CELEX: 62018CJ0099
Kasační opravný prostředek
Ochranná známka Evropské unie
Nařízení (ES) č. 207/2009
Námitkové řízení
Článek 8 odst. 1 písm. b)
Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek ,Fl‘
Námitky majitele obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek ,fly.de‘
Zamítnutí
Podobnost označení
Název uvedený běžným písmem ve Věstníku ochranných známek Evropské unie
Nebezpečí záměny

Svým kasačním opravným prostředkem se společnost FTI Touristik GmbH domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 30. listopadu 2017, FTI Touristik v. EUIPO – Prantner a Giersch (Fl) (T‑475/16, nezveřejněný, dále jen „napadený rozsudek“,
EU:T:2017:856
), jímž Tribunál zamítl její žalobu znějící na zrušení rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 16. června 2016 (věc R 480/2015-5) týkajícího se námitkového řízení mezi společností FTI Touristik a Haraldem Prantnerem a Danielem Gierschem (dále jen „sporné rozhodnutí“).
Právní rámec
Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie (
Úř. věst. 2009, L 78, s. 1
) bylo pozměněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2424 ze dne 16. prosince 2015 (
Úř. věst. 2015, L 341, s. 21
), které vstoupilo v platnost dne 23. března 2016. Nařízení č. 207/2009 v pozměněném znění bylo zrušeno a s účinností od 1. října 2017 nahrazeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (
Úř. věst. 2017, L 154, s. 1
). S ohledem na datum podání přihlášky dotčené v projednávané věci, a to 7. října 2013, které je rozhodné pro stanovení použitelného hmotného práva, se však tento spor řídí hmotněprávními ustanoveními nařízení č. 207/2009.
Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 zněl takto:
„Na základě námitek majitele starší ochranné známky se přihlášená ochranná známka nezapíše:
[…]
b)
pokud z důvodu totožnosti nebo podobnosti se starší ochrannou známkou a totožnosti nebo podobnosti výrobků nebo služeb, na které se ochranná známka vztahuje, existuje nebezpečí záměny u veřejnosti na území, na kterém je starší ochranná známka chráněna; nebezpečí záměny zahrnuje i nebezpečí asociace se starší ochrannou známkou.“
Skutečnosti předcházející sporu a sporné rozhodnutí
Skutečnosti předcházející sporu a sporné rozhodnutí jsou shrnuty v bodech 1 až 15 napadeného rozsudku takto:
„1. Dne 7. října 2013 vedlejší účastníci […] Prantner a […] Giersch podali u [EUIPO] přihlášku ochranné známky Evropské unie na základě nařízení [č. 207/2009].
2. Ochrannou známkou, jejíž zápis byl požadován, je následující obrazové označení:
3. Výrobky a služby, pro které byl zápis požadován, náležejí do tříd 16, 39 a 43 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a pro každou z těchto tříd odpovídají následujícímu popisu:
–
třída 16: ‚Tiskoviny; fotografie; kancelářské potřeby; obalové materiály; publikace; knihy; příručky; prospekty; zpravodaje; alba; noviny; časopisy a periodika; jízdenky, kupóny; kupóny a cestovní doklady; průkazy; štítky; plakáty; pohlednice; kalendáře; diáře a deníky; vzdělávací materiály‘;
–
třída 39: ‚Doprava; organizace cestování; cestovní informace; poskytování parkovacích infrastruktur pro vozidla; přeprava výrobků a cestujících leteckou, pozemní, námořní a železniční dopravou; služby leteckých a lodních společností; odbavovací služby na letištích; organizace pozemní a námořní přepravy cestujících, zboží a cest; služby leteckých společností; odbavení zavazadel; služby v oblasti manipulace s náklady a služby nákladní dopravy; organizace, řízení a poskytování zařízení pro výletní plavby, exkurze a dovolené; pronájem letadel; pronájem letadel, osobních vozidel a člunů; taxislužba; autobusové služby; služby řidičů; služby autokarové dopravy; služby železniční dopravy; návazné služby na letišti; parkovací služby na letištích; služby parkování letadel; doprovod cestujících; služby cestovních kanceláří; poradenské, konzultační a informační služby pro všechny výše uvedené služby; poskytování informací o dopravních službách; poskytování informací o cestách online; rezervace cest přes počítačové databáze nebo přes internet‘;
–
třída 43: ‚Služby stravování a pohostinství, dočasné ubytování; restaurační a barové služby; catering; rekreační ubytovací služby; služby rezervace restaurací a rekreačního ubytování; hotelové a/nebo restaurační služby; rezervační služby týkající se provozu hotelu‘.
4. Přihláška ochranné známky Evropské unie byla zveřejněna ve
Věstníku ochranných známek Evropské unie
č. 225/2013 ze dne 26. listopadu 2013.
5. Dne 26. února 2014 podala navrhovatelka, společnost FTI Touristik […], proti zápisu přihlašované ochranné známky námitky na základě článku 41 nařízení č. 207/2009 (nyní článek 46 nařízení 2017/1001) týkající se výrobků a služeb uvedených v bodě 3 výše.
6. Námitky byly založeny na následující starší obrazové ochranné známce Evropské unie:
označující výrobky a služby náležející do tříd 16, 39, 41 a 43 a pro každou z těchto tříd odpovídající následujícímu popisu:
–
třída 16: ‚Tiskoviny, zejména katalogy, prospekty, informační materiály; kancelářské zboží (kromě nábytku); pokyny a návody zařazené do třídy 16; glóbusy, atlasy; papír, kartón a lepenka a výrobky z nich (zařazené do třídy 16); kancelářské potřeby; plasty jako balící [balicí] materiál, včetně plastových pytlů, zařazené do třídy 16, plastové obaly, zejména na cestovní doklady‘;
–
třída 39: ‚Doprava, včetně zprostředkování a pronájmu dopravních prostředků; plánování, organizace, rezervace a zprostředkování cest, rovněž prostřednictvím elektronických zařízení; služby cestovního ruchu; průvodcovské služby ve městech, doprovod cestujících; dopravní a cestovní informace, rovněž prostřednictvím elektronických zařízení‘;
–
třída 41: ‚Vzdělávání; školení; zábava a rozptýlení; sportovní a kulturní činnosti; služby pro volný čas; vydavatelství tiskovin a souvisejících elektronických nosičů (včetně CD-ROMů a interaktivních kompaktních disků); pronájem filmů, filmových a rozhlasových nahrávek, televizních přijímačů, sportovního vybavení; organizace a řízení konferencí, kongresů, sympozií, zasedání a seminářů‘;
–
třída 43: ‚Rezervace ubytování; ubytovací služby; služby stravování a dočasného ubytování; zprostředkování dočasného ubytování a stravování v restauracích a hotelech, včetně zprostředkování domů a rekreačních domů‘.
7. Důvodem uplatněným na podporu námitek byl důvod uvedený v čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001].
8. Dne 3. února 2015 námitkové oddělení námitkám vyhovělo a zamítlo přihlášku ochranné známky pro všechny dotčené výrobky a služby.
9. Dne 26. února 2015 podali vedlejší účastníci k EUIPO proti rozhodnutí námitkového oddělení odvolání na základě článků 58 až 64 nařízení č. 207/2009 (nyní články 66 až 71 nařízení 2017/1001).
10. [Sporným rozhodnutím] pátý odvolací senát EUIPO rozhodnutí námitkového oddělení zrušil.
11. Nejprve v bodě 19 [sporného] rozhodnutí uvedl, že dotčené výrobky a služby jsou určeny široké i specializované veřejnosti a že je třeba věnovat pozornost veřejnosti s nejnižší úrovní pozornosti, a to široké veřejnosti s průměrnou úrovní pozornosti. Dále měl v bodě 20 [sporného] rozhodnutí za to, že územím, které je relevantní pro posouzení nebezpečí záměny, je celá Evropské unie, načež upřesnil, že námitkám musí být vyhověno, i kdyby nebezpečí záměny existovalo pouze v jednom členském státě.
12. Pokud jde o srovnání výrobků a služeb, [pátý] odvolací senát [EUIPO] schválil v bodě 25 [sporného] rozhodnutí závěr námitkového oddělení, jenž před ním nebyl zpochybněn, jak je uveden v bodě 24 [sporného] rozhodnutí, podle něhož jsou dotčené výrobky a služby zčásti totožné a zčásti podobné. Potvrdil tak totožnost výrobků spadajících do třídy 16, na které se vztahuje přihlašovaná ochranná známka, s výrobky, které rovněž spadají do této třídy, na něž se vztahuje starší ochranná známka. Stejně tak dospěl k závěru o totožnosti služeb spadajících do třídy 39, na které se vztahuje přihlašovaná ochranná známka, se službami, které spadají do téže třídy, na něž se vztahuje starší ochranná známka, s výjimkou ‚poskytování parkovacích infrastruktur pro vozidla; parkovacích služeb na letištích; služeb parkování letadel‘, které byly kvalifikovány jako obdobné službě ‚Doprava‘ starší ochranné známky. Nakonec měl za to, že všechny služby spadající do třídy 43 přihlašované ochranné známky byly totožné se službami spadajícími do téže třídy starší ochranné známky, s výjimkou ‚služeb rezervace restaurací a rekreačního ubytování‘, které byly podobné ‚službám dočasného ubytování a stravování‘ starší ochranné známky.
13. [Pátý] odvolací senát [EUIPO] rovněž přezkoumal kolidující označení a v bodě 32 [sporného] rozhodnutí dospěl k závěru, že po vzhledové stránce nevykazují žádnou podobnost. Pokud jde o fonetické hledisko, měl v bodech 33 a 34 [sporného] rozhodnutí za to, že u veřejnosti, která nezná anglický výraz ‚fly‘, kolidující označení nevykazují podobnost. U spotřebitelů, kteří anglické slovo ‚fly‘ znali, existovala fonetická podobnost pod podmínkou asociace přihlašované ochranné známky se slovem ‚fly‘. Tato možnost se však jevila málo pravděpodobná vzhledem k tomu, že jednak existoval velký rozdíl mezi písmenem ‚y‘ a stylizovaným srdcem v přihlašované ochranné známce a jednak nebylo obvyklé nahradit písmeno ‚y‘ symbolem srdce. Z pojmového hlediska měl v bodech 35 a 36 [sporného] rozhodnutí za to, že u veřejnosti, která neznala anglický výraz ‚fly‘, nevykazovala kolidující označení podobnost. U spotřebitelů, kteří znali slovo ‚fly‘ a rozuměli mu, existovala pojmová podobnost pod podmínkou identifikace slova ‚fly‘ v přihlašované ochranné známce. Tato možnost se však jevila jako okrajová, a to ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny v rámci posouzení fonetické podobnosti.
14. [Pátý] odvolací senát [EUIPO] měl v bodě 40 [sporného] rozhodnutí za to, že starší ochranná známka měla průměrnou inherentní rozlišovací způsobilost u spotřebitelů nehovořících anglicky a nízkou inherentní rozlišovací způsobilost u anglicky hovořící veřejnosti.
15. Pokud jde o posouzení nebezpečí záměny mezi kolidujícími označeními, [pátý] odvolací senát [EUIPO] dospěl v bodě 47 [sporného] rozhodnutí k závěru o neexistenci nebezpečí záměny. V bodě 46 [sporného] rozhodnutí v tomto ohledu uvedl, že vzhledem k čistě popisné povaze společného prvku postačují fonetické, pojmové a především vzhledové rozdíly mezi označeními k tomu, že lze s jistotou vyloučit nebezpečí záměny, včetně nebezpečí záměny u totožných výrobků a služeb.“
Žaloba před Tribunálem
Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 26. srpna 2016 navrhovatelka podala žalobu znějící na zrušení sporného rozhodnutí, na jejíž podporu uplatnila jediný žalobní důvod vycházející z porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009. Navrhovatelka v podstatě tvrdila, že analýza vzhledové, fonetické a pojmové podobnosti kolidujících označení provedená pátým odvolacím senátem není správná a že tento senát starší ochranné známce nesprávně přiznal nízkou rozlišovací způsobilost u anglicky hovořící veřejnosti, takže by mezi kolidujícími označeními neexistovalo žádné nebezpečí záměny.
V napadeném rozsudku měl Tribunál ohledně srovnání kolidujících označení nejprve za to, že odvolací senát EUIPO dospěl k opodstatněnému závěru o neexistenci vzhledové, fonetické a pojmové podobnosti přihlašované ochranné známky se starší ochrannou známkou. Zadruhé, pokud jde o rozlišovací způsobilost starší ochranné známky, Tribunál rozhodl, že tento odvolací senát měl správně za to, že starší ochranná známka měla průměrnou rozlišovací způsobilost u veřejnosti nehovořící anglicky a nízkou rozlišovací způsobilost u veřejnosti anglicky hovořící. Zatřetí, pokud jde o nebezpečí záměny, Tribunál měl za to, že navrhovatelka neprokázala, že uvedený odvolací senát nesprávně dospěl k závěru o neexistenci nebezpečí záměny mezi přihlašovanou ochrannou známkou a starší ochrannou známkou. Tribunál proto zamítl jediný vznesený žalobní důvod, jakož i žalobu v plném rozsahu.
Návrhová žádání účastníků řízení o kasačním opravném prostředku
FTI Touristik navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zrušil napadený rozsudek a
–
uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
EUIPO navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zamítl kasační opravný prostředek a
–
uložil společnosti FTI Touristik náhradu nákladů řízení.
Harald Prantner a D. Giersch navrhují, aby Soudní dvůr kasační opravný prostředek zamítl.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
Ve svém kasačním opravném prostředku navrhovatelka vznáší jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jenž se dělí na čtyři části. V rámci první části jediného důvodu kasačního opravného prostředku Tribunálu rovněž vytýká, že porušil svou povinnost uvést odůvodnění.
K první části jediného důvodu kasačního opravného prostředku
V první části jediného důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil metodologického pochybení při posuzování existence nebezpečí záměny tím, že při zkoumání podobnosti dotčených označení opomněl zohlednit název přihlašované ochranné známky, jak je uveden ve
Věstníku ochranných známek Evropské unie
. V tomto kontextu Tribunál rovněž porušil svou povinnost uvést odůvodnění tím, že opomněl přezkoumat tvrzení navrhovatelky založené na uvedeném názvu.
EUIPO má za to, že první část jediného důvodu kasačního opravného prostředku je nepřípustná, neboť se jedná o pokus navrhovatelky předložit Soudnímu dvoru skutkové otázky. Tato část je podle něj v každém případě neopodstatněná.
Pokud jde o přípustnost první části jediného důvodu kasačního opravného prostředku, je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury musí být existence nebezpečí záměny u veřejnosti posuzována globálně, přičemž musí být zohledněny všechny relevantní faktory projednávaného případu. Třebaže posouzení těchto faktorů představuje skutkovou otázku, která nepodléhá přezkumu Soudním dvorem, opomenutí zohlednit všechny tyto faktory naopak zakládá nesprávné právní posouzení a jako takové může být uplatněno před Soudním dvorem v rámci kasačního opravného prostředku (rozsudek ze dne 16. června 2011, Union Investment Privatfonds v. UniCredito Italiano,
C‑317/10 P
,
EU:C:2011:405
, bod
a citovaná judikatura).
Zadruhé otázka rozsahu povinnosti uvést odůvodnění představuje právní otázku, která podléhá přezkumu Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku (rozsudek ze dne 28. června 2005, Dansk Rørindustri a další v. Komise,
C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P až C‑208/02 P a C‑213/02 P
,
EU:C:2005:408
, bod
).
Z toho vyplývá, že první část jediného důvodu kasačního opravného prostředku je přípustná.
Pokud jde o opodstatněnost této části, je třeba rovnou zamítnout údajné porušení povinnosti uvést odůvodnění ze strany Tribunálu.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že z ustálené judikatury vyplývá, že povinnost uvést odůvodnění, která přísluší Tribunálu v souladu s článkem 36 a čl. 53 prvním pododstavcem statutu Soudního dvora Evropské unie, mu neukládá, aby poskytl vysvětlení, ve kterém by se vyčerpávajícím způsobem postupně zabýval každou z úvah uvedených účastníky sporu. Odůvodnění může být rovněž implicitní za podmínky, že umožní zúčastněným osobám seznámit se s důvody, o které se Tribunál opírá, a Soudnímu dvoru disponovat poznatky dostatečnými k tomu, aby mohl vykonat soudní přezkum v rámci kasačního opravného prostředku (rozsudek ze dne 20. září 2016, Mallis a další v. Komise a BCE,
C‑105/15 P až C‑109/15 P
,
EU:C:2016:702
, bod
a citovaná judikatura).
V tomto konkrétním případě je nutno konstatovat, že z bodu 43 napadeného rozsudku vyplývá, že „[p]okud jde o [název] přihlašované ochranné známky uvedený běžným písmem ve V
ěstníku ochranných známek Evropské unie
, a to „fly“, je třeba poznamenat, že tímto [názvem] se nelze řídit při posuzování fonetického dojmu vytvořeného kombinovanými ochrannými známkami v rámci námitkového řízení“.
Z toho plyne, že na rozdíl od toho, co tvrdí navrhovatelka, Tribunál tím, že měl za to, že se uvedeným názvem nelze řídit při posuzování dotčeného fonetického dojmu, měl implicitně, ale nutně za to, že tentýž název nenaznačuje způsob, jak dotčenou ochrannou známku vnímá relevantní veřejnost.
Takové posouzení ostatně není stiženo nesprávným právním posouzením. Zaprvé Tribunál v bodě 21 napadeného rozsudku připomněl, že z ustálené judikatury vyplývá, že nebezpečí záměny musí být posuzováno globálně podle toho, jak relevantní veřejnost vnímá dotčená označení a výrobky nebo služby, přičemž musí být zohledněny všechny relevantní faktory projednávaného případu, zejména vzájemná závislost mezi podobností označení a podobností výrobků nebo služeb, na které se vztahuje ochranná známka.
Jak přitom Tribunál v podstatě rozhodl v bodě 43 napadeného rozsudku, připomenutém v bodě 18 tohoto rozsudku, název obrazové ochranné známky uvedený běžným písmem ve
Věstníku ochranných známek Evropské unie
, který odpovídá úmyslu přihlašovatele dotčené ochranné známky nebo poznámce, kterou v tomto Věstníku uvedl EUIPO, není relevantní pro účely posuzování fonetického vnímání dotčených označení ze strany relevantní veřejnosti, jež nelze směšovat s jejich názvem uvedeným běžným písmem v uvedeném Věstníku.
První část jediného důvodu kasačního opravného prostředku je tudíž třeba zamítnout.
Ke druhé části jediného důvodu kasačního opravného prostředku
Ve druhé části jediného důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál, stejně jako pátý odvolací senát EUIPO, dopustil metodologického pochybení při posuzování existence nebezpečí záměny. V tomto ohledu platí, že jakkoli existuje možnost, že by fonetická podobnost byla neutralizována vzhledovými rozdíly tak, že by i přes fonetickou podobnost neexistovalo žádné nebezpečí záměny, tato neutralizace by měla být přezkoumána s ohledem na posouzení existence nebezpečí záměny. V případě, že by takový přezkum byl proveden ve fázi srovnání podobnosti označení, by totiž podobnost ochranných známek byla vyloučena
per se
, bez možnosti zohlednit další dopady na nebezpečí záměny, jako jsou rozlišovací způsobilost dotčené ochranné známky nebo totožnost či podobnost dotčených výrobků a služeb.
EUIPO tvrdí, že druhá část jediného důvodu kasačního opravného prostředku je nepřípustná, neboť nesměřuje proti napadenému rozsudku, ale proti spornému rozhodnutí. V každém případě je podle něj tato část obtížně pochopitelná a neopodstatněná.
Pokud jde o přípustnost druhé části jediného důvodu kasačního opravného prostředku, je třeba poznamenat, že na rozdíl od toho, co tvrdí EUIPO, navrhovatelka se ve svém kasačním opravném prostředku neomezuje na zpochybnění legality sporného rozhodnutí, nýbrž tvrdí, že Tribunál v bodě 64 napadeného rozsudku dospěl k závěru o neexistenci podobnosti kolidujících označení bez uvedení náležitého odůvodnění a tím se dopustil metodologického pochybení při posuzování nebezpečí záměny. Druhá část jediného důvodu kasačního opravného prostředku je proto přípustná.
Pokud jde o opodstatněnost této části, je třeba konstatovat, že tato část vychází z nesprávného výkladu napadeného rozsudku.
V tomto ohledu stačí uvést, že v bodě 64 napadeného rozsudku Tribunál konstatoval, že „argumentace žalobkyně týkající se nebezpečí záměny vychází z mylné myšlenky, že [pátý] odvolací senát [EUIPO] měl dospět k závěru, že kolidující označení jsou velmi podobná vzhledem k tomu, že pro většinu spotřebitelů sdílejí společný slovní prvek ‚fly‘ “ a v tomto ohledu odkázal na body 26 až 57 tohoto rozsudku. V bodě 65 tohoto rozsudku z toho dovodil, že navrhovatelka neprokázala, že tento odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že neexistuje nebezpečí záměny ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009. Tribunál se tak v bodě 64 napadeného rozsudku omezil na to, že v podstatě konstatoval, že závěr uvedeného odvolacího senátu o neexistenci nebezpečí záměny v projednávané věci byl opodstatněný.
Dále z těchto bodů 26 až 57, a zejména z bodů 30 až 36 napadeného rozsudku, které se týkají vzhledové podobnosti kolidujících označení, bodů 41 až 44 tohoto rozsudku, které se týkají fonetické podobnosti těchto označení, a z bodů 49 až 51 uvedeného rozsudku, které se týkají pojmové podobnosti uvedených označení, nevyplývá ani to, že by Tribunál vycházel z „neutralizace“ fonetické podobnosti dotčených označení vzhledovým rozdílem těchto označení v rámci svého posouzení podobnosti dotčených označení.
Druhou část jediného důvodu kasačního opravného prostředku je tedy třeba zamítnout.
Ke třetí části jediného důvodu kasačního opravného prostředku
V rámci třetí části jediného důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka zpochybňuje posouzení uvedené v bodě 42 napadeného rozsudku, v němž měl Tribunál za to, že vzhledem k tomu, že starší ochranná známka obsahuje prvek „.de“, neexistuje fonetická podobnost mezi dotčenými označeními, jelikož starší ochranná známka je kvůli tomuto prvku vždy vyslovována víceslabičně. Tribunál totiž tímto posouzením tomuto prvku přiznal dominantní povahu v celkovém dojmu vyvolaném starší ochrannou známkou, třebaže rozšíření o doménové jméno má pouze funkční význam a ze zásady mu tedy takovou povahu nelze přiznat.
EUIPO tvrdí, že třetí část jediného důvodu kasačního opravného prostředku je neopodstatněná.
Je třeba poznamenat, že v bodě 42 napadeného rozsudku Tribunál vysvětlil, že „[p]okud jde o pravděpodobnost, že relevantní veřejnost identifikuje písmeno ‚y‘ v obrazovém prvku přihlašované ochranné známky, nejeví se jako věrohodná. Jak v této souvislosti vyplývá z bodu 34 výše, na jedné straně existuje velký rozdíl mezi písmenem ‚y‘ a symbolem srdce v přihlašované ochranné známce a na druhé straně není obvyklé nahrazovat písmeno ‚y‘ takovýmto symbolem. Navíc, i kdyby spotřebitel identifikoval písmeno ‚y‘ v symbolu stylizovaného srdce, jak tvrdí navrhovatelka, fonetická shoda mezi slovními prvky ‚fly‘ by byla v každém z kolidujících označení oslabena přítomností slovního prvku ‚.de‘ ve starší ochranné známce. Navrhovatelka přitom nevznáší žádný argument, který by mohl zpochybnit posouzení učiněné [pátým] odvolacím senátem [EUIPO] v bodě 33 [sporného] rozhodnutí o výslovnosti tohoto slovního prvku, podle kterého bude starší ochranná známka vždy vyslovována víceslabičně s tím, že přesný počet slabik se bude lišit v závislosti na jazykových pravidlech každého národního jazyka“.
Jak vyplývá z bodu 42 napadeného rozsudku, posouzení Tribunálu se zakládá na zjištění, že na jedné straně existuje velký rozdíl mezi písmenem „y“ a symbolem srdce v přihlašované ochranné známce a na druhé straně není obvyklé nahrazovat písmeno „y“ takovým symbolem, takže není pravděpodobné, že relevantní veřejnost identifikuje písmeno „y“ v obrazovém prvku přihlašované ochranné známky. Takové posouzení, aniž navrhovatelka v projednávané věci uplatnila zkreslení skutkového stavu, tedy nepředstavuje právní otázku, která jako taková podléhá přezkumu Soudního dvora v rámci řízení o kasačním opravném prostředku (viz zejména rozsudek ze dne 2. září 2010, Calvin Klein Debard Trust v. OHIM,
C‑254/09 P
,
EU:C:2010:488
, bod
a citovaná judikatura).
V tomto ohledu pro případ, že by spotřebitel identifikoval písmeno „y“ ve stylizovaném symbolu srdce, Tribunál pouze pro úplnost uvedl, že fonetická shoda mezi slovními prvky „fly“ v každém z kolidujících označení je oslabena přítomností slovního prvku „.de“ ve starší ochranné známce.
Výtky k částem odůvodnění napadeného rozsudku uplatněným jen pro úplnost přitom každopádně nemohou vést ke zrušení tohoto rozsudku (rozsudek ze dne 6. září 2017, Intel v. Komise,
C‑413/14 P
,
EU:C:2017:632
, bod
a citovaná judikatura).
Z toho vyplývá, že třetí část jediného důvodu kasačního opravného prostředku je irelevantní.
Ke čtvrté části jediného důvodu kasačního opravného prostředku
Ve čtvrté části jediného žalobního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že symbol srdce v přihlašované ochranné známce vedlejší účastníci v prvním stupni rozhodně zamýšleli jako písmeno „y“, protože u všech ostatních ochranných známek Evropské unie, jejichž majiteli jsou tito vedlejší účastníci v prvním stupni, je písmeno „y“ nahrazeno symbolem srdce stejně jako v projednávané věci. Stejně tak je z internetové stránky provozované majitelem přihlašované ochranné známky zjevné, že se tento majitel symbolem srdce snaží nahradit písmeno „y“.
EUIPO zpochybňuje přípustnost čtvrté části jediného důvodu kasačního opravného prostředku, jež je podle něj čistě skutkovým shrnutím. Tato část je podle EUIPO v každém případě neopodstatněná.
Je nutno připomenout, že podle čl. 256 odst. 1 SFEU a čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie je kasační opravný prostředek omezen na právní otázky. Pouze Tribunál je tedy příslušný ke zjištění a posouzení relevantních skutkových okolností, jakož i k posouzení důkazů. Posouzení těchto skutkových okolností a důkazů tedy nepředstavuje, s výhradou případu, kdy by došlo k jejich zkreslení, právní otázku, která by jako taková podléhala přezkumu Soudního dvora v rámci řízení o kasačním opravném prostředku (viz zejména rozsudek ze dne 2. září 2010, Calvin Klein Debard Trust v. OHIM,
C‑254/09 P
,
EU:C:2010:488
, bod
a citovaná judikatura).
V projednávané věci je nutno konstatovat, že navrhovatelka se ve čtvrté části jediného důvodu kasačního opravného prostředku omezuje na zpochybnění analýzy skutkové povahy, kterou Tribunál provedl v bodě 42 napadeného rozsudku.
Čtvrtá část jediného důvodu kasačního opravného prostředku je proto nepřípustná.
S ohledem na všechny předcházející úvahy je třeba kasační opravný prostředek zamítnout v plném rozsahu.
K nákladům řízení
Podle článku 137 jednacího řádu Soudního dvora, který se použije na řízení o kasačním opravném prostředku na základě čl. 184 odst. 1 tohoto jednacího řádu, Soudní dvůr rozhoduje o nákladech řízení v rozsudku nebo usnesení, jímž se končí řízení. Podle čl. 138 odst. 1 tohoto jednacího řádu, který se rovněž použije na řízení o kasačním opravném prostředku na základě čl. 184 odst. 1 tohoto jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
Vzhledem k tomu, že EUIPO požadoval náhradu nákladů řízení od navrhovatelky a navrhovatelka neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené EUIPO. Vzhledem k tomu, že H. Prantner a D. Giersch nevznesli žádná návrhová žádání týkající se nákladů řízení, ponesou vlastní náklady řízení.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl takto:

1)
Kasační opravný prostředek se zamítá.

2)
FTI Touristik GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

3)
Harald Prantner a Daniel Giersch ponesou vlastní náklady řízení.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: němčina.