CELEX: 62015CJ0649
Apeliacinis skundas
Valstybės pagalba
SESV 107 straipsnio 1 dalis
Visuomeninis transliuotojas
Priemonės, kurių Danijos valdžios institucijos ėmėsi dėl Danijos visuomeninio transliuotojo TV2/Danmark
Sąvoka „valstybės arba iš valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba“
Sprendimas Altmark

Apeliaciniu skundu
TV2/Danmark A/S
prašo iš dalies panaikinti 2015 m. rugsėjo 24 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo Sprendimą
TV2/Danmark / Komisija
(T‑674/11, toliau – skundžiamas sprendimas,
EU:T:2015:684
), kuriuo jis, pirma, panaikino 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimą 2011/839/ES dėl priemonių (C 2/03), kurias Danija įgyvendino
TV2/Danmark
naudai (
OL L 340, 2011, p. 1
, toliau – ginčijamas sprendimas), kiek jame Komisija konstatavo, kad 1995 ir 1996 m. pajamos iš reklamos, kurias
TV2/Danmark
gavo per tarpininką
TV2
fondą, buvo valstybės pagalba, ir, antra, atmetė likusią ieškinio dalį.
Faktinės bylos aplinkybės
TV2/Danmark
yra 1986 m. Danijoje įsteigta bendrovė, vykdanti transliavimo veiklą. Iš pradžių įsteigta suteikus savarankiškos valstybės įmonės teisinį statusą, apskaitos ir mokesčių tikslais nuo 2003 m. sausio 1 d. ji buvo reorganizuota į akcinę bendrovę.
TV2/Danmark
yra Danijos antrasis visuomeninis transliuotojas, o pirmasis transliuotojas yra
Danmarks Radio
.
TV2/Danmark
misija – kurti ir transliuoti nacionalines ir regionines televizijos programas. Gali būti transliuojama radijo įrenginiais arba per palydovines ar kabelines sistemas. Su viešąja paslauga susijusius
TV2/Danmark
įsipareigojimus nustatė Kultūros ministerija.
Be visuomeninių transliuotojų, visoje Danijos televizijos rinkoje veikia komerciniai transliuotojai. Tai, be kita ko, pirma,
Viasat Broadcasting UK Ltd
(toliau –
Viasat
) ir, antra,
SBS TV A/S
ir
SBS Danish Television Ltd
(toliau – SBS) junginys.
Iš pradžių
TV2/Danmark
buvo įsteigta suteikus valstybės paskolą už palūkanas, ir jos veikla, kaip ir
Danmarks Radio
veikla, turėjo būti finansuojama iš visų Danijos televizijos žiūrovų mokamo mokesčio. Vis dėlto teisės aktų leidėjas nusprendė, kad, priešingai nei
Danmarks Radio
,
TV2/Danmark
taip pat bus suteikta galimybė gauti pajamų, be kita ko, iš reklamos.
2000 m. balandžio 5 d.
SBS Broadcasting SA/Tv Danmark
pateikus skundą,
TV2/Danmark
finansavimo sistemą ėmėsi tirti Komisija 2004 m. gegužės 19 d. Sprendime 2006/217/EB dėl Danijos priemonių
TV2/Danmark
naudai (
OL L 85, 2006, p. 1
ir klaidų ištaisymas
OL L 368, 2006, p. 112
, toliau – Sprendimas
TV2 I
). Šiame sprendime nagrinėjamas laikotarpis nuo 1995 m. iki 2002 m. ir jis susijęs su šiomis priemonėmis: lėšomis iš licencijų mokesčio, pervedimais iš fondų, skirtų
TV2/Danmark
finansuoti (
TV2
fondas ir
Radiofonden
),
ad hoc
skirtomis sumomis, atleidimu nuo pelno mokesčio, atleidimu nuo palūkanų mokėjimo ir nuo
TV2/Danmark
steigimo momentu jai skirtos paskolos kapitalo grąžinimo, valstybės garantija veiklos paskoloms ir su palankiomis mokesčio, kurį
TV2
/
Danmark
turėjo mokėti už naudojimąsi transliavimo nacionaliniu mastu dažniu, mokėjimo sąlygomis (toliau visos kartu – nagrinėjamos priemonės). Galiausiai Komisijos tyrimas apėmė ir
TV2/Danmark
suteiktą leidimą transliuoti vietinių dažnių tinkle ir visų bendrų antenų įrenginių savininkų pareigą savo įrenginiais transliuoti TV2 viešųjų paslaugų programas.
Išanalizavusi nagrinėjamas priemones, Komisija nusprendė, kad jos yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes
TV2/Danmark
finansavimo sistema, kuria siekta kompensuoti šio įmonės viešosios paslaugos teikimo sąnaudas, neatitinka antrosios ir ketvirtosios iš keturių sąlygų, kurias Teisingumo Teismas nustatė 2003 m. liepos 24 d. Sprendime Altmark Trans ir Regierungspräsidium Magdeburg (
C‑280/00
,
EU:C:2003:415
, toliau, kiek tai susiję su minėtomis sąlygomis, –
Altmark
sąlygos).
Be to, Komisija nusprendė, kad minėta pagalba, kurią nuo 1995 m. iki 2002 m. Danijos Karalystė suteikė
TV2/Danmark
, yra suderinama su vidaus rinka pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį, išskyrus 628,2 mln. Danijos kronų (DKK) sumą (maždaug 85 mln. EUR), kurią ji įvertino kaip „perteklinę kompensaciją“. Taigi ji nurodė Danijos Karalystei šią sumą su palūkanomis susigrąžinti iš
TV2/Danmark
.
Dėl Sprendimo
TV2 I
buvo pareikšti keturi ieškiniai dėl panaikinimo, juos pareiškė, viena vertus,
TV2/Danmark
(byla T‑309/04) ir Danijos Karalystė (byla T‑317/04) ir, kita vertus,
TV2/Danmark
konkurentai, t. y.
Viasat
(byla T‑329/04) ir SBS (byla T‑336/04).
2008 m. spalio 22 d. Sprendimu
TV2/Danmark ir kt. / Komisija
(T‑309/04, T‑317/04, T‑329/04 ir T‑336/04, toliau – Sprendimas TV2 I,
EU:T:2008:457
) Bendrasis Teismas panaikino minėtą sprendimą. Tame sprendime Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisija pagrįstai nusprendė, jog
TV2/Danmark
patikėtas su viešąja paslauga susijęs įsipareigojimas atitinka visuotinės ekonominės svarbos transliavimo paslaugos apibrėžtį. Vis dėlto jis taip pat konstatavo, kad Sprendime
TV2 I
yra keli neteisėtumo aspektai.
Taigi, pirma, išnagrinėjęs klausimą, ar Sprendime
TV2 I
numatytoms priemonėms skirti valstybės ištekliai, Bendrasis Teismas konstatavo, kad kvalifikavimo arba nekvalifikavimo kaip valstybės išteklių tikslais Komisija nemotyvavo savo vertinimo dėl
de facto
atsižvelgimo į 1995–1996 m. pajamas iš reklamos. Antra, Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisijos tyrimas dėl klausimo, ar tenkinamos antroji ir ketvirtoji
Altmark
sąlygos, nebuvo grindžiamas rimta konkrečių teisinių ir ekonominių sąlygų, kuriomis remiantis nustatytas
TV2/Danmark
skirtas mokesčio dydis, analize. Todėl Sprendimas
TV2 I
šiuo klausimu buvo nemotyvuotas. Trečia, Bendrasis Teismas konstatavo, kad Komisijos vertinimai dėl pagalbos suderinamumo su SESV 106 straipsnio 2 dalimi, konkrečiai – dėl pernelyg didelės kompensacijos skyrimo, taip pat buvo nemotyvuoti. Pasak Bendrojo Teismo, šį nemotyvavimą lėmė rimto konkrečių teisinių ir ekonominių sąlygų vertinimo prieš nustatant
TV2/Danmark
skirtą mokesčio dydį tyrimo laikotarpiu neatlikimas.
Panaikinus Sprendimą
TV2 I
, Komisija iš naujo išanalizavo nagrinėjamas priemones. Tam ji konsultavosi su Danijos Karalyste ir
TV2/Danmark
ir, be kita ko, gavo trečiųjų šalių pastabų.
Šį tyrimą Komisija užbaigė priėmusi ginčijamą sprendimą.
Sprendimas susijęs su priemonėmis, kurios 1995–2002 m. buvo taikytos bendrovei
TV2/Danmark
. Tačiau atlikdama tyrimą Komisija taip pat atsižvelgė į 2004 m. taikytas rekapitalizacijos priemones priėmus Komisijos sprendimą
TV2 I
.
Ginčijamame sprendime Komisija toliau laikėsi pozicijos, kad nagrinėjamos priemonės yra „valstybės pagalba“, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Visų pirma ji nusprendė, kad 1995 m. ir 1996 m. gautos pajamos iš reklamos yra valstybės ištekliai, ir, antra, patikrinusi, ar yra atrankinis pranašumas, nusprendė, kad nagrinėjamos priemonės neatitinka antrosios ir ketvirtosios
Altmark
sąlygų. Kita vertus, nors Sprendime
TV2 I
Komisija nusprendė, kad 628,2 mln. DKK (apie 85 mln. eurų) suma yra su SESV 106 straipsnio 2 dalimi nesuderinama pernelyg didelė kompensacija, ginčijamame sprendime ji buvo tos nuomonės, kad ši suma yra
TV2/Danmark
tinkamas nuosavų išteklių fondas. Šio sprendimo rezoliucinėje dalyje Komisija nusprendė:
„1 straipsnis
Priemonės, kurias Danija įgyvendino
TV2/Danmark
naudai 1995–2002 m. skirdama licencijos mokesčio lėšų [iš mokesčio gautus išteklius], ir kitos šiame sprendime minėtos priemonės yra suderinamos su vidaus rinka, kaip apibrėžta [SESV] 106 straipsnio 2 dalyje.“
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
2011 m. gruodžio 30 d.
TV2/Danmark
pareiškė ieškinį dėl dalinio ginčijamo sprendimo panaikinimo.
Pirmiausia
TV2/Danmark
Bendrojo Teismo prašė panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek jame Komisija nusprendė, kad nagrinėjamos priemonės yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
Jeigu šis prašymas nebūtų patenkintas,
TV2/Danmark
Bendrojo Teismo prašė panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek Komisija jame nusprendė, kad:
–
visos nagrinėjamos priemonės yra nauja pagalba,
–
iš mokesčio gauti ištekliai, kurie nuo 1997 m. iki 2002 m. buvo pervedami
TV2/Danmark
, o ši juos paskui pervesdavo
TV2/Danmark
regioniniams transliuotojams, yra įmonei
TV2/Danmark
suteikta valstybės pagalba,
–
pajamos iš reklamos, kurios 1995 m. ir 1996 m. bei likviduojant
TV2
fondą – 1997 m., buvo pervestos iš minėto fondo
TV2/Danmark
, yra valstybės pagalba, suteikta
TV2/Danmark
.
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas panaikino ginčijamą sprendimą tiek, kiek Komisija nusprendė, jog 1995 m. ir 1996 m. gautos pajamos iš reklamos, kurios per
TV2
fondą buvo pervestos
TV2/Danmark
, yra valstybės pagalba, o likusią ieškinio dalį atmetė.
Šalių reikalavimai
Apeliaciniu skundu
TV2/Danmark
Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą, kiek jame atmestas jos ieškinio Bendrajame teisme pagrindinis reikalavimas, priimti sprendimą byloje ir panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jame nuspręsta, kad tiriamos priemonės yra valstybės pagalba, kaip tai suprantama pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, arba, nepatenkinus šio prašymo, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui,
–
panaikinti skundžiamą sprendimą, kiek jame atmesta jos ieškinio Bendrajame Teisme papildomų reikalavimų antra dalis, priimti sprendimą byloje ir panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jame nuspręsta, kad pajamos iš licencijos mokesčio, kurios nuo 1997 m. iki 2002 m. buvo pervedamos
TV2/Danmark
, o vėliau regioniniams transliuotojams, yra valstybės pagalba, suteikta
TV2/Danmark
, arba, nepatenkinus šio prašymo, grąžinti bylą nagrinėti Bendrajam Teismui ir
–
panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek jame nurodyta padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir tris ketvirtadalius Komisijos bylinėjimosi išlaidų, taip pat nurodyti Komisijai padengti
TV2/Danmark
patirtas bylinėjimosi išlaidas Bendrajame ir Teisingumo Teisme arba, jei byla būtų grąžinta nagrinėti Bendrajam Teismui, kreiptis į pastarąjį, kad jis priimtų sprendimą dėl bylinėjimosi išlaidų.
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą ir
–
priteisti iš
TV2/Danmark
bylinėjimosi išlaidas.
Danijos Karalystė prašo Teisingumo Teismo pritarti visiems apeliacinio skundo aspektams.
Viasat
Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti visus apeliacinio skundo pagrindus,
–
nepatenkinus šio prašymo, jei Teisingumo Teismas turėtų panaikinti visą skundžiamą sprendimą ar jo dalį, priimti sprendimą iš esmės ir patvirtinti tuos ginčijamo sprendimo punktus, kuriuos ginčija
TV2/Danmark
, ir
–
priteisti iš
TV2/Danmark
bylinėjimosi išlaidas, kurias
Viasat
patyrė Bendrajame ir Teisingumo Teisme.
Dėl apeliacinio skundo
Apeliaciniam skundui pagrįsti
TV2/Danmark
nurodo du pagrindus.
Dėl pirmojo pagrindo
Šalių argumentai
Pirmajame pagrinde
TV2/Danmark
teigia, kad atmesdamas pagrindinę jos ieškinio reikalavimų dalį ir remdamasis klaidingu ketvirtosios
Altmark
sąlygos aiškinimu ir taikymu Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą.
TV2/Danmark
, be kita ko, laikosi nuomonės, kad, atsižvelgiant į ypatingą jai nustatytų su viešosiomis paslaugomis susijusių įgaliojimų pobūdį ir
Altmark
sąlygų taikymą atgaline data, Bendrasis Teismas neturėjo ketvirtosios
Altmark
sąlygos aiškinti ir taikyti griežtai pažodžiui, o turėjo tik patikrinti, ar šioje byloje pasiektas tos sąlygos tikslas.
Iš tiesų, kaip teigia
TV2/Danmark
, toks taikymas yra neįmanomas, nes veiklos sektorius, kuriame ji veikia, nėra nei konkurencingas, nei komercinis, ir dėl šios priežasties nėra „referencinės įmonės“, su kuria būtų galima lyginti, kaip reikalaujama pagal minėtą sąlygą.
Todėl
TV2/Danmark
mano, kad Bendrasis Teismas turėjo taikyti ketvirtąją Altmark sąlygą atsižvelgdamas į jos tikslą ir konstatuoti, kad, atsižvelgiant į tai, kad
Rigsrevisionen
(Audito Rūmai, Danija) tikrino
TV2/Danmark
apskaitą, šis tikslas buvo pasiektas. Dėl šios priežasties jis turėjo konstatuoti, kad ši sąlyga tenkinama.
TV2/Danmark
priduria, jog tokį vertinimą patvirtina aplinkybė, kad šioje byloje
Altmark
sąlygos buvo taikomos atgaline data ir kad dėl tos priežasties buvo pažeistas teisinis saugumas.
Danijos Karalystė pritaria
TV2/Danmark
argumentams.
Komisija ir
Viasat
ginčija
TV2/Danmark
pateikto pagrindo priimtinumą ir teigia, kad bet kuriuo atveju jis nepagrįstas.
Dublike
TV2/Danmark
ginčija Komisijos ir
Viasat
argumentus, kuriais kvestionuojamas šio pagrindo priimtinumas, ir iš esmės teigia, kad jos reikalavimuose ir apeliaciniame skunde išdėstytuose argumentuose keliami teisės klausimai.
Triplike Danijos Karalystė teigia, kad
TV2/Danmark
apeliacinis skundas yra priimtinas. Konkrečiai, jos nuomone, klausimas dėl ketvirtosios
Altmark
sąlygos aiškinimo ir taikymo yra teisės klausimas, ir Bendrojo Teismo vertinimai, susiję su šiuo klausimu, yra teisiniai vertinimai, kuriuos Teisingumo Teismas gali tikrinti apeliacinėje byloje.
Teisingumo Teismo vertinimas
Reikia priminti, kad, kaip nustatyta suformuotoje Teisingumo Teismo jurisprudencijoje, remiantis SESV 256 straipsniu, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa ir Teisingumo Teismo Procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punktu darytina išvada, jog apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodytos kritikuojamos sprendimo ar nutarties, kuriuos prašoma panaikinti, dalys ir šį prašymą konkrečiai pagrindžiantys teisiniai argumentai, antraip apeliacinis skundas arba atitinkamas jo pagrindas bus nepriimtini (be kita ko, žr. 2016 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Ledra Advertising ir kt. / Komisija ir ECB,
C‑8/15 P – C‑10/15 P
,
EU:C:2016:701
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šiose nuostatose nustatytų reikalavimų motyvuoti netenkina apeliacinis skundas, kuris apsiriboja Bendrajame Teisme jau pateiktų ieškinio pagrindų ir argumentų, įskaitant tuos, kurie buvo grindžiami šio teismo aiškiai atmestomis aplinkybėmis, pakartojimu ar pateikimu iš naujo ir kuriame netgi nėra argumentų, kuriais būtent siekiama konkrečiai identifikuoti skundžiamame sprendime ar nutartyje esančią teisės klaidą. Iš tikrųjų toks apeliacinis skundas yra vien prašymas iš naujo išnagrinėti Bendrajame Teisme pareikštą ieškinį, o tai nepatenka į Teisingumo Teismo jurisdikciją (be kita ko, žr. 2016 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Ledra Advertising ir kt. / Komisija ir ECB,
C‑8/15 P–C‑10/15 P
,
EU:C:2016:701
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Taip pat reikia priminti, kad remiantis SESV 256 straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa darytina išvada, kad apeliacinėje byloje gali būti nagrinėjami tik teisės klausimai. Taigi tik Bendrasis Teismas yra kompetentingas nustatyti ir vertinti turinčias reikšmės bylai faktines aplinkybes, tai pat jam pateiktus įrodymus. Faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimas, išskyrus tuos atvejus, kai jie buvo iškreipti, nėra teisės klausimas, dėl kurio galima pateikti apeliacinį skundą Teisingumo Teismui (be kita ko, žr. 2017 m. birželio 15 d. Sprendimo Ispanija / Komisija,
C‑279/16 P
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2017:461
,
punktą).
Pirmajame pagrinde
TV2/Danmark
iš esmės tik pakartoja ar iš naujo pateikia argumentus, kuriuos jau pateikė Bendrajame Teisme, kad Teisingumo Teismas dar kartą išnagrinėtų jos ieškinį dėl panaikinimo.
Beje, šiame pagrinde tiksliai nesuformuluoti teisiniai argumentai, kuriais būtų siekiama konkrečiai nurodyti šiuo klausimu skundžiamame sprendime padarytą teisės klaidą, o tik ginčijami Bendrojo Teismo pateikti faktinių aplinkybių vertinimai, kiek tai susiję su transliavimo sektoriaus konkurenciniu ar komerciniu aspektais, su tipinės, gerai valdomos ir tinkamai aprūpintos įmonės, su kuria būtų galima lyginti
TV2/Danmark
išlaidas, egzistavimu ir su Audito Rūmų atlikto
TV2/Danmark
apskaitos patikrinimo pobūdžiu. Tačiau šiuo klausimu
TV2/Danmark
nesiremia jokiu akivaizdžiu faktinių aplinkybių ar įrodymų iškraipymu.
Be to,
TV2/Danmark
neįrodo, kad skirtingas faktinių aplinkybių vertinimas arba ketvirtosios
Altmark
sąlygos teleologinis aiškinimas lemtų kitokį vertinimą, nei yra pateikęs Bendrasis Teismas.
Taip pat pirmasis pagrindas yra nereikšmingas, nes skundžiamo sprendimo 132–148 punktuose Bendrasis Teismas taip pat nusprendė, kad, bet kuriuo atveju, net jeigu šioje byloje turėtų būti taikomi tik pagrindiniai ketvirtosios
Altmark
sąlygos aspektai arba ta sąlyga turėtų būti taikoma lanksčiau,
TV2/Danmark
pateikti argumentai būtų nepakankami įrodyti, kad Komisija padarė klaidą taikydama minėtą ketvirtąją sąlygą.
Tas pats pasakytina apie argumentus, susijusius su
Altmark
sąlygų taikymu atgaline data, nes šios sąlygos leidžia SESV 107 straipsnio 1 dalies netaikyti priemonėms, kurios iš karto būtų priskirtos prie šioje nuostatoje įtvirtintos „pagalbos“ sąvokos, jei nebūtų priimta 2003 m. liepos 24 d. Sprendimo Altmark Trans ir Regierungspräsidium Magdeburg (
C‑280/00
,
EU:C:2003:415
). Todėl šių sąlygų netaikymas nepagrįstų
TV2/Danmark
reikalavimų.
Taigi šį pagrindą reikia atmesti kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą.
Dėl antrojo pagrindo
Šalių argumentai
Antrajame pagrinde
TV2/Danmark
teigia, kad išnagrinėjęs iš esmės ir atmetęs antrą papildomų reikalavimų dalį, nors
TV2/Danmark
ir Komisija sutarė dėl išteklių iš mokesčio, kuriuos
TV2/Danmark
pervesdavo savo regioniniams transliuotojams, kvalifikavimo, Bendrasis Teismas priėmė sprendimą
ultra petita
, viršijo atliekamos teisėtumo kontrolės ribas ir pažeidė rungimosi principą.
Be to,
TV2/Danmark
teigia, kad Bendrojo Teismo pateiktas esmės vertinimas grindžiamas akivaizdžiai neteisingu Danijos teisės aiškinimu.
Konkrečiai
TV2/Danmark
tvirtina, kad nacionalinės teisės aktuose jai nenustatyta pareigos mokėti atlygį regioniniams transliuotojams už jos transliuojamų regioninių programų tiekimą. Šiuose teisės aktuose taip pat nenustatyta, jog iš mokesčio gautų išteklių pervedimas šiems transliuotojams yra pareiga mokėti atlyginimą, kurią šių transliuotojų atžvilgiu prisiėmė pati
TV2/Danmark
mainais už šių programų tiekimą.
Danijos Karalystė pritaria
TV2/Danmark
argumentams.
Komisija ir
Viasat
ginčija antrojo pagrindo priimtinumą ir teigia, kad, bet kuriuo atveju jis nepagrįstas.
Teisingumo Teismo vertinimas
Kadangi antrajame pagrinde iš esmės ginčijamas Bendrojo Teismo pateikiamas Danijos teisės aiškinimas, reikia iš karto pažymėti, kad tai yra faktinių aplinkybių klausimas, kuris iš principo nepriklauso Teisingumo Teismo kontrolei.
Taigi, kiek tai susiję su Bendrojo Teismo nacionalinės teisės vertinimų nagrinėjimu pagal šį apeliacinį skundą, Teisingumo Teismas turi jurisdikciją tik patikrinti, ar ši teisė buvo iškraipyta (žr. 2014 m. balandžio 3 d. Sprendimo Prancūzija / Komisija,
C‑559/12 P
,
EU:C:2014:217
,
punktą ir 2016 m. lapkričio 10 d. Sprendimo DTS Distribuidora de Televisión Digital / Komisija,
C‑449/14 P
,
EU:C:2016:848
,
punktą).
Šiuo klausimu reikia priminti, kad toks iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš bylos medžiagos, neatliekant naujo faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimo (žr. 2014 m. balandžio 3 d. Sprendimo Prancūzija / Komisija,
C‑559/12 P
,
EU:C:2014:217
,
punktą ir 2016 m. lapkričio 10 d. Sprendimo DTS Distribuidora de Televisión Digital / Komisija,
C‑449/14 P
,
EU:C:2016:848
,
punktą).
Šiuo atveju tokio iškraipymao nenustatyta, nes
TV2/Danmark
tiksliai nenurodo, kurias faktines aplinkybes ar įrodymus Bendrasis Teismas galėjo iškraipyti, ir neįrodo, jog šis padarė klaidų, galėjusių lemti faktinių aplinkybių ar įrodymų iškraipymą.
Konkrečiai kalbant,
TV2/Danmark
neįrodė, kad Bendrasis Teismas pateikė šių teisės aktų nuostatų turiniui akivaizdžiai prieštaraujančius vertinimus arba kad šioms nuostatoms suteikė apimtį, kurios akivaizdžiai neturi.
Reikia konstatuoti, kad siekdama apkaltinti Bendrąjį Teismą, jog šis padarė teisės klaidą vykdydamas ginčijamo sprendimo teisminę kontrolę ir iškraipė šias nuostatas,
TV2/Danmark
iš tikrųjų tik kritikuoja Bendrojo Teismo pateiktą įrodymų, kuriuos sudaro skundžiamo sprendimo 169–173 punktuose tiksliai išanalizuotos minėtos nuostatos, vertinimą, kad būtų dar kartą išsamiau išnagrinėta Danijos teisė ir pateiktas naujas faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimas nagrinėjant apeliacinį skundą.
Aplinkybė, kad Bendrajame Teisme
TV2/Danmark
ir Komisija sutarė dėl ginčijamo sprendimo aiškinimo, kiek tai susiję su
TV2/Danmark
regioniniams transliuotojams pervedamų iš mokesčio gautų lėšų kvalifikavimu, neturi reikšmės Bendrojo Teismo vykdomos kontrolės teisėtumui.
Iš tiesų, remiantis jurisprudencija, darytina išvada, kad Komisijos sprendimus Sąjungos teismai privalo aiškinti atsižvelgdami į juose pateiktus motyvus ir, jei reikia, neatsižvelgdami į per teismo procesą šios institucijos pateiktus argumentus (šiuo klausimu žr. 2012 m. liepos 19 d. Sprendimo Alliance One International ir Standard Commercial Tobacco / Komisija,
C‑628/10 P ir C‑14/11 P
,
EU:C:2012:479
,
–
punktus; 2013 m. kovo 19 d. Sprendimo Bouygues ir Bouygues Télécom / Komisija ir kt. ir Komisija / Prancūzija ir kt.,
C‑399/10 P ir C‑401/10 P
,
EU:C:2013:175
,
–
punktus ir 2016 m. lapkričio 30 d. Sprendimo Komisija / Prancūzija ir Orange,
C‑486/15 P
,
EU:C:2016:912
,
–
punktus).
Beje, remiantis skundžiamo sprendimo 154, 157 ir 173 punktais darytina išvada, kad
TV2/Danmark
pastabos šiuo klausimu buvo išklausytos ir kad ji nusprendė neatsisakyti ieškinio dėl šio aspekto.
Taigi antrąjį pagrindą reikia atmesti kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą.
Tokiomis aplinkybėmis turi būti atmestas visas apeliacinis skundas.
Dėl Komisijos prašymo pakeisti motyvus
Prašyme Komisija teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nusprendė, kad antroji
Altmark
sąlyga šioje byloje įvykdyta, ir prašo Teisingumo Teismo šiuo klausimu pakeisti motyvus. Šis prašymas būtų pagrįstas, jeigu būtų patenkintas pirmasis
TV2/Danmark
pateiktas pagrindas dėl ketvirtosios
Altmark
sąlygos taikymo.
TV2/Danmark
ginčija šio prašymo priimtinumą.
Remiantis suformuota Teisingumo Teismo jurisprudencija, tam, kad prašymas pakeisti motyvus būtų priimtinas, turi būti suinteresuotumas pateikti tokį prašymą, t. y. galimybė, kad dėl prašymo nagrinėjimo baigties jį pateikusi šalis gaus naudos. Taip gali būti tuo atveju, kai prašymu pakeisti motyvus ginamasi nuo tam tikro ieškovės pateikto pagrindo (žr. 2013 m. liepos 11 d. Sprendimo Ziegler / Komisija,
C‑439/11 P
,
EU:C:2013:513
,
punktą ir 2016 m. birželio 22 d. Sprendimo DK Recycling und Roheisen / Komisija,
C‑540/14 P
,
EU:C:2016:469
,
punktą).
Kadangi
Altmark
sąlygos yra kumuliacinės ir dėl to, kad
TV2/Danmark
pateiktas pirmasis pagrindas buvo atmestas, Komisija neturi privalomo suinteresuotumo prašymui pateikti.
Beje, šiuo prašymu, kurį Komisija suformulavo atsiliepime į šį apeliacinį skundą ir kuriame neprašoma šiam apeliaciniam skundui nei pritarti, nei jo atmesti, visiškai ar iš dalies, negali būti išplėstas apeliacinio skundo dalykas (pagal analogiją žr. 2016 m. lapkričio 10 d. Sprendimo DTS Distribuidora de Televisión Digital / Komisija,
C‑449/14 P
,
EU:C:2016:848
,
ir
punktus).
Tuo remiantis darytina išvada, kad Komisijos prašymas yra nepriimtinas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, Teisingumo Teismas priima sprendimą dėl bylinėjimosi išlaidų.
Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikytiną apeliaciniam procesui pagal minėto reglamento 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė.
Kadangi Komisija ir
Viasat
prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš
TV2/Danmark
, o ši pralaimėjo bylą, reikia jai nurodyti padengti ne tik savo, bet ir visas pirmojoje instancijoje ir šiame apeliaciniame procese Komisijos ir
Viasat
patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Procedūros reglamento 140 straipsnio 1 dalyje, taip pat taikomoje apeliaciniam procesui pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, numatyta, kad į bylą įstojusios valstybės narės ir institucijos pačios padengia savo išlaidas.
Danijos Karalystė, kuri įstojo į bylą pirmojoje instancijoje, padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti apeliacinį skundą.

2.
TV2/Danmark A/S
padengia ne tik savo, bet ir visas Komisijos bei
Viasat Broadcasting UK Ltd
patirtas bylinėjimosi išlaidas pirmojoje instancijoje ir šiame apeliaciniame procese.

3.
Danijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: danų.