CELEX: 62015CJ0304
Nesplnění povinnosti státem
Směrnice 2001/80/ES
Článek 4 odst. 3
Část A přílohy VI
Omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení
Použití
Elektrárna Aberthaw

Evropská komise se svou žalobou domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nesprávně použilo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení (
Úř. věst. 2001, L 309, s. 1
; Zvl. vyd. 15/06, s. 299) na elektrárnu Aberthaw (Spojené království, dále jen „elektrárna Aberthaw“), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 3 této směrnice, vykládaného ve spojení s částí A přílohy VI této směrnice.
Právní rámec
Směrnice 2001/80, která nahradila směrnici Rady 88/609/EHS ze dne 24. listopadu 1988 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení (
Úř. věst. 1988, L 336, s. 1
), byla s účinnosti ke dni 1. ledna 2016 zrušena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU ze dne 24. listopadu 2010 o průmyslových emisích (integrované prevenci a omezování znečištění) (
Úř. věst. 2010, L 334, s. 17
). Směrnice 2001/80 se podle článku 1 vztahovala „na spalovací zařízení, jejichž jmenovitý tepelný příkon je 50 MW nebo vyšší bez ohledu na typ použitého paliva (tuhé, kapalné nebo plynné).“
Body 4 až 6 odůvodnění této směrnice stanovily:
„(4)
Komise zveřejnila sdělení o strategii Společenství v boji proti acidifikaci, ve kterém se konstatuje, že nedílnou součástí této strategie je revize směrnice [88/609] s dlouhodobým cílem omezit emise oxidu siřičitého a oxidů dusíku natolik, aby se depozice a koncentrace snížily pod kritickou zátěž a kritickou úroveň.
(5)
V souladu se zásadou subsidiarity, jak je stanovena v článku 5 Smlouvy, nelze cíle snížení acidifikujících emisí z velkých spalovacích zařízení uspokojivě dosáhnout, jednají-li členské státy samostatně, neboť tento nekoordinovaný postup neposkytuje záruky dosažení požadovaných cílů. Vzhledem k nutnosti snížit objem acidifikujících emisí na území celého Společenství je účinnější přijmout opatření na úrovni Společenství.
(6)
K emisím oxidu siřičitého a oxidů dusíku ve Společenství výraznou měrou přispívají stávající velká spalovací zařízení, a tyto emise je nezbytné snížit. Proto je nutné upravit přístup k odlišným charakteristikám odvětví velkých spalovacích zařízení v členských státech.“
Článek 4 uvedené směrnice stanovil:
„1.   Aniž je dotčen článek 17, přijmou členské státy vhodná opatření, aby zajistily, že všechna stavební povolení nebo v případě nedostatku takového postupu všechna povolení k provozu nových zařízení, na která se podle názoru příslušného orgánu vztahuje povinnost žádat o povolení před 27. listopadem 2002 za předpokladu, že zařízení bude uvedeno do provozu nejpozději do 27. listopadu 2003, budou obsahovat podmínky týkající se dodržování mezních hodnot emisí pro oxid siřičitý, oxidy dusíku a tuhé znečišťující látky, stanovených v části A příloh III až VII.
[...]
3.   Aniž je dotčena směrnice [Rady] 96/61/ES [ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění (
Úř. věst. 1996, L 257, s. 26
; Zvl. vyd. 15/03, s. 80] a směrnice Rady 96/62/ES ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší [(
Úř. věst. 1996, L 296, s. 55
; Zvl. vyd. 15/03, s. 95)], dosáhnou členské státy nejpozději do 1. ledna 2008 výrazného snížení emisí:
a)
přijetím vhodných opatření zajišťujících, aby všechna povolení k provozu stávajících zařízení obsahovala podmínky týkající se dodržování mezních hodnot emisí stanovených pro nová zařízení podle odstavce 1, nebo
b)
zajištěním, aby se stávající zařízení stala součástí národního plánu snižování emisí uvedeného v odstavci 6,
a podle potřeby uplatněním článků 5, [7 a 8].
[...]“
Článek 14 téže směrnice stanovil:
„1.   V případě nepřetržitého měření se mezní hodnoty emisí stanovené v části A příloh III až VII považují za splněné, pokud vyhodnocení výsledků z hodin provozu v příslušném kalendářním roce ukáže, že
a)
žádná z kalendářních měsíčních středních hodnot nepřekračuje mezní hodnotu emisí a
b)
v případě:
[...]
ii)
oxidů dusíku nepřekračuje 95 % všech osmačtyřicetihodinových středních hodnot 110 % mezní hodnotu emisí.
[...]“
Část A přílohy VI směrnice 2001/80 stanovila v tabulce mezní hodnoty emisí pro NOx použitelné pro stávající zařízení podle čl. 4 odst. 3 této směrnice pro různé typy paliv. Pro tuhá paliva používaná v zařízení o kapacitě vyšší než 500 MW byla mezní hodnota stanovena na 500 miligramů NOx na jeden krychlový normometr (mg/Nm
).
V souvislosti s tuhými palivy však tato tabulka rovněž odkazovala na poznámku pod čarou 3 (dále jen „poznámka 3“), která zněla následovně:
„Do 1. ledna 2018 se na zařízení, která byla v provozu během dvanáctiměsíční doby končící dnem 1. ledna 2001 se spalováním tuhých paliv s obsahem prchavé hořlaviny nižším než 10 % a pokračují v tomto provozu, [...] vztahuje mezní hodnota 1200 mg/Nm
.“
Na základě čl. 30 odst. 2 prvního pododstavce směrnice 2010/75 stanoví bod 4 části 1 přílohy V této směrnice mezní hodnoty emisí pro NOx pro zařízení používající tuhá paliva. Od 1. ledna 2016 byla tato hodnota snížena na 200 mg/Nm
.
Postup před zahájením soudního řízení
Dne 29. května 2012 zahájila Komise v rámci projektu EU PILOT šetření týkající se souladu některých velkých spalovacích zařízení, zejména elektrárny Aberthaw, s požadavky směrnice 2001/80. Podle informací předaných Komisí se na toto zařízení vztahuje na základě poznámky 3 méně striktní mezní hodnota emisí pro NOx, a sice 1200 mg/Nm
, oproti mezní hodnotě 500 mg/Nm
, která se běžně používá na tento typ zařízení používajících tuhá paliva, a to v souladu s tabulkou uvedenou v části A přílohy VI této směrnice. Podle Komise však uvedená poznámka k využití této výjimky stanovila, že používaná paliva musejí vykazovat obsah prchavé hořlaviny (dále jen „OPH“) nižší než 10 %. Tento orgán se tedy dotázal Spojeného království na OPH v tuhých palivech používaných v elektrárně Aberthaw v průběhu let 2009 až 2011.
Spojené království odpovědělo, že podle něj je mezní hodnota emisí pro NOx použitelná na elektrárnu v Aberthaw 1200 mg/Nm
a že je třeba mít za to, že je tato mezní hodnota emisí respektována například v případě, že 95 % průměrných hodnot zaznamenaných během osmačtyřicetihodinového období nepřekročilo 1320 mg/Nm
.
Dne 20. září 2012 Komise zaslala Spojenému království další otázky za účelem posouzení, zda elektrárna Aberthaw splňuje podmínky poznámky 3, pokud jde o OPH. Tento členský stát v odpovědi upřesnil, že průměrná hodnota OPH v uhlí používaném v této elektrárně byla v roce 2008 12,81 %, v roce 2009 11,75 %, v roce 2010 12,89 % a v roce 2011 11,39 %. Podle těchto informací tak toto uhlí vykázalo průměrný OPH nižší než 10 % pouze dvakrát mezi roky 2008 a 2010 a pětkrát v průběhu roku 2011.
Vzhledem k tomu, že paliva používaná v elektrárně Aberthaw nesplňovala mezi roky 2008 a 2011 včetně podmínku uvedenou v poznámce 3, pokud jde o OPH, měla Komise za to, že toto zařízení nebylo nikdy oprávněno využít výjimky stanovené touto poznámkou a od 1. ledna 2008 se na něj měla vztahovat mezní hodnota emisí pro NOx ve výši 500 mg/Nm
.
Dne 21. června 2013 Komise zaslala výzvu dopisem, v níž Spojenému království vytkla, že od 1. ledna 2008 nesplnilo svou povinnost dodržet čl. 4 dost. 3 směrnice 2001/80 vykládaný ve spojení s poznámkou 3 v důsledku toho, že stran elektrárny Aberthaw nebyla dodržena mezní hodnota emisí pro NOx ve výši 500 mg/Nm
použitelná na toto zařízení do 1. ledna 2016.
Spojené království v odpovědi na tuto výzvu uvedlo, že má za to, že výjimka stanovená v poznámce 3 byla do směrnice 2001/80 zavedena právě za účelem pokrytí případu elektrárny v Aberthaw, takže je tuto výjimku třeba vykládat flexibilněji v tom smyslu, že není podmíněna tím, že dotčené zařízení spaluje výlučně tuhá paliva s OPH nižším než 10 %. Tento členský stát rovněž uvedl, že neexistuje přímá souvislost mezi prchavostí paliv spálených v této elektrárně a úrovní NOx, které vypouštěla do ovzduší.
Vzhledem k tomu, že odpověď Spojeného království Komisi nepřesvědčila, zaslala tomuto členskému státu dne 16. října 2014 odůvodněné stanovisko podle čl. 258 prvního pododstavce SFEU.
V tomto odůvodněném stanovisku Komise zopakovala svou argumentaci, podle níž poznámka 3 představuje odchylku od běžných mezních hodnot stanovených pro zařízení velikosti elektrárny Aberthaw a posledně uvedená elektrárna překročila mezní hodnotu emisí pro NOx použitelnou na základě čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice 2001/80 vykládaného ve spojení s touto poznámkou.
Tento orgán rovněž odmítl výklad poznámky 3, podle něhož tato poznámka nevyžaduje, aby dotčené zařízení používalo výlučně tuhá paliva s OPH měřeným na ročním základě, který v průměru není vyšší než 10 %. I když tento obsah není ve směrnici 2001/80 výslovně vyjádřen jako průměrná roční hodnota, je totiž takový výklad podle tohoto orgánu v souladu s duchem této směrnice, jejíž čl. 14 odst. 1 stanoví, že se mezní hodnoty emisí stanovené v části A příloh III až VII uvedené směrnice měří v příslušném kalendářním roce.
Spojené království ve své odpovědi ze dne 17. prosince 2014 zopakovalo stanovisko, podle něhož elektrárna Aberthaw splňovala požadavky směrnice 2001/80, jelikož výjimka stanovená v poznámce 3 se týkala specificky tohoto zařízení, přičemž se odvolalo na přípravné práce směrnice 2001/80. Kromě toho tento členský stát upřesnil, že tato elektrárna je i nadále příjemcem investic za účelem zlepšení své výkonnosti.
Vzhledem k tomu, že Komisi odpověď poskytnutá Spojeným královstvím neuspokojila, rozhodla se dne 19. června 2015 podat projednávanou žalobu.
K žalobě
Argumentace účastníků řízení
Komise se domnívá, že vzhledem k tomu, že elektrárna Aberthaw nesplňuje kritérium uvedené v poznámce 3, se na toto zařízení nemůže vztahovat výjimka stanovená v této poznámce. V důsledku toho má uvedené zařízení vypouštět NOx v souladu se standardní mezní hodnotou 500 mg/Nm
. Hodnota, která je uvedena v povolení k provozu této elektrárny, však v okamžiku podání projednávané žaloby byla 1050 mg/Nm
, takže je třeba této žalobě vyhovět.
Na podporu této vytýkané skutečnosti tento orgán zaprvé uvádí, že znění poznámky 3 je jasné. Toto ustanovení se podle Komise použije pouze na zařízení, která skutečně spalují tuhá paliva s OPH nižším než 10 %. V této poznámce se neodkazuje na zařízení, „která mohou“ být zásobována takovými palivy, ani na jakékoli omezení pro použití odpovídající zanedbatelnému množství paliv. Kritérium OPH ve výši 10 % bylo totiž zavedeno za účelem stanovení prahové hodnoty sloužící k omezení možností elektráren využít této výjimky.
Zadruhé okolnost, že se výjimka, kterou obsahuje poznámka 3, týká konkrétně elektrárny Aberthaw, není relevantní, jelikož subjektivní úmysl některých subjektů v rámci legislativního procesu není platným kritériem pro výklad.
Zatřetí, i kdyby byla přijata metoda výpočtu založená na průměru nikoli ročním, ale měsíčním, elektrárna Abertwah by stále nesplňovala kritéria pro uvedenou výjimku.
Spojené království má za to, že výklad poznámky 3 navržený Komisí je v rozporu se zněním této poznámky a zároveň s úmyslem unijního normotvůrce, takže projednávaná žaloba musí být zamítnuta.
Podle tohoto členského státu zaprvé elektrárna Aberthaw vždy spalovala paliva složená převážně z antracitového uhlí s OPH mezi 6 % a 15 %, včetně podstatného podílu uhlí s OPH nižším než 10 %. Nespalovala však nikdy výlučně uhlí s OPH nižším než 10 % nebo směs s OPH v průměru nižším než 10 %. Takovému způsobu fungování v souvislosti se spalováním totiž brání významné praktické a bezpečnostní důvody.
Dále uvedený členský stát zpochybňuje výklad navržený Komisí, podle něhož k tomu, aby zařízení mohlo využít výjimky stanovené v poznámce 3, musí spalovat výlučně tuhá paliva s OPH nižším než 10 % měřeným na základě ročního průměru. Účelem takového výkladu je podle tohoto členského státu doplnit k této výjimce požadavek, který by podmínky přístupu k této výjimce učinil restriktivnějšími. Tato poznámka přitom neobsahuje příslovce „pouze“ nebo „výlučně“. Jestliže by unijní normotvůrce chtěl omezit použití poznámky 3 pouze na elektrárny používající uhlí s OPH nižším než 10 %, její znění by tento úmysl odrazilo výslovným způsobem. Kromě toho podle tohoto členského státu, jestliže směrnice 2001/80 stanoví používání průměrné hodnoty, stanoví to výslovně.
Spojené království tedy tvrdí, že se poznámka 3 má použít na zařízení, která spalují významný podíl uhlí s OPH nižším než 10 %.
Dále výklad této poznámky navržený Komisí podle něj nezohledňuje okolnost, že výjimka obsažená v uvedené poznámce byla sjednána a do směrnice 2001/80 byla zavedena v průběhu legislativního procesu speciálně pro pokrytí případu elektrárny Aberthaw.
Konečně bezpečnostní provozní požadavek na uhelnou směs používanou v elektrárně Aberthaw byl stanoven na OPH v minimální výši 9 %. Provozovatel této elektrárny by musel k tomu, aby splnil meze vyplývající z výkladu Komise týkající se poznámky 3, používat pouze tuhá paliva umožňující dodržet velmi úzké rozpětí OPH mezi 9 % a 9,9 %. S ohledem na všechny parametry, které musí být zohledněny v souvislosti se směsí těchto paliv, a sice úroveň vlhkosti, popel, síra, chlór, výhřevnost, tvrdost a rozpětí průměrů, by to pro elektrárnu tohoto typu nebylo realistické ani proveditelné. Tento provozovatel konkrétně není schopen zásobovat se ani testovat přesně a spolehlivě značná množství uhlí, které elektrárna Aberthaw používá, aby zajistil, že celkový OPH zůstane právě mezi 9 % a 9,9 %.
Navíc výklad poznámky 3 navržený Komisí nemá ani environmentální cíl. Vyšší emise NOx vypouštěné z elektrárny Aberthaw jsou totiž důsledkem koncepce kotle a vyšších teplot nezbytných pro udržení spalování antracitového uhlí s nízkým OPH. OPH směsi paliv tyto emise podstatně neovlivňuje, takže by se tento obsah podstatně nesnížil, pokud by tato elektrárně musela používat jako paliva nikoli jako v současné době uhelnou směs s celkovým OPH mezi 11 % a 12 %, ale za předpokladu, že by to bylo možné, uhlí s OPH ve výši 9,5 %. Spalování uhlí s nižším OPH by naopak způsobilo vyšší emise NOx.
Závěry Soudního dvora
Jak vyplývá z bodů 4 až 6 směrnice 2001/80, je jejím cílem boj proti acidifikaci tím, že se omezí emise oxidu siřičitého a oxidů dusíku, k nimž výraznou měrou přispívají velká spalovací zařízení.
V tomto ohledu přílohy III až VII této směrnice stanoví určitá omezení. Část A přílohy VI této směrnice konkrétně stanoví pro různé typy paliv mezní hodnoty emisí pro NOx použitelné na stávající zařízení v souladu s čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice. Pro tuhá paliva používaná v zařízení s kapacitou vyšší než 500 MW je tak mezní hodnota stanovena na 500 mg/Nm
.
Poznámka 3 však stanoví, že „[d]o 1. ledna 2018 se na zařízení, která byla v provozu během dvanáctiměsíční doby končící dnem 1. ledna 2001 se spalováním tuhých paliv s obsahem prchavé hořlaviny nižším než 10 % a pokračují v tomto provozu, [...] vztahuje mezní hodnota 1200 mg/Nm
.“
V projednávané věci Komise vytýká Spojenému království, že pokud jde o elektrárnu Aberthaw, nesplnilo podmínky umožňující využít výjimky stanovené v této poznámce, a v důsledku toho nedodrželo standardní mezní hodnotu emisí pro NOx, to znamená 500 mg/Nm
.
Spojené království a Komise mají rozdílné názory, zejména pokud jde o období, které má sloužit jako sledované období pro vykázání údajů sloužících k ověření, že dotčená zařízení respektují úroveň emisí NOx.
V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že i když druhá část věty tvořící znění poznámky 3 toto sledované období nedefinuje, první část tohoto ustanovení obsahuje výslovně sousloví „na zařízení, která byla v provozu během dvanáctiměsíční doby končící dnem 1. ledna 2001“.
Z toho vyplývá, jak uvedl generální advokát v bodě 29 svého stanoviska, že poznámka 3 musí být
per analogiam
vykládána v tom smyslu, že sledované období pro vykázání údajů za účelem ověření, že dotčená zařízení i nadále fungují v souladu s ustanoveními směrnice 2001/80, je totožné s obdobím, které umožnilo určit, zda se na zařízení vztahuje, či nevztahuje výjimka, kterou tato poznámka obsahuje, a sice jeden rok.
Bez ohledu na to, zda je OPH vypočítán na ročním či měsíčním základě, však Spojené království nepopírá, že elektrárna Aberthaw nikdy nesplňovala kritérium týkající se paliv, která musí zařízení používat, uvedené v poznámce 3 tak, jak je vykládána Komisí.
V tomto ohledu tento členský stát uvádí, že tento výklad, podle něhož k tomu, aby určité zařízení mohlo využít výjimky uvedené ve zmíněné poznámce, musí používat pouze paliva s průměrným OPH nižším než 10 % vypočítaným za dobu jednoho roku, je nesprávný, jelikož příslovce „výlučně“ se ve znění této poznámky nevyskytuje.
Tuto argumentaci je třeba odmítnout.
Podle ustálené judikatury Soudního dvora je totiž nutno k určení smyslu a působnosti určitého ustanovení vykládat jej s přihlédnutím k jeho znění, kontextu, jakož i cíli sledovanému dotčenou právní úpravou (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 16. července 2015, A,
C‑184/14
,
EU:C:2015:479
, bod
a citovaná judikatura).
Pokud jde o znění poznámky 3, tato poznámky stanoví, že aby dotčené zařízení mohlo využít výjimky stanovené v této poznámce, musí „spalovat tuhá paliva s obsahem prchavé hořlaviny nižším než 10 %“.
V tomto ohledu na rozdíl od argumentů Spojeného království ze skutečnosti, že toto znění neobsahuje příslovce „pouze“ nebo „výlučně“, nelze vyvodit, že k tomu, aby bylo možné využít výjimky zavedené uvedenou poznámkou, stačí, že se v palivech používaných v zařízení vyskytuje buď „významný podíl“, nebo „určitý podíl“ tuhých paliv s OPH nižším než 10 %. Jak uvedl generální advokát v bodě 24 a následujících svého stanoviska, žádný právní argument neumožňuje podložit výklad poznámky 3 zastávaný Spojeným královstvím.
Jak totiž generální advokát uvedl v bodech 27 až 30 svého stanoviska, je poznámku 3 třeba vykládat v tom smyslu, že prahová hodnota 10 %, na kterou tato poznámka odkazuje, znamená, že uhlí spálené v zařízení musí mít průměrný OPH nižší než 10 %.
Takovýto výklad je podepřen kontextem poznámky 3, jakož i cílem směrnice 2001/80.
Pokud jde zaprvé o kontext tohoto ustanovení, je třeba připomenout, že toto ustanovení umožňuje použít na zařízení splňující podmínky, které stanoví, vyšší mezní hodnotu emisí pro NOx, než je obecná mezní hodnota emisí 500 mg/Nm
uvedená v části A přílohy VI směrnice 2001/80.
Poznámka 3 představuje výjimku z obecného pravidla stanoveného v uvedeném ustanovení přílohy VI, a musí být tedy v souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora předmětem restriktivního výkladu (
per analogiam
viz rozsudek ze dne 10. září 2015, Nannoka Vulcanus Industries,
C‑81/14
,
EU:C:2015:575
, bod
a citovaná judikatura).
Pokud jde zadruhé o cíl směrnice 2001/80, jak uvádí Komise a jak zmínil generální advokát v bodě 38 svého stanoviska, vývoj unijních právních nástrojů, které předcházely této směrnici, jako je směrnice 88/609, ukazuje, že úroveň prahových hodnot stanovených v takových ustanoveních, jako je poznámka 3, slouží především k maximálnímu omezení počtu zařízení, která by mohla využít takové výjimky, což samo o sobě umožňuje přispět ke splnění cílů uvedených ve směrnici 2001/80 připomenutých v bodě 34 tohoto rozsudku.
Argumentaci Spojeného království, podle níž prahová hodnota OPH ve výši 10 % používaných tuhých paliv neumožňuje splnit environmentální cíl směrnice 2001/80, neboť by podstatně neovlivnila emise NOx, je tudíž třeba odmítnout. Jak totiž vyplývá z předcházejícího bodu, poznámka 3 přispívá k uvedenému environmentálnímu cíli tím, že omezuje počet zařízení, která by mohla využít výjimky stanovené v této poznámce.
Kromě toho je třeba zaprvé odmítnout argumentaci Spojeného království uvedenou v bodě 28 tohoto rozsudku, jelikož i kdyby bylo prokázáno, že výjimka stanovená v poznámce 3 byla sjednána za účelem zahrnutí takového zařízení, jako je elektrárna Aberthaw, takové zařízení by přesto muselo splnit kritéria definovaná v tomto ustanovení, aby mohlo využít a nadále využívat uvedené výjimky.
Zadruhé je třeba odmítnout argumentaci uvedeného členského státu, podle níž není možné z bezpečnostních důvodů použít dotčenou prahovou hodnotu 10 %. Z vyjádření tohoto členského státu v tomto ohledu vyplývá, že směs používaná v elektrárně Aberthaw má OPH v rozmezí od 6 % do 15 %. Je tedy nesporné, že uhlí používané jako palivo v tomto zařízení může mít průměrný OPH nižší než 10 %.
Zatřetí je třeba rovněž odmítnout argumentaci Spojeného království, podle níž úpravy za účelem zlepšení environmentální výkonnosti uvedeného zařízení a splnění požadavků v poznámce 3 nebyly provedeny hlavně z důvodu hospodářských omezení. Z judikatury Soudního dvora totiž vyplývá, že Spojené království se nemůže v projednávané věci platně dovolávat důvodů čistě hospodářské povahy za účelem zpochybnění nesplnění povinností, které je mu vytýkáno (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 9. prosince 1997, Komise v. Francie,
C‑265/95
,
EU:C:1997:595
, bod
, a ze dne 21. ledna 2016, Komise v. Kypr,
C‑515/14
,
EU:C:2016:30
, bod
).
Za těchto podmínek je třeba určit, že Spojené království tím, že nesprávně použilo směrnici 2001/80 na elektrárnu Aberthaw, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 3 této směrnice vykládaného ve spojení s částí A přílohy VI této směrnice.
K nákladům řízení
Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a Spojené království nemělo ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedenému uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl takto:

1)
Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nesprávně použilo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení na elektrárnu Aberthaw (Spojené království), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 3 této směrnice vykládaného ve spojení s částí A přílohy VI této směrnice.

2)
Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.