CELEX: 62015CJ0351
Apeliacinis skundas
Karteliai
Metakrilatų rinka
Baudos
Solidari patronuojančiųjų bendrovių ir jų dukterinės bendrovės atsakomybė už pastarosios padarytą pažeidimą
Dukterinės bendrovės sumokėta bauda
Dukterinei bendrovei skirtos baudos dydžio sumažinimas Europos Sąjungos Bendrajam Teismui priėmus sprendimą
Europos Komisijos apskaitos pareigūno raštai, kuriais iš patronuojančiųjų bendrovių reikalaujama sumokėti sumą, grąžintą dukterinei bendrovei, kartu su delspinigiais
Ieškinys dėl panaikinimo
Aktai, kuriuos galima ginčyti
Veiksminga teisminė gynyba

Savo apeliaciniu skundu Europos Komisija prašo panaikinti 2015 m. balandžio 29 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą
Total ir Elf Aquitaine/ Komisija
(T‑470/11, toliau – skundžiamas sprendimas,
EU:T:2015:241
), kuriuo tas teismas iš dalies panaikino 2011 m. birželio 24 d. Komisijos raštą BUDG/DGA/C4/BM/s746396 (toliau – 2011 m. birželio 24 d. raštas) ir 2011 m. liepos 8 d. Komisijos raštą BUDG/DGA/C4/BM/s812886 (toliau – 2011 m. liepos 8 d. raštas; abu kartu raštai toliau vadinami ginčijamais raštais), susijusius su
Total SA
ir
Elf Aquitaine SA
baudos sumos ir delspinigių sumokėjimu priėmus 2006 m. gegužės 31 d. Sprendimą C(2006) 2098
final
dėl procedūros pagal EB 81 straipsnį ir Europos ekonominės erdvės (EEE) susitarimo 53 straipsnį (byla COMP / F/38.645 – Metakrilatai) (toliau – Sprendimas
Metakrilatai
).
Ginčo aplinkybės
Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 2–28 punktuose ginčo aplinkybes išdėstė taip:
„2
[Sprendimu
Metakrilatai
] <…> Komisija
Arkema SA
ir jos dukterinėms bendrovėms
Altuglas International SA
ir
Altumax Europe SAS
(toliau kartu –
Arkema
) skyrė solidariai mokėtiną 219131250 eurų dydžio baudą už dalyvavimą kartelyje (toliau – pradinė bauda).
[Atsakovės] Sprendime
Metakrilatai
nurodytu pažeidimo laikotarpiu buvusios
Arkema
patronuojančiosiomis bendrovėmis, pripažintos solidariai atsakingomis sumokėti pradinę baudą, atitinkamai 181350000 eurų ir 140400000 eurų.
2006 m. rugsėjo 7 d.
Arkema
sumokėjo visą pradinę baudą ir paskui apskundė Sprendimą
Metakrilatai
(toliau – teismo procesas byloje
Metakrilatai
), kaip tai tuo pat metu ir savarankiškai padarė [atsakovės].
Procesas Bendrajame Teisme byloje „Metakrilatai“
[Atsakovės] ir
Arkema
atitinkamai 2006 m. rugpjūčio 4 d. ir 10 d. pareiškė ieškinius dėl Sprendimo
Metakrilatai
panaikinimo.
Byloje T‑206/06 [atsakovės] prašė panaikinti Sprendimą
Metakrilatai
.
Toje byloje [atsakovės] taip pat papildomai prašė sumažinti
Arkema
ir joms skirtos solidariai mokėtinos pradinės baudos dydį.
2008 m. liepos 24 d. Komisija išsiuntė
Arkema
laišką, kuriame paprašė patvirtinti, kad jos 2006 m. rugsėjo 7 d. mokėjimas buvo atliktas „visų kartu ir solidariai atsakingų skolininkų vardu“, ir pažymėjo, kad, pirma, „jeigu nebus pateiktas toks patvirtinimas ir jeigu bus panaikintas sprendimas [
Metakrilatai
] dėl įmonės, kurios vardu buvo atliktas mokėjimas“, ji „grąžins 219131250 eurų sumą su palūkanomis“ ir, antra, „jei Teisingumo Teismas patvirtins visą baudą ar jos dalį dėl bet kurio iš kitų solidariųjų skolininkų“, ji „iš jo reikalaus sumokėti visą likusią sumą su 6,09 % dydžio delspinigiais“.
2008 m. rugsėjo 25 d. laišku
Arkema
informavo Komisiją, kad sumokėjo 219131250 eurų sumą „kaip solidarioji skolininkė ir kad atlikus šį mokėjimą visiškai įgyvendintas Komisijos reikalavimas tiek
Arkema
, tiek visų solidariųjų skolininkų atžvilgiu“. Tokiomis aplinkybėmis
Arkema
„apgailestavo negalinti duoti leidimo Komisijai pasilikti kokios nors sumos tuo atveju, jeigu jos Bendrijos Teisme pareikštas ieškinys bus patenkintas“.
2008 m. lapkričio 24 d. Komisija išsiuntė [atsakovėms] laišką, kuriuo, be kita ko, informavo apie 2008 m. rugsėjo 25 d.
Arkema
laišką ir apie tai, kad
Arkema
atsisakė užpildyti Komisijos pateiktą bendro mokėjimo deklaraciją.
[Atsakovių] ieškinys buvo atmestas 2011 m. birželio 7 d. Sprendimu Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
T‑206/06
, <…>
EU:T:2011:250
).
Užtat
Arkema
atskirai pareikštas ieškinys dėl Sprendimo
Metakrilatai
buvo iš dalies patenkintas 2011 m. birželio 7 d. Sprendimu Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑217/06
, <…>
EU:T:2011:251
), nes
Arkema
skirtos baudos dydis buvo sumažintas iki 113343750 eurų.
[2011 m. birželio 7 d. Sprendime Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
)] Bendrasis Teismas nusprendė, jog įgyvendinant savo neribotą jurisdikciją reikia sumažinti baudos padidinimą, kuris Sprendime
Metakrilatai
buvo pritaikytas
Arkema
siekiant atgrasomojo poveikio, įvertinant tai, jog baudos skyrimo jai dieną ji nebebuvo kontroliuojama [atsakovių] ([2011 m. birželio 7 d. Sprendimo Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
)]
ir
punktai).
Dėl [2011 m. birželio 7 d. Sprendimo Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
)] nebuvo paduotas apeliacinis skundas, todėl jis įgijo
res judicata
galią.
Komisija grąžino
Arkema
(lėšų įskaitymo diena – 2011 m. liepos 5 d.) 119247033,72 euro sumą (105787500 eurų pagrindinę sumą ir 13459533,72 euro palūkanų).
Ginčijami raštai
2011 m. birželio 24 d. raštas
2011 m. birželio 24 d. raštu Komisija informavo [atsakoves], kad „vykdydama [2011 m. birželio 7 d. Sprendimą Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
)] grąžins
Arkema
sumą, atitinkančią baudos sumažinimą, kaip nusprendė Bendrasis Teismas“.
Tame pačiame 2011 m. birželio 24 d. rašte Komisija taip pat paprašė [atsakovių] „tuo pat metu ir tuo atveju, jeigu Teisingumo Teismui būtų paduotas apeliacinis skundas dėl [2011 m. birželio 7 d. Sprendimo Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
T‑206/06
,
EU:T:2011:250
)], sumokėti likusią mokėtiną sumą su nuo 2006 m. rugsėjo 8 d. skaičiuojamais 6,09 % dydžio delspinigiais“, t. y. 68006250 eurų, iš kurių
Total
yra „kartu ir solidariai“ atsakinga sumokėti iki 27056250 eurų, su delspinigiais, t. y. bendrą 88135466,52 euro sumą.
2011 m. birželio 29 d. Komisijai adresuotame laiške [atsakovės] iš esmės tvirtino, kad nuo 2006 m. rugsėjo 7 d. buvo „įgyvendinti visi [Komisijos] reikalavimai“, ir uždavė Komisijai įvairių klausimų siekdamos gauti paaiškinimų dėl kelių 2011 m. birželio 24 d. rašto aspektų.
2011 m. liepos 8 d. raštas
2011 m. liepos 8 d. raštu Komisija, be kita ko, atsakė, kad, „priešingai, nei supranta [atsakovės, ji] tikrai neatsisakys teisės susigrąžinti mokėtinas sumas, jeigu [atsakovės] atsisakys pateikti skundą Teisingumo Teismui“, ir pažymėjo, kad „[atsakovių] atsakomybė neišnyks pasilikus [2011 m. birželio 7 d. Sprendime Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
)] nurodytas ir
Arkema
sumokėtas sumas“.
Tame pačiame 2011 m. liepos 8 d. rašte Komisija pripažino suklydusi dėl ketinamos reikalauti sumos ir patikslino, kad įgyvendinant Sprendimą
Metakrilatai
, [2011 m. birželio 7 d. Sprendimą Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
T‑206/06
,
EU:T:2011:250
)] ir [2011 m. birželio 7 d. Sprendimą Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
)],
Elf Aquitaine
mokėtina suma yra 137099614,58 euro, įskaitant 31312114,58 euro dydžio delspinigius, o
Total
iš šios sumos yra solidariai atsakinga už 84028796,03 euro sumokėjimą.
2011 m. liepos 8 d. rašte Komisija taip pat pažymėjo, kad tuo atveju, jeigu [atsakovės] paduos apeliacinį skundą dėl [2011 m. birželio 7 d. Sprendimo Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
T‑206/06
,
EU:T:2011:250
)], ji gali pateikti banko garantiją, o ne sumokėti baudą.
2011 m. liepos 18 d. [atsakovės] sumokėjo Komisijai 2011 m. liepos 8 d. rašte reikalaujamą sumą, t. y. 137099614,58 euro.
Procesas dėl apeliacinio skundo Teisingumo Teisme byloje „Metakrilatai“
2011 m. rugpjūčio 10 d. [atsakovės] padavė apeliacinį skundą dėl [2011 m. birželio 7 d. Sprendimo Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
T‑206/06
,
EU:T:2011:250
)].
<…>
Apeliacinis skundas buvo atmestas 2012 m. vasario 7 d. Nutartimi Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
C‑421/11 P
, [nepaskelbta Rink.] <…>
EU:C:2012:60
), Teisingumo Teismui atmetus visus [atsakovių] reikalavimus.
<…>
Dėl papildomai pateiktų reikalavimų, kuriais siekiama atleisti nuo delspinigių mokėjimo, Teisingumo Teismas nusprendė:
„89
Šis prašymas turi būti atmestas kaip akivaizdžiai nepriimtinas, nes jis pateiktas ne dėl [2011 m. birželio 7 d. Sprendimo Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
T‑206/06
,
EU:T:2011:250
)], o dėl [2011 m. liepos 8 d. rašto], dėl kurio, be to, [atsakovės] pareiškė ieškinį Bendrajame Teisme, šio teismo kanceliarijoje įregistruotą numeriu T‑470/11.““
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
2011 m. rugsėjo 1 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo atsakovių ieškinį, kuriuo jos prašė panaikinti ginčijamus raštus ir subsidiariai reikalavo sumažinti juose nurodytas sumas, o nepatenkinus ir šio reikalavimo – panaikinti juose reikalaujamus delspinigius.
Dokumentu, kurį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2011 m. lapkričio 17 d., Komisija, remdamasi Bendrojo Teismo procedūros reglamento 114 straipsniu, pateikė nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą. Ji, be kita ko, teigė, kad ginčijami raštai yra aktai, kurių negalima ginčyti, nes jie nesukelia privalomų teisinių pasekmių, kurios paveiktų atsakoves, ir kad joms skirta mokėjimo prievolė kilo tik iš Sprendimo
Metakrilatai
.
Skundžiamo sprendimo 72–101 punktuose Bendrasis Teismas pirmiausia nagrinėjo minėtą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas visų pirma nusprendė, kad, kiek tai susiję su ginčijamuose raštuose iš atsakovių reikalaujama pagrindine suma, šie raštai neturėjo įtakos atsakovių interesams, nes aiškiai nepakeitė jų teisinės situacijos, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnį, priėmus Sprendimą
Metakrilatai
.
Vis dėlto, kalbant apie įpareigojimą sumokėti delspinigius, pažymėtina, jog Bendrasis Teismas konstatavo, kad šis įpareigojimas nekilo iš pastarojo sprendimo, juo labiau iš 2011 m. birželio 7 d. Sprendimo Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
T‑206/06
,
EU:T:2011:250
) ar 2011 m. birželio 7 d. Sprendimo Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
), nes netrukus po minėto sprendimo
Arkema
sumokėjo visą pradinę baudą, todėl ginčijamu aktu buvo pakeista jų teisinė padėtis, padidinant atsakovių pagal šį sprendimą mokėtiną sumą.
Todėl Bendrasis Teismas nusprendė, kad ieškinys yra priimtinas, kiek jis pareikštas dėl delspinigių, kurių iš atsakovių buvo reikalaujama ginčijamuose raštuose.
Toliau Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 107–118 punktuose nagrinėjo ieškinį iš esmės, kiek jis buvo pareikštas dėl iš atsakovių reikalaujamų delspinigių, ir patenkino jį šiuo aspektu.
Todėl Bendrasis Teismas panaikino ginčijamus raštus, kiek Komisija jais reikalavo, kad atsakovės sumokėtų delspinigius, ir atmetė likusią ieškinio dalį.
Šalių reikalavimai ir procesas Teisingumo Teisme
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
—
panaikinti skundžiamą sprendimą,
—
pripažinti Bendrajame Teisme pareikštą ieškinį nepriimtinu ir
—
priteisti iš atsakovių visas bylinėjimosi išlaidas.
Atsakovės Teisingumo Teismo prašo:
—
atmesti apeliacinį skundą ir
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
2016 m. vasario 17 d. Teisingumo Teismo pirmininko sprendimu ELPA priežiūros institucijai buvo leista įstoti į bylą palaikyti Komisijos reikalavimų. Vis dėlto, kadangi prašymas leisti įstoti į bylą buvo pateiktas pasibaigus Teisingumo Teismo procedūros reglamento 190 straipsnio 2 dalyje numatytam terminui, pagal šio reglamento 129 straipsnio 4 dalį šiai šaliai leista pateikti pastabas tik per posėdį; posėdis surengtas 2016 m. birželio 9 d.
Dėl apeliacinio skundo
Dėl apeliacinio skundo trečiojo pagrindo, grindžiamo prieštaringais skundžiamo sprendimo motyvais
Šalių argumentai
Trečiajame apeliacinio skundo pagrinde, kurį reikia nagrinėti pirmiausia, Komisija tvirtina, kad skundžiamo sprendimo motyvai prieštaringi.
Šio sprendimo 113 punkte Bendrasis Teismas klaidingai konstatavo, kad Komisija buvo visiškai įgyvendinusi savo reikalavimo teises tiek
Arkema
, tiek solidariųjų bendraskolių atsakovių atžvilgiu, nors Bendrasis Teismas 9 punkte teisingai pažymėjo, kad
Arkema
„apgailestavo negalinti duoti leidimo Komisijai pasilikti kokią nors sumą tuo atveju, jeigu jos Bendrijos teisme pareikštas ieškinys bus patenkintas“.
Tačiau, Komisijos teigimu, šis
Arkema
patikslinimas neabejotinai reiškė, kad nebuvo bendro mokėjimo deklaracijos. Tokiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas negalėjo teigti, kad Komisija visiškai įgyvendino savo reikalavimo teises ir jos, ir visų solidariųjų bendraskolių atžvilgiu.
Atsakovės tvirtina, kad trečiąjį pagrindą reikia atmesti kaip akivaizdžiai nepriimtiną ir bet kuriuo atveju nepagrįstą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Iš esmės Komisija kaltina Bendrąjį Teismą, kad šis skundžiamo sprendimo 113 punkte klaidingai konstatavo, jog Komisija visiškai įgyvendino savo reikalavimo teises, nors 2008 m. rugsėjo 25 d. laiške
Arkema
nedeklaravo bendro mokėjimo. Teigdama, kad motyvai prieštaringi, ši institucija siekia ginčyti šio laiško išaiškinimą, kurį Bendrasis Teismas atliko įgyvendindamas savo diskreciją vertinti faktines aplinkybes.
Nors klausimas, ar Bendrojo Teismo sprendimo motyvavimas pakankamas, yra teisės klausimas ir gali būti keliamas paduodant apeliacinį skundą (žr., be kita ko, 2007 m. vasario 8 d. Sprendimo Groupe Danone / Komisija,
C‑3/06 P
,
EU:C:2007:88
,
punktą ir 2010 m. spalio 14 d. Sprendimo Deutsche Telekom / Komisija,
C‑280/08 P
,
EU:C:2010:603
,
punktą), taip nėra faktinių aplinkybių vertinimo atveju; tokio vertinimo, išskyrus iškraipymo atvejį, kuris šioje byloje nenurodytas, pagal nusistovėjusią teismo praktiką Teisingumo Teismas nenagrinėja (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2014 m. liepos 10 d. Sprendimo Graikija / Komisija,
C‑391/13 P
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2014:2061
,
punktą ir 2016 m. sausio 20 d. Sprendimo Toshiba Corporation / Komisija,
C‑373/14 P
,
EU:C:2016:26
,
punktą).
Todėl trečiąjį pagrindą reikia atmeti kaip nepriimtiną.
Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo, siejamo su tuo, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ginčijami raštai sukėlė privalomų teisinių pasekmių
Šalių argumentai
Pirmajame pagrinde, kuris, be kita ko, susijęs su skundžiamo sprendimo 81–87 punktais ir kurį sudaro trys dalys, Komisija iš esmės tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ginčijami raštai sukėlė privalomų teisinių pasekmių, paveikusių atsakovių interesus. ELPA priežiūros institucija iš esmės pritaria šiam pagrindui.
Pirmojo pagrindo pirmoje dalyje Komisija teigia, kad ginčijami raštai tėra paprasti mokėjimo reikalavimai, pateikti vykdant Sprendimą
Metakrilatai
, ruošiantis galimam priverstiniam jo vykdymui po 2011 m. birželio 7 d. Sprendimo Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
T‑206/06
,
EU:T:2011:250
) ir 2011 m. birželio 7 d. Sprendimo Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
). Tačiau šie raštai dar nereiškė Sprendimo
Metakrilatai
„priverstinio vykdymo“ ir juose nebuvo išreikšta galutinė Komisijos pozicija. Priverstinai gali būti vykdomas tik tas sprendimas, tačiau tokio vykdymo išvengta atsakovėms sumokėjus reikiamas sumas.
Pirmojo pagrindo antroje dalyje Komisija tvirtina, jog ginčijamų raštų turinys įrodo, kad jie nesukelia privalomų teisinių pasekmių. Iš tiesų šiuose raštuose išreikšta apskaitos tarnybų nuomonė dėl Sprendimu
Metakrilatai
skirtos baudos išieškojimo ir buvo nurodyta tik baudos sumokėjimo ar „padengimo laiku“ tvarka, todėl aišku, kad tai buvo priemonė, kurios imtasi vykdant minėtą sprendimą.
Pirmojo pagrindo trečioje dalyje Komisija tvirtina, kad ginčijamais raštais Sprendimo
Metakrilatai
turinys nebuvo niekaip papildytas. Atsakovėms nustatytas įpareigojimas sumokėti baudą ir prie jos pridėtus delspinigius buvo tik Sprendimo
Metakrilatai
, aiškinamo atsižvelgiant į 2011 m. birželio 7 d. Sprendimą Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
T‑206/06
,
EU:T:2011:250
), 2011 m. birželio 7 d. Sprendimą Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
) ir 2012 m. vasario 7 d. Nutartį Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
C‑421/11 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2012:60
), rezultatas. Kaip matyti iš Bendrojo Teismo ir Teisingumo Teismo praktikos, Komisija šioje srityje neturi jokios diskrecijos, nes delspinigiai nustatomi pagal atitinkamas 2012 m. spalio 25 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 966/2012 dėl Sąjungos bendrajam biudžetui taikomų finansinių taisyklių, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB, Euratomas) Nr. 1605/2002 (
OL L 298, 2012, p. 1
), ir jo įgyvendinimo reglamento, 2012 m. spalio 29 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) Nr. 1268/2012 dėl Reglamento Nr. 966/2012 taikymo taisyklių (
OL L 362
, 2012, p. 1), nuostatas.
Anot Komisijos, ginčijamuose raštuose tik perteiktas jos ketinimas įgyvendinti Sprendimą
Metakrilatai
, tad jie sukėlė tik šio sprendimo sukeltas pasekmes ir jokių kitų. Šių dokumentų negalima atskirti nuo sprendimo, kurį jais rengiamasi įgyvendinti.
Atsakovių nuomone, pirmąjį pagrindą reikia atmesti kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą.
Dėl šio pagrindo antros ir trečios dalies atsakovės mano, kad jos akivaizdžiai nepriimtinos, nes šiose dalyse Komisija iš esmės tik pakartoja argumentus, kuriuos jau buvo pateikusi Bendrajame Teisme, tačiau neįrodo, kad Bendrasis Teismas šiuo klausimu padarė teisės klaidų, ir nenurodo ginčijamų skundžiamo sprendimo punktų.
Atsakovių nuomone, pirmojo pagrindo pirmą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Savo pirmajame pagrinde Komisija iš esmės kaltina Bendrąjį Teismą, kad šis padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad ginčijami raštai, kiek jais Komisija reikalavo mokėti delspinigius, yra aktai, kuriuos galima ginčyti, kaip jie suprantami pagal SESV 263 straipsnį.
Dėl šio pagrindo antros ir trečios dalių priimtinumo reikia priminti, kad visų pirma iš Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punkto ir 169 straipsnio 2 dalies matyti, jog apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodytos teismo sprendimo, kurį prašoma panaikinti, skundžiamos dalys ir teisiniai argumentai, konkrečiai pagrindžiantys šį prašymą. Apeliacinis skundas, kuriame tik pakartojami ar pažodžiui atpasakojami Bendrajame Teisme pateikti ieškinio pagrindai ir argumentai, įskaitant grindžiamus faktinėmis aplinkybėmis, kurias tas teismas aiškiai atmetė, neatitinka iš šių nuostatų kylančių motyvavimo reikalavimų (žr., be kita ko, 2013 m. spalio 3 d. Sprendimo Inuit Tapiriit Kanatami ir kt. / Parlamentas ir Taryba,
C‑583/11 P
,
EU:C:2013:625
,
punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Tačiau jeigu apeliantas ginčija tai, kaip Bendrasis Teismas išaiškino ar taikė Sąjungos teisę, pirmojoje instancijoje nagrinėti teisės klausimai gali būti iš naujo keliami per apeliacinį procesą. Iš tikrųjų, jeigu apeliantas negalėtų taip grįsti apeliacinio skundo Bendrajame Teisme naudotais ieškinio pagrindais ir argumentais, apeliacinis procesas netektų dalies prasmės (2006 m. rugsėjo 12 d. Sprendimo Reynolds Tobacco ir kt. / Komisija,
C‑131/03 P
,
EU:C:2006:541
,
punktas ir 2013 m. spalio 3 d. Sprendimo Inuit Tapiriit Kanatami ir kt. / Parlamentas ir Taryba,
C‑583/11 P
,
EU:C:2013:625
,
punktas).
Nagrinėjamu atveju savo pirmuoju pagrindu, visų pirma jo antra ir trečia dalimis, Komisija siekia ne vien Bendrajame Teisme pareikšto ieškinio peržiūros, bet konkrečiai siekia ginčyti teisinius argumentus, kuriais remdamasis Bendrasis Teismas nusprendė, kad ginčijami raštai galėjo sukelti privalomų teisinių pasekmių, galinčių pakeisti atitinkamų įmonių padėtį.
Šiuo tikslu Komisija taip pat pakankamai nurodė skundžiamo sprendimo punktus, kuriuose, jos manymu, padaryta teisės klaidų, ir teisinius argumentus, kuriais grindžia savo prašymą ir kurie leidžia Teisingumo Teismui atlikti kontrolę.
Tai reiškia, kad pirmasis pagrindas priimtinas.
Dėl pirmojo pagrindo pagrįstumo (visų jo dalių pagrįstumą reikia nagrinėti kartu) pirmiausia primintina, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką dėl ieškinio dėl panaikinimo priimtinumo, vertinant, ar dėl akto galima pareikšti tokį ieškinį, reikia remtis šio akto turiniu, o akto priėmimo forma iš esmės nesvarbi (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2000 m. birželio 22 d. Sprendimo Nyderlandai / Komisija,
C‑147/96
,
EU:C:2000:335
,
punktą ir 2008 m. liepos 17 d. Sprendimo Athinaïki Techniki / Komisija,
C‑521/06 P
,
EU:C:2008:422
,
punktą).
Šiuo klausimu iš nusistovėjusios teismo praktikos taip pat matyti, kad ieškinį dėl panaikinimo galima reikšti tik dėl priemonių, sukeliančių privalomų teisinių padarinių, kurie turi įtakos ieškovo interesams, aiškiai pakeisdami jo teisinę situaciją (žr., be kita ko, 2008 m. liepos 17 d. Sprendimo Athinaïki Techniki / Komisija,
C‑521/06 P
,
EU:C:2008:422
,
punktą; 2010 m. sausio 26 d. Sprendimo Internationaler Hilfsfonds / Komisija,
C‑362/08 P
,
EU:C:2010:40
,
punktą ir 2014 m. gruodžio 9 d. Sprendimo Schönberger / Parlamentas,
C‑261/13 P
,
EU:C:2014:2423
,
punktą).
Taigi ieškinį dėl panaikinimo iš principo galima pareikšti tik dėl priemonių, kuriomis galutinai nustatoma atitinkamos institucijos pozicija pasibaigus administracinei procedūrai. Tačiau tarpiniai aktai, kuriais siekiama parengti galutinį sprendimą, ir aktai, kuriais patvirtinamas ar įgyvendinamas ankstesnis aktas, nėra aktai, kuriuos galima ginčyti, nes jais nesiekiama sukelti teisinių pasekmių, atskirų nuo tų, kurių sukelia rengiamas, patvirtinamas ar įgyvendinamas Sąjungos institucijos aktas (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2006 m. rugsėjo 12 d. Sprendimo Reynolds Tobacco ir kt. / Komisija,
C‑131/03 P
,
EU:C:2006:541
,
punktą; 2007 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija /Ferriere Nord,
C‑516/06 P
,
EU:C:2007:763
,
punktą ir 2010 m. sausio 26 d. Sprendimo Internationaler Hilfsfonds / Komisija,
C‑362/08 P
,
EU:C:2010:40
,
punktą).
Būtent atsižvelgdama į tai Komisija savo pirmajame pagrinde iš esmės tvirtina, kad, kiek tai susiję su prievole mokėti reikalaujamus delspinigius, ginčijamais raštais nesiekiama sukelti kitokių teisinių pasekmių, negu sukelia Sprendimas
Metakrilatai
, nes minėta prievolė mokėti delspinigius kyla tik iš šio sprendimo ir atitinkamų teisės aktų nuostatų, o minėtuose raštuose papildomų nuostatų nėra. Taigi ginčijami raštai yra tik parengiamojo pobūdžio, jais ketinama galbūt priverstinai vykdyti Sprendimą
Metakrilatai
.
Vis dėlto, atsižvelgiant į nagrinėjamos bylos aplinkybes, tokiems argumentams negalima pritarti.
Šiuo klausimu pirmiausia primintina, kad Sprendime
Metakrilatai
, kuriuo bendrovei
Arkema
skirta 219131250 eurų bauda, atsakovės, kaip jos patronuojančiosios bendrovės, buvo pripažintos „solidariai ir bendrai“ atsakingomis ir joms nurodyta sumokėti atitinkamai 140,4 milijono eurų ir 181,35 milijono eurų.
Paskui 2011 m. birželio 7 d. Sprendimu Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
)
Arkema
skirtos baudos suma buvo sumažinta iki 113343750 eurų. Tačiau atsakovėms skirtos baudos suma priėmus 2011 m. birželio 7 d. Sprendimą Arkema France ir kt. / Komisija (
T‑206/06
,
EU:T:2011:250
) liko nepakeista ir tai patvirtinta 2012 m. vasario 7 d. Nutartimi Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
C‑421/11 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2012:60
,
punktas).
Galiausiai pažymėtina, jog neginčijama, kad, kaip skundžiamo sprendimo 112 punkte pripažino Bendrasis Teismas, 2006 m. rugsėjo 7 d.
Arkema
sumokėjo visą Sprendimu
Metakrilatai
skirtą pradinę baudą, t. y. 219131250 eurų.
Šiuo klausimu konstatuotina, jog Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 113 punkte teigė, kad iš 2008 m. rugsėjo 25 d.
Arkema
laiško Komisijai matyti, jog
Arkema
aiškiai nurodė, kad „buvo visiškai įgyvendintos Komisijos reikalavimo teisės tiek [jos], tiek visų solidariųjų skolininkų atžvilgiu“, ir sumokėjo visą pradinę baudą ir už atsakoves; kaip matyti iš šio sprendimo 18–20 punktuose nurodytų motyvų, šio vertinimo negalima ginčyti teikiant šį apeliacinį skundą.
Taip pat primintina, kad tuo atveju, kai patronuojančiosios bendrovės atsakomybė kyla tik dėl dukterinės bendrovės atsakomybės ir nėra jokio kito veiksnio, individualiai apibūdinančio patronuojančiajai bendrovei inkriminuojamus veiksmus, šios bendrovės atsakomybė neturi viršyti jos dukterinės bendrovės atsakomybės (šiuo klausimu žr. 2013 m. sausio 22 d. Sprendimo Komisija / Tomkins,
C‑286/11 P
,
EU:C:2013:29
,
,
,
ir
punktus ir 2015 m. rugsėjo 17 d. Sprendimo Total / Komisija,
C‑597/13 P
,
EU:C:2015:613
,
punktą).
Nagrinėjamu atveju bendra ir solidari atsakovių atsakomybė kilo tik dėl jų dukterinės bendrovės
Arkema
atsakomybės ir nebuvo jokio kito veiksnio. Taigi iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad, kaip savo išvados 64–68 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, neatsižvelgiant į tai, ar
Arkema
deklaravo bendrą mokėjimą, po to, kai
Arkema
sumokėjo visą pradinę baudą (šis sumokėjimas neginčijamas), Komisija bet kuriuo atveju nebeturi teisės reikalauti, kad atsakovės sumokėtų atitinkamas sumas.
Atsižvelgiant į išdėstytus argumentus, konstatuotina, kad, kaip Bendrasis Teismas teisingai teigė skundžiamo sprendimo 116 punkte, ginčijamais raštais Komisija negalėjo pagrįstai reikalauti iš atsakovių delspinigių už Sprendime
Metakrilatai
skirtą baudą.
Darytina išvada, kad, priešingai, nei tvirtina Komisija, šie raštai, kiek juose Komisija nepagrįstai reikalavo sumokėti delspinigius, negali būti laikomi tik patvirtinančiais iš Sprendimo
Metakrilatai
kylančią prievolę ir esančiais tik parengiamojo pobūdžio, ketinant galbūt priverstinai įvykdyti minėtą sprendimą.
Taigi, net jei laiškai, kuriais Komisija reikalauja, kad asmenys, kuriems skirtas sprendimas dėl konkurencijos taisyklių pažeidimo, kaip antai Sprendimas
Metakrilatai
, sumokėtų tame sprendime skirtą baudą ir galbūt atsiradusius delspinigius, iš principo gali būti laikomi tik nurodymais vykdyti tą sprendimą ir negali sukelti teisinių pasekmių, galinčių turėti įtakos atitinkamų įmonių interesams (šiuo klausimu žr. 2007 m. gruodžio 6 d. Sprendimo Komisija / Ferriere Nord,
C‑516/06 P
,
EU:C:2007:763
,
punktą), kitaip iš esmės yra dėl ginčijamų raštų, kiek juose reikalaujama, kad atsakovės sumokėtų delspinigius, nepaisant to, kad visa pradinės baudos suma buvo sumokėta, taigi jais faktiškai pakeičiama jų piniginė prievolė.
Darytina išvada, kad Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai skundžiamo sprendimo 99 punkte nusprendė, kad ginčijami raštai, kiek juose Komisija reikalavo sumokėti delspinigius, sukėlė teisinių padarinių, galinčių turėti įtakos atsakovių interesams, nes aiškiai pakeista jų teisinė padėtis, o šie raštai pripažinti aktais, kuriuos galima ginčyti, kaip tai suprantama pagal SESV 263 straipsnį.
Taigi pirmąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl antrojo pagrindo, siejamo su
„lis pendens
“ ir
„res judicata
“ principų pažeidimu
Šalių argumentai
Antrajame pagrinde Komisija iš esmės kaltina Bendrąjį Teismą, kad šis pažeidė
lis pendens
ir
res judicata
principus, kai skundžiamo sprendimo 80 ir 93–101 punktuose mokėtinų delspinigių klausimą atsiejo nuo likusios Sprendimo
Metakrilatai
dalies.
Šiuo klausimu Sprendimo
Metakrilatai
2 straipsnyje įtvirtintos nuostatos dėl skirtos pagrindinės baudos ir papildomai dėl delspinigių, mokėtinų tuo atveju, jei bauda nebus sumokėta. Ieškinio byloje, kurioje priimtas skundžiamas sprendimas, pareiškimo dieną apeliacinį skundą byloje C‑421/11 P dėl Sprendimo
Metakrilatai
Teisingumo Teismas dar nagrinėjo. Be to, priėmus 2012 m. vasario 7 d. Nutartį Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
C‑421/11 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2012:60
), atsakovėms tapo galutinis visas minėtas sprendimas, įskaitant su delspinigiais susijusią dalį.
Atsakovės ginčija antrojo pagrindo pagrįstumą ir, be kita ko, pažymi, kad nagrinėjamu atveju netenkinamos Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo praktikoje įtvirtintos
lis pendens
ir
res judicata
sąlygos.
Teisingumo Teismo vertinimas
Kiek antrasis pagrindas iš esmės grindžiamas Komisijos prielaida, išplėtota pirmajame jos pateiktame pagrinde, kad ginčijamuose raštuose pateiktas reikalavimas mokėti delspinigius yra tik Sprendimo
Metakrilatai
vykdymas ir negali būti atskirtas nuo to sprendimo, konstatuotina, kad šiai prielaidai negalima pritarti, kaip, be kita ko, matyti iš šio sprendimo 44–52 punktų.
Be to, tuo pačiu klausimu, kaip Bendrasis Teismas teisingai nurodė skundžiamo sprendimo 100 punkte, 2012 m. vasario 7 d. Nutarties Total ir Elf Aquitaine / Komisija (
C‑421/11 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2012:60
)
punkte Teisingumo Teismas atmetė apeliaciniame skunde, dėl kurio priimta ši nutartis, atsakovių pateiktą prašymą atleisti nuo delspinigių kaip akivaizdžiai nepriimtiną, nes jis susijęs ne su sprendimu, dėl kurio pateiktas tas apeliacinis skundas, ir su Sprendimu
Metakrilatai
, o su ginčijamais raštais, kuriuose reikalaujama mokėti delspinigius.
Todėl antrąjį apeliacinio skundo pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Kadangi nė vienam Komisijos pagrindui nepritarta, reikia atmesti visą apeliacinį skundą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
Pagal šio reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija pralaimėjo bylą, o atsakovės reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas, Komisija turi padengti savo ir atsakovių patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Pagal minėto reglamento 140 straipsnio 2 dalį, taip pat taikomą apeliacinėse bylose pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, jeigu ELPA priežiūros institucija įstoja į bylą, ji padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Taigi ELPA priežiūros institucija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti apeliacinį skundą.

2.
Komisija padengia savo,
Total SA
ir
Elf Aquitaine SA
bylinėjimosi išlaidas.

3.
ELPA priežiūros institucija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.