CELEX: 62021CJ0650
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Sociálna politika
Rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní
Smernica 2000/78/ES
Zákaz diskriminácie na základe veku
Odmeňovanie úradníkov
Predchádzajúca vnútroštátna právna úprava, o ktorej bolo rozhodnuté, že je diskriminačná
Zaradenie do nového systému odmeňovania na základe počtu odpracovaných rokov stanovených podľa predchádzajúceho systému odmeňovania
Oprava tohto počtu odpracovaných rokov stanovením porovnávacieho referenčného dátumu
Diskriminačný charakter nového zaradenia
Pravidlo, ktorého dôsledkom môže byť znevýhodnenie starších úradníkov

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 1, 2 a 6 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní (Ú. v. ES L 303, 2000, s. 16; Mim. vyd. 05/004, s. 79), v spojení s článkom 21 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporov medzi FW a CE na jednej strane a Landespolizeidirektion Niederösterreich (Policajné riaditeľstvo spolkovej krajiny Dolné Rakúsko, Rakúsko) a Finanzamt Österreich (Daňový úrad Rakúsko), predtým Finanzamt Salzburg‑Land (Daňový úrad pre spolkovú krajinu Salzbursko, Rakúsko) (ďalej spoločne ako „daňový úrad“) na druhej strane týkajúcich sa stanovenia počtu odpracovaných rokov FW a CE v rámci platovej tabuľky úradníkov spolkovej republiky.

Právny rámec

Právo Únie
V článku 1 smernice 2000/78, nazvanom „Účel“, sa uvádza:
„Účelom tejto smernice je ustanovenie všeobecného rámca pre boj proti diskriminácii v zamestnaní a povolaní na základe náboženstva alebo viery, zdravotného postihnutia, veku alebo sexuálnej orientácie, s cieľom zaviesť v členských štátoch uplatňovanie zásady rovnakého zaobchádzania.“
Článok 2 tejto smernice, nazvaný „Pojem diskriminácie“, stanovuje:
„1.      Na účely tejto smernice sa pod pojmom ‚zásada rovnakého zaobchádzania‘ rozumie, že nemá existovať žiadna priama alebo nepriama diskriminácia založená na ktoromkoľvek z dôvodov uvedených v článku 1.
2.      Na účely odseku 1:
a)      o priamu diskrimináciu ide, ak sa z niektorého z dôvodov uvedených v článku 1 zaobchádza s jednou osobou nepriaznivejšie ako sa v porovnateľnej situácii zaobchádza, zaobchádzalo alebo by sa mohlo zaobchádzať s inou osobou;
b)      o nepriamu diskrimináciu ide, keď zdanlivo neutrálne ustanovenie, kritérium alebo prax by uviedla osoby určitého náboženstva alebo viery, s určitým zdravotným postihnutím, určitého veku alebo určitej sexuálnej orientácie do nevýhodného postavenia v porovnaní s inými osobami, iba[že]:
i)      takýto predpis, kritérium alebo zvyklosť sú objektívne odôvodnené oprávneným cieľom a prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné…
…“
V článku 3 uvedenej smernice, nazvanom „Rozsah“, sa v odseku 1 písm. c) uvádza:
„1.      V rámci právomocí delegovaných na Spoločenstvo sa bude táto smernica vzťahovať na všetky osoby, tak vo verejnom ako i v súkromnom sektore, vrátane verejných orgánov vo vzťahu k:
…
c)      podmienkam zamestnania a pracovným podmienkam vrátane podmienok prepúšťania a odmeňovania.“
Článok 6 tejto smernice, nazvaný „Odôvodnené rozdiely v zaobchádzaní z dôvodu veku“, znie:
„1.      Bez ohľadu na článok 2 ods. 2 členské štáty môžu stanoviť, že rozdiely v zaobchádzaní z dôvodu veku nie sú diskrimináciou, ak v kontexte vnútroštátnych právnych predpisov sú objektívne a primerane odôvodnené oprávneným cieľom, vrátane zákonnej politiky zamestnanosti, trhu práce a cieľov odbornej prípravy, a ak prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné.
…
2.      Bez ohľadu na článok 2 ods. 2, členské štáty môžu určiť, že v zamestnaneckých systémoch sociálneho zabezpečenia stanovenie veku pre možnosť alebo nárok na odchod do starobného alebo invalidného dôchodku vrátane stanovenia odlišných vekových hraníc v uvedených systémoch pre zamestnancov alebo skupiny alebo kategórie zamestnancov a využitie vekového kritéria v kontexte takýchto systémov v poistných matematických výpočtoch nie je diskrimináciou na základe veku za predpokladu, že dôsledkom tohto nebude diskriminácia na základe pohlavia.“
Článok 16 smernice 2000/78, nazvaný „Zhoda“, stanovuje:
„Členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby zabezpečili:
a)      zrušenie všetkých zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení, ktoré odporujú zásade rovnakého zaobchádzania;
b)      vyhlásenie alebo možnosť vyhlásiť za neplatné alebo zmeniť a doplniť všetky ustanovenia odporujúce zásade rovnakého zaobchádzania, ktoré sú zahrnuté do zmlúv alebo kolektívnych zmlúv, vnútorných pravidiel podnikov alebo pravidiel vzťahujúcich sa na slobodné povolania a profesie a na zamestnanecké a zamestnávateľské organizácie.“

Rakúske právo
Rakúske právne predpisy v oblasti odmeňovania a služobného postupu úradníkov spolkovej republiky boli z dôvodu rozporu niektorých ich ustanovení s právom Únie opakovane novelizované. Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, vyplýva, že nový systém odmeňovania a služobného postupu úradníkov vyplývajúci z legislatívnych zmien prijatých v priebehu rokov 2019 a 2020 má za cieľ ukončiť diskrimináciu na základe veku, ktorá vyplývala z predtým platného systému odmeňovania a služobného postupu.

GehG z roku 2010
S cieľom odstrániť diskrimináciu na základe veku vyplývajúcu z predchádzajúceho znenia Gehaltsgesetz (zákon o platoch) a konštatovanú v rozsudku Súdneho dvora z 18. júna 2009, Hütter (C‑88/08, EU:C:2009:381), sa v § 8 Gehaltsgesetz 1956 (zákon o platoch z roku 1956, BGBl. 54/1956), v znení Bundesbesoldungsreform 2010 (spolkový zákon o reforme platov z roku 2010, BGBl. I, 82/2010) (ďalej len „GehG z roku 2010“), v odseku 1 uvádzalo:
„Služobný postup sa určuje na základe referenčného dátumu. Ak toto ustanovenie nestanovuje inak, obdobie potrebné na postup do druhého platového stupňa každej kategórie zamestnania je päť rokov a dva roky v prípade iných platových stupňov.“
V § 12 GehG z roku 2010 sa stanovovalo:
„1.      S výhradou obmedzení uvedených v odsekoch 4 až 8 sa referenčný dátum, ktorý treba zohľadniť na účely postupu do vyššieho platového stupňa, vypočíta spätne odo dňa prijatia do zamestnania na základe období nasledujúcich po 30. júni roku, počas ktorého bolo ukončených alebo malo byť ukončených deväť rokov školskej dochádzky po nástupe na prvý stupeň školskej dochádzky:
(1)      obdobia uvedené v odseku 2 sa zohľadnia v celom rozsahu,
(2)      ostatné obdobia,
a)      ktoré spĺňajú kritériá podľa odsekov 3 alebo 3a, sa zohľadnia v celom rozsahu;
b)      ktoré nespĺňajú kritériá podľa odsekov 3 alebo 3a,
aa)      sa zohľadnia v celom rozsahu až do troch rokov a
bb)      sa zohľadnia v polovici až do ďalších troch rokov.
1a.      Rozsah období, ktoré boli spätne vypočítané podľa odseku 1 bodu 2 písm. b) bodu aa) a odseku 2 bodu 6, a období učňovskej prípravy, ktoré boli spätne vypočítané v súlade s odsekom 2 bodom 4 písm. d), nesmie presiahnuť celkovo tri roky. V prípade, že si však
(1)      odborná príprava ukončená podľa odseku 2 bodu 6 vyžadovala viac ako 12 úrovní školskej dochádzky na základe ustanovení právnych predpisov v oblasti školstva, toto obdobie sa predlžuje o jeden rok za každú úroveň školskej dochádzky absolvovanú nad dvanástu úroveň,
(2)      učňovská príprava ukončená podľa odseku 2 bodu 4 písm. d) vyžadovala na základe daných ustanovení viac ako 36 mesiacov učňovskej prípravy, toto obdobie sa predlžuje o jeden mesiac za každý mesiac učňovskej prípravy absolvovanej nad 36 mesiacov.
…“
Stanovenie referenčného dátumu umožňujúceho určiť služobný postup úradníka, a tým aj jeho zaradenie v platovej tabuľke, bolo možné v súlade s § 113 ods. 10 a 11 GehG z roku 2010 uskutočniť len na základe žiadosti, pričom predchádzajúce ustanovenia sa inak naďalej uplatňovali v znení platnom k 31. decembru 2003.

GehG z roku 2015
S cieľom odstrániť diskrimináciu na základe veku vyplývajúcu z GehG z roku 2010 a konštatovanú v rozsudku Súdneho dvora z 11. novembra 2014, Schmitzer (C‑530/13, EU:C:2014:2359), bol GehG z roku 2010 novelizovaný so spätnou účinnosťou, a to na základe Bundesbesoldungsreform 2015 (spolkový zákon o reforme platov z roku 2015, BGBl. I, 32/2015), Dienstrechts‑Novelle 2015 (novela právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2015, BGBl. I, 65/2015) a Besoldungsrechtsanpassungsgesetz (zákon o reforme platov z roku 2016, BGBl. I, 104/2016) (ďalej len „GehG z roku 2015“).
V § 8 GehG z roku 2015, nazvanom „Zaradenie do platovej triedy a služobný postup“, sa v odseku 1 stanovovalo:
„… Zaradenie do platovej triedy a následný služobný postup sa určujú v závislosti od počtu odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky.“
Podľa § 12 ods. 1 GehG z roku 2015, nazvaného „Počet odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky“:
„Počet odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky zahŕňa obdobia činnosti relevantné na účely služobného postupu, ku ktorým sa pripočítajú započítateľné predchádzajúce obdobia.“
V § 169c GehG z roku 2015, ktorý sa týka preradenia úradníkov v služobnom pomere do nového systému odmeňovania a služobného postupu, sa stanovovalo:
„1.      Všetci úradníci spadajúci do platových kategórií a kategórií zamestnania uvedených v §169d, ktorí sú v služobnom pomere k 11. februáru 2015, budú v súlade s nasledovnými ustanoveniami a len na základe ich predchádzajúceho platu preradení do nového systému odmeňovania vytvoreného týmto spolkovým zákonom. V prvej fáze budú úradníci na základe ich predchádzajúceho platu zaradení do stupňa nového systému odmeňovania, v ktorom sa zachováva predchádzajúci plat. …
2.      Presun úradníčky alebo úradníka do nového systému odmeňovania sa uskutoční na základe paušálneho stanovenia počtu nimi odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky. Na účely tohto paušálneho stanovenia je rozhodujúca prevodová suma. Prevodová suma zodpovedá mzde v plnej výške bez prípadných výnimočných preddavkov, tak ako bola táto základom na výpočet platu úradníka za február 2015 (mesiac presunu). …
2a.      Sumou, ktorá sa má použiť ako prevodová suma, je suma platového stupňa, ktorý bol skutočne rozhodujúci pre plat vyplatený za mesiac presunu (zaradenie v súlade s výplatnou páskou). Preskúmanie oprávnenosti platu, čo sa týka dôvodu, ako aj výšky, je pritom vylúčené. Následná oprava vyplatených platov sa má pri výpočte prevodovej sumy zohľadniť len do tej miery, pokiaľ
(1)      sú predmetom tejto opravy chyby faktickej povahy, ktoré nastali pri zadávaní údajov do systému automatizovaného spracovania údajov, a
(2)      ide o údaje predložené omylom, ktoré sa zjavne líšia od údajov, ktoré mali byť zadané, ako to preukazujú dokumenty už existujúce v čase predloženia.
…
(3)      Počet odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky preradzovaného úradníka sa stanoví na základe obdobia, ktoré je potrebné pre postup z prvého platového stupňa (od prvého dňa) do toho platového stupňa tej istej kategórie zamestnania, pre ktorý je v znení účinnom k 12. februáru 2015 stanovený spodný plat najbližší k prevodovej sume. V prípade, že prevodová suma zodpovedá najnižšej sume z platového stupňa v rovnakej kategórii zamestnania, ponechá sa tento platový stupeň. Všetky porovnávané sumy sa zaokrúhľujú na celé eurá.
(4)      Počet odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky, stanovený v odseku 3, sa predlžuje o obdobie od posledného zvýšenia platu do uplynutia mesiaca, v ktorom sa uskutočnil presun, pokiaľ je toto obdobie relevantné na účely služobného postupu.
…“
Podľa § 175 ods. 79 bodu 3 GehG z roku 2015 nadobúdajú § 8 a 12 GehG z roku 2015 vrátane ich nadpisov účinnosť v znení GehG z roku 2015 dňom nasledujúcim po dni uverejnenia, t. j. 12. februára 2015, pričom v prebiehajúcich konaniach alebo budúcich konaniach už nemožno uplatniť akékoľvek predchádzajúce znenia týchto paragrafov.

GehG z roku 2020
S cieľom odstrániť diskrimináciu na základe veku vyplývajúcu z GehG z roku 2015 a konštatovanú v rozsudkoch Súdneho dvora z 8. mája 2019, Leitner  (C‑396/17, ďalej len „rozsudok Leitner“, EU:C:2019:375), a z 8. mája 2019, Österreichischer Gewerkschaftsbund (C‑24/17, EU:C:2019:373), bol GehG z roku 2015 novelizovaný na základe 2. Dienstrechts‑Novelle 2019 (druhá novela právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019, BGBl. I, 58/2019) a Dienstrechts‑Novelle 2020 (novela právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2020, BGBl. I, 153/2020) (ďalej len „GehG z roku 2020“).
Podľa § 169f GehG z roku 2020:
„1.      Pokiaľ ide o úradníkov,
(1)      ktorí sú služobne činní v deň uverejnenia [druhej novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019], a
(2)      ktorí boli preradení podľa § 169c ods. 1 (nanajvýš v spojení s § 169d ods. 3, 4 alebo 6) a
(3)      vo vzťahu ku ktorým bolo prvé stanovenie referenčného dátumu pre služobný postup, pokiaľ ide o aktuálne zamestnanie, uskutočnené tak, že sa vylúčili obdobia predchádzajúce dovŕšeniu veku 18 rokov, a
(4)      v prípade ktorých sa po prvom stanovení uvedenom v bode 3 nezohľadnili obdobia predchádzajúce dovŕšeniu veku 18 rokov podľa ustanovení [spolkového zákona o reforme platov z roku 2010] a tieto obdobia nemali vôbec žiadny vplyv na zaradenie z dôvodu, že sa nezohľadnilo predĺženie, ku ktorému malo dôjsť na základe tohto spolkového zákona, pokiaľ ide o obdobie potrebné na prvý služobný postup,
zaradenie [v rámci platovej tabuľky] musí byť z úradnej moci nanovo stanovené rozhodnutím.
…
3.      V prípade, že je predmetom konaní prebiehajúcich ku dňu uverejnenia [druhej novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019] hlavne otázka zohľadnenia dodatočných predchádzajúcich období služby, nového stanovenia referenčného dátumu pre služobný postup, predovšetkým podľa § 113 ods. 10 v znení [spolkového zákona o reforme platov z roku 2010], nového  stanovenia počtu odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky alebo stanovenia zaradenia úradníčky alebo úradníka [v rámci platovej tabuľky] podľa odseku 1 bodu 3, k novému stanoveniu dôjde v rámci týchto konaní. V konaniach prebiehajúcich ku dňu uverejnenia [druhej novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019], v ktorých treba o takejto otázke rozhodnúť ako o predbežnej otázke, sa posúdenie uskutoční bez toho, aby tým bol dotknutý § 38 Allgemeines Verwaltungsverfahrensgesetz 1991 [(Správny poriadok, BGBl. 51/1991)], v súlade s jeho odsekom 6.
4.      Nové stanovenie podľa odsekov 1 až 3 sa uskutoční po určení porovnávacieho referenčného dátumu (§ 169g) tak, že sa počet odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky stanoví k 28. februáru 2015. Počet odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky, uvedený v § 169c, sa zvýši o obdobie od porovnávacieho referenčného dátumu do referenčného dátumu pre služobný postup v prípade, že je porovnávací referenčný dátum skorší než referenčný dátum pre služobný postup, a v opačnom prípade sa o toto obdobie zníži. Porovnanie sa uskutočňuje s posledným referenčným dátumom pre služobný postup, ktorý bol stanovený tak, že boli vylúčené obdobia predchádzajúce dovŕšeniu veku 18 rokov.
…
6.      Stanovenie platov sa uskutočňuje so spätnou účinnosťou, pričom sa zohľadní obdobie služby, ktoré má vplyv na služobný postup
(1)      v prípade odseku 4 (za obdobia pred 1. marcom 2015 na základe § 169c ods. 6b v platnom a účinnom znení a § 8 v znení [novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2015]), v závislosti od nanovo stanoveného počtu odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky…
…“
§ 169g GehG z roku 2020 stanovuje:
„1.      Porovnávací referenčný dátum sa vypočíta tak, aby predchádzajúce obdobia dosiahnuté po dovŕšení minimálneho veku vyžadovaného na prácu v systéme kombinujúcom prácu s odbornou prípravou, uvedenom v článku 4 ods. 2 písm. b) smernice Rady 94/33/ES z 22. júna 1994 o ochrane mladých ľudí pri práci (Ú. v. ES L 216, 1994, s. 12; Mim. vyd. 05/002, s. 213), ktoré sa mali od skoršieho dátumu zohľadniť pri výpočte referenčného dátumu pre služobný postup alebo ktoré sa mali od skoršieho dátumu zohľadniť tak, že by sa neprihliadlo na vekovú hranicu 18 rokov, boli zohľadnené na základe uskutočnenia spätného výpočtu z obdobia predchádzajúceho dňu prijatia do zamestnania v súlade s odsekmi 2 až 6.
2.      Pri výpočte porovnávacieho referenčného dátumu podľa odsekov 3 až 6 sa uplatnia tieto ustanovenia týkajúce sa referenčného dátumu pre služobný postup:
(1)      § 12 v znení [2. Dienstrechts‑Novelle 2007 (druhá novela právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2007, BGBl. I, 96/2007)];
(2)      § 12a v znení [Dienstrechts‑Novelle 2011 (novela právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2011, BGBl. I, 140/2011)];
(3)      § 113 v znení [Dienstrechts‑Novelle 2004 (novela právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2004, BGBl. I, 176/2004)];
(4)      § 113a v znení [Dienstrechts Novelle 2007  (novela právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2007, BGBl. I, 53/2007)] a
(5)      príloha 1 v znení [novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2004].
Rozhodujúcimi ustanoveniami sú ustanovenia týkajúce sa kategórie zamestnania, do ktorej úradníčka alebo úradník patrili v čase stanovenia referenčného dátumu pre služobný postup uvedeného v § 169f ods. 4 poslednej vete.
3.      Odchylne od ustanovení uvedených v odseku 2 bodoch 1 až 5,
(1)      predchádzajúce obdobia dosiahnuté pred dovŕšením minimálneho veku vyžadovaného na prácu v rámci systému kombinujúceho prácu s odbornou prípravou, uvedeného v článku 4 ods. 2 písm. b) smernice [94/33], nahrádzajú obdobia dosiahnuté pred dovŕšením veku 18 rokov;
(2)      pokiaľ ide o úradníkov, ktorí patria do kategórií zamestnania, v prípade ktorých ustanovenia týkajúce sa referenčného dátumu pre služobný postup stanovujú, že treba od skoršieho dátumu zohľadniť obdobia štúdia absolvovaného a úspešne ukončeného na vysokej škole, sa ako obdobia štúdia absolvovaného a úspešne ukončeného na vysokej škole od skoršieho dátumu započítajú výlučne tie obdobia, ktoré boli dosiahnuté
a)      odo dňa nasledujúceho po 31. auguste kalendárneho roka, v ktorom boli úradníčka alebo úradník prijatí do dvanástej úrovne školskej dochádzky;
b)      do dňa nasledujúceho po 30. júni nasledujúceho kalendárneho roka.
V prípade, že sa v ustanoveniach právnych predpisov v oblasti školstva uplatniteľných na úradníčku alebo úradníka stanovuje dĺžka štúdia v zásade presahujúca dvanásť rokov, obdobie, ktoré sa má zohľadniť od skoršieho dátumu, sa predlžuje o jeden rok za každú dodatočnú úroveň školskej dochádzky;
(3)      so súhlasom spolkovej ministerky alebo spolkového ministra pre umenie, kultúru, verejnú službu a šport sa v celom rozsahu zohľadnia obdobia rovnocennej zárobkovej činnosti uvedenej v § 12 ods. 2 bode 1a, ktoré
a)      boli dosiahnuté pred dovŕšením veku 18 rokov alebo
b)      boli dosiahnuté po dovŕšení veku 18 rokov, pokiaľ zohľadnenie ostatných období od skoršieho dátumu bolo, pokiaľ ide o hornú hranicu, zákonom obmedzené vo verejnom záujme v zmysle § 12 ods. 3 v znení platnom a účinnom v danom čase.
Pri výpočte prípadnej straty pri presune sú tieto obdobia postavené na roveň obdobiam dosiahnutým v pracovnoprávnych vzťahoch v rámci rakúskeho územného samosprávneho celku;
(4)      ostatné obdobia, ktoré sa majú zohľadniť v polovičnom rozsahu do maximálnej výšky troch rokov, sa zohľadnia v polovičnom rozsahu do maximálnej výšky siedmich rokov;
(5)      obdobia dosiahnuté na základe zmluvy o odbornej príprave ako učeň v rámci územného samosprávneho celku sa od skoršieho dátumu zohľadnia len vtedy, ak úradníčka alebo úradník uzavreli pracovnoprávny vzťah po 31. marci 2000;
(6)      obdobia činnosti vedeckého (umeleckého) zamestnanca (zúčastňujúceho sa na odbornej príprave) uvedeného v § 6 [Bundesgesetzes über die Abgeltung von wissenschaftlichen und künstlerischen Tätigkeiten an Universitäten und Universitäten der Künste (spolkový zákon o odmeňovaní vedeckej a umeleckej činnosti na vysokých školách a umeleckých vysokých školách, BGBl. 463/1974)] sa od skoršieho dátumu zohľadnia len vtedy, ak úradníčka alebo úradník uzavreli pracovný pomer po 30. septembri 2001.
4.      Ostatné obdobia, ktoré sa zohľadňujú len v polovičnom rozsahu, sa pri výpočte porovnávacieho referenčného dátumu zohľadnia od skoršieho dátumu len vtedy, ak presahujú štyri roky, ktoré treba zohľadniť v polovičnom rozsahu.
5.      V prípade, že sa na zohľadnenie od skoršieho dátumu, pokiaľ ide o obdobia dosiahnuté po dovŕšení 18 roku veku, zákonom stanovila horná hranica alebo strata, ako napríklad v prípade presunu, tieto ustanovenia sa rovnakým spôsobom uplatnia na všetky obdobia, ktoré sa majú zohľadniť.
6.      Pokiaľ odseky 3 až 5 nestanovujú odchylné pravidlá, treba pri zohľadnení období od skoršieho dátumu vziať do úvahy právnu silu rozhodnutej veci, pokiaľ ide o obdobia dosiahnuté po dovŕšení veku 18 rokov, pokiaľ už tieto boli zohľadnené od skoršieho dátumu v celom rozsahu alebo neboli takto zohľadnené pri stanovení referenčného dátumu pre služobný postup (§ 169f ods. 4 posledná veta) podľa ustanovení odseku 2 bodov 1 až 5 alebo skorších znení týchto ustanovení.“

Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
FW a CE sú úradníkmi spolkovej Rakúskej republiky.
FW, narodený v roku 1970, bol od 1. septembra 1985 do 1. augusta 1988 učňom vo verejnom podniku. Dňa 1. júla 1991 nastúpil do verejnej služby spolkovej Rakúskej republiky. Dátum 17. september 1989 bol použitý ako referenčný dátum pre jeho služobný postup a jeho zaradenie v rámci platovej tabuľky.
CE, narodený v roku 1972, bol učňom v rámci rakúskeho územného samosprávneho celku od 1. septembra 1987 do 31. augusta 1990. Do verejnej služby spolkovej Rakúskej republiky nastúpil 1. novembra 1995. Dátum 23. septembra 1990 bol použitý ako referenčný dátum pre jeho služobný postup a jeho zaradenie v rámci platovej tabuľky.
V priebehu roka 2010 po vyhlásení spolkového zákona o reforme platov z roku 2010 podali FW a CE žiadosť o stanovenie nového referenčného dátumu pre ich služobný postup, a to tak, aby sa započítali aj započítateľné obdobia dosiahnuté pred dovŕšením ich veku 18 rokov a aby sa zodpovedajúcim spôsobom upravilo ich zaradenie v rámci platovej tabuľky.
Daňový úrad rozhodujúci o týchto žiadostiach následne stanovil pre FW a CE nové referenčné dátumy, a to 1. september 1986 a 1. júl 1987. Na základe platných a účinných vnútroštátnych právnych predpisov však odmietol akúkoľvek zmenu ich zaradenia v rámci platovej tabuľky.
FW v priebehu roka 2013 FW opätovne podal žiadosť o stanovenie referenčného dátumu na účely jeho postupu do vyššieho platového stupňa a z toho vyplývajúceho zaradenia v rámci platovej tabuľky, ako aj o vyplatenie nedoplatkov na mzde zohľadňujúcich započítateľné obdobia, ktoré dosiahol pred dovŕšením veku 18 rokov.
Pokiaľ ide o CE, tento v priebehu roka 2015 požiadal o vyplatenie nedoplatkov na mzde, na ktoré mal nárok z dôvodu nového referenčného dátumu pre jeho služobný postup, ktorý bol stanovený po podaní jeho žiadosti v tomto zmysle v roku 2010, ako aj o opravu prevodovej sumy stanovenej v § 169c ods. 2 GehG z roku 2015.
Keďže daňový úrad zamietol žiadosť FW a neprijal včas rozhodnutie o žiadosti ES, každý z nich podal žalobu na Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd, Rakúsko). Tento súd rozsudkami z 28. septembra 2020, pokiaľ ide o FW, a z 27. októbra 2020, pokiaľ ide o CE, posunul referenčný dátum pre služobný postup FW o jeden deň smerom do minulosti, konkrétne na 16. september 1989, a referenčný dátum pre služobný postup CE o štyri dni smerom do minulosti, konkrétne na 19. september 1990, pričom v časti týkajúcej sa zaplatenia nedoplatkov na mzde dané žaloby zamietol.
Následne FW a CE podali proti týmto rozsudkom opravný prostriedok „Revision“ na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, t. j. Verwaltungsgerichtshof (Najvyšší správny súd, Rakúsko).
Hneď na úvod tento súd uvádza, že rakúsky systém odmeňovania vo verejnej službe bol pôvodne založený na zásade, podľa ktorej sa obdobia činnosti úradníka dosiahnuté pred dovŕšením veku 18 rokov nemali zohľadňovať na účely stanovenia referenčného dátumu pre služobný postup.
V tejto súvislosti vnútroštátny súd pripomína, že až v nadväznosti na rozsudok z 18. júna 2009, Hütter (C‑88/08, EU:C:2009:381), v ktorom Súdny dvor konštatoval, že pravidlá určovania odmien rakúskych úradníkov sú v rozpore s právom Únie, keďže tieto pravidlá nestanovujú započítanie období služby dosiahnutých pred dovŕšením veku 18 rokov, prijal vnútroštátny zákonodarca spolkový zákon o reforme platov z roku 2010.
Po nadobudnutí účinnosti tohto zákona mohli byť obdobia, ktoré boli dosiahnuté pred dovŕšením veku 18 rokov, v súlade s ustanoveniami GehG z roku 2010 zohľadnené na účely stanovenia referenčného dátumu pre služobný postup, ale len na žiadosť dotknutého úradníka a s tým, že to malo za dôsledok predĺženie doby potrebnej na postup z prvého do druhého platového stupňa o tri roky.  Súdny dvor však vo svojom rozsudku z 11. novembra 2014, Schmitzer (C‑530/13, EU:C:2014:2359), v podstate rozhodol, že smernica 2000/78 bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá tak s cieľom odstrániť diskrimináciu na základe veku zohľadňuje obdobia odbornej prípravy a služby predchádzajúce dovŕšeniu veku 18 rokov, ale súčasne len vo vzťahu k tým úradníkom, ktorí sú obeťami tejto diskriminácie, zavádza predĺženie doby potrebnej na prechod z prvého do druhého platového stupňa každej kategórie zamestnania a každej mzdovej kategórie o tri roky.
Vnútroštátny súd spresňuje, že vnútroštátny zákonodarca následne prijal spolkový zákon o reforme platov z roku 2015 a zákon o reforme platov z roku 2016 na  ten účel, aby vo vzťahu k úradníkom v služobnom pomere k 11. februáru 2015 došlo k nahradeniu systému odmeňovania založeného na referenčnom dátume pre služobný postup novým systémom, ktorý je založený na počte odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky, pričom zaviedol mechanizmus preradenia uskutočňovaného v závislosti od „prevodovej sumy“, ktorá sa počíta podľa pravidiel GehG z roku 2010, a tak je v konečnom dôsledku, pokiaľ ide o zamestnancov, ktorí boli prijatí do zamestnania pred nadobudnutím účinnosti GehG z roku 2010, t. j. pred 31. augustom 2010, založená na ustanoveniach predchádzajúceho znenia zákona o platoch, podľa ktorých sa na účely zohľadnenia odbornej praxe predchádzajúcej prijatiu do zamestnania rozlišovalo, či bola táto prax uskutočnená pred alebo po 18. roku života dotknutých osôb, pričom diskriminačná povaha týchto ustanovení bola konštatovaná v rozsudku z 18. júna 2009, Hütter (C‑88/08, EU:C:2009:381).
V tejto súvislosti Súdny dvor vo svojom rozsudku Leitner rozhodol, že právo Únie bráni aj systému odmeňovania a služobného postupu vyplývajúcemu z GehG z roku 2015, pričom v podstate konštatoval, že táto právna úprava nie je spôsobilá zaviesť nediskriminačný systém pre úradníkov znevýhodnených systémom odmeňovania a služobného postupu vyplývajúcim z GehG z roku 2010, keďže vo vzťahu k nim definitívne zachováva diskrimináciu na základe veku zavedenú týmto systémom.
Vnútroštátny súd uvádza, že rakúsky zákonodarca prijal druhú novelu právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019 s cieľom uviesť vnútroštátne právne predpisy do súladu so smernicou 2000/78 a vyššie uvedenou judikatúrou Súdneho dvora, predovšetkým s rozsudkom Leitner. Tento zákon sa týka úradníkov, ktorí boli presunutí do nového systému odmeňovania na základe ich odpracovaných rokov v rámci vtedy platnej platovej tabuľky bez toho, aby sa následne zohľadnili obdobia, ktoré sa ich týkajú a ktoré dosiahli pred dovŕšením veku 18 rokov. Rakúsky zákonodarca tak stanovil základ pre nové zaradenie uplatňované z úradnej moci, prostredníctvom ktorého sa v súlade s § 169f a 169g GehG z roku 2020 z úradnej moci upravuje prehodnotenie započítateľných období pred 18. rokom života úradníka na základe stanovenia porovnávacieho referenčného dátumu.
Vnútroštátny súd sa však zamýšľa nad tým, či sa druhou novelou právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019 už odstránila diskriminácia, ktorú predtým konštatoval Súdny dvor.
Po prvé tento súd poznamenáva, že systém odmeňovania stanovený v GehG z roku 2020 je naďalej založený na mechanizme presunu úradníkov na základe počtu odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky platnej k 28. februáru 2015, vo vzťahu ku ktorému Súdny dvor vo svojom rozsudku Leitner rozhodol, že je diskriminačné. Je síce pravda, že plat za február 2015, t. j. za mesiac predstavujúci mesiac presunu, bol opravený rozdielom medzi referenčným dátumom pre služobný postup a porovnávacím referenčným dátumom stanoveným v § 169g GehG z roku 2020. Zvýšenie hornej hranice „ostatných období“, ktoré sa majú zohľadniť v polovičnom rozsahu, z troch rokov na sedem rokov, stanovené v tomto §169g ods. 3 bode 4, je však neutralizované paušálnym odpočítaním zavedeným v odseku 4 uvedeného paragrafu, na základe ktorého sa tieto obdobia zohľadňujú pri výpočte porovnávacieho referenčného dátumu len vtedy, pokiaľ presahujú štyri roky.
Po druhé vnútroštátny súd poznamenáva, že podľa § 169f ods. 1 bodov 3 a 4 GehG z roku 2020, na úradníkov, ktorých referenčný dátum bol po podaní žiadosti v tomto zmysle pred nadobudnutím účinnosti druhej novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019 prepočítaný vzhľadom na započítateľné obdobia dosiahnuté pred dovŕšením veku 18 rokov a ktorých zaradenie v rámci platovej tabuľky bolo v dôsledku toho upravené, sa nevzťahuje nové stanovenie tohto zaradenia, stanovené v § 169g GehG z roku 2020. Naopak v prípade, že, tak ako v prejednávanej veci, úradníci podali takéto žiadosti a tiež dosiahli stanovenie nového referenčného dátumu, ale bez toho, aby to malo vplyv ešte aj na ich zaradenie v rámci platovej tabuľky, uplatňuje sa už na nich § 169g GehG z roku 2020 a hrozí im tak, že rovnako ako v predmetnom prípade vo vzťahu k nim nedôjde k žiadnemu skutočnému zlepšeniu referenčného dátumu, ktorý sa na nich uplatňuje, a teda ani ich zaradenia v rámci platovej tabuľky. Z judikatúry Súdneho dvora, predovšetkým z rozsudku zo 16. júla 2020, Belgicko (Zlúčenie rodiny – Maloleté dieťa) (C‑133/19, C‑136/19 a C‑137/19, EU:C:2020:577, bod 42, ako aj citovaná judikatúra), pritom vyplýva, že nie je v súlade so zásadami rovnakého zaobchádzania a právnej istoty, ak úspech návrhu závisí od rýchlosti, s akou sa tento návrh vybavuje alebo sa rozhoduje o žalobe, a teda od okolností, ktoré nemožno pripísať navrhovateľovi.
Po tretie vnútroštátny súd uvádza, že v rámci stanovenia porovnávacieho referenčného dátumu § 169g ods. 3 bod 5 GehG z roku 2020 stanovuje zohľadnenie období odbornej prípravy v celom rozsahu len v prípade, že bol dotknutý úradník prijatý do zamestnania v rámci vnútroštátneho územného samosprávneho celku po 31. marci 2000. Naproti tomu obdobia odbornej prípravy dosiahnuté úradníkmi, ktorí boli prijatí do zamestnania pred týmto dátumom, môžu byť zohľadnené len v polovičnom rozsahu ako „ostatné obdobia“. Z toho vyplýva, že tým, že tento systém znevýhodňuje úradníkov, ktorí boli prijatí do zamestnania pred uvedeným dátumom a ktorí sú vo všeobecnosti starší, môže predstavovať nepriamu diskrimináciu na základe veku.
Za týchto okolností Verwaltungsgerichtshof (Najvyšší správny súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.      Má sa právo Únie, najmä články 1, 2 a 6 smernice [2000/78] v spojení s článkom 21 [Charty], vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorou sa systém odmeňovania spôsobujúci diskrimináciu na základe veku nahrádza systémom odmeňovania, v ktorom sa o zaradení úradníka do platového stupňa naďalej rozhoduje podľa počtu odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky, ktorý nebol vypočítaný nediskriminačne a bol stanovený v súlade so starým systémom odmeňovania k určitému mesiacu presunu (február 2015), a pri tomto rozhodovaní sa síce vykoná oprava tohto zaradenia týkajúca sa pôvodne stanovených období pred nástupom do služobného pomeru na základe stanovenia porovnávacieho referenčného dátumu, ale v ktorom sa v súvislosti s obdobiami dosiahnutými po dovŕšení veku 18 rokov opätovne preskúmajú len ostatné obdobia, ktoré sa majú zohľadniť v polovičnom rozsahu, a v ktorom sa na predĺženie doby, v ktorej sa majú zohľadniť obdobia pred nástupom do služobného pomeru, o štyri roky reaguje tým, že ostatné obdobia, ktoré sa majú zohľadniť v polovičnom rozsahu, sa pri stanovení porovnávacieho referenčného dátumu zohľadnia od skoršieho dátumu len vtedy, ak presiahnu dobu štyroch rokov, ktoré sa majú zohľadniť v polovičnom rozsahu (paušálne odpočítanie štyroch rokov, ktoré sa majú zohľadniť v polovičnom rozsahu)?
2.      Treba na prvú otázku odpovedať inak, pokiaľ ide o konania, v ktorých pred nadobudnutím účinnosti druhej novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019) síce už bol právoplatne stanovený nový referenčný dátum pre služobný postup, ale tento dátum ešte nemal vplyv na zaradenie úradníka do platového stupňa, lebo ešte nebolo vydané rozhodnutie úradu, v ktorom bolo priamo uplatnené právo Únie, a v ktorých sa teraz má opätovne stanoviť porovnávací referenčný dátum bez zohľadnenia referenčného dátumu pre služobný postup, ktorý bol medzitým stanovený, a to zasa vo vzťahu k referenčnému dátumu pre služobný postup, pri ktorého stanovení došlo k diskriminácii na základe veku, a ostatné obdobia, ktoré sa majú zohľadniť v polovičnom rozsahu, podliehajú paušálnemu odpočítaniu?
3.      Má sa právo Únie, najmä články 1, 2 a 6 smernice [2000/78] v spojení s článkom 21 [Charty], vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa napriek novému stanoveniu počtu odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky a zaradenia v rámci tejto tabuľky obdobia v učňovskom pomere s vnútroštátnym územným samosprávnym celkom majú pri stanovovaní porovnávacieho referenčného dátumu zohľadniť od skoršieho dátumu len v prípade, ak úradník nastúpil do služobného pomeru po 31. marci 2000, a v opačnom prípade sa tieto obdobia zohľadnia od skoršieho dátumu len ako ostatné obdobia, ktoré sa majú zohľadniť v polovičnom rozsahu, a teda podliehajú paušálnemu odpočítaniu, pričom táto právna úprava tak môže znevýhodňovať úradníkov, ktorí odpracovali väčší počet rokov?“

Konanie na Súdnom dvore
Rakúska vláda informovala Súdny dvor listom z 21. septembra 2022 o legislatívnej zmene, ku ktorej došlo po vydaní rozhodnutia vnútroštátneho súdu, ktorým bol podaný návrh na začatie prejudiciálneho konania, a ktorá konkrétne spočívala v tom, že sa na základe Dienstrechts‑Novelle 2022 (novela právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2022, BGBl. I, 137/2022) so spätnou účinnosťou zrušil § 169f ods. 1 bod 4 GehG z roku 2020.
Následne Súdny dvor zaslal vnútroštátnemu súdu žiadosť o vysvetlenie, pričom ho vyzval, aby po prvé spresnil, či môže uvedenú legislatívnu zmenu potvrdiť, po druhé, či chce za týchto podmienok zotrvať na svojom návrhu na začatie prejudiciálneho konania, a po tretie, v prípade kladnej odpovede, aké dôsledky by sa z tejto legislatívnej zmeny mali vyvodiť pre tento návrh na začatie prejudiciálneho konania.
Listom z 19. októbra 2022 vnútroštátny súd v prvom rade potvrdil zrušenie § 169f ods. 1 bodu 4 GehG z roku 2020 so spätnou účinnosťou. Ďalej uviedol, že touto legislatívnou zmenou nie je dotknutá prvá a tretia otázka. Pokiaľ ide napokon o druhú otázku, predmetná legislatívna zmena nemá vplyv na jej relevantnosť, keďže táto otázka sa vzťahuje predovšetkým na výklad § 169f ods. 3 GehG z roku 2020. V súlade s vnútroštátnymi procesnými pravidlami sa výklad vnútroštátneho súdu v každom prípade podáva vzhľadom na skutkový a právny stav existujúci ku dňu vydania správneho rozhodnutia napadnutého v rámci sporu vo veci samej, a preto neskoršie prijaté legislatívne zmeny nie sú relevantné, hoci aj majú retroaktívny účinok. V dôsledku uvedeného sa tento súd rozhodol zotrvať na tomto návrhu na začatie prejudiciálneho konania v celom rozsahu.

O prejudiciálnych otázkach

O prvej otázke
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa články 1, 2 a 6 smernice 2000/78 v spojení s článkom 21 Charty majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa zaradenie úradníka stanovuje na základe počtu ním odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky starého systému odmeňovania, o ktorom bolo rozhodnuté, že je diskriminačný, vzhľadom na to, že tento režim umožňoval na účely určenia tohto počtu odpracovaných rokov zohľadnenie len tých započítateľných období predchádzajúcich prijatiu úradníka do zamestnania, ktoré boli dosiahnuté od dovŕšenia veku 18 rokov, pričom obdobia dosiahnuté pred dovŕšením tohto veku boli vylúčené, pokiaľ táto právna úprava stanovuje, že oprava započítateľných období úradníka, ktoré boli dosiahnuté pred jeho prijatím do zamestnania, tak ako boli tieto pôvodne vypočítané, sa vykoná tak, že sa stanoví porovnávací referenčný dátum, na účely ktorého sa s cieľom určiť počet odpracovaných rokov zohľadnia započítateľné obdobia predchádzajúce prijatiu do zamestnania, ktoré boli dosiahnuté pred 18. rokom života tohto úradníka, keď sa jednak, pokiaľ ide o obdobia dosiahnuté po 18. roku života, zohľadnia len „ostatné obdobia“, ktoré treba zohľadniť v polovičnom rozsahu, a jednak sa uvedené „ostatné obdobia“ zvyšujú z troch na sedem rokov, no zohľadnia sa len vtedy, pokiaľ presahujú dobu štyroch rokov.
Na úvod treba zdôrazniť, že v predmetnom prípade tak vzniká otázka, či rozdielne zaobchádzanie na základe veku konštatované Súdnym dvorom možno považovať za odstránené, pokiaľ vnútroštátna právna úprava, ktorej cieľom je toto rozdielne zaobchádzanie definitívne odstrániť, stanovuje, že v rámci nového výpočtu odpracovaných rokov úradníka v rámci platovej tabuľky sa musia zohľadniť aj započítateľné obdobia predchádzajúce prijatiu do zamestnania, v prípade, že boli dosiahnuté pred dovŕšením veku 18 rokov, a to najmä ako „ostatné obdobia“, ktoré sa majú zohľadniť v polovičnom rozsahu počas obdobia siedmich rokov namiesto obdobia troch rokov stanoveného skoršou vnútroštátnou právnou úpravou, ale že uvedené obdobia umožňujú určiť počet odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky len v prípade, že presahujú dobu štyroch rokov.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že zákaz akejkoľvek diskriminácie okrem iného na základe veku je zakotvený v článku 21 Charty a že tento zákaz bol v oblasti zamestnania a povolania konkretizovaný smernicou 2000/78 [rozsudok zo 17. novembra 2022, Ministero dell’Interno (Veková hranica pre prijímanie komisárov polície) C‑304/21, EU:C:2022:897, bod 36 a citovaná judikatúra].
V prvom rade tak treba preskúmať, či vnútroštátna právna úprava, o akú ide vo veci samej, zavádza rozdielne zaobchádzanie v zmysle článku 2 ods. 1 smernice 2000/78.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa tohto ustanovenia sa pod pojmom „zásada rovnakého zaobchádzania“ rozumie, že nemá existovať žiadna priama alebo nepriama diskriminácia založená na ktoromkoľvek z dôvodov uvedených v článku 1 tejto smernice. Článok 2 ods. 2 písm. a) tejto smernice spresňuje, že na účely jej odseku 1 ide o priamu diskrimináciu vtedy, ak sa z niektorého z dôvodov uvedených v článku 1 zaobchádza s jednou osobou nepriaznivejšie, ako sa v porovnateľnej situácii zaobchádza s inou osobou.
Vo veci samej sú na účely tohto porovnania relevantnými kategóriami osôb na jednej strane úradníci, ktorí dosiahli čo i len čiastočne započítateľné obdobia pred dovŕšením veku 18 rokov, a na druhej strane úradníci, ktorí dosiahli takéto obdobia rovnakej povahy a porovnateľnej dĺžky po dovŕšení tohto veku.
Zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že rakúsky zákonodarca prijatím druhej novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019 zaviedol nový systém stanovenia počtu odpracovaných rokov úradníkov v rámci platovej tabuľky s cieľom uviesť vnútroštátnu právnu úpravu do súladu s judikatúrou Súdneho dvora vyplývajúcou z rozsudku Leitner.
Konkrétne prijatím § 169f ods. 1 GehG z roku 2020 chcel uvedený zákonodarca z úradnej moci stanoviť v platovej tabuľke zaradenie úradníkov v služobnom pomere, na ktorých sa vzťahoval mechanizmus preradenia uskutočneného v závislosti od „prevodovej sumy“ v súlade s § 169c ods. 2 GehG z roku 2015, pričom táto prevodová suma bola stanovená na základe ustanovení, ktoré, pokiaľ ide o zohľadnenie započítateľných období predchádzajúcich prijatiu do zamestnania, rozlišovali, či boli predmetné obdobia situované pred 18. rokom života dotknutých osôb alebo po ňom.
Súdny dvor pritom vo svojom rozsudku Leitner rozhodol, že presun úradníkov v služobnom pomere do nového systému odmeňovania a služobného postupu, uskutočnený v súlade s uvedeným § 169c ods. 2 GehG z roku 2015, v rámci ktorého bolo prvé zaradenie týchto úradníkov stanovené na základe ich posledného platu vyplateného podľa predchádzajúceho systému, zachováva priamu diskrimináciu na základe veku v zmysle smernice 2000/78, zavedenú týmto predchádzajúcim systémom.
Treba teda posúdiť, či zmeny, ktoré priniesla druhá novela právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019, skutočne a definitívne odstránili uvedenú priamu diskrimináciu na základe veku, ktorá je vlastná starému režimu odmeňovania.
Pokiaľ ide o nové stanovenie počtu odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky, tak ako bolo toto zavedené týmto zákonom, treba zdôrazniť, že na základe uvedeného zákona dochádza k postupu v dvoch krokoch. Po prvé sa v súlade s § 169f ods. 4 GehG z roku 2020 prevezme počet odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky uplatniteľnej na platy z 28. februára 2015. Tento počet odpracovaných rokov sa vypočíta na základe prevodovej sumy v zmysle § 169c ods. 2 GehG z roku 2015, t. j. z hrubého platu, ktorý pol použitý ako základ na výpočet mesačného platu úradníka za február 2015 (mesiac presunu).
Po druhé počet odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky môže byť na základe § 169f ods. 4 druhej vety GehG z roku 2020 predmetom opravy prostredníctvom toho, že sa zohľadní rozdiel medzi referenčným dátumom pre služobný postup a porovnávacím referenčným dátumom, vypočítaným v súlade s postupom uvedeným v § 169g GehG z roku 2020, s cieľom prípadne zvýšiť uvedený počet odpracovaných rokov o dobu znevýhodnenia, ktoré bolo predtým spôsobené pri zohľadnení období pracovnej činnosti dosiahnutých pred prijatím úradníka do zamestnania.
Na jednej strane pritom z rozsudku Leitner (bod 37) vyplýva, že platová tabuľka, tak ako táto vyplýva z GehG z roku 2015, môže zachovávať účinky vyvolané starým systémom odmeňovania a služobného postupu z dôvodu väzby, ktorú táto tabuľka vytvára medzi posledným platom vyplateným na základe tohto systému a zaradením do nového systému odmeňovania a služobného postupu.
Vzhľadom na to, že sa prevod uskutočňuje bez rozlišovania medzi úradníkmi, ktorí boli znevýhodnení starým systémom odmeňovania a služobného postupu, a úradníkmi, ktorí ním znevýhodnení neboli, treba uviesť, že sa zdá, že rakúsky systém odmeňovania uplatniteľný na spor vo veci samej naďalej vychádza, prinajmenšom v prvom rade, z referenčného dátumu pre služobný postup, ktorý sa podľa rozsudku Leitner počíta diskriminačným spôsobom, ako aj z toho vyplývajúcej prevodovej sumy.
Na druhej strane podľa § 169g ods. 1 GehG z roku 2020 sa porovnávací referenčný dátum vypočíta tak, že sa v deň nástupu do služobného pomeru od skoršieho dátumu zohľadnia predchádzajúce započítateľné obdobia dosiahnuté po dovŕšení veku 14 rokov, pričom tento vek je minimálnym vekom vyžadovaným v práve Únie na uzavretie pracovnoprávneho vzťahu, čím sa tak umožní najmä zohľadniť obdobia uvedené v § 169 g ods. 2 bode 1 GehG z roku 202 aj v prípade, že boli dosiahnuté pred dovŕšením 18. roku života úradníka, to znamená v podstate určité obdobia práce a odbornej prípravy, ktoré sa majú zohľadniť v celom rozsahu, ako aj „ostatné obdobia“ uvedené v bode 44 tohto rozsudku.
V tejto súvislosti podľa vysvetlení rakúskej vlády viedol tento nový výpočet spomedzi 48 047 doposiaľ uzavretých prípadov k zmene k lepšiemu, pokiaľ ide o počet odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky, o jeden mesiac až jeden rok v 19 463 prípadoch a k zmene k lepšiemu, pokiaľ ide o tento počet odpracovaných rokov, o viac ako jeden rok v 2 821 prípadoch, pričom tieto posledné uvedené prípady zahŕňali najčastejšie zamestnancov, ktorí uzavreli pracovnoprávny vzťah, alebo, tak ako pán Hütter v spore vo veci samej, o aký išlo vo veci C‑88/08, nastúpili na započítateľnú odbornú prípravu pred dovŕšením 18. roka ich života, vo vzťahu ku ktorým sa na účely určenia zaradenia týchto zamestnancov v rámci platovej tabuľky tieto obdobia v súčasnosti musia ako započítateľné obdobia započítavať v celom rozsahu.
S výhradou overení, ktoré musí vykonať vnútroštátny súd, sa teda javí, že porovnávací referenčný dátum skutočne umožnil zohľadniť započítateľné obdobia dosiahnuté pred 18. rokom života úradníka, aby sa opravil počet odpracovaných rokov, ktorý sa predtým stanovoval na základe § 169c GehG z roku 2015, bez zohľadnenia uvedených období.
Vnútroštátny súd však poznamenáva, že podľa § 169g ods. 6 GehG z roku 2020 sa nemajú zohľadňovať všetky započítateľné obdobia predchádzajúce prijatiu dotknutého úradníka do zamestnania, keďže obdobia dosiahnuté po 18. roku života, ktoré už boli predmetom posúdenia na účely stanovenia referenčného dátumu pre služobný postup, nemôžu byť predmetom nového posúdenia.
Na základe „paušálneho odpočítania“ stanoveného v § 169g ods. 4 GehG z roku 2020 sa však „ostatné obdobia“, ktoré sa zohľadňujú v polovičnom rozsahu, zohľadnia od skoršieho dátumu vo výpočte porovnávacieho referenčného dátumu len vtedy, ak presiahnu dobu štyroch rokov.
V tejto súvislosti vnútroštátny súd poznamenáva, že hoci horná hranica „ostatných období“, ktoré sa majú zohľadniť v polovičnom rozsahu na základe § 12 ods. 1 bodu 2 písm. b) zákona o platoch z roku 1956, v znení druhej novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2007, bola na základe § 169g ods. 3 bodu 4 GehG z roku 2020 zvýšená z troch na sedem rokov, odsek 4 tohto paragrafu má za dôsledok to, že toto zvýšenie hornej hranice „ostatných období“ na sedem rokov je kompenzované paušálnym odpočítaním štyroch rokov stanoveným v tomto poslednom uvedenom ustanovení.
Treba však po prvé poukázať na to, že § 169g ods. 4 GehG z roku 2020 sa zrejme uplatňuje na všetkých úradníkov v služobnom pomere, pričom sa nerozlišuje, či uvedení úradníci boli alebo neboli znevýhodnení systémom odmeňovania a služobného postupu vyplývajúcim z GehG z roku 2015 v závislosti od ich príslušného veku, čo tiež prináleží overiť vnútroštátnemu súdu. Po druhé sa paušálne odpočítanie v trvaní štyroch rokov upravené v tomto ustanovení zrejme uplatňuje bez ohľadu na vek úradníka, v ktorom boli predmetné „ostatné obdobia“ pracovnej činnosti dosiahnuté, t. j. pred 18. rokom života dotknutej osoby alebo po ňom.
Treba však zdôrazniť, že vzhľadom na to, že zohľadnenie započítateľných období, ktoré boli dosiahnuté medzi 14. a 18. rokom života, v polovičnom rozsahu je neutralizované uplatnením paušálneho odpočítania štyroch rokov stanoveného v § 169g ods. 4 GehG z roku 2020 a zdá sa, že úradníci, ktorí majú iba takéto obdobia dosiahnuté pred dovŕšením veku 18 rokov, sú zbavení práva dosiahnuť zlepšenie svojho zaradenia v rámci platovej tabuľky.
Z toho vyplýva, že v predmetnom prípade z dôvodu paušálneho odpočítania štyroch rokov stanoveného v § 169g ods. 4 GehG z roku 2020 nemali obdobia odbornej prípravy žalobcov, o ktorých ide vo veci samej, významný dopad na výpočet porovnávacieho referenčného dátumu, a to napriek zvýšeniu hornej hranice „ostatných období“ z titulu obdobia, ktoré treba vziať do úvahy, o štyri roky, a teda ani na stanovenie ich zaradenia v rámci platovej tabuľky.
Preto s výhradou posúdenia, ktoré má vykonať vnútroštátny súd, sa nezdá, že by druhá novela právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019 odstránila diskrimináciu na základe veku konštatovanú v rozsudku Leitner, keďže predovšetkým stanovovaním počtu odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky naďalej dochádza k rozdielnemu zaobchádzaniu medzi úradníkmi, ktorých odborná prax bola čo i len sčasti nadobudnutá pred dovŕšením veku 18 rokov, a úradníkmi, ktorí získali prax rovnakej povahy a porovnateľnej dĺžky po dovŕšení tohto veku.
V druhom rade je potrebné preskúmať, či by toto rozdielne zaobchádzanie mohlo byť odôvodnené na základe článku 6 ods. 1 smernice 2000/78.
Podľa tohto ustanovenia, bez ohľadu na článok 2 ods. 2 tejto smernice môžu členské štáty stanoviť, že rozdiely v zaobchádzaní z dôvodu veku nie sú diskrimináciou, ak v kontexte vnútroštátnych právnych predpisov sú objektívne a primerane odôvodnené oprávneným cieľom, vrátane zákonnej politiky zamestnanosti, trhu práce a cieľov odbornej prípravy, a ak prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné.
V predmetnom prípade zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že legislatívne zmeny systému odmeňovania a služobného postupu, o ktoré ide vo veci samej, sa zrejme riadia tak rozpočtovými, ako aj administratívnymi hľadiskami, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
Hoci je pravda, že z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že rozpočtové hľadisko môže byť základom na výber sociálnej politiky členského štátu a ovplyvniť povahu alebo rozsah opatrení, ktoré chce prijať, takéto úvahy nemôžu samy osebe predstavovať legitímny cieľ v zmysle článku 6 ods. 1 smernice 2000/78 (rozsudok z 21. júla 2011, Fuchs a Köhler, C‑159/10 a C‑160/10, EU:C:2011:508, bod 74). To isté platí, aj pokiaľ ide o úvahy správnej povahy uvedené rakúskou vládou (rozsudok Leitner, bod 43 a citovaná judikatúra).
Aj keď je teda právna úprava, o akú ide vo veci samej, spôsobilá zabezpečovať ochranu nadobudnutých práv a legitímnej dôvery vo vzťahu k úradníkom zvýhodneným systémom odmeňovania stanoveným v GehG z roku 2015, zrejme nie je schopná vytvoriť nediskriminačný systém v prípade úradníkov, ktorí boli týmto systémom odmeňovania a služobného postupu znevýhodnení, keďže sa zdá, že vo vzťahu k nim zachováva diskrimináciu na základe veku, ktorá bola zavedená predchádzajúcim systémom (pozri analogicky rozsudok Leitner, bod 49).
Zo všetkých vyššie uvedených úvah vyplýva, že na prvú otázku treba odpovedať tak, že články 1, 2 a 6 smernice 2000/78 v spojení s článkom 21 Charty sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa zaradenie úradníka stanovuje na základe počtu ním odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky starého systému odmeňovania, o ktorom bolo rozhodnuté, že je diskriminačný, vzhľadom na to, že tento režim umožňoval na účely určenia tohto počtu odpracovaných rokov zohľadnenie len tých započítateľných období predchádzajúcich prijatiu úradníka do zamestnania, ktoré boli dosiahnuté od dovŕšenia veku 18 rokov, pričom obdobia dosiahnuté pred dovŕšením tohto veku boli vylúčené, pokiaľ táto právna úprava stanovuje, že oprava započítateľných období úradníka, ktoré boli dosiahnuté pred jeho prijatím do zamestnania, tak ako boli tieto pôvodne vypočítané, sa vykoná tak, že sa stanoví porovnávací referenčný dátum, na účely ktorého sa s cieľom určiť uvedený počet odpracovaných rokov zohľadnia započítateľné obdobia predchádzajúce prijatiu do zamestnania, ktoré boli dosiahnuté pred 18. rokom života tohto úradníka, keď sa jednak, pokiaľ ide o obdobia dosiahnuté po 18. roku života, zohľadnia len „ostatné obdobia“, ktoré treba zohľadniť v polovičnom rozsahu, a jednak sa uvedené „ostatné obdobia“ zvyšujú z troch na sedem rokov, no zohľadnia sa len vtedy, pokiaľ presahujú dobu štyroch rokov.

O druhej otázke
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má právo Únie vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade úradníkov, vo vzťahu ku ktorým ku dňu uverejnenia legislatívnej zmeny systému odmeňovania obsahujúceho platovú tabuľku prebiehalo konanie, v ktorom sa malo nanovo určiť ich zaradenie v rámci tejto platovej tabuľky, stanovuje, že platy sa prepočítajú v súlade s novými ustanoveniami týkajúcimi sa porovnávacieho referenčného dátumu, ktoré sú ustanoveniami obsahujúcimi nové obmedzenia, pokiaľ ide o maximálny rozsah započítateľných období, zatiaľ čo takýto výpočet sa neuskutočňuje v prípade úradníkov, vo vzťahu ku ktorým už skôr začaté konanie s rovnakým predmetom bolo ukončené právoplatným rozhodnutím, ktoré bolo založené na referenčnom dátume stanovenom výhodnejším spôsobom na základe starého režimu odmeňovania, ktorého ustanovenia, považované zo strany vnútroštátneho súdu za diskriminačné, ostali neuplatnené na základe priameho uplatnenia zásady rovnakého zaobchádzania stanovenej právom Únie.
S cieľom odpovedať na túto otázku treba preskúmať, či vnútroštátna právna úprava, o akú ide vo veci samej, tým, že nový výpočet platov, ktorý je vykonaný na základe ustanovení týkajúcich sa porovnávacieho referenčného dátumu, podmieňuje tou skutočnosťou, aby v čase uverejnenia tejto právnej úpravy prebiehalo alebo bolo skončené konanie, v ktorom sa má nanovo určiť zaradenie úradníka v rámci platovej tabuľky, zavádza rozdielne zaobchádzanie, ktoré je v rozpore s právom Únie.
V tejto súvislosti jednak z § 169f ods. 3 GehG z roku 2020 vyplýva, že v prípade, že ku dňu uverejnenia druhej novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019 prebiehali konania, ktorých predmetom bolo zohľadnenie období činnosti pred prijatím úradníkov do zamestnania, nové stanovenie referenčného dátumu pre služobný postup, nové stanovenie počtu odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky alebo stanovenie zaradenia týchto úradníkov v rámci tejto tabuľky sa vykonajú v rámci týchto konaní.
Na druhej strane z výkladu § 169f ods. 1 bodu 4 GehG z roku 2020
a contrario
vyplýva, že z takéhoto preradenia sú vylúčení úradníci, pri ktorých ku dňu uverejnenia druhej novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019 už bol nový referenčný dátum pre služobný postup stanovený s konečnou platnosťou, s tým, že sa zohľadnili obdobia činnosti predchádzajúce prijatiu týchto úradníkov do zamestnania, ktoré boli dosiahnuté pred dovŕšením veku 18 rokov, na základe žiadosti v tomto zmysle, a tak uplatnenie tohto nového dátumu viedlo k  zmene k lepšiemu, pokiaľ ide o zaradenie dotknutých úradníkov v rámci platovej tabuľky.
Pokiaľ teda ide o porovnateľné kategórie osôb, zdá sa, že § 169f ods. 3 GehG z roku 2020 má, s výhradou posúdenia, ktoré má vykonať vnútroštátny súd, za dôsledok to, že úradníkom, ktorí mohli doviesť do konca konania, v ktorých sa dovolávali existencie diskriminácie na základe veku, boli v plnom rozsahu zohľadnené obdobia činnosti predchádzajúce ich prijatiu do zamestnania, ktoré boli dosiahnuté pred dovŕšením veku 18 rokov. Naproti tomu v prípade, že takéto konania ešte ku dňu uverejnenia druhej novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019, t. j. 8. júla 2019, neboli ukončené, s dotknutými úradníkmi sa zaobchádza rovnako ako so všetkými ostatnými úradníkmi, v prípade ktorých sa oprava porovnávacieho referenčného dátumu musí vykonať z úradnej moci.
Zdá sa teda, že s výhradou overenia, ktoré má vykonať vnútroštátny súd, pokiaľ ide o prvú uvedenú kategóriu úradníkov, bolo ukončené zaobchádzanie, o ktorom Súdny dvor v rozsudku Leitner rozhodol, že je diskriminačné, keďže vo vzťahu k týmto úradníkom sa mohlo uplatniť riešenie uvedené v bode 75 tohto rozsudku, spočívajúce najmä v tom, aby sa dovtedy, kým nebudú prijaté opatrenia na obnovenie rovnosti zaobchádzania, úradníkom, ktorí boli znevýhodnení starým systémom odmeňovania a služobného postupu, poskytli rovnaké výhody, ktoré sa mohli uplatňovať na úradníkov, ktorí boli týmto systémom zvýhodnení, pokiaľ ide tak o zohľadnenie období služby dosiahnutých pred dovŕšením veku 18 rokov, ako aj o služobný postup v rámci platovej tabuľky. Naproti tomu, tak ako vyplýva z odpovede Súdneho dvora na prvú otázku, v prípade druhej uvedenej kategórie úradníkov to tak nie je.
Vnútroštátny súd poznamenáva, že čo sa týka žalobcov vo veci samej, ktorí patria do tejto druhej kategórie, daňový úrad nanovo vypočítal pre každého z nich referenčný dátum pre služobný postup zohľadňujúci tri dodatočné roky, v porovnaní k referenčnému dátumu pre služobný postup, ktorý sa na nich uplatňoval po ich prijatí do zamestnania. Tieto nové výpočty však neviedli k  zmene k lepšiemu, pokiaľ ide o zaradenie týchto žalobcov v rámci platovej tabuľky, keďže konania, ktoré sa ich týkali, ku dňu uverejnenia druhej novely právnych predpisov týkajúcich sa verejnej služby z roku 2019 stále prebiehali. Základom na určenie porovnávacieho referenčného dátumu tak má zase byť referenčný dátum pre služobný postup, ktorý sa na nich uplatnil po ich prijatí do zamestnania, to znamená dátum, ktorý bol vypočítaný diskriminačným spôsobom. Z uvedeného vyplýva, že referenčný dátum pre služobný postup uplatniteľný na uvedených žalobcov sa nezmenil k lepšiemu o dodatočné tri roky, ale len o niekoľko dní.
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že každé opatrenie, ktorého cieľom je odstrániť diskrimináciu, ktorá je v rozpore s právom Únie, vrátane individuálnych opatrení týkajúcich sa poskytnutia rovnakých výhod, aké majú osoby zo zvýhodnenej skupiny, osobám zo znevýhodnenej skupiny, predstavuje výkon tohto práva, ktorý musí spĺňať požiadavky tohto práva (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. októbra 2019, Safeway, C‑171/18, EU:C:2019:839, bod 37).
Medzi tieto požiadavky patria požiadavky vyplývajúce zo všeobecnej zásady rovnakého zaobchádzania zakotvenej v článku 20 Charty a zo zásady právnej istoty.
Z judikatúry Súdneho dvora pritom vyplýva, že taká vnútroštátna právna úprava, akou je § 169f ods. 3 GehG z roku 2020, ktorá má za okolností, o aké ide vo veci samej, za dôsledok rozdielne zaobchádzanie s úradníkmi, ktorí iniciovali konanie s cieľom dosiahnuť nové stanovenie referenčného dátumu pre služobný postup, ktorý sa ich týka, na základe období činnosti predchádzajúcich ich prijatiu do zamestnania, ktoré boli dosiahnuté pred dovŕšením veku 18 rokov, podľa toho, či orgány alebo súdy príslušné na opätovné preskúmanie týchto období už prijali konečné rozhodnutie, je v rozpore so zásadou rovnakého zaobchádzania, tak ako je zakotvená v článku 20 Charty, a so zásadou právnej istoty, ktoré vyžadujú rovnaké a predvídateľné zaobchádzanie so všetkými úradníkmi, ktorí sa chronologicky nachádzajú v rovnakej situácii, keďže sa zdá, že zohľadnenie uvedených období závisí od okolností, ktoré nemožno pripísať dotknutým úradníkom, akou je napríklad dĺžka vybavovania ich žiadostí [pozri analogicky rozsudok z 9. septembra 2021, Bundesrepublik Deutschland (Rodinný príslušník), C‑768/19, EU:C:2021:709, bod 41 a citovanú judikatúru].
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba na druhú otázku odpovedať tak, že zásada rovnosti zaobchádzania, tak ako je zakotvená v článku 20 Charty, ako aj zásada právnej istoty sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade úradníkov, vo vzťahu ku ktorým ku dňu uverejnenia legislatívnej zmeny systému odmeňovania obsahujúceho platovú tabuľku prebiehalo konanie, v ktorom sa malo nanovo určiť ich zaradenie v rámci tejto platovej tabuľky, stanovuje, že platy sa prepočítajú v súlade s novými ustanoveniami týkajúcimi sa porovnávacieho referenčného dátumu, ktoré sú ustanoveniami obsahujúcimi nové obmedzenia, pokiaľ ide o maximálny rozsah započítateľných období, a tak diskriminácia na základe veku, ktorá je v rozpore s článkami 1, 2 a 6 smernice 2000/78 v spojení s článkom 21 Charty, nie je odstránená, zatiaľ čo takýto výpočet sa neuskutočňuje v prípade úradníkov, vo vzťahu ku ktorým už skôr začaté konanie s rovnakým predmetom bolo ukončené právoplatným rozhodnutím, ktoré bolo založené na referenčnom dátume stanovenom výhodnejším spôsobom na základe starého režimu odmeňovania, ktorého ustanovenia, považované vnútroštátnym súdom za diskriminačné, ostali neuplatnené na základe priameho uplatnenia zásady rovnakého zaobchádzania stanovenej právom Únie.

O tretej otázke
Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa články 1, 2 a 6 smernice 2000/78 v spojení s článkom 21 Charty majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že obdobia odbornej prípravy uskutočnené v rámci vnútroštátneho územného samosprávneho celku sa v rámci stanovenia porovnávacieho referenčného dátumu zohľadnia v celom rozsahu len v prípade, že bol dotknutý úradník prijatý do zamestnania štátom po určitom dátume, zatiaľ čo sa obdobia odbornej prípravy zohľadňujú v polovičnom rozsahu, pričom podliehajú paušálnemu odpočítaniu, v prípade, že bol dotknutý úradník prijatý do zamestnania štátom pred týmto dátumom.
Na úvod treba pripomenúť, že tak ako vyplýva z bodu 47 tohto rozsudku, z článku 2 ods. 1 smernice 2000/78 v spojení s jej článkom 1 vyplýva, že na účely tejto smernice si zásada rovnosti zaobchádzania vyžaduje, aby neexistovala žiadna priama alebo nepriama diskriminácia založená okrem iného na veku. Okrem toho z článku z článku 2 ods. 2 písm. b) uvedenej smernice vyplýva, že na účely tejto smernice ide o nepriamu diskrimináciu na základe veku vtedy, keď zdanlivo neutrálne ustanovenie, kritérium alebo prax by uviedli osoby určitého veku do nevýhodného postavenia v porovnaní s inými osobami, ibaže takýto predpis, kritérium alebo zvyklosť sú objektívne odôvodnené oprávneným cieľom a prostriedky na dosiahnutie tohto cieľa sú primerané a nevyhnutné.
Preto na účely určenia, či sa žalobcovia vo veci samej môžu odvolávať na zásadu pripomenutú v predchádzajúcom bode, treba overiť, či sa za okolností, o aké ide vo veci samej, na úradníkov, ktorí boli prijatí do zamestnania spolkovou Rakúskou republikou do 31. marca 2000, a na úradníkov, ktorí boli prijatí do zamestnania od tohto dátumu, priamo alebo nepriamo uplatňuje rozdielne zaobchádzanie na základe veku, aký mali v čase svojho prijatia do zamestnania.
V tejto súvislosti treba konštatovať, že podľa § 169g ods. 3 bodu 5 GehG z roku 2020 sa obdobia odbornej prípravy v rámci vnútroštátneho územného celku zohľadňujú v rámci stanovenia porovnávacieho referenčného dátumu len vtedy, ak dotknutý úradník uzavrel pracovnoprávny vzťah so spolkovou Rakúskou republikou po 31. marci 2000.
V predmetnom prípade nemožno obdobia odbornej prípravy žalobcov vo veci samej, ktoré boli dosiahnuté v rámci vnútroštátneho samosprávneho celku, zohľadniť v rámci stanovenia porovnávacieho dátumu v celom rozsahu, keďže aj jeden aj druhý boli prijatí do zamestnania spolkovou Rakúskou republikou pred 31. marcom 2000.
Z uvedeného vyplýva, že toto rozdielne zaobchádzanie vyplýva z dátumu prijatia úradníkov do zamestnania týmto štátom, pretože práve na základe tohto dátumu sa majú uplatniť pravidlá týkajúce sa zohľadnenia období odbornej prípravy.
Ako jediné relevantné kritérium na účely uplatnenia pravidiel týkajúcich sa zohľadnenia období odbornej prípravy, ktoré vyplývajú z GehG z roku 2020, pritom dátum prijatia úradníka rakúskym spolkovým štátom, uvedený v § 169 g ods. 3 bode 5 GehG z roku 2020, predstavuje kritérium nezávislé od veku úradníka ku dňu jeho prijatia do zamestnania. Preto toto kritérium, podľa ktorého závisí uplatnenie nových pravidiel len od dátumu prijatia do zamestnania ako objektívnej a neutrálnej skutočnosti, zjavne nezohľadňuje vek osôb prijatých do zamestnania (rozsudok zo 14. februára 2019, Horgan a Keegan, C‑154/18, EU:C:2019:113, bod 25, ako aj citovaná judikatúra).
V dôsledku už uvedeného, nové podmienky zohľadňovania období odbornej prípravy, ktoré boli uskutočnené v rámci vnútroštátneho samosprávneho územného celku, a to v závislosti od dátumu uzavretia služobného pomeru so spolkovou Rakúskou republikou, sú založené na kritériu, ktoré nijako nesúvisí s vekom dotknutých úradníkov, pričom napokon nič nenaznačuje tomu, že by uvedené podmienky obsahovali akúkoľvek nepriamu diskrimináciu na základe veku (pozri v tomto zmysle rozsudok z 20. októbra 2022, Curtea de Apel Alba Iulia a i., C‑301/21, EU:C:2022:811, body 58 a 59, ako aj citovanú judikatúru).
Vzhľadom na vyššie uvedené poznámky treba na tretiu otázku odpovedať tak, že články 1, 2 a 6 smernice 2000/78 v spojení s článkom 21 Charty sa majú vykladať v tom zmysle, že nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že obdobia odbornej prípravy uskutočnené v rámci vnútroštátneho územného samosprávneho celku sa v rámci stanovenia porovnávacieho referenčného dátumu zohľadnia v celom rozsahu len v prípade, že bol dotknutý úradník prijatý do zamestnania štátom po určitom dátume, zatiaľ čo sa obdobia odbornej prípravy zohľadňujú v polovičnom rozsahu, pričom podliehajú paušálnemu odpočítaniu, v prípade, že bol dotknutý úradník prijatý do zamestnania štátom pred týmto dátumom.

O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.
Z týchto dôvodov Súdny dvor (druhá komora) rozhodol takto:
1.
Články 1, 2 a 6 smernice Rady 2000/78/ES z 27. novembra 2000, ktorá ustanovuje všeobecný rámec pre rovnaké zaobchádzanie v zamestnaní a povolaní, v spojení s článkom 21 Charty základných práv Európskej únie
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
bránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej sa zaradenie úradníka stanovuje na základe počtu ním odpracovaných rokov v rámci platovej tabuľky starého systému odmeňovania, o ktorom bolo rozhodnuté, že je diskriminačný, vzhľadom na to, že tento režim umožňoval na účely určenia tohto počtu odpracovaných rokov zohľadnenie len tých započítateľných období predchádzajúcich prijatiu úradníka do zamestnania, ktoré boli dosiahnuté od dovŕšenia veku 18 rokov, pričom obdobia dosiahnuté pred dovŕšením tohto veku boli vylúčené, pokiaľ táto právna úprava stanovuje, že oprava započítateľných období úradníka, ktoré boli dosiahnuté pred jeho prijatím do zamestnania, tak ako boli tieto pôvodne vypočítané, sa vykoná tak, že sa stanoví porovnávací referenčný dátum, na účely ktorého sa s cieľom určiť uvedený počet odpracovaných rokov zohľadnia započítateľné obdobia predchádzajúce prijatiu do zamestnania, ktoré boli dosiahnuté pred 18. rokom života tohto úradníka, keď sa jednak, pokiaľ ide o obdobia dosiahnuté po 18. roku života, zohľadnia len „ostatné obdobia“, ktoré treba zohľadniť v polovičnom rozsahu, a jednak sa uvedené „ostatné obdobia“ zvyšujú z troch na sedem rokov, no zohľadnia sa len vtedy, pokiaľ presahujú dobu štyroch rokov.
2.
Zásada rovnosti zaobchádzania zakotvená v článku 20 Charty základných práv, ako aj zásada právnej istoty
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade úradníkov, vo vzťahu ku ktorým ku dňu uverejnenia legislatívnej zmeny systému odmeňovania obsahujúceho platovú tabuľku prebiehalo konanie, v ktorom sa malo nanovo určiť ich zaradenie v rámci tejto platovej tabuľky, stanovuje, že platy sa prepočítajú v súlade s novými ustanoveniami týkajúcimi sa porovnávacieho referenčného dátumu, ktoré sú ustanoveniami obsahujúcimi nové obmedzenia, pokiaľ ide o maximálny rozsah započítateľných období, a tak diskriminácia na základe veku, ktorá je v rozpore s článkami 1, 2 a 6 smernice 2000/78 v spojení s článkom 21 Charty základných práv, nie je odstránená, zatiaľ čo takýto výpočet sa neuskutočňuje v prípade úradníkov, vo vzťahu ku ktorým už skôr začaté konanie s rovnakým predmetom bolo ukončené právoplatným rozhodnutím, ktoré bolo založené na referenčnom dátume stanovenom výhodnejším spôsobom na základe starého režimu, ktorého ustanovenia, považované vnútroštátnym súdom za diskriminačné, ostali neuplatnené na základe priameho uplatnenia zásady rovnakého zaobchádzania stanovenej právom Únie.
3.
Články 1, 2 a 6 smernice 2000/78 v spojení s článkom 21 Charty základných práv
sa majú vykladať v tom zmysle, že:
nebránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že obdobia odbornej prípravy uskutočnené v rámci vnútroštátneho územného samosprávneho celku sa v rámci stanovenia porovnávacieho referenčného dátumu zohľadnia v celom rozsahu len v prípade, že bol dotknutý úradník prijatý do zamestnania štátom po určitom dátume, zatiaľ čo sa obdobia odbornej prípravy zohľadňujú v polovičnom rozsahu, pričom podliehajú paušálnemu odpočítaniu, v prípade, že bol dotknutý úradník prijatý do zamestnania štátom pred týmto dátumom.
Podpisy
*
Jazyk konania: nemčina.