole vastustanut sähkön siirtoverkonhaltijan Elia System Operator SA:n ja maakaasun siirtoverkonhaltijan Fluxys Belgium SA:n hyväksyntää Belgiassa.
Myöskään se, että vuonna 2003 sähkölakiin lisättiin 9 bis §, ei komission mukaan lopettanut rikkomista, koska tässä säännöksessä säädetään ainoastaan, että verkko voi olla verkonhaltijan hallinnassa tämän kokonaan omistaman tytäryhtiön kautta.
Belgian kuningaskunta väittää, että Elia System Operator ja Fluxys Belgium ovat direktiiveissä 2009/72 ja 2009/73 tarkoitettuja verkon omistajia ja että komissio ei ole esittänyt huomautuksia näiden direktiivien 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan tulkinnasta lausunnoissaan, jotka se antoi näiden verkonhaltijoiden hyväksynnän yhteydessä.
Belgian kuningaskunnan mukaan on olemassa sekaannus yhtäältä niiden henkilöiden, jotka voivat ehdottaa siirtoverkonhaltijan nimeämistä ja omistaa vähintään 75 % verkosta kyseinen siirtoverkonhaltija nimettäessä, ja toisaalta nimetyn verkonhaltijan verkon omistusosuuden välillä. Sähkölain 10 §:n 1 momentti koskee ainoastaan ensin mainittua seikkaa, mutta se ei koske nimetyn verkonhaltijan omistaman verkon omistusoikeutta. Lisäksi kyseisen lain vuonna 2003 voimaan tullut 9 bis § koskee omistusoikeuden siirron valintaa siltä osin kuin siinä säädetään, että verkonhaltijan on oltava tytäryhtiön kautta siirtoverkon omistaja.
Belgian kuningaskunta väittää, että komission väite, jonka mukaan sähkölain 10 §:n 1 momentin nojalla verkon omistajat voivat myös omistaa tuotannosta tai toimituksesta vastaavan yrityksen, perustuu teoreettisiin oletuksiin ja väitteisiin ilman, että komissio olisi esittänyt näyttöä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä, vaikka todistustaakka on sillä.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Direktiivien 2009/72 ja 2009/73 9 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokainen yritys, joka omistaa siirtoverkon, toimii 3.3.2012 alkaen siirtoverkonhaltijana.
Kummankin direktiivin 10 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja nimettävä siirtoverkonhaltijoiksi yritykset, jotka omistavat siirtoverkon ja joiden kansallinen sääntelyviranomainen on sertifiointimenettelyn mukaisesti varmistanut noudattaneen 9 artiklan vaatimuksia.
Direktiivin 2009/72 johdanto-osan yhdeksännessä perustelukappaleessa ja direktiivin 2009773 johdanto-osan kuudennessa perustelukappaleessa todetaan, että jos verkkotoimintoja ei tehokkaasti eriytetä toimitus- ja tuotantotoiminnoista (tehokas eriyttäminen), on olemassa luontainen vaara, että syrjintää esiintyy sekä verkon toiminnassa että myös sen suhteen, minkälaisia kannustimia vertikaalisesti integroituneilla yrityksillä on tehdä riittäviä investointeja verkkoihinsa.
Kuten direktiivin 2009/72 johdanto-osan 11 perustelukappaleesta ja direktiivin 2009/73 johdanto-osan kahdeksannesta perustelukappaleesta ilmenee, omistusrakenteiden eriyttäminen edellyttää verkon omistajan nimeämistä verkonhaltijaksi ja sen riippumattomuutta toimituksiin ja tuotantoon liittyvistä rakenteista (ks. vastaavasti tuomio 26.10.2017, Balgarska energiyna borsa,
C-347/16
,
EU:C:2017:816
,
kohta).
Lisäksi direktiivin 2009/72 ja direktiivin 2009/73 9 artiklan 8 kohdassa säädetään, että jos siirtoverkko kuuluu 3.9.2009 vertikaalisesti integroituneeseen yritykseen, jäsenvaltio voi päättää olla soveltamatta kyseisen artiklan 1 kohtaa ja että tällöin kyseisen jäsenvaltion on joko nimettävä riippumaton järjestelmävastaava direktiivin 2009/72 13 artiklan ja direktiivin 2009/73 14 artiklan mukaisesti tai noudatettava direktiivin 2009/72 V luvun ja direktiivin 2009/73 IV luvun säännöksiä.
Riippumattomista siirtoverkonhaltijoista on todettu, että direktiivin 2009/72 17 artiklan 1 kohdan a alakohdassa vaaditaan nimenomaisesti, että riippumattomien siirtoverkonhaltijoiden on omistettava sähkönsiirtotoimintaa varten tarvittavat varat, mukaan lukien siirtoverkko, erityisesti – kuten kyseisen direktiivin johdanto-osan 16, 17 ja 19 perustelukappaleesta ilmenee – jotta siirtoverkonhaltijoiden täysi ja tehokas riippumattomuus toimitus- ja tuotantotoiminnoista varmistetaan (tuomio 17.10.2019, Elektrorazpredelenie Yug,
C-31/18
,
EU:C:2019:868
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kuten komissio perustellusti väittää, mikään ei oikeuta sitä, että direktiivien 2009/72 ja 2009/73 9 artiklan 1 ja 8 kohta poikkeavat toisistaan verkon omistuksen laajuuden osalta. Kyseisen 1 kohta koskee ”yritystä, joka omistaa siirtoverkon” ilman, että mitenkään mainittaisiin yritystä, joka omistaa osan tällaisesta verkosta, millä pyritään osoittamaan, että kyseessä olevan yrityksen, joka voidaan nimetä siirtoverkon haltijaksi, on omistettava kyseinen verkko kokonaisuudessaan. Tätä tulkintaa tukee kummankin mainitun direktiivin 17 artiklan 1 kohdan a alakohdan yksiselitteinen sanamuoto, jossa viitataan 9 artiklan 8 kohdassa tarkoitettuun tapaukseen ja edellytetään, että siirtoverkko on siirtoverkonhaltijan omistuksessa.
Tästä direktiivien 2009/72 ja 2009/73 9 artiklan 1 kohdan sanamuodon ja asiayhteyden tarkastelusta seuraa, että siirtoverkon omistajan on oltava koko verkon omistaja.
Tämä päätelmä on lisäksi tämän säännöksen tavoitteen mukainen. Komissio väittää myös perustellusti, että koska verkonhaltija omistaa koko verkon, sitä kannustetaan tekemään investointeja ja teknisiä muutoksia, joiden avulla se voi hyödyntää tätä verkkoa ja kehittää sitä parhaalla mahdollisella tavalla.
Nyt käsiteltävässä asiassa Belgian lainsäädännössä ei edellytetä, että sähkön tai maakaasun siirtoverkonhaltija on kyseisen verkon omistaja.
Sähkölain 10 §:n 1 momentissa säädetään ainoastaan, että verkon omistajat, jotka ehdottavat energia-asioista vastaavalle liittovaltion ministerille verkonhaltijan nimeämistä, omistavat yhdessä siirtoverkosta osuuden, joka kattaa vähintään 75 % valtion alueesta. Maakaasulain 8 §:n 1 momentin toisessa kohdassa puolestaan edellytetään, että siirtoverkon haltijaehdokas omistaa yhdessä muiden kanssa verkosta osuuden, joka kattaa vähintään 75 % valtion alueesta.
On todettava, että sähkölain 9 bis §:ssä, joka lisättiin vuonna 2003 ja johon Belgian kuningaskunta vetoaa, säädetään, että verkonhaltijan on kahta arvopaperia lukuun ottamatta omistettava suoraan tai välillisesti ”kokonaisuudessaan pääoma ja äänioikeus”, joka liittyy arvopapereihin, jotka on laskenut liikkeelle jokainen tytäryhtiö, joka verkonhaltijan pyynnöstä huolehtii kokonaan tai osittain tämän lain 8 §:ssä tarkoitetusta siirtoverkon hallinnoinnista, tai jokainen tytäryhtiö, joka omistaa siirtoverkkoon kuuluvan infrastruktuurin ja laitteiston. Vaikka tässä säännöksessä säädetään, että verkonhaltijan määräysvalta verkkoon voidaan varmistaa tytäryhtiön kautta, jonka kyseinen verkonhaltija omistaa lähes kokonaisuudessaan, siinä ei sitä vastoin edellytetä, että kaikilla verkonhaltijoilla on tällainen tytäryhtiö, eikä sitä, että jos tällainen tytäryhtiö on olemassa, tytäryhtiön määräysvalta koskisi koko kyseistä siirtoverkkoa.
Jos lisäksi – kuten Belgian kuningaskunta väittää – sähkölain 10 §: n 1 momentti koskee vain henkilöitä, jotka voivat ehdottaa siirtoverkonhaltijan nimeämistä, ja jos näin ollen viimeksi mainitun ei tarvitse itse täyttää tämän säännöksen vaatimuksia, tästä ei seuraa, että Belgian lainsäädäntö olisi direktiivin 2009/72 mukainen, vaan että kyseisessä lainsäädännössä ei edellytetä, että verkonhaltija omistaa verkon, koska siihen ei sovelleta vaatimusta siitä, että se omistaa ”osuuden siirtoverkosta”. Belgian kuningaskunnan väitteiden mukaisesti yksi tai useampi verkon osuuden omistaja voisi ehdottaa verkonhaltijaksi henkilöä, joka ei omista osaakaan tästä verkosta.
Belgian kuningaskunta vetoaa lopuksi direktiivien 2009/72 ja 2009/73 tehokkaaseen oikeusvaikutukseen. Sen perustelut perustuvat pääasiallisesti siihen, että sertifiointipäätösten, jotka CREG on tehnyt asetuksen N:o 714/2009 sekä maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä ja asetuksen (EY) N:o 1775/2005 kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2009 (
EUVL 2009, L 211, s. 36
) nojalla, sähkön ja maakaasun siirtoverkonhaltijat Elia System Operator ja Fluxys Belgium ovat direktiiveissä 2009/72 ja 2009/73 tarkoitettuja verkon omistajia. Näiden CREG:n päätösten sitovuudesta huolimatta vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltion hallintoviranomaisten suorittama direktiivin säännösten mukainen täytäntöönpano ei yksinään edusta sitä selkeyttä ja täsmällisyyttä, jota vaaditaan oikeusvarmuuden vaatimuksen noudattamiseksi, eikä pelkällä hallintokäytännöllä, jolle on ominaista se, että hallintoelimet voivat halutessaan muuttaa sitä, voida katsoa pantavan täytäntöön niitä velvoitteita, joita jäsenvaltioilla on pannessaan direktiivin täytäntöön (tuomio 15.3.2012, komissio v. Puola,
C-46/11
, ei julkaistu,
EU:C:2012:146
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Lisäksi sillä, että komissio ei ole näiden verkonhaltijoiden sertifiointimenettelyä varten antamissaan lausunnoissa vastustanut niiden sertifiointia, ei ole vaikutusta arvioitaessa, onko direktiivit 2009/72 ja 2009/73 pantu asianmukaisesti täytäntöön Belgian oikeudessa, koska näillä lausunnoilla ei ole tarkoitus lausua tästä täytäntöönpanosta.
Näin ollen on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut näiden direktiivien mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole pannut asianmukaisesti täytäntöön kummankaan direktiivin 9 artiklan 1 kohdan a alakohtaa.
Toinen kanneperuste, joka koskee direktiivin 2009/72 37 artiklan ja direktiivin 2009/73 41 artiklan useiden säännösten noudattamatta jättämistä
Toisen kanneperusteen osalta, joka esitetään kannekirjelmässä kolmessa osassa, komissio on vastauskirjelmässään ilmoittanut luopuvansa kolmannesta osasta, joka koskee direktiivin 2009/72 37 artiklan 10 kohdan ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 10 kohdan noudattamatta jättämistä.
Toisen kanneperusteen ensimmäinen osa, joka koskee direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan sekä direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan noudattamatta jättämistä
–
Asianosaisten lausumat
Komissio väittää, että direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdan a ja b alakohtaa ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdan a ja b alakohtaa ei ole pantu asianmukaisesti täytäntöön Belgian oikeudessa. Useissa sähkölain ja maakaasulain säännöksissä ei anneta sääntelyviranomaiselle, tässä tapauksessa CREG:lle, mahdollisuutta tehdä sitovia päätöksiä markkinoiden avoimuuden ja vapaan kilpailun osalta, määrätä oikeasuhteisista ja tarpeellisista toimenpiteistä tehokkaan kilpailun edistämiseksi eikä varmistaa markkinoiden moitteetonta toimintaa sähkö- ja kaasuyrityksiin nähden.
Vaikka sääntelyviranomaisella on direktiivien 2009/72 ja 2009/73 säännösten nojalla oltava toimivalta määrätä toimenpiteistä tehokkaan kilpailun turvaamiseksi, Belgian kuningaskunnan perustelut siitä, että Belgian oikeudessa vain kuningas voi poliittisena elimenä sallia CREG:n tämän ehdotuksesta tehdä sitovia päätöksiä tai toimittaa muille viranomaisille tiedot, jotka se on kerännyt, jotta nämä viranomaiset tarvittaessa toteuttavat sitovia toimenpiteitä, on komission mukaan hylättävä. Sama koskee kilpailuviranomaisten väitettyä yksinomaista toimivaltaa koskevia perusteluja.
Niistä Belgian kuningaskunnan perusteluista, joiden mukaan sähkölain 31 §:ssä ja maakaasulain 20/2 §:ssä annetaan CREG:lle yleinen toimivalta tehdä luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä koskevia sitovia päätöksiä, komissio toteaa, että näiden säännösten nojalla voidaan ainoastaan velvoittaa nämä henkilöt noudattamaan niille jo kuuluvia velvoitteita, kun taas direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan tarkoituksena on antaa sääntelyviranomaiselle itsenäinen toimivalta tehdä päätöksiä.
Belgian kuningaskunta väittää, että komission tarkoittamat kansalliset säännökset koskevat yksinomaan kilpailuoikeutta ja niillä pannaan täytäntöön direktiivin 2009/72 37 artiklan 1 kohdan j alakohdan ”viimeinen osa” ja 13 kohta sekä direktiivin 2009/73 41 artiklan 1 kohdan j alakohdan ”viimeinen osa” ja 13 kohta. Tällä alalla vain kilpailuviranomaiset ovat sen mukaan toimivaltaisia, kuten ilmenee muun muassa direktiivin 2009/72 johdanto-osan 37 ja 61 perustelukappaleesta.
Komission tarkoittamat kansalliset säännökset vahvistavat kilpailuviranomaisten ja CREG:n kaltaisen alakohtaisen viranomaisen välisen toimivallanjaon; viimeksi mainitulla on toimivalta kerätä tietoja ja toimittaa niitä kilpailuviranomaisille, jotka voivat näiden tietojen perusteella toteuttaa toimenpiteitä tai tehdä päätöksiä. CREG toimii säännöllisessä yhteistyössä Belgian kilpailuviranomaisen kanssa.
Lisäksi direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdassa ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdassa luetellut toimivaltuudet eivät voi kattaa kaikkia sääntelyviranomaiselle kunkin artiklan 1 kohdan nojalla annettuja tehtäviä, koska muutoin on vaara, että kilpailuviranomaisen ja CREG:n välille syntyy toimivaltaristiriitoja kilpailuoikeuden alalla. Näissä 4 kohdissa mainitaan ainoastaan tehokas kilpailu ja markkinoiden moitteeton toiminta, mutta niissä ei mainita avoimuuden ja markkinoiden vapaan kilpailun käsitteitä. Lisäksi CREG:llä on jo mainituissa 4 kohdissa luetellut toimivaltuudet sähkölain 23 §:n 2 momentin, sähkölain 7 §:n 1 bis momentin ja 29 bis §:n 7 kohdan sekä maakaasulain 15/14 §:n 2 momentin 8 bis kohdan nojalla.
Lisäksi samojen 4 kohtien mukaan sääntelyviranomaiselle pitäisi antaa ainoastaan kyseisten 37 ja 41 artiklan 1, 3 ja 6 kohdassa tarkoitettujen tehtävien hoitamiseksi tarvittava toimivalta, kuten olisi Belgian oikeudessa sähkömarkkinoiden järjestämisestä 29.4.1999 annetun lain ja kaasutuotteiden ja muiden tuotteiden kuljetuksesta putkistoissa 12.4.1965 annetun lain muuttamisesta 8.1.2012 annetun lain (Moniteur belge, 11.1.2012, s. 909) 36 §:n 2 kohdan sekä sähkölain 23 §:n 1 momentin 2 kohdan, jolla pantiin täytäntöön direktiivin 2009/72 sääntelyviranomaisten toimivaltuuksia koskevan 37 artiklan 1, 4, 6 ja 9 kohta, nojalla.
Belgian kuningaskunta väittää, että direktiivin 2009/72 37 artiklan 1 kohdan i alakohdassa ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädetään ainoastaan tehtävästä valvoa, että sähkö- ja kaasualan yritykset noudattavat avoimuusvelvoitteita. Sääntelyviranomainen voi sen mukaan määrätä seuraamuksen ainoastaan avoimuusvelvoitteen laiminlyönnin yhteydessä. Merkitystä on ainoastaan direktiivin 2009/72 37 artiklan 1 kohdan j alakohdan ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 1 kohdan j alakohdan ”viimeisellä osalla”, joissa säädetään kotitalousasiakkailta laskutettujen hintojen valvonnasta, mukaan lukien ennakkomaksujärjestelmät, toimittajaa vaihtaneiden asiakkaiden määrästä, verkosta kytkettyjen asiakkaiden määrästä, ylläpitopalvelujen maksuista ja näiden palvelujen toteuttamisesta ja kotitalousasiakkaiden tekemistä valituksista.
Joka tapauksessa sähkölain 31 §:ssä ja maakaasulain 20/2 §:ssä säädetään yleisesti päätöksentekovallasta yrityksiin nähden, ja sääntelyviranomaiset ovat hallintoviranomaisia, joilla on toimivalta toteuttaa hallinnollisia toimia, jotka ovat päätösluonteisia. CREG voi valvoa yritysten avoimuutta sekä tehokkuuden tasoa markkinoiden avaamisen ja kilpailun kannalta tukku- ja vähittäismarkkinoilla. Sillä on toimivalta antaa määräyksiä, valvoa asiakirjoja ja tehdä tarkastuksia paikan päällä, sähkölain 30 bis §:n 3 momentissa ja 31/1 §:ssä sekä maakaasulain 18 §:n 3 momentissa ja 15/16 §:ssä säädettyjä tutkintavaltuuksia sekä toimivalta määrätä toimenpiteitä kilpailun edistämiseksi sähkölain 31 §:n ja maakaasulain 20/2 §:n nojalla. CREG voi määrätä hallinnollisia seuraamusmaksuja, ja se takaa asetuksen N:o 1227/2011 noudattamisen.
–
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Direktiivin 2009/72 37 artiklan 1 kohdassa ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 1 kohdassa annetaan sääntelyviranomaiselle erilaisia tehtäviä, muun muassa näiden 1 kohtien i ja j alakohdan mukaan tehtävät seurata avoimuuden tasoa, tukkuhinnat mukaan lukien, ja varmistaa, että sähköalan yritykset noudattavat avoimuutta koskevia velvollisuuksia, seurata, miten avoimia ja tehokkaita tukku- ja vähittäismyyntimarkkinat ovat, seurata kotitalousasiakkaiden maksamia hintoja ja tekemiä valituksia sekä mahdollisia kilpailun vääristymiä tai rajoituksia, mihin sisältyy kaikkien asiaa koskevien tietojen antaminen, sekä saattaa tarvittaessa tapaukset asiaankuuluvien kilpailuviranomaisten käsiteltäviksi.
Direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdassa ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että sääntelyviranomaisille annetaan toimivaltuudet, joiden nojalla ne voivat suorittaa näiden artiklojen 1, 3 ja 6 kohdassa tarkoitetut tehtävät tehokkaasti ja joutuisasti ja että tätä varten sääntelyviranomaisella on oltava vähintään valtuudet tehdä sähkö- ja kaasualan yrityksiä sitovia päätöksiä sekä tehdä tutkimuksia ja päättää sekä määrätä tarvittavista ja oikeasuhteisista toimenpiteistä tehokkaan kilpailun edistämiseksi ja markkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi. Lisäksi sääntelyviranomaisella on oltava tarvittaessa oikeus tehdä yhteistyötä kansallisen kilpailuviranomaisen kanssa kilpailulainsäädäntöön liittyvän tutkimuksen tekemisessä.
Toisin kuin Belgian kuningaskunta väittää, toimivallan toteuttaa toimenpiteitä tehokkaan kilpailun edistämiseksi sähkö- ja maakaasumarkkinoilla ei siis pidä kuulua yksinomaan kansallisille kilpailuviranomaisille. Kuten direktiivin 2009/72 johdanto-osan 37 perustelukappaleessa ja direktiivin 2009/73 johdanto-osan 33 perustelukappaleessa todetaan, energia-alan sääntelyviranomaisilla on oltava toimivalta päättää, kilpailusääntöjen soveltamisesta riippumatta, asianmukaisista toimenpiteistä, joilla taataan asiakkaan saama hyöty edistämällä sähkön ja maakaasun sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan edellyttämää tosiasiallista kilpailua. Kuten direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdan b alakohdassa ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdan b alakohdassa käytetystä ilmaisusta ”määrätä” ilmenee, tämän toimivallan on mahdollistettava sitovien toimenpiteiden toteuttaminen.
Direktiivien 2009/72 ja 2009/73 säännöksistä seuraa siten, että jäsenvaltioiden on annettava sääntelyviranomaisille toimivalta toteuttaa sitovia toimenpiteitä muun muassa tehokkaan kilpailun edistämiseksi sähkö- ja maakaasumarkkinoilla. Vaikka näiden viranomaisten on voitava tehdä yhteistyötä kansallisten kilpailuviranomaisten kanssa toimittamalla näille kaikki tarvittavat tiedot ja saattamalla niiden käsiteltäväksi asiat, joissa se on perusteltua, niiden on kuitenkin voitava käyttää toimivaltaansa ja valtuuksiaan riippumatta kilpailuviranomaisten käyttämästä toimivallasta.
Komission esittämän toisen kanneperusteen ensimmäistä osaa on tutkittava tässä asiayhteydessä. Tältä osin on todettava, että komission tämän ensimmäisen osan yhteydessä mainitsemat sähkölain 23 bis ja 23 ter § ja 26 §:n 1 bis momentti sekä maakaasulain 15/14 bis, 15/14 ter ja 15/16 § kuuluvat direktiivin 2009/72 37 artiklan 1 kohdan i ja j alakohdan ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 1 kohdan i ja j alakohdan soveltamisalaan, koska näissä kansallisissa säännöksissä tarkoituksena on kyseisten unionin säännösten tavoin antaa CREG:lle tehtävä valvoa kilpailunvastaista käyttäytymistä tai menettelyä sekä sähkö- ja maakaasualan yritysten soveltamia hintoja.
Kuten komissio perustellusti väittää, sääntelyviranomainen ei voi mainittujen kansallisten säännösten perusteella tehdä sitovia päätöksiä avoimuudesta ja vapaasta kilpailusta markkinoilla eikä näin ollen määrätä oikeasuhteisista ja tarpeellisista toimenpiteistä tehokkaan kilpailun edistämiseksi ja markkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi sähkö- ja maakaasuyrityksiin nähden.
Vaikka CREG voi sähkölain 23 bis ja 23 ter §:n sekä 30 bis §:n 3 momentin ja maakaasulain 15/14 bis, 15/14 ter ja 15/16 §:n sekä 18 §:n 3 momentin nojalla sille annettujen toimivaltuuksien perusteella valvoa ja seurata sähkö- tai maakaasualalla toimivien yritysten kilpailunvastaisia menettelyjä tai sopimattomia kaupallisia käytäntöjä, joilla voi olla vaikutusta sähkö- tai maakaasumarkkinoilla, sekä valvoa ja seurata näiden yritysten tarjoamia hintoja, joiden on oltava objektiivisesti perusteltuja niiden kustannuksiin nähden, on todettava, että sähkölain 23 bis ja 23 ter §:n ja maakaasulain 15/14 bis ja 15/14 ter §:n mukaan CREG voi valvonta- ja seurantatehtäviään suorittaessaan tekemiensä toteamusten perusteella periaatteessa vain laatia kertomuksen energia-asioista vastaavalle liittovaltion ministerille, esittää lausuntoja ja suosituksia sekä ilmoittaa oletetut rikkomukset Belgian kilpailuviranomaiselle. Näissä säännöksissä säädetään tosin sopimattomien kaupallisten menettelyjen sekä syrjivien hintojen ja/tai ehtojen osalta myös, että kuningas voi CREG:n ehdotuksesta ministerineuvostossa tekemällään päätöksellä täsmentää toimenpiteet, jotka CREG:llä on oikeus toteuttaa, mikä näyttää voivan sisältää myös sitovia toimenpiteitä. Nämä toimenpiteet, jotka CREG voi toteuttaa, rajoittuvat kuitenkin ”kiireellisiin toimenpiteisiin”. Belgian kuningaskunta ei missään tapauksessa ole vedonnut mihinkään päätökseen, jossa määrättäisiin sitovista toimenpiteistä, jotka CREG:llä olisi oikeus toteuttaa.
Sähkölain 26 §:n 1 bis momentista ja maakaasulain 15/16 §:stä on todettava, että näissä säännöksissä annetaan CREG:lle ainoastaan toimivalta kerätä tietoja, joita voidaan käyttää vain sähkölain 23 bis ja 23 ter §:ssä sekä maakaasulain 15/14 bis ja 15/14 ter §:ssä tarkoitettuihin kertomuksiin, lausuntoihin, suosituksiin ja tarvittaessa kiireellisiin toimenpiteisiin. Näillä valtuuksilla ei siten voida korjata CREG:n toimivallan puutteita, jotka johtuvat sähkölain 23 bis ja 23 ter §:stä sekä maakaasulain 15/14 bis ja 15/14 ter §:stä.
Samoin sähkölain 31/1 §:ssä, johon Belgian kuningaskunta vetoaa, sallitaan ainoastaan tutkintatuomarin ennakkoluvan perusteella CREG:n henkilöstön perustelulla päätöksellä määrätä muualla kuin yksityisasunnossa takavarikoitavaksi omaisuuserät, jotka ovat CREG:n suorittaman tutkinnan kohteena olevan henkilön omaisuutta ja jotka joko ovat tutkittavana olevan rikkomisen kohteena tai joiden tarkoituksena on kyseisen rikkomisen toteuttaminen tai jotka ovat suoraan rikkomisesta saatua taloudellista etua tai vastaavat sitä.
Lopuksi on lisättävä, että sähkölain 31 §:n ja maakaasulain 20/2 §:n säännösten perusteella ei myöskään voida katsoa, että CREG:llä on direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdan b alakohdassa ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetut valtuudet. Kuten komissio perustellusti väittää, CREG voi sähkölain ja maakaasulain näiden pykälien nojalla vain määrätä kyseessä olevat henkilöt noudattamaan velvoitteita, jotka heille näiden lakien säännöksissä on jo täsmällisellä tavalla asetettu. Kyseisissä artikloissa ei anneta tälle viranomaiselle laajempaa toimivaltaa tehdä sitovia päätöksiä eikä määrätä itsenäisesti tarpeellisiksi katsomistaan toimenpiteistä muun muassa tehokkaan kilpailun edistämiseksi ja markkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.
Näiden samojen pykälien sellaisesta tulkinnasta, jota Belgian kuningaskunta puoltaa ja jonka mukaan niissä annetaan CREG:lle valtuudet tehdä sitovia päätöksiä ja määrätä toimenpiteistä, joita direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdassa ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdassa edellytetään, on todettava, että tällainen tulkinta olisi ristiriidassa sähkölain 23 bis ja 23 ter §:n sekä maakaasulain 15/14 bis ja 15/14 ter §:n kanssa, joissa CREG:n mahdollista mahdollisuutta toteuttaa kuninkaan päätöksellä ennalta täsmennettyjä kiireellisiä toimenpiteitä lukuun ottamatta säädetään vain kyseisen viranomaisen mahdollisuudesta laatia kertomuksia, lausuntoja ja suosituksia sekä paljastaa oletettuja rikkomisia Belgian kilpailuviranomaiselle. Sähkölain 31 §:ää ja maakaasulain 20/2 §:ää on luettava, kuten niissä nimenomaisesti säädetään, ”sanotun kuitenkaan rajoittamatta [näissä laeissa] säädettyjen muiden toimenpiteiden soveltamista”.
Vaikka unionin tuomioistuin katsoisikin, että Belgian kuningaskunnan puoltama sähkölain 31 §:n ja maakaasulain 20/2 §:n tulkinta on mahdollinen, ei näin ollen voida katsoa, että näillä kansallisen oikeuden säännöksillä pannaan täsmällisesti ja selvästi täytäntöön direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdan a ja b alakohdan säännökset.
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan direktiivin säännökset on pantava täytäntöön kiistattoman sitovasti ja riittävän konkreettisesti, täsmällisesti ja selvästi, jotta täytettäisiin se oikeusvarmuutta koskeva edellytys, jonka mukaan tapauksessa, jossa direktiivin tarkoituksena on luoda oikeuksia yksityisille oikeussubjekteille, nämä voivat tuntea täysin oikeutensa (tuomio 8.7.1999, komissio v. Ranska,
C-354/98
,
EU:C:1999:386
,
kohta; tuomio 14.3.2006, komissio v. Ranska,
C-177/04
,
EU:C:2006:173
,
kohta ja tuomio 4.10.2018, komissio v. Espanja,
C-599/17
, ei julkaistu,
EU:C:2018:813
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Näin ollen on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivien 2009/72 ja 2009/73 mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole pannut asianmukaisesti täytäntöön direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdan a ja b alakohtaa eikä direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdan a ja b alakohtaa.
Toisen kanneperusteen toinen osa, joka koskee direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 kohdan a–c alakohdan ja 9 kohdan sekä direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 kohdan a–c alakohdan ja 9 kohdan rikkomista
–
Asianosaisten lausumat
Komissio väittää, ettei direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 kohdan a–c alakohtaa ja 9 kohtaa eikä direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 kohdan a–c alakohtaa ja 9 kohtaa ole pantu asianmukaisesti täytäntöön Belgian oikeudessa. Useissa Belgian oikeuden säännöksissä ei anneta sääntelyviranomaiselle, tässä tapauksessa CREG:lle, yksinomaista toimivaltaa vahvistaa tai hyväksyä menetelmät kansallisiin verkkoihin liittämistä ja pääsyä koskevien ehtojen sekä tasapainottamispalvelujen tarjoamisen ehtojen laskemiseksi tai vahvistamiseksi.
Asiat, joiden pitäisi kuulua sääntelyviranomaisen yksinomaiseen toimivaltaan, sisällytetään komission mukaan sähkölain 11 §:ssä tarkoitettuun ”tekniseen asetukseen” ja maakaasulain 15/5 undecies §:ssä tarkoitettuihin ”käytännesääntöihin”, jotka kuninkaan on vahvistettava. CREG:n toimivalta rajoittuu ainoastaan tämän teknisen asetuksen ja käytännesääntöjen soveltamisen valvontaan. CREG:n tehtävänä on myös hyväksyä asiakirjat, jotka on laadittava kuninkaan määrittelemien asiakirjoihin tutustumista koskevien edellytysten perusteella.
Komissio väittää, että kyseisen teknisen asetuksen ja käytännesääntöjen on oltava ”kolmannen energiapaketin” säännösten mukaisia, mukaan lukien sääntelyviranomaisen toimivaltaa ja riippumattomuutta koskevat säännökset. Sääntelyviranomaisella olisi oltava toimivalta laatia saman teknisen asetuksen ja käytännesääntöjen säännökset.
Komissio on lopuksi vastauksessaan unionin tuomioistuimen kysymykseen ilmoittanut luopuvansa sähkölain 18 §:n 1 momentin 2 kohtaa koskevista väitteistään.
Belgian kuningaskunta väittää, että se on pannut direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 ja 9 kohdan täytäntöön useilla sähkölain säännöksillä ja sähkön siirtoverkon hallinnointia ja siihen pääsyä koskevasta teknisestä asetuksesta 22.4.2019 annetulla kuninkaan päätöksellä (arrêté royal établissant un règlement technique pour la gestion du réseau de transport de l’électricité et l’accès à celui-ci; Moniteur belge 29.4.2019, s. 41040) (jäljempänä tekninen asetus) sekä CREG:lle annetuilla hyväksymisvaltuuksilla, joista säädetään kyseisen teknisen asetuksen 4 luvun 4, 5 ja 6 osassa. Lisäksi se katsoo, että se on pannut direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 ja 9 kohdan täytäntöön useilla maakaasulain säännöksillä sekä maakaasun siirtoverkkoihin pääsyä, maakaasun varastointilaitoksia ja nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksia koskevista käytännesäännöistä sekä maakaasun yleisistä toimitusehdoista ja toimituslupien myöntämisedellytyksistä 12.6.2001 annetun kuninkaan päätöksen muuttamisesta 23.12.2010 annetulla kuninkaan päätöksellä (arrêté royal relatif au code de bonne conduite en matière d’accès aux réseaux de transport de gaz naturel, à l’installation de stockage de gaz naturel et à l’installation de GNL et portant modification de l’arrêté royal du 12 juin 2001 relatif aux conditions générales de fourniture de gaz naturel et aux conditions d’octroi des autorisations de fourniture de gaz naturel; Moniteur belge 5.1.2011, s. 181) (jäljempänä käytännesäännöt).
Ensinnäkin sähkö- ja maakaasulakien säännöksistä yhtäältä Belgian kuningaskunta väittää sähkömarkkinoiden osalta, että vaikka sähkölain 23 §:n 2 momentin 2 kohdan 9 alakohdassa ilmeisesti annetaan sääntelyviranomaiselle ainoastaan toimivalta hyväksyä liittymiä, pääsyä ja tasapainottamisedellytystä koskevat asiakirjat, kyseinen säännös on pantu täytäntöön teknisen asetuksen 4 §:llä, jonka nojalla CREG:llä on yksinomainen toimivalta hyväksyä liittymiä, pääsyä, tasapainottamisesta vastuussa olevaa tahoa ja tasapainottamispalvelujen toimittamista koskevat vakiosopimukset.
Toisaalta maakaasumarkkinoiden osalta maakaasulain 15/14 §:n 2 momentin 2 kohdan 6 ja 6 bis alakohdassa säädetään, että CREG hyväksyy siirtoverkkoihin pääsyä koskevat pääasialliset ehdot ja hyväksyy pääsyä yhteenliittymään koskevaan sopimuksen. Lisäksi kyseisen lain 15/1 §:n 3 momentin 7 alakohdassa säädetään, että CREG hyväksyy ylikuormituksen hallintasääntöjen luonnoksen ja voi perustellusti pyytää erityisesti verkonhaltijaa muuttamaan näitä sääntöjä. Nämä säännökset on pantu täytäntöön käytännesääntöjen 2 §:n 2 momentin 2 ja 3 kohdalla, 29 §:n 1 momentilla, 77 §:n 1 momentilla ja 96 §:n 1 momentilla. CREG:llä on siten yksinomainen toimivalta hyväksyä siirtoverkkoon pääsyä ja siirtopalveluja koskevat pääasialliset ehdot, sellaisina kuin niistä on säädetty kyseisten käytännesääntöjen 2 §:n 1 momentin 2 alakohdassa, maakaasun siirtotoiminnan aloittamista koskeva säännöstö, sellaisena kuin siitä säädetään kyseisten käytännesääntöjen 29 §:n 1 momentissa, maakaasun siirtotoimintaa koskeva vakiosopimus, sellaisena kuin siitä säädetään käytännesääntöjen 77 §:n 1 momentissa, ja liitäntävakiosopimus ja sen muutokset, sellaisina kuin niistä säädetään käytännesääntöjen 96 §:n 1 momentissa.
Sähkölain 29 §:n 2 momentin 2 kohdan 9 alakohdassa ja maakaasulain 15/14 §:n 2 momentin 2 kohdan 15 alakohdassa CREG:lle annetaan toimivalta valvoa teknisen asetuksen ja käytännesääntöjen soveltamista. CREG:lle tällä tavoin annettu yksinomainen hyväksymisvalta mahdollistaa sen, että CREG voi päättää kansallisiin verkkoihin liittämistä ja pääsyä koskevista edellytyksistä, mukauttamis- tai tasapainottamispalvelujen tarjoamisen edellytyksistä sekä rajat ylittävien infrastruktuurien käyttöä koskevista ehdoista, mukaan lukien kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyt ja ylikuormituksen hallintamenettelyt. CREG:n oikeudet eivät rajoitu ainoastaan kuninkaan teknisessä asetuksessa aikaisemmin määrittelemien ehtojen soveltamisen valvontaan. Se, että nämä oikeudet perustuvat lain pykälien ja kuninkaan antamien täytäntöönpanopäätösten lukemiseen yhdessä, ei rajoita näitä oikeuksia.
CREG hyväksyy direktiivien 2009/72 ja 2009/73 säännösten mukaisesti sopimusmallit, joissa määrätään kansallisiin verkkoihin liittämistä ja pääsyä koskevien ehtojen sekä tasapainottamispalvelujen tarjoamisen ehtojen laskennassa tai vahvistamisessa käytettävistä menetelmistä. Kyse on siitä, että sääntelyviranomainen hyväksyy kaikkiin sovellettavat mallit, eikä yksittäisten päätösten tekemisestä. Sähkölain 31 §:ssä ja maakaasulain 20/2 §:ssä säädetään, että CREG:llä on direktiiveissä 2009/72 ja 2009/73 edellytetyn hyväksymistoimivallan lisäksi asianmukainen valvonta- ja sanktiovalta.
Toiseksi teknisen asetuksen ja käytännesääntöjen laatimisesta Belgian kuningaskunta väittää, että kuninkaan toimivalta antaa CREG:n lausunnon tai ehdotuksen saatuaan kuninkaan päätöksellä tekninen asetus ja käytännesäännöt on yhteensopiva direktiivien 2009/72 ja 2009/73 säännösten kanssa. Se, että sääntelyviranomaisella ei ole mahdollisuutta muuttaa tekstiä, jonka laatimiseen sillä ei ole toimivaltaa, ei ole ristiriidassa näiden säännösten kanssa.
Kolmanneksi Belgian kuningaskunta kiistää sen, että teknisen asetuksen ja käytännesääntöjen säännökset voisivat loukata CREG:n yksinomaista toimivaltaa. Komissio ei ensinnäkään ole yksilöinyt täsmällisesti kyseisen asetuksen ja käytännesääntöjen artikloja, vaikka sillä on todistustaakka. Kyseinen väite olisi näin ollen jätettävä tutkimatta.
Sähkölain 11 §:stä ja 23 §:n 2 momentin 2 kohdan 9 alakohdasta eikä maakaasulain 15/5 undecies §:stä ja 15/14 §:n 2 momentin 2 kohdan 6 ja 15 alakohdasta ei voida päätellä, että teknisen asetuksen ja käytännesääntöjen säännöksissä, jotka kuningas antaa CREG:n lausunnon tai ehdotuksen perusteella, annettaisiin kuninkaalle yksinomainen toimivalta, jonka pitäisi kuulua CREG:lle.
Direktiivit 2009/72 ja 2009/73 kuuluvat lopuksi myös asetusten N:o 714/2009 ja N:o 715/2009 laajempiin puitteisiin, joissa säädetään kaikkiin jäsenvaltioihin sovellettavien verkkosääntöjen käyttöönotosta. Sähköalan liitäntöjen osalta komissio on hyväksynyt kolme säännöstöä. Kunkin säännöstön johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa muistutetaan direktiivin 2009/72 5 artiklan ja 37 artiklan 6 kohdan soveltamisalan välisestä erottelusta. Tuottajien verkkoliitäntävaatimuksia koskevasta verkkosäännöstä 14.4.2016 annetun komission asetuksen (EU) 2016/631 (
EYVL 2016, L 112, s. 1
) 7 artiklan 1 kohdassa, kulutuksen verkkoon liittämistä koskevasta verkkosäännöstä 17.8.2016 annetun komission asetuksen (EU) 2016/1388 (
EYVL 2016, L 223, s. 10
) 6 artiklan 1 kohdassa ja suurjännitteisten tasasähköjärjestelmien ja tasasähköön liitettyjen suuntaajakytkettyjen voimalaitosten verkkoliitäntävaatimuksia koskevasta verkkosäännöstä 26.8.2016 annetun komission asetuksen (EU) 2016/1447 (
EUVL 2016, L 241, s. 1
) 5 artiklan 1 kohdassa sallitaan se, että jäsenvaltiot antavat toimivallan hyväksyä toimivaltaisten verkonhaltijoiden määrittämät yleisesti sovellettavat vaatimukset muulle viranomaiselle kuin sääntelyviranomaiselle.
Tekninen asetus on Belgian kuningaskunnan mukaan annettu juuri tästä syystä, koska sillä hyväksytään unionin verkkosääntöjen mukaisesti nämä sovellettavat vaatimukset. Teknisen asetuksen säännöksillä pannaan täytäntöön direktiivin 2009/72 5 artikla, eivätkä ne merkitse sitä, että kuningas olisi ominut CREG:n toimivallan, eivätkä ne rajoita kyseisen viranomaisen toimivaltaa hyväksyä direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 ja 9 kohdassa tarkoitetut menetelmät ja säännöt.
–
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkään Belgian kuningaskunnan esittämää tutkimatta jättämistä koskevaa väitettä ei voida hyväksyä, koska komissio on kanneperusteensa yhteydessä tuonut riittävällä tavalla esiin useita sähkölain ja maakaasulain säännöksiä, joiden se katsoo olevan ristiriidassa direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 ja 9 kohdan sekä direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 ja 9 kohdan kanssa, joten tämä kanneperuste on mahdollista ymmärtää. Kyseinen jäsenvaltio on lisäksi kyennyt ymmärtämään sen ja vastaamaan siihen.
Toiseksi asiakysymyksen osalta on todettava, että direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 kohdan a–c alakohdassa ja 9 kohdassa sekä direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 kohdan a–c alakohdassa ja 9 kohdassa säädetään, että juuri sääntelyviranomaisen tehtävänä on vahvistaa tai hyväksyä ainakin menetelmät, joita käytetään liittämistä ja pääsyä kansallisiin verkkoihin, tasapainottamispalvelujen tarjontaa, pääsyä rajat ylittäviin infrastruktuureihin, mukaan lukien kapasiteetin jakoa ja ylikuormituksen hallintaa koskevat menettelyt, koskevien seikkojen laskennassa tai niitä koskevien ehtojen ja edellytysten vahvistamisessa, sekä pyytää siirtoverkonhaltijoita tai markkinatoimijoita muuttamaan ylikuormituksen hallintaa ja myös kapasiteetin jakoa koskevia sääntöjään, jotka niiden on toimitettava mainitulle viranomaiselle.
Kuten direktiivin 2009/72 johdanto-osan 34 perustelukappaleesta ja direktiivin 2009/73 johdanto-osan 33 perustelukappaleesta ilmenee, sääntelyviranomaisten olisi voitava tehdä päätöksiä kaikista sähkön ja kaasun sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta merkityksellisistä sääntelykysymyksistä, ja niiden tulisi olla täysin riippumattomia kaikista muista julkisista tai yksityisistä eduista.
Nyt käsiteltävässä asiassa kuninkaalle annetaan kuitenkin sähkölain 11 §:ssä ja maakaasulain 15/5 undecies §:ssä toimivalta antaa sähkön siirtoverkon hallinnointia ja siirtoverkkoon pääsyä koskeva tekninen asetus sekä maakaasun siirtoverkkoon pääsyä, maakaasun varastointilaitosta ja nesteytettyä maakaasulaitosta koskevat käytännesäännöt.
Näiden säännösten mukaan kuningas voi teknisen asetuksen ja käytännesäännöt laatiessaan määrittää tietyt vaatimukset ja toimintasäännöt sekä useita yksityiskohtaisia sääntöjä, ehtoja ja tietoja, joiden pitäisi direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 kohdan a–c alakohdan ja 9 kohdan sekä direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 kohdan a–c alakohdan ja 9 kohdan nojalla kuulua sääntelyviranomaisen toimivaltaan.
Siten muun muassa sähkölain 11 §:n 2 momentin 1 ja 5 kohdassa säädetään, että teknisessä asetuksessa määritellään liittymän määräajat sekä tiedot, jotka verkon käyttäjien on toimitettava verkonhaltijalle. Lisäksi maakaasulain 15/5 undecies §:n 2 momentin 1, 2, 4 ja 7 kohdassa säädetään, että käytännesäännöissä määritellään verkkoon pääsyä koskeviin pyyntöihin liittyvät menettelyt ja yksityiskohtaiset säännöt, tiedot, jotka verkon käyttäjien on toimitettava verkonhaltijalle, määräajat, joiden kuluessa verkonhaltijan on vastattava verkkoonsa ja laitteisiinsa pääsyä koskeviin pyyntöihin, sekä perusperiaatteet, jotka koskevat yhtäältä maakaasun siirtoverkonhaltijan ja toisaalta maakaasun siirtoverkon käyttäjien pääsyä siihen koskevia oikeuksia ja velvollisuuksia.
Siten on säädetty, että teknisessä asetuksessa ja käytännesäännöissä määritetään direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 kohdan a alakohdassa ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 kohdan a alakohdassa tarkoitetut liittämistä ja pääsyä kansallisiin verkkoihin koskevat säännöt, tiedot ja periaatteet. Näiden unionin säännösten mukaan kuitenkin sääntelyviranomainen vastaa näiden ehtojen vahvistamisesta tai hyväksymisestä tai ainakin niiden laatimiseen käytetyistä menetelmistä.
Sähkölain 11 §:n 2 momentin 2 ja 7 kohdassa säädetään samoin, että teknisessä asetuksessa määritellään ne toiminnalliset säännöt, joita verkonhaltijan on noudatettava sähkövirtojen teknisessä ohjaamisessa, ja että verkkoon pääsyä koskevissa verkonhaltijan sopimuksissa on täsmennettävä tämän teknisen asetuksen mukaisesti verkon käyttämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt verkon käyttäjille syrjimättömästi. Lisäksi maakaasulain 15/5 undecies §:n 2 momentin 5 ja 9 kohdassa säädetään, että käytännesäännöissä määritellään toimenpiteet, joilla pyritään välttämään kaikenlainen syrjintä maakaasun siirtoverkon käyttäjien tai käyttäjäryhmien välillä, sekä perusperiaatteet, jotka koskevat yhtäältä maakaasun siirtoverkonhaltijan ja toisaalta maakaasun siirtoverkon käyttäjien oikeuksia ja velvollisuuksia sen käytön osalta.
Näin ollen ne säännöt, toimenpiteet ja periaatteet, jotka teknisessä asetuksessa ja käytännesäännöissä voidaan näin määritellä, voivat kattaa mukauttamis- ja tasapainottamispalvelujen tarjoamista koskevat ehdot, joiden on oltava oikeudenmukaisia ja syrjimättömiä. Direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 kohdan b alakohdan ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 kohdan b alakohdan mukaan sääntelyviranomaisen on kuitenkin vahvistettava tai hyväksyttävä nämä ehdot tai ainakin niiden vahvistamisessa käytetyt menetelmät.
Sähkölain 11 §:n 2 momentin 2 ja 6 kohdassa säädetään lisäksi, että teknisessä asetuksessa määritellään ne toiminnalliset säännöt, joita verkonhaltijan on noudatettava toimissa, jotka sen on toteutettava ylikuormitusongelmien korjaamiseksi, sekä tiedot, jotka verkonhaltijan on toimitettava sellaisten muiden sähköverkkojen haltijoille, joiden kanssa siirtoverkko on yhteenliitetty, yhteenliitetyn verkon turvallisen ja tehokkaan hyödyntämisen, koordinoidun kehittämisen ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi. Lisäksi maakaasulain 15/5 undecies §:n 2 momentin 9 kohdassa säädetään, että käytännesäännöissä vahvistetaan perusperiaatteet, jotka koskevat yhtäältä maakaasun siirtoverkonhaltijan ja toisaalta maakaasun siirtoverkon käyttäjien oikeuksia ja velvollisuuksia neuvotteluissa, jotka koskevat pääsyä siirtokapasiteetteihin ja ylikuormituksen hallintaa.
Näin ollen säännöt, tiedot ja periaatteet, jotka siten voidaan määritellä teknisessä asetuksessa ja käytännesäännöissä, voivat kattaa pääsyn rajat ylittävään infrastruktuuriin, kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä ja ylikuormituksen hallintaa koskevat menettelyt mukaan lukien. Direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 kohdan c alakohdan ja direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaan juuri sääntelyviranomaisilla on kuitenkin oltava velvollisuus vahvistaa tai hyväksyä mainitut pääsyt ja menettelyt tai ainakin menetelmät niiden vahvistamiseksi, ja mainittu viranomainen on näiden samojen artiklojen 9 kohdan mukaan muilta osin velvollinen seuraamaan ylikuormituksen hallintaa.
Tällaisessa asiayhteydessä kuninkaan osallistuminen useiden sellaisten ehtojen määrittelyyn, jotka CREG:n itsensä olisi direktiivien 2009/72 ja 2009/73 mukaan laadittava tai hyväksyttävä, poistaa viimeksi mainitulta sitä sääntelyvaltaa, joka sille pitäisi kuulua (ks. analogisesti tuomio 29.10.2009, komissio v. Belgia,
C-474/08
, ei julkaistu,
EU:C:2009:681
,
kohta).
On todettava, että sääntelyviranomaisena CREG:n pitäisi voida tehdä päätöksensä itsenäisesti ja pelkästään yleisen edun perusteella varmistaakseen kyseisellä direktiivillä tavoiteltujen päämäärien noudattamisen ilman, että sen olisi noudatettava kuninkaan kaltaisilta muilta elimiltä saamiaan ohjeita (ks. analogisesti tuomio 11.6.2020, Prezident Slovenskej republiky,
C-378/19
,
EU:C:2020:462
,
kohta).
On lisättävä, että Belgian kuningaskunnan esittämillä perusteluilla ei voida hylätä toisen kanneperusteen toista osaa.
Tältä osin asetuksiin N:o 714/2009 ja N:o 715/2009 perustuvat argumentit eivät ole merkityksellisiä, koska ne koskevat verkkoon pääsyn ehtoja rajat ylittävässä kaupassa eikä niillä pyritä muuttamaan nyt käsiteltävässä kanteessa tarkoitettuja direktiivien 2009/72 ja 2009/73 säännöksiä, jotka koskevat sääntelyviranomaisen toimivaltaa vahvistaa tai hyväksyä ainakin menetelmät, joita käytetään erityisesti kansallisiin verkkoihin liittämistä ja niihin pääsyä koskevien ehtojen laskemisessa tai vahvistamisessa.
Asetuksiin 2016/631, 2016/1388 ja 2016/1447, direktiivin 2009/72 5 artiklan kumoamiseen ja teknisen asetuksen antamiseen liittyvistä väitteistä on muistutettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä eikä unionin tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen mahdollisesti tapahtuneita muutoksia (tuomio 15.3.2017, komissio v. Espanja,
C-563/15
, ei julkaistu,
EU:C:2017:21016
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Näitä asetuksia, direktiivin 2009/72 5 artiklan kumoamista ja teknisen asetuksen antamista ei näin ollen voida ottaa huomioon nyt käsiteltävää kannetta tutkittaessa, koska ne on annettu perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisen jälkeen.
Vaikka asetusten 2016/631, 2016/1388 ja 2016/1447 tarkoituksena on vahvistaa verkkoihin liittämistä koskevat yhdenmukaistetut säännöt, niiden tarkoituksena ei ole muuttaa toimivaltasääntöjä, sellaisina kuin niistä säädetään direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 kohdan a–c alakohdassa ja 9 kohdassa sekä direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 kohdan a–c alakohdassa ja 9 kohdassa, eikä vapauttaa jäsenvaltioita velvollisuudesta panna nämä säännökset täytäntöön.
Näin ollen on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivien 2009/72 ja 2009/73 mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole pannut asianmukaisesti täytäntöön direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 kohdan a–c alakohtaa ja 9 kohtaa eikä direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 kohdan a–c alakohtaa ja 9 kohtaa.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Koska komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista ja Belgian kuningaskunta on hävinnyt asian, viimeksi mainittu on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY eikä maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/55/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/73/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole pannut asianmukaisesti täytäntöön
–
direktiivien 2009/72 ja 2009/73 9 artiklan 1 kohdan a alakohtaa
–
direktiivin 2009/72 37 artiklan 4 kohdan a ja b alakohtaa eikä direktiivin 2009/73 41 artiklan 4 kohdan a ja b alakohtaa
–
direktiivin 2009/72 37 artiklan 6 kohdan a–c alakohtaa ja 9 kohtaa eikä direktiivin 2009/73 41 artiklan 6 kohdan a–c alakohtaa ja 9 kohtaa.

2)
Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ranska.