CELEX: 62019CJ0762
Ennakkoratkaisupyyntö
Tietokantojen oikeudellinen suoja
Direktiivi 96/9/EY
7 artikla
Tietokantojen valmistajien sui generis ‑oikeus
Kolmansille osapuolille asetettu kielto kopioida tai käyttää uudelleen tietokannan koko sisältöä tai sen olennaista osaa ilman tietokannan valmistajan lupaa
Internetsivustolla vapaasti käytettävissä oleva tietokanta
Työpaikkailmoitusten hakuun erikoistunut metahakukone
Tietokannan sisällön kopiointi ja/tai uudelleenkäyttö
Tietokannan sisällön keräämiseen, varmistamiseen tai esittämiseen tehdylle huomattavalle investoinnille aiheutuva vahinko

Ennakkoratkaisupyyntö koskee tietokantojen oikeudellisesta suojasta 11.3.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/9/EY (
EYVL 1996, L 77, s. 20
) 7 artiklan 2 kohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa vastakkain ovat CV-Online Latvia SIA (jäljempänä CV-Online) ja Melons SIA ja jossa on kyse siitä, että Melons SIA näyttää hakukoneensa hakutuloslistauksessa CV-Onlinen internetsivustolle johtavan hyperlinkin sekä CV-Onlinen kyseisen sivustonsa ohjelmointiin sisällyttämät meta-tagit.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivin 96/9 johdanto-osan 7, 39–42 ja 47 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(7)
tietokantojen luominen vaatii huomattavia inhimillisiä, teknisiä ja taloudellisia voimavaroja, kun taas niiden kopiointi ja niihin pääsy on huomattavasti halvempaa kuin niiden itsenäinen kehittäminen,
– –
(39)
tämän direktiivin tarkoitus on, tietokannan sisällön valinnan tai järjestämisen omaperäisyyden perusteella annettavan tekijänoikeudellisen suojan takaamisen lisäksi, suojata tietokannan valmistajia tietokannan sisällön laatimisen ja kokoamisen yhteydessä tehtyjen taloudellisten ja ammatillisten investointien tulosten väärinkäyttämiseltä suojaamalla koko tietokanta tai sen olennaiset osat käyttäjän tai kilpailijan tiettyjä toimia vastaan,
(40)
tällä sui generis ‑oikeudella on tarkoitus taata tietokannan sisällön keräämiseen, varmistamiseen tai esittämiseen tehdyn investoinnin suoja oikeuden rajatuksi kestoajaksi; tämä investointi voi muodostua rahoituksesta ja/tai ajan, vaivannäön ja energian käytöstä,
(41)
sui generis ‑oikeuden tavoite on antaa tietokannan valmistajalle mahdollisuus estää koko tietokannan sisällön tai jonkin sen olennaisen osan luvaton kopiointi ja/tai uudelleenkäyttö; tietokannan valmistaja on henkilö, jonka aloitteesta ja riskillä investoinnit tehdään; tämä jättää valmistajan määritelmän ulkopuolelle varsinkin alihankkijat,
(42)
erityinen oikeus estää luvaton kopiointi ja/tai uudelleenkäyttö liittyy käyttäjän toimiin, jotka ylittävät käyttäjän lailliset oikeudet ja täten aiheuttavat vahinkoa investoinnille; oikeus kieltää koko sisällön tai sen olennaisen osan kopiointi ja/tai uudelleenkäyttö liittyy sekä kilpailevan loistuotteen valmistamiseen että käyttäjään, joka toiminnallaan aiheuttaa laadullisesti tai määrällisesti arvioiden olennaista vahinkoa investoinnille,
– –
(47)
tuotteiden ja palveluiden tuottajien välisen kilpailun edistämiseksi tietopalvelualalla sui generis ‑oikeuden nojalla annettua suojaa ei saa käyttää niin, että se helpottaa määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, erityisesti silloin, kun luodaan ja levitetään sellaisia uusia tuotteita ja palveluja, joilla on älyllistä, tiedollista, teknistä, taloudellista tai kaupallista lisäarvoa; tästä syystä tämän direktiivin säännöksillä ei rajoiteta [unionin] tai kansallisten kilpailusääntöjen soveltamista.”
Kyseisen direktiivin I luvussa, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, olevan 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tätä direktiiviä sovelletaan kaikenmuotoisten tietokantojen oikeudelliseen suojaan.
2.   Tässä direktiivissä ’tietokannalla’ tarkoitetaan teosten, tietojen tai muiden itsenäisten aineistojen kokoelmaa, jotka on järjestetty järjestelmällisellä tai menetelmällisellä tavalla ja johon elektronisesti tai muulla tavoin on mahdollistettu yksilöllinen pääsy.”
Mainitun direktiivin III luvussa, jonka otsikko on ”Sui generis ‑oikeus”, olevan 7 artiklan 1, 2 ja 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on säädettävä tietokannan valmistajalle oikeus kieltää sellaisen tietokannan, jonka sisällön kerääminen, varmistaminen tai esittäminen merkitsee määrällisesti ja/tai laadullisesti huomattavaa investointia, koko sisällön tai laadullisesti ja/tai määrällisesti arvioituna olennaisen osan kopiointi ja/tai uudelleenkäyttö.
2.   Tätä lukua sovellettaessa tarkoitetaan
a)
’kopioinnilla’ tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan pysyvää tai väliaikaista siirtämistä tallennusalustalta toiselle millä tavalla ja missä muodossa tahansa;
b)
’uudelleenkäytöllä’ tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan mitä tahansa saattamista yleisön saataville kopioita levittämällä, vuokraamalla, onlinesiirrolla tai muulla siirtotavalla. Kun oikeudenhaltija tai joku hänen suostumuksellaan on ensimmäisen kerran myynyt tietokannan kopion [Euroopan unionissa], oikeudenhaltijan oikeus määrätä kyseisen kopion edelleenmyymisestä [unionissa] raukeaa.
Julkinen lainaaminen ei ole kopiointia tai uudelleenkäyttöä.
– –
5.   Tietokannan sisällön epäolennaisten osien jatkuva ja järjestelmällinen kopiointi tai uudelleenkäyttö, jotka voisivat johtaa tämän tietokannan tavanmukaisen käytön vastaisiin toimiin tai jotka voisivat aiheuttaa kohtuutonta vahinkoa tietokannan valmistajan laillisille eduille, eivät ole sallittuja.”
Mainitun direktiivin 13 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tämän direktiivin säännökset eivät vaikuta muihin säännöksiin, jotka koskevat erityisesti – – keskinäisiä sopimuksia koskevaa oikeutta ja vilpillistä kilpailua – –”
Latvian oikeus
Sui generis ‑oikeutta koskevat direktiivin 96/9 säännökset on saatettu osaksi Latvian oikeutta 6.4.2000 annetun tekijänoikeuslain (Autortiesību likums) (Latvijas Vēstnesis, 2000, nro 148/150), sellaisena kuin se on muutettuna 22.4.2004 annetulla lailla (Latvijas Vēstnesis, 2004, nro 69), 57–62 §:llä.
Mainitun lain 57 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään, että tietokannan, jonka sisällön kerääminen, varmistaminen tai esittäminen merkitsee määrällisesti tai laadullisesti huomattavaa investointia (5 §:n 2 momentti), valmistajana on pidettävä luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka aloitteesta tietokanta on muodostettu ja joka kantaa investointiin liittyvän riskin. Tietokannan valmistajalla on oikeus kieltää tietokannan koko sisältöön tai laadullisesti tai määrällisesti arvioituna sen olennaiseen osaan kohdistuvien seuraavien toimintojen suorittaminen:
–
kopiointi eli tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan pysyvä tai väliaikainen (tilapäinen) siirtäminen tallennusalustalta toiselle millä tavalla ja missä muodossa tahansa
–
uudelleenkäyttö eli tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan saattaminen yleisön saataville millä tavalla tahansa, mukaan lukien kopioiden levittäminen, vuokraaminen, onlinetiedonsiirto tai muu tapa.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
CV-Online, joka on Latvian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, ylläpitää www.cv.lv-nimistä internetsivustoa. Sivustolla on CV-Onlinen kehittämä ja säännöllisesti päivittämä tietokanta, joka sisältää työnantajien julkaisemia työpaikkailmoituksia.
Mainitulla www.cv.lv-sivustolla on lisäksi meta-tageja, jotka ovat mikrodataa. Nämä meta-tagit eivät näy CV-Onlinen internetsivuston auetessa, ja internethakukoneet pystyvät niiden avulla tunnistamaan paremmin kunkin internetsivun sisällön ja siten indeksoimaan sen asianmukaisesti. CV-Onlinen internetsivuston tapauksessa meta-tagit sisältävät jokaisen tietokannassa olevan työpaikkailmoituksen osalta seuraavat avainsanat: tehtävänimike, yrityksen nimi, työpaikan sijainti ja ilmoituksen julkaisupäivä.
Melons, sekin Latvian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, ylläpitää www.kurdarbs.lv-nimistä internetsivustoa, joka on työpaikkailmoituksiin erikoistunut hakukone. Sen avulla voi tehdä hakuja useisiin työpaikkailmoituksia sisältäviin internetsivustoihin eri hakukriteerein, joita ovat muun muassa tehtävänimike ja työpaikan sijainti. Käyttäjät ohjautuvat www.kurdarbs.lv-internetsivustolta hyperlinkkien välityksellä internetsivustoille, joilla etsityt tiedot on alkujaan julkaistu, kuten CV-Online-sivustolle. Tällaista linkkiä napsauttamalla käyttäjä voi muun muassa päästä internetsivustolle www.cv.lv tutustuakseen kyseiseen sivustoon ja sen koko sisältöön. Lisäksi meta-tagit, jotka CV-Online on sisällyttänyt internetsivustonsa ohjelmointiin, näkyvät Melonsin hakukonetta käytettäessä saadussa hakutuloslistauksessa.
CV-Online on nostanut kanteen Melonsia vastaan, sillä se katsoo, että sen direktiivin 96/9 7 artiklassa säädettyä sui generis ‑oikeutta loukataan. CV-Online väittää, että Melons kopioi ja käyttää uudelleen olennaista osaa www.cv.lv-sivustolla olevan tietokannan sisällöstä.
Asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitellyt tuomioistuin totesi sui generis ‑oikeuden rikkomisen sillä perusteella, että kyseessä oli CV-Onlinen tietokannan uudelleenkäyttö.
Melons valitti tuosta tuomiosta Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijaan (Riian ylioikeuden riita-asioiden jaosto, Latvia). Melons korostaa, että sen ylläpitämä internetsivusto ei tarjoa online-tiedonsiirtoa eli se ei toimi reaaliajassa. Se huomauttaakin, että on tehtävä ero www.cv.lv-internetsivuston ja sen sisältämän tietokannan välillä. Tämän osalta se täsmentää, että juuri CV-Onlinen käyttämät meta-tagit tuovat työpaikkailmoituksia koskevia tietoja esiin www.kurdarbs.lv-hakukoneen tuottamissa hakutuloksissa. Melonsin mukaan meta-tagit eivät siis ole osa kyseistä tietokantaa. CV-Online on juuri sen vuoksi, että se toivoo, että hakukoneet esittävät nämä tiedot, sisällyttänyt mainitut meta-tagit internetsivustonsa ohjelmointiin.
Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija on tässä tilanteessa päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko vastaajan toiminnan, jossa loppukäyttäjä ohjataan hyperlinkin välityksellä edelleen kantajan internetsivustolle, jossa voi tutustua työpaikkailmoitusten tietokantaan, katsottava olevan [direktiivin 96/9] 7 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua uudelleenkäyttöä ja erityisesti tietokannan uudelleenkäyttöä muulla siirtotavalla?
2)
Onko vastaajan hakukoneissa näytettäviä meta-tagien sisältämiä tietoja tulkittava niin, että niiden on katsottava olevan [direktiivin 96/9] 7 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua kopiointia ja erityisesti tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan pysyvää tai väliaikaista siirtämistä tallennusalustalta toiselle millä tavalla ja missä muodossa tahansa?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Aluksi on palautettava mieleen, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kansallisten tuomioistuinten ja unionin tuomioistuimen välille SEUT 267 artiklalla luodussa yhteistyömenettelyssä unionin tuomioistuimen tehtävänä on antaa kansalliselle tuomioistuimelle hyödyllinen vastaus, jonka perusteella kansallinen tuomioistuin voi ratkaista siinä vireillä olevan asian. Unionin tuomioistuimen on tämän vuoksi tarvittaessa muotoiltava sille esitetyt kysymykset uudelleen (tuomio 25.11.2020, SABAM,
C-372/19
,
EU:C:2020:959
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimen käytettävissä olevasta asiakirja-aineistosta käy ilmi, että pääasiassa esiin tuotu ongelma koskee erikoishakukoneen toiminnan yhteensopivuutta direktiivin 96/9 7 artiklassa ilmaistun sui generis ‑oikeuden kanssa. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii kysymyksillään selvittämään erityisesti yhtäältä, kuuluuko se, että erikoishakukone näyttää hyperlinkin, joka johtaa tämän hakukoneen käyttäjän kolmannen osapuolen ylläpitämälle internetsivustolle, jolla voidaan tutustua työpaikkailmoituksia koskevan tietokannan sisältöön, direktiivin 96/9 7 artiklan 2 kohdan b alakohtaan sisältyvän uudelleenkäytön määritelmän piiriin, ja toisaalta, onko mainitun internethakukoneen näyttämän internetsivuston meta-tagien kautta saatavia tietoja tulkittava siten, että ne kuuluvat mainitun direktiivin 7 artiklan 2 kohdan a alakohdassa olevan kopioinnin määritelmän piiriin.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että unionin tuomioistuimen direktiivin 96/9 7 artiklasta antamien tuomioiden (ks. erityisesti tuomio 19.12.2013, Innoweb,
C-202/12
,
EU:C:2013:850
) perusteella ei voida päätellä, onko kyseessä mainitussa artiklassa tarkoitettu kopiointi tai uudelleenkäyttö, kun – kuten käsiteltävässä asiassa – erikoishakukoneen ylläpitäjä näyttää tätä hakukonetta käytettäessä saadussa hakutuloslistauksessa yhtäältä hyperlinkin, joka johtaa kolmannen ylläpitämälle internetsivustolle, joka sisältää tietokannan, ja toisaalta tietoja, jotka saadaan sellaisten meta-tagien kautta, jotka tietokannan valmistaja on sisällyttänyt oman internetsivustonsa ohjelmointiin.
Tältä osin on korostettava, että käsiteltävässä asiassa ne työpaikkailmoitukset, joihin hyperlinkit ohjaavat, valikoidaan Melonsin toimittaman erikoishakukoneen avulla. Tämä hakukone indeksoi ja toisintaa omalle palvelimelleen työpaikkailmoituksia sisältävien internetsivustojen, kuten www.cv.lv-sivuston, sisällön ja mahdollistaa sen jälkeen hakujen tekemisen indeksoituihin sisältöihin tehtävänkuvauksen ja työpaikan sijainnin kaltaisin kriteerein.
Näissä olosuhteissa on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee näillä kahdella kysymyksellä, joita on tarkasteltava yhdessä, lähinnä, onko direktiivin 96/9 7 artiklan 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että tietokantojen sisällön keräämiseen erikoistunut internetin hakukone, joka toisintaa ja indeksoi internetissä vapaasti käytettävissä olevan tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan ja tarjoaa sitten käyttäjilleen mahdollisuuden tehdä hakuja kyseisessä tietokannassa omalla internetsivullaan sen sisällön kannalta relevantein kriteerein, kopioi mainitun tietokannan sisältöä ja käyttää sitä uudelleen mainituissa säännöksissä tarkoitetulla tavalla ja että tällaisen tietokannan valmistajalla on oikeus kieltää mainitun tietokannan tällainen kopiointi ja uudelleenkäyttö.
Näihin kysymyksiin vastaamiseksi on aluksi täsmennettävä direktiivissä 96/9 säädetyn sui generis ‑oikeuden suojan ulottuvuutta ja tarkoitusta.
Tältä osin erityisesti direktiivin 96/9 johdanto-osan 40 ja 41 perustelukappaleesta ilmenee, että tällä sui generis ‑oikeudella on tarkoitus taata tietokannan sisällön keräämiseen, varmistamiseen tai esittämiseen tehdyn investoinnin suoja oikeuden rajatuksi kestoajaksi antamalla tietokannan valmistajalle mahdollisuus estää tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan luvaton kopiointi ja/tai uudelleenkäyttö. Unionin tuomioistuin on näet täsmentänyt, että direktiivin 96/9 7 artiklassa tarkoitetulla oikeudella on tarkoitus taata henkilölle, joka on ollut aloitteellinen ja ottanut riskin tekemällä henkilöstöön, tekniikkaan ja/tai rahoitukseen liittyvän olennaisen investoinnin tietokannan muodostamiseksi ja sen toimintaa varten, palkkio investoinnistaan antamalla hänelle suojaa kyseisestä investoinnista saatujen tulosten luvatonta hyödyntämistä vastaan (tuomio 19.12.2013, Innoweb,
C-202/12
,
EU:C:2013:850
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kuten unionin tuomioistuin on myös todennut erityisesti direktiivin 96/9 johdanto-osan 39, 42 ja 48 perustelukappaleen perusteella, unionin lainsäätäjän sui generis ‑oikeuden käyttöön ottamisella tavoittelemana päämääränä on siis edistää tietojen säilyttämiseen ja käsittelyyn käytettävien järjestelmien käyttöönottoa, jotta voidaan myötävaikuttaa tietopalvelumarkkinoiden kehitykseen tilanteessa, jolle on tyypillistä eri toimialoilla vuosittain syntyvien ja käsiteltävien tietomäärien voimakas kasvu (tuomio 19.12.2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Ensinnäkin edellytyksistä, joiden täyttyessä tietokantaa voidaan direktiivin 96/9 7 artiklan nojalla suojata sui generis ‑oikeudella, on todettava, että kyseisen artiklan mukaan tietokannan suojaaminen tällä oikeudella on perusteltua vain sillä edellytyksellä, että tietokannan sisällön kerääminen, varmistaminen tai esittäminen merkitsee määrällisesti tai laadullisesti huomattavaa investointia (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2013, Innoweb,
C-202/12
,
EU:C:2013:850
,
kohta.
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan investointi tietokannan sisällön keräämiseen koskee voimavaroja, jotka käytetään olemassa olevien aineistojen etsintään ja niiden kokoamiseen tietokantaan, eikä voimavaroja, jotka käytetään itse aineistojen luomiseen (tuomio 9.11.2004, The British Horseracing Board ym.,
C-203/02
,
EU:C:2004:695
,
kohta ja tuomio 9.11.2004, Fixtures Marketing,
C-338/02
,
EU:C:2004:696
,
kohta).
Tietokannan sisällön varmistamiseen liittyvän investoinnin käsite on ymmärrettävä niin, että sillä tarkoitetaan voimavaroja, jotka tietokantaa muodostettaessa ja sen toiminnan aikana käytetään etsittyjen aineistojen paikkansapitävyyden tarkastamiseen sen varmistamiseksi, että tietokantaan sisällytettävä tai sisältyvä informaatio on luotettavaa (tuomio 9.11.2004, The British Horseracing Board ym.,
C-203/02
,
EU:C:2004:695
,
kohta).
Tietokannan sisällön esittämiseen liittyvä investointi kattaa puolestaan ne voimavarat, joilla tietokannasta pyritään tekemään tietojenkäsittelyyn soveltuva, eli ne voimavarat, jotka käytetään tietokantaan sisältyvien aineistojen järjestelmälliseen tai menetelmälliseen järjestämiseen ja siihen, että mahdollistetaan yksilöllinen pääsy aineistoihin (tuomio 9.11.2004, Fixtures Marketing,
C-338/02
,
EU:C:2004:696
,
kohta; tuomio 9.11.2004, Fixtures Marketing,
C-444/02
,
EU:C:2004:697
,
kohta ja tuomio 9.11.2004, Fixtures Marketing,
C-46/02
,
EU:C:2004:694
,
kohta).
Koska ennakkoratkaisukysymykset perustuvat lähtökohtaan, jonka mukaan CV-Onlinen tietokanta täyttää tämän tuomion 24 kohdassa mainitun edellytyksen, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarvittaessa tutkittava se, täyttyvätkö direktiivin 96/9 7 artiklassa säädetyt edellytykset sui generis ‑oikeudella saatavan suojan saamiselle, samoin kuin se, voidaanko CV-Onlinen toimittamia meta-tageja itsessään pitää suojatun tietokannan olennaisena osana.
Toiseksi edellytyksistä, joiden perusteella voidaan katsoa, että käyttäjän toiminta on direktiivissä 96/9 tarkoitettua kopiointia ja/tai uudelleenkäyttöä, on muistutettava, että kopioinnin käsite on määritelty mainitun direktiivin 7 artiklan 2 kohdan a alakohdassa siten, että sillä tarkoitetaan ”tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan pysyvää tai väliaikaista siirtämistä tallennusalustalta toiselle millä tavalla ja missä muodossa tahansa”. Saman direktiivin 7 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettu uudelleenkäyttö on kyseisessä säännöksessä määritelty niin, että sillä tarkoitetaan ”tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan mitä tahansa saattamista yleisön saataville kopioita levittämällä, vuokraamalla, onlinesiirrolla tai muulla siirtotavalla”.
Unionin tuomioistuin on tukeutunut unionin lainsäätäjän sui generis ‑oikeuden käyttöönotolla tavoittelemaan päämäärään ja on tulkinnut laajasti sekä uudelleenkäytön (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2013, Innoweb,
C-202/12
,
EU:C:2013:850
,
ja
kohta) että kopioinnin käsitteitä (ks. vastaavasti tuomio 9.10.2008, Directmedia Publishing,
C-304/07
,
EU:C:2008:552
,
ja
kohta).
Oikeuskäytännöstä ilmenee siten, että näitä kopioinnin ja uudelleenkäytön käsitteitä on tulkittava siten, että niillä tarkoitetaan kaikkia toimia, joilla otetaan käyttöön ja saatetaan yleisön saataville ilman tietokannan muodostaneen henkilön suostumusta tämän henkilön tekemän investoinnin tulokset ja estetään siten tätä henkilöä saamasta niitä tuloja, joilla hän on katsonut voivansa kuolettaa investointinsa kustannukset (tuomio 9.11.2004, The British Horseracing Board ym.,
C-203/02
,
EU:C:2004:695
,
kohta).
Unionin tuomioistuin on todennut erityisesti erikoishakukoneen toiminnasta, että aihepiirikohtaisen metahakukoneen ylläpitäjä käytti uudelleen direktiivin 96/9 7 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla kolmannen osapuolen internetsivustolle sisältyvän tietokannan koko sisältöä tai sen olennaista osaa, kun se tarjosi määrittämättömälle määrälle loppukäyttäjiä välineen, jolla voidaan selata tässä tietokannassa olevia tietoja, ja täten tarjosi pääsyn kyseisen tietokannan sisältöön muulla kuin mainitun tietokannan valmistajan tarjoamalla tavalla. Unionin tuomioistuin on korostanut, että tällainen toiminta loukkaa tietokannan valmistajan sui generis ‑oikeutta, koska sillä estetään valmistajaa saamasta niitä tuloja, joilla hän oletettavasti voi kuolettaa investointinsa kustannukset. Tällaisessa tapauksessa käyttäjän ei näet enää tarvitse siirtyä kyseisen kolmannen osapuolen tietokannan aloitussivulle eikä sen hakulomakkeeseen, koska se voi selata tätä tietokantaa suoraan käyttämällä metahakukoneen ylläpitäjän palvelua (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2013, Innoweb,
C-202/12
,
EU:C:2013:850
,
–
kohta).
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisupyynnöstä ja pääasian asianosaisten huomautuksista sekä istunnossa saaduista tiedoista, jotka julkisasiamies on maininnut ratkaisuehdotuksensa 33 kohdassa, ilmenee, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen erikoishakukone ei hyödynnä haun kohteena olevien internetsivustojen hakulomakkeita eikä muokkaa käyttäjiensä hakupyyntöjä reaaliajassa kyseisten lomakkeiden käyttämien kriteerien mukaisiksi. Sen sijaan se indeksoi säännöllisesti kyseisiä sivustoja ja säilyttää omilla palvelimillaan kopiota niistä. Käyttäjät voivat sitten tehdä hakuja tämän erikoishakukoneen omalla hakulomakkeella sen ehdottamilla kriteereillä, ja haku kohdistuu indeksoituihin tietoihin.
Vaikka on totta, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen hakukoneen toiminta poikkeaa siitä hakukoneen toiminnasta, josta oli kyse 19.12.2013 annettuun tuomioon Innoweb (
C-202/12
,
EU:C:2013:850
) johtaneessa asiassa, on kuitenkin niin, että tämä hakukone mahdollistaa samanaikaisesti useiden tietokantojen, muun muassa CV-Onlinen tietokannan, koko sisällön selaamisen muulla kuin mainitun tietokannan valmistajan tarjoamalla tavalla, saattaen kyseisen sisällön omien käyttäjiensä saataville. Kun kyseisessä erikoishakukoneessa tarjotaan mahdollisuus tehdä hakuja samanaikaisesti useissa tietokannoissa työnhakijoiden kannalta relevantein kriteerein, se mahdollistaa sen, että käyttäjät saavat sen omalla internetsivustolla pääsyn näihin tietokantoihin sisältyviin työpaikkailmoituksiin.
Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen hakukoneen avulla voidaan siten selata kaikkia internetissä vapaasti käytettävissä oleviin tietokantoihin sisältyviä tietoja, mukaan lukien CV-Onlinen internetsivusto, ja se tarjoaa käyttäjilleen pääsyn kyseisten tietokantojen koko sisältöön muulla kuin niiden valmistajan tarjoamalla tavalla. Lisäksi näiden tietojen saataville saattaminen kohdistuu yleisöön direktiivin 96/9 7 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, koska tällaista metahakukonetta voi käyttää kuka tahansa (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2013, Innoweb,
C-202/12
,
EU:C:2013:850
,
kohta).
Lisäksi on niin, että kun kyseinen metahakukone indeksoi internetsivustojen sisällön ja toisintaa sen omalle palvelimelleen, se siirtää näiden tietokantojen sisällön toiselle tallennusalustalle.
Tästä seuraa, että tällainen kyseisten tietokantojen sisällön olennaisen osan siirtäminen ja tällainen näiden tietojen saattaminen yleisön saataville ilman ne muodostaneen henkilön suostumusta ovat direktiivin 96/9 7 artiklan 1 kohdassa kiellettyjä tietokantojen kopiointia ja uudelleenkäyttöä koskevia toimenpiteitä, mikäli niiden vaikutuksena on, että kyseistä henkilöä estetään saamasta tuloja, joilla tämä oletettavasti voisi kuolettaa tämän investoinnin kustannukset. Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 36 kohdassa, CV-Onlinen internetsivustolla oleviin ilmoituksiin johtavien hyperlinkkien tarjoaminen ja tämän sivuston meta-tageihin sisältyvien tietojen toisintaminen ovat vain tällaisen kopioinnin ja uudelleenkäytön ulkoisia ilmenemismuotoja, joilla on toissijainen merkitys.
Näin ollen on vielä tutkittava, ovatko tämän tuomion 35 ja 36 kohdassa tarkoitetut toimet omiaan aiheuttamaan vahinkoa sellaisen henkilön investoinnille, joka on muodostanut tietokannan, joka on siirretty toiselle tallennusalustalle ja saatettu yleisön saataville.
Unionin tuomioistuin on jo todennut tässä yhteydessä, että direktiivin 96/9 7 artiklassa säädetyllä sui generis ‑oikeudella pyritään suojelemaan tietokannan muodostanutta henkilöä sellaisilta käyttäjän toimilta, jotka ylittävät käyttäjän lailliset oikeudet ja täten aiheuttavat vahinkoa kyseisen henkilön investoinnille (ks. vastaavasti tuomio 9.11.2004, The British Horseracing Board ym.,
C-203/02
,
EU:C:2004:695
,
ja
kohta). Tässä yhteydessä direktiivin 96/9 7 artiklan 1 kohdalla, luettuna yhdessä saman direktiivin johdanto-osan 42 perustelukappaleen kanssa, pyritään välttämään se, että käyttäjä toiminnallaan aiheuttaa laadullisesti tai määrällisesti arvioiden olennaista vahinkoa investoinnille (ks. vastaavasti tuomio 9.11.2004, The British Horseracing Board ym.,
C-203/02
,
EU:C:2004:695
,
kohta).
Unionin tuomioistuin on myös katsonut, että tietokannan valmistajaa suojataan aihepiirikohtaisen metahakukoneen ylläpitäjän toiminnalta, joka muistuttaa direktiivin 96/9 johdanto-osan 42 perustelukappaleessa tarkoitetun kilpailevan loistuotteen valmistamista (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2013, Innoweb,
C202/12
,
EU:C:2013:850
,
kohta). Tällaiseen toimintaan nimittäin liittyy vaara siitä, että tietokantojen valmistajilta jää saamatta tuloja ja että niitä estetään siten saamasta tuloja, joilla ne oletettavasti voivat kuolettaa tietokantojen muodostamista ja toimintaa koskevat investointinsa (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2013, Innoweb,
C-202/12
,
EU:C:2013:850
,
–
kohta).
Tältä osin on tasapainotettava keskenään yhtäältä tietokantojen valmistajien oikeutettu intressi siihen, että ne voivat kuolettaa huomattavan investointinsa, ja toisaalta käyttäjien ja näiden tuottajien kilpailijoiden intressi saada pääsy kyseisiin tietokantoihin sisältyviin tietoihin sekä mahdollisuus luoda näihin tietoihin perustuvia innovatiivisia tuotteita.
On nimittäin muistutettava, että pääasian vastaajan kaltaisten internetsisällön kokoajien toimintojen avulla voidaan myös toteuttaa tämän tuomion 23 kohdassa mainittu tavoite edistää tietojen säilyttämis- ja käsittelyjärjestelmien käyttöönottoa, jotta edistettäisiin tietopalvelumarkkinoiden kehitystä. Kuten julkisasiamies on pääasiallisesti todennut ratkaisuehdotuksensa 41 kohdassa, nämä internetsisällön kokoajat osallistuvat informaatioalalla lisäarvoa tuovien tavaroiden ja palvelujen luomiseen ja jakeluun. Tarjoamalla käyttäjilleen yhdennetyn rajapinnan, joka mahdollistaa haun tekemisen useissa tietokannoissa niiden sisällön kannalta merkityksellisten kriteerien mukaisesti, ne myötävaikuttavat parempaan tiedon jäsentelyyn ja helpottavat internethakua. Ne edistävät myös kilpailun moitteetonta toimintaa sekä tarjousten ja hintojen avoimuutta.
Kuten tämän tuomion 24 kohdasta ilmenee, direktiivin 96/9 7 artiklan 1 kohdassa varataan sui generis ‑oikeudella myönnetty suoja vain sellaisille tietokannoille, joiden luominen tai toiminta edellyttää laadullisesti tai määrällisesti huomattavaa investointia.
Tästä seuraa, kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 43 ja 46 kohdassa, että pääasiallisena kriteerinä kyseessä olevien oikeutettujen intressien punninnassa on oltava kyseisen tietokannan muodostaneen henkilön huomattavalle investoinnille mahdollisesti aiheutuva vahinko eli riski siitä, ettei tätä investointia voida kuolettaa.
Lopuksi on lisättävä, että – kuten direktiivin 96/9 13 artiklassa täsmennetään – kyseisen direktiivin säännöksillä ei rajoiteta unionin tai jäsenvaltioiden kilpailusääntöjä.
Pääasian oikeudenkäynnissä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on siis ratkaistessaan, onko CV-Onlinella oikeus kieltää kyseisen tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan kopiointi tai uudelleenkäyttö, tarkistettava kaikkien merkityksellisten seikkojen valossa ensinnäkin, merkitseekö kyseessä olevan tietokannan sisällön kerääminen, varmistaminen tai esittäminen huomattavaa investointia, ja toiseksi, ovatko kyseinen kopiointi tai uudelleenkäyttö riski tällaisen investoinnin kuolettamismahdollisuuksille.
Esitettyihin kysymyksiin on kaiken edellä esitetyn perusteella vastattava, että direktiivin 96/9 7 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että tietokantojen sisällön keräämiseen erikoistunut internetin hakukone, joka toisintaa ja indeksoi internetissä vapaasti käytettävissä olevan tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan ja tarjoaa sitten käyttäjilleen mahdollisuuden tehdä hakuja kyseiseen tietokantaan omalla internetsivullaan sen sisällön kannalta relevantein kriteerein, kopioi mainitun tietokannan sisältöä ja käyttää sitä uudelleen mainituissa säännöksissä tarkoitetulla tavalla ja tällaisen tietokannan valmistaja voi kieltää tällaisen kopioinnin ja uudelleenkäytön, mikäli nämä toimet aiheuttavat vahinkoa sen tietokannan sisällön keräämiseen, varmistamiseen tai esittämiseen tehdylle investoinnille eli ne ovat riski mahdollisuuksille kuolettaa kyseinen investointi asianomaisen tietokannan tavanmukaisella käytöllä, mikä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana selvittää.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (viides jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Tietokantojen oikeudellisesta suojasta 11.3.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/9/EY 7 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että tietokantojen sisällön keräämiseen erikoistunut internetin hakukone, joka toisintaa ja indeksoi internetissä vapaasti käytettävissä olevan tietokannan koko sisällön tai sen olennaisen osan ja tarjoaa sitten käyttäjilleen mahdollisuuden tehdä hakuja kyseiseen tietokantaan omalla internetsivullaan sen sisällön kannalta relevantein kriteerein, kopioi mainitun tietokannan sisältöä ja käyttää sitä uudelleen mainituissa säännöksissä tarkoitetulla tavalla ja tällaisen tietokannan valmistaja voi kieltää tällaisen kopioinnin ja uudelleenkäytön, mikäli nämä toimet aiheuttavat vahinkoa sen tietokannan sisällön keräämiseen, varmistamiseen tai esittämiseen tehdylle investoinnille eli ne ovat riski mahdollisuuksille kuolettaa kyseinen investointi asianomaisen tietokannan tavanmukaisella käytöllä, mikä on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana selvittää.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: latvia.