CELEX: 62019CJ0762
Begäran om förhandsavgörande
Rättsligt skydd för databaser
Direktiv 96/9/EG
Artikel 7
Databasproducenters sui generis-rätt
Förbud för tredje man att, utan dataproducentens samtycke, göra ’utdrag’ eller ’återanvända’ hela eller en väsentlig del av innehållet i databasen
Databas som är fritt tillgänglig på internet
Metasökmotor som är specialiserad på att söka efter platsannonser
Utdrag och/eller återanvändning av innehållet i en databas
En väsentlig investering i anskaffningen, granskningen eller presentationen av innehållet i en databas skadas

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 7.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/9/EG av den 11 mars 1996 om rättsligt skydd för databaser (
EGT L 77, 1996, s. 20
).
Begäran har framställts i ett mål mellan ”CV-Online Latvia” SIA (nedan kallat CV-Online) och ”Melons” SIA. Målet rör den omständigheten att ”Melons” SIA, i listan över de resultat som erhålls genom dess sökmotor, visar upp en hyperlänk som omdirigerar till CV-Onlines webbplats och de metataggar som CV-Online infört i programmeringen på den webbplatsen.
Tillämpliga bestämmelser
Unionsrätt
I skälen 7, 39–42 och 47 i direktiv 96/9 anges följande:
”(7)
Upprättandet av databaser kräver en betydande insats av mänskliga, tekniska och finansiella resurser, men det är möjligt att till en betydligt lägre kostnad kopiera eller få tillgång till dem än vad det kostar att själv skapa dem.
…
(39)
Förutom att säkerställa skyddet av upphovsrätten som grundas på originaliteten hos urvalet eller sammanställningen av innehållet i databasen, har detta direktiv som mål att skydda databasproducenterna mot att användare eller konkurrenter tillgodogör sig resultaten av de investeringar i pengar och sakkunskap som de som sökt och samlat innehållet gjort, genom att skydda hela eller väsentliga delar av databasen mot vissa av användarens eller konkurrentens förfoganden.
(40)
Det specifika föremålet för denna rätt av sitt eget slag är att garantera att investeringar för anskaffning, granskning och presentation av innehållet i en databas skyddas för en bestämd tid. Denna investering kan bestå i att pengar och/eller tid och energi lagts ned på projektet.
(41)
Syftet med rätten av sitt eget slag är att ge dataproducenten möjlighet att förhindra olovligt utdrag och/eller återanvändning av hela eller en väsentlig del av innehållet i en databas. Databasproducenten är den som tar initiativet och tar på sig risken att utföra investeringarna. Definitionen av producent utesluter således särskilt underleverantörerna.
(42)
Den särskilda rätten att förhindra olovligt utdrag och/eller återanvändning avser användarens förfoganden som överskrider dennes lagliga rätt och som på så vis är till men för investeringen. Rätten att förbjuda utdrag och/eller återanvändning av hela eller en väsentlig del av innehållet gäller förutom produktion av en otillbörligen konkurrerande produkt också användaren som genom sitt förfogande undergräver investeringen på ett kvalitativt eller kvantitativt sett väsentligt vis.
…
(47)
För att främja konkurrensen mellan leverantörer av produkter och tjänster på informationsmarknaden, får det skydd som rätten av sitt eget slag erbjuder inte utövas på ett sätt som skulle underlätta missbruk av en dominerande ställning, särskilt vad gäller utveckling och spridning av nya produkter och tjänster med ett intellektuellt dokumentärt, tekniskt, ekonomiskt eller kommersiellt mervärde. Följaktligen skall bestämmelserna i detta direktiv inte inverka på tillämpningen av [unionsrättsliga] eller nationella konkurrensregler”.
I kapitel I i direktivet, med rubriken ”Tillämpningsområde”, återfinns artikel 1. I artikel 1.1 och 1.2 föreskrivs följande:
”1.   Detta direktiv gäller rättsligt skydd för alla slags databaser.
2.   I detta direktiv avses med
databas
: en samling av verk, data eller andra självständiga element som sammanställts på ett systematiskt och metodiskt sätt och som var för sig är tillgänglig genom elektroniska medier eller på något annat sätt.”
Kapitel III i nämnda direktiv har rubriken ”Rätt av sitt eget slag”. I artikel 7.1, 7.2 och 7.5, som ingår i nämnda kapitel, föreskrivs följande:
”1.   Medlemsstaterna skall tillerkänna en databasproducent som vid anskaffning, granskning eller presentation visar sig innehålla en kvantitets- eller kvalitetsmässigt sett väsentlig investering, rätten att förbjuda utdrag och/eller återanvändning av hela eller en kvalitativt eller kvantitativt sett väsentlig del av databasens innehåll.
2.   I detta kapitel avses med
a)
utdrag
: en varaktig eller tillfällig överflyttning av hela eller en väsentlig del av innehållet i en databas, oberoende av på vilket sätt och i vilken form detta sker,
b)
återanvändning
: när hela eller en väsentlig del av innehållet i en databas görs tillgänglig för allmänheten genom spridning av exemplar, uthyrning, on-line överföring eller överföring i någon annan form. När en kopia av databasen en gång sålts inom [Europeiska unionen] av rättsinnehavaren eller med dennes medgivande, konsumeras hans rätt att kontrollera återförsäljningen inom [unionen] av detta exemplar.
Utlåning från en inrättning som är tillgänglig för allmänheten utgör inte utdrag eller återanvändning.
…
5.   Återkommande eller systematiskt utdrag och/eller återanvändning av väsentliga delar av innehållet i den databas, som förutsätter förfoganden som strider mot normalt bruk av basen eller som orsakar databasproducenternas lagstadgade rättigheter oförsvarlig skada, är ej tillåtna.”
Slutligen föreskrivs följande i artikel 13 i nämnda direktiv:
”Bestämmelserna i detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av andra bestämmelser rörande bland annat … kartellrätt och otillbörlig konkurrens …”
Lettisk rätt
Bestämmelserna i direktiv 96/9 om rätten av sitt eget slag (nedan kallad
sui generis
-rätten) införlivades med lettisk rätt genom artiklarna 57–62 i Autortiesību likums (lagen om upphovsrätt) av den 6 april 2000 (
Latvijas Vēstnesis
, 2000, nr 148/150), i dess lydelse enligt lagen av den 22 april 2004 (
Latvijas Vēstnesis
, 2004, nr 69).
I artikel 57.1 och 57.2 i denna lag föreskrivs att med den databasproducent som vid anskaffning, granskning eller presentation har gjort en kvantitets- eller kvalitetsmässigt sett väsentlig investering (artikel 5.2) avses den fysiska eller juridiska person som har tagit initiativet till att skapa databasen och ådragit sig kapitalrisken. En databasproducent har rätt att förbjuda följande verksamheter med avseende på hela innehållet i databasen eller på en (kvantitets- eller kvalitetsmässigt sett) väsentlig del av denna:
–
utdrag: en varaktig eller tillfällig (provisorisk) överflyttning av hela eller en väsentlig del av innehållet i en databas, oberoende av på vilket sätt och i vilken form detta sker,
–
återanvändning: när hela eller en väsentlig del av innehållet i en databas görs tillgänglig för allmänheten genom spridning av exemplar, uthyrning, on-line överföring eller överföring i någon annan form.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
CV-Online, ett bolag bildat enligt lettisk rätt, driver webbplatsen www.cv.lv. På webbplatsen finns en databas som har utvecklats och regelbundet uppdaterats av CV-Online. Den innehåller platsannonser som publicerats av arbetsgivare.
På webbplatsen www.cv.lv används dessutom metataggar (
meta tags
), av typen ”mikrodata” (
microdata
). Dessa metataggar, som inte syns när CV-Onlines webbsida öppnas, gör det möjligt för sökmotorerna på internet att identifiera innehållet på varje webbsida bättre så att det indexeras korrekt. När det gäller CV‑Onlines webbplats innehåller dessa metataggar, för varje platsannons i databasen, följande nyckelord: ”jobbtitel”, ”företagsnamn”, ”arbetsort” och ”datum för publicering av annonsen”.
Melons som också är ett bolag bildat enligt lettisk rätt, driver webbplatsen www.kurdarbs.lv som är en sökmotor som är specialiserad på platsannonser. Denna sökmotor gör det möjligt att söka på flera webbplatser som innehåller platsannonser enligt olika kriterier, däribland typ av tjänst och arbetsort. Genom hyperlänkar omdirigerar webbplatsen www.kurdarbs.lv användarna till webbplatser där den eftersökta informationen ursprungligen publicerats, däribland CV-Onlines webbplats. Användaren kan, genom att klicka på en sådan länk, bland annat få tillgång till webbplatsen www.cv.lv, för att därigenom få kunskap om denna och dess innehåll i sin helhet. Den information som finns i de metataggar som CV-Online har infört i programmeringen på sin webbplats visas även på listan över de sökresultat som erhålls vid användningen av Melons specialiserade sökmotor.
CV-Online ansåg att dess
sui generis
-rätt, vilken föreskrivs i artikel 7 i direktiv 96/9, hade åsidosatts och väckte därför talan vid domstol mot Melons. CV-Online gjorde därvid gällande att Melons hade gjort ”utdrag” ur och ”återanvänt” den väsentliga delen av innehållet i den databas som finns på webbplatsen www.cv.lv.
Domstolen i första instans fann att denna rättighet hade åsidosatts, eftersom det rörde sig om en ”återanvändning” av CV-Onlines databas.
Melons överklagade domen från första instans till Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija (Regionala domstolen i Riga, tvistemålsavdelningen, Lettland). Melons betonade att dess webbplats inte tillhandahåller online-överföring, det vill säga att den inte fungerar ”i realtid”. Melons gjorde gällande att det ska göras en åtskillnad mellan webbplatsen www.cv.lv och den databas som denna innehåller. Melons preciserade i detta avseende att det är de metataggar som CV-Online använder som ger upphov till att information avseende platsannonser visas i de resultat som erhålls genom sökmotorn www.kurdarbs.lv. Dessa metataggar ingår emellertid inte i databasen. Det var just på grund av att CV-Online ville att sökmotorerna skulle visa denna information som detta bolag förde in nämnda metataggar i programmeringen på sin webbplats.
Mot denna bakgrund beslutade Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija (Regionala domstolen i Riga, tvistemålsavdelningen) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU-domstolen:
”1)
Ska svarandens verksamhet, som består i att genom en hyperlänk omdirigera slutanvändare till kärandens webbplats, där de kan konsultera en databas med platsannonser, anses utgöra en verksamhet som omfattas av begreppet återanvändning i artikel 7.2 b i [direktiv 96/9], närmare bestämt återanvändning av databaser genom överföring i någon annan form?
2)
Ska den information som finns i metataggar som visas i svarandens sökmotor anses omfattas av begreppet utdrag i artikel 7.2 a i [direktiv 96/9], det vill säga att det rör sig om en varaktig eller tillfällig överflyttning av hela eller en väsentlig del av innehållet i en databas, oberoende av på vilket sätt och i vilken form detta sker?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Domstolen erinrar inledningsvis om att det av fast rättspraxis framgår att det, enligt det förfarande för samarbete mellan nationella domstolar och EU-domstolen som införts genom artikel 267 FEUF, ankommer på EU-domstolen att ge den nationella domstolen ett användbart svar, som gör det möjligt för den domstolen att avgöra det mål som den ska pröva. I detta syfte kan EU-domstolen behöva omformulera de frågor som hänskjutits (dom av den 25 november 2020, SABAM,
C‑372/19
,
EU:C:2020:959
, punkt
och där angiven rättspraxis).
I förevarande fall framgår det av handlingarna i målet att den problematik som är aktuell i det nationella målet rör frågan huruvida en specialiserad sökmotors funktion är förenlig med
sui generis
-rätten i artikel 7 i direktiv 96/9. Den hänskjutande domstolen vill genom sina frågor närmare bestämt få klarhet i dels huruvida en specialiserad sökmotors visning av en hyperlänk som omdirigerar användaren av denna sökmotor till en webbplats, som tillhandahålls av tredje man, där innehållet i en databas med platsannonser kan konsulteras, omfattas av definitionen av ”återanvändning” i artikel 7.2 b i direktiv 96/9, dels huruvida informationen från metataggarna på den webbplatsen, som visas i nämnda sökmotor ska tolkas så, att den omfattas av definitionen av ”utdrag” i artikel 7.2 a i direktivet.
Den hänskjutande domstolen anser att de domar som EU-domstolen meddelat avseende artikel 7 i direktiv 96/9 (se, bland annat, dom av den 19 december 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
) inte gör det möjligt att dra slutsatsen att det rör sig om ”utdrag” eller ”återanvändning”, i den mening som avses i denna artikel, när, såsom i förevarande fall, leverantören av en specialiserad sökmotor, i listan över de resultat som erhålls genom att använda sökmotorn, visar dels en hyperlänk som omdirigerar till en webbplats som tillhandahålls av tredje man och som innehåller en databas, dels informationen från de metataggar som producenten av denna databas har fört in i programmeringen på sin egen webbplats.
I förevarande fall sker urvalet av de platsannonser som hyperlänkarna omdirigerar till med hjälp av den specialiserade sökmotor som Melons tillhandahåller. Sökmotorn indexerar och kopierar på sin egen server de webbplatser som innehåller platsannonser, såsom webbplatsen ”www.cv.lv” och gör det sedan möjligt att göra sökningar i det indexerade innehållet enligt kriterier såsom typ av tjänst och arbetsort.
Under dessa omständigheter finner EU-domstolen att den hänskjutande domstolen har ställt dessa två frågor, vilka ska prövas tillsammans, för att få klarhet i huruvida artikel 7.1 och 7.2 i direktiv 96/9 ska tolkas så, att en sökmotor på internet som är specialiserad på att söka i innehållet i databaser, vilken kopierar och indexerar hela eller en väsentlig del av en databas som är fritt tillgänglig på internet, och därefter gör det möjligt för dess användare att göra sökningar på denna databas på sin egen webbplats enligt kriterier som är relevanta utifrån dess innehåll, gör ett ”utdrag” och en ”återanvändning” av innehållet i denna databas i den mening som avses i den bestämmelsen, och att producenten av en sådan databas har rätt att förbjuda ett sådant utdrag eller en sådan återanvändning av denna databas.
För att kunna besvara dessa frågor är det nödvändigt att först precisera räckvidden och syftet med det skydd av
sui generis
-rätten som följer av direktiv 96/9.
I detta avseende framgår det bland annat av skälen 40 och 41 i direktiv 96/9 att
sui generis
-rätten har till syfte att garantera att en väsentlig investering för anskaffning, granskning och presentation av innehållet i en databas skyddas för en bestämd tid genom att dataproducenten ges möjlighet att förhindra olovligt utdrag och/eller återanvändning av hela eller en väsentlig del av innehållet i databasen. Domstolen har preciserat att syftet med den rättighet som föreskrivs i artikel 7 i direktiv 96/9 är att garantera att den person som tagit initiativet till och risken med att göra en väsentlig investering, i form av mänskliga, tekniska och/eller ekonomiska resurser samt upprättandet och driften av en databas, får ersättning för sin investering genom ett skydd mot att en användare eller en konkurrent på ett otillåtet sätt tillägnar sig resultaten av investeringen (dom av den 19 december 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, punkt
, och där angiven rättspraxis).
Domstolen har även, med stöd av bland annat skälen 39, 42 och 48 i direktiv 96/9, slagit fast att unionslagstiftarens syfte med införandet av en
sui generis
-rätt således är att stimulera inrättande av system för datalagring och databehandling som bidrar till utvecklingen av informationsmarknaden i ett sammanhang som präglas av att volymen data som skapas och behandlas ökar exponentiellt varje år inom alla verksamhetsområden (dom av den 19 december 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, punkt
, och där angiven rättspraxis).
Vad för det första gäller de villkor som ska vara uppfyllda för att databasen ska kunna skyddas av
sui generis
-rätten enligt artikel 7 i direktiv 96/9, ska det påpekas att skyddet för en databas enligt denna artikel endast är motiverat om anskaffningen, granskningen eller presentationen av innehållet i denna databas vittnar om en kvalitets- eller kvantitetsmässigt sett väsentlig investering (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 december 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, punkt
).
Enligt domstolens fasta praxis avser investeringen i anskaffningen av innehållet i en databas de resurser som lagts ned på att söka befintliga uppgifter och att samla dessa i databasen, med undantag för resurser som lagts ned på själva skapandet av uppgifterna (dom av den 9 november 2004, The British Horseracing Board m.fl.,
C‑203/02
,
EU:C:2004:695
, punkt
, och dom Fixtures Marketing,
C‑338/02
,
EU:C:2004:696
, punkt
).
Begreppet investering som avser granskning av innehållet i databasen ska vidare förstås så, att det avser de resurser som, i syfte att säkerställa att uppgifterna i databasen är tillförlitliga, läggs ned på att kontrollera att sökelementen är korrekta, både när databasen upprättas och under hela den tid som den är i drift (dom av den 9 november 2004, The British Horseracing Board m.fl.,
C‑203/02
,
EU:C:2004:695
, punkt
).
Investering i presentationen av innehållet i databasen omfattar slutligen de resurser som läggs ned på att förse databasen med en informationsbehandlingsfunktion, det vill säga de resurser som läggs ned på att systematiskt eller metodiskt ordna databaselementen och på att arrangera dem så att de är individuellt tillgängliga (domarna av den 9 november 2004, Fixtures Marketing,
C‑338/02
,
EU:C:2004:696
, punkt
; Fixtures Marketing,
C‑444/02
,
EU:C:2004:697
, punkt
, och Fixtures Marketing,
C‑46/02
,
EU:C:2004:694
, punkt
).
Eftersom tolkningsfrågorna grundar sig på antagandet att CV-Onlines databas uppfyller det villkor som nämns i punkt 24 ovan, ankommer det i förevarande fall på den hänskjutande domstolen att pröva huruvida villkoren för att erhålla skydd enligt
sui generis
-rätten i artikel 7 i direktiv 96/9 är uppfyllda. Denna prövning omfattar även huruvida de metataggar som tillhandahålls av CV-Online i sig skulle kunna anses utgöra en väsentlig del av den skyddade databasen.
Vad för det andra gäller de kriterier som gör det möjligt att finna att en användares förfogande utgör ett ”utdrag” och/eller en ”återanvändning” i den mening som avses i direktiv 96/9, erinrar domstolen om att ”utdrag” i artikel 7.2 a i direktivet definieras som ”en varaktig eller tillfällig överflyttning av hela eller en väsentlig del av innehållet i en databas, oberoende av på vilket sätt och i vilken form detta sker”. Enligt artikel 7.2 b i samma direktiv avser ”återanvändning””när hela eller en väsentlig del av innehållet i en databas görs tillgänglig för allmänheten genom spridning av exemplar, uthyrning, on-line överföring eller överföring i någon annan form”.
Domstolen har med stöd av det syfte som unionslagstiftaren eftersträvat med införandet av en
sui generis
-rätt gjort en vid tolkning av såväl begreppet återanvändning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 december 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, punkterna
och
) som av begreppet utdrag (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 oktober 2008, Directmedia Publishing,
C‑304/07
,
EU:C:2008:552
, punkterna
och
).
Det framgår således av domstolens praxis att begreppen ”utdrag” och ”återanvändning” ska tolkas på så sätt, att de hänför sig till varje förfogande som består i att utan databasproducentens samtycke tillägna sig resultaten av dennes investering eller att tillgängliggöra dessa för allmänheten, varigenom databasproducenten fråntas inkomster som är avsedda att göra det möjligt för denne att täcka kostnaden för denna investering (dom av den 9 november 2004, The British Horseracing Board m.fl.,
C‑203/02
,
EU:C:2004:695
, punkt
).
Vad närmare bestämt gäller driften av en specialiserad sökmotor har domstolen slagit fast att operatören av en dedikerad metasökmotor gör en ”återanvändning”, i den mening som avses i artikel 7.2 b i direktiv 96/9, av hela eller en väsentlig del av innehållet i en databas som finns på en webbplats som tillhör tredje man, när operatören ger ett obestämt antal slutanvändare ett verktyg för att kunna utforska de upplysningar som finns i databasen och således ger tillgång till innehållet i denna databas på ett annat sätt än det som producenten av nämnda databas avsett. Domstolen betonade att en sådan verksamhet gör intrång i databasproducentens
sui generis
-rätt, eftersom databasproducenten därigenom fråntas inkomster som är avsedda att göra det möjligt för denne att täcka kostnaden för sin investering. I ett sådant fall behöver användaren nämligen inte längre gå via databasens – som tillhör den berörda tredje parten – startsida och sökformulär, eftersom användaren kan utforska denna databas direkt genom att använda den tjänst som metasökmotorleverantören erbjuder (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 december 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, punkterna
och
).
I förevarande fall framgår det av beslutet om hänskjutande och av parternas yttranden i det nationella målet samt av de uppgifter som erhållits vid förhandlingen, vilka generaladvokaten har framhållit i punkt 33 i sitt förslag till avgörande, att en sådan specialiserad sökmotor som den som är aktuell i det nationella målet inte använder sökformulären på de webbplatser där den gör det möjligt att göra en sökning och översätter inte sina användares sökförfrågningar i realtid till kriterier som används i dessa formulär. Den indexerar emellertid regelbundet dessa webbplatser och sparar en kopia på sina egna servrar. Med hjälp av ett eget sökformulär gör den det vidare möjligt för sina användare att göra sökningar enligt de kriterier som den föreslår, varvid sökningen görs bland de indexerade uppgifterna.
Även om funktionen hos en sådan sökmotor som den aktuella, skiljer sig från den funktion som var i fråga i det mål som avgjordes genom domen av den 19 december 2013, Innoweb (
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
), gör denna sökmotor det emellertid möjligt att, på ett annat sätt än det som producenten av den berörda databasen avsett, utforska hela innehållet i flera databaser samtidigt, däribland CV-Onlines databas, genom att göra innehållet tillgängligt för sina egna användare. Genom att göra det möjligt att göra sökningar i flera databaser samtidigt, enligt de kriterier som är relevanta för de personer som söker arbete, ger denna specialiserade sökmotor, på dess egna webbplats, användarna tillgång till de platsannonser som finns i dessa databaser.
En sådan sökmotor som den som är aktuell i det nationella målet gör det således möjligt att utforska samtliga uppgifter i de databaser som är fritt tillgängliga på internet, inklusive CV-Onlines webbplats, och ger sina användare tillgång till hela innehållet i dessa databaser på ett annat sätt än det som deras producenter avsett. Dessa uppgifter görs dessutom tillgängliga för allmänheten i den mening som avses i artikel 7.2 b i direktiv 96/9, eftersom en sådan sökmotor kan användas av vem som helst (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 december 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, punkt
).
Genom att indexera och kopiera innehållet på webbplatserna på sin egen server överför denna sökmotor dessutom innehållet i de databaser som dessa webbplatser utgörs av, till ett annat hjälpmedel.
Härav följer att en sådan överflyttning av det väsentliga innehållet i de berörda databaserna och ett sådant tillgängliggörande för allmänheten av dessa uppgifter, utan samtycke från den person som upprättat dem, utgör sådana åtgärder för utdrag respektive återanvändning av dessa databaser som är förbjudna enligt artikel 7.1 i direktiv 96/9, under förutsättning att de leder till att denna person fråntas inkomster som är avsedda att göra det möjligt för denne att täcka kostnaden för investeringen. Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 36 i sitt förslag till avgörande är tillhandahållandet av hyperlänkar till annonser på CV‑Onlines webbplats och återgivandet av den information som finns i den webbplatsens metataggar, endast externa yttrandeformer – av underordnad betydelse – av detta utdrag och denna återanvändning.
Det ska således även prövas huruvida de förfoganden som avses i punkterna 35 och 36 ovan kan undergräva investeringen för den person som upprättat den databas som överförts till ett annat hjälpmedel och gjorts tillgänglig för allmänheten.
Domstolen har redan slagit fast att
sui generis
-rätten i artikel 7 i direktiv 96/9 syftar till att skydda den person som upprättat databasen mot sådana förfoganden av användaren som överskrider dennes lagliga rätt och som på så vis är till men för investeringen som denna person har gjort (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 november 2004, The British Horseracing Board m.fl.
C‑203/02
,
EU:C:2004:695
, punkterna
och
). Artikel 7.1 i direktiv 96/9, jämförd med skäl 42 i samma direktiv, syftar i detta sammanhang till att förhindra att en användare genom sitt förfogande undergräver investeringen på ett kvalitativt eller kvantitativt sett väsentligt vis (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 november 2004, The British Horseracing Board m.fl.
C‑203/02
,
EU:C:2004:695
, punkt
).
Domstolen har även slagit fast att en databasproducent är skyddad mot den verksamhet som utförs av en operatör av en dedikerad metasökmotor och som påminner om produktion av en otillbörligen konkurrerande produkt i enlighet med vad som anges i skäl 42 i direktiv 96/9 (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 december 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, punkt
). En sådan verksamhet skulle nämligen medföra en risk för att databasproducenterna går miste om intäkter och således fråntas inkomster som är avsedda att göra det möjligt för dem att skriva av investeringar som gjorts i samband med skapandet och driften av databaserna (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 december 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, punkterna
och
).
Det ska i detta hänseende göras en skälig avvägning mellan, å ena sidan, databasproducenternas legitima intresse av att kunna skriva av sina väsentliga investeringar och, å andra sidan, intresset för användarna och konkurrenterna till dessa databasproducenter av att få tillgång till informationen i dessa databaser och att ha möjlighet att skapa innovativa produkter baserade på denna information.
Det ska nämligen erinras om att även den verksamhet som bedrivs av samlare av innehåll på internet, såsom svaranden i det nationella målet, gör det möjligt att uppnå det mål som det erinrats om i punkt 23 ovan, nämligen att stimulera inrättandet av system för datalagring och databehandling som bidrar till utvecklingen av informationsmarknaden. Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 41 i sitt förslag till avgörande bidrar dessa samlare till att skapa och distribuera produkter och tjänster som har ett mervärde inom informationssektorn. Genom att erbjuda sina användare ett enhetligt gränssnitt som gör det möjligt att söka i flera databaser enligt kriterier som är relevanta utifrån deras innehåll, bidrar de till en bättre strukturering av informationen och underlättar sökningen på Internet. De bidrar även till en väl fungerande konkurrens och öppenhet vad gäller utbud och priser.
Enligt artikel 7.1 i direktiv 96/9 ges skydd enligt
sui generis
-rätten, såsom framgår av punkt 24 ovan, endast till sådana databaser, vars skapande eller drift kräver en kvalitets- eller kvantitetsmässigt sett väsentlig investering.
Härav följer, såsom generaladvokaten har påpekat i punkterna 43 och 46 i sitt förslag till avgörande, att det huvudsakliga kriteriet vid avvägningen mellan de legitima intressena i förevarande fall måste vara en potentiell skada på den väsentliga investering som gjorts av den person som upprättat den berörda databasen, det vill säga risken för att investeringen inte kan skrivas av.
Det ska slutligen tilläggas att, såsom anges i artikel 13 i direktiv 96/9, bestämmelserna i detta direktiv inte påverkar unionens eller medlemsstaternas konkurrensregler.
I det nationella målet ankommer det således på den hänskjutande domstolen att – för att kunna avgöra huruvida CV-Online har rätt att förbjuda utdrag eller återanvändning av hela eller en väsentlig del av innehållet i denna databas – mot bakgrund av samtliga relevanta omständigheter, pröva för det första, huruvida anskaffningen, granskningen eller presentationen av innehållet i den berörda databasen vittnar om en väsentlig investering och för det andra huruvida det aktuella utdraget eller återanvändningen utgör en risk för möjligheten att skriva av denna investering.
Mot denna bakgrund ska frågorna besvaras enligt följande. Artikel 7.1 och 7.2 i direktiv 96/9 ska tolkas så, att en sökmotor på internet som är specialiserad på att söka i innehållet i databaser, vilken kopierar och indexerar hela eller en väsentlig del av en databas som är fritt tillgänglig på internet, och därefter gör det möjligt för dess användare att göra sökningar på denna databas på sin egen webbplats enligt kriterier som är relevanta utifrån dess innehåll, gör ett ”utdrag” och en ”återanvändning” av det innehållet i den mening som avses i denna bestämmelse, vilket kan förbjudas av producenten till en sådan databas i den mån dessa förfoganden skadar dataproducentens investering i anskaffningen, granskningen eller presentationen av innehållet, det vill säga att de utgör en risk för möjligheten att skriva av denna investering genom ett normalt utnyttjande av den aktuella databasen, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (femte avdelningen) följande:

Artikel 7.1 och 7.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 96/9/EG av den 11 mars 1996 om rättsligt skydd för databaser ska tolkas så, att en sökmotor på internet som är specialiserad på att söka i innehållet i databaser, vilken kopierar och indexerar hela eller en väsentlig del av en databas som är fritt tillgänglig på internet, och därefter gör det möjligt för dess användare att göra sökningar på denna databas på sin egen webbplats enligt kriterier som är relevanta utifrån dess innehåll, gör ett ”utdrag” och en ”återanvändning” av det innehållet i den mening som avses i denna bestämmelse, vilket kan förbjudas av producenten till en sådan databas i den mån dessa förfoganden skadar dataproducentens investering i anskaffningen, granskningen eller presentationen av innehållet, det vill säga att de utgör en risk för möjligheten att skriva av denna investering genom ett normalt utnyttjande av den aktuella databasen, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: lettiska.