CELEX: 62014CJ0286
Ieškinys dėl panaikinimo
SESV 290 straipsnis
Sąvokos „iš dalies pakeisti“ ir „papildyti“
Reglamentas (ES) Nr. 1316/2013
21 straipsnio 3 dalis
Europos Komisijai suteiktų įgaliojimų apimtis
Būtinybė priimti atskirą teisės aktą
Deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 275/2014

Savo ieškiniu Europos Parlamentas prašo panaikinti 2014 m. sausio 7 d. Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) Nr. 275/2014, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1316/2013, kuriuo sukuriama Europos infrastruktūros tinklų priemonė, I priedas (
OL L 80, p. 1
, toliau – ginčijamas reglamentas).
Teisinis pagrindas
Reglamentas (ES) Nr. 1316/2013
Pagal 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1316/2013, kuriuo sukuriama Europos infrastruktūros tinklų priemonė ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 913/2010 bei panaikinami reglamentai (EB) Nr. 680/2007 ir (EB) Nr. 67/2010 (
OL L 348, p. 129
), 1 straipsnį šiuo reglamentu sukuriama Europos infrastruktūros tinklų priemonė (toliau – EITP), kuria nustatomos Sąjungos finansinės paramos teikimo transeuropiniams tinklams, siekiant remti transporto, telekomunikacijų ir energetikos infrastruktūros sektorių bendro intereso projektus ir išnaudoti galimą tų sektorių sinergiją, sąlygos, metodai ir procedūros. Juo taip pat nustatomas išteklių, kurie turi būti skiriami pagal 2014–2020 m. daugiametę finansinę programą, paskirstymas.
Reglamento Nr. 1316/2013 59 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„<...> Transporto srityje, siekiant atsižvelgti į galimus politikos prioritetų ir technologinių galimybių pokyčius, taip pat į eismo srautus, pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus, kuriais priimami I priedo I dalies pakeitimai, ir išsamiai apibrėžti pagal 7 straipsnio 2 dalį finansavimo reikalavimus atitinkančių veiksmų išsamius finansavimo prioritetus, kurie turi atsispindėti darbo programose.“
Šio reglamento 17 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Komisija įgyvendinimo aktais tvirtina daugiametes ir metines darbo programas kiekvienam iš šių sektorių – transporto, telekomunikacijų ir energetikos sektoriams. Komisija taip pat gali patvirtinti daugiametes ir metines darbo programas, apimančias daugiau negu vieną sektorių. <...>“
Minėto reglamento 21 straipsnio 1–3, 5 ir 6 dalyse numatyta, kad Komisija deleguotuosius aktus priima taip:
„1.   Gavus [atitinkamos valstybės narės] pritarimą, kaip numatyta SESV 172 straipsnio antroje pastraipoje, Komisijai pagal šio reglamento 26 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus dėl šio reglamento I priedo I dalies pakeitimų, siekiant atsižvelgti į kintančius transeuropinių tinklų finansavimo prioritetus ir į pokyčius, susijusius su bendro intereso projektais, nurodytais Reglamente (ES) Nr. 1315/2013. <...>
2.   Komisijai pagal šio reglamento 26 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiamos šio reglamento I priedo III dalyje išdėstytos pagrindinės sąlygos ir procedūros, reglamentuojančios Sąjungos įnašą kiekvienos finansinės priemonės, sukurtos remiantis skolos arba nuosavo kapitalo pagrindu, kaip nurodyta šio reglamento I priedo III dalyje, atsižvelgiant į tarpinės ataskaitos rezultatus ir remiantis pagal Sprendimą Nr. 1639/2006/EB ir Reglamentu (ES) Nr. 680/2007 įsteigtos strategijos „Europa 2020“ projektų obligacijų iniciatyvos bandomojo etapo visapusiško nepriklausomo vertinimo rezultatais, taip pat siekiant atsižvelgti į kintančias rinkos sąlygas, kad būtų optimizuotas finansinių priemonių pagal šį reglamentą planavimas ir įgyvendinimas.
<...>
3.   Vadovaujantis 3 straipsnyje išdėstytais bendraisiais tikslais bei 4 straipsnio 2 dalyje nurodytais konkretiems sektoriams skirtais tikslais, transporto sektoriuje Komisijai pagal 26 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomi išsamūs finansavimo prioritetai, kurie EITP įgyvendinimo laikotarpiu turi atsispindėti 17 straipsnyje nurodytoje [nurodytose] darbo programose finansavimo reikalavimus pagal 7 straipsnio 2 dalį atitinkančių veiksmų atžvilgiu. Komisija deleguotąjį aktą priima iki 2014 m. gruodžio 22 d.
<...>
5.   Tais atvejais, kai nuo konkrečiam transporto tikslui skirto lėšų dydžio būtina nukrypti daugiau kaip penkiais procentiniais punktais, Komisijai pagal 26 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiami I priedo IV dalyje nustatyti orientaciniai procentiniai dydžiai.
6.   Komisijai pagal 26 straipsnį suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriais iš dalies keičiamas I priedo V dalyje pateiktas bendrųjų gairių, kuriomis turi būti vadovaujamasi nustatant paramos skyrimo kriterijus, sąrašas, siekiant atsižvelgti į šio reglamento laikotarpio vidurio vertinimo rezultatus arba įgyvendinant šį reglamentą padarytas išvadas. Tai atliekama tokiu būdu, kuris suderinamas su atitinkamomis sektoriams skirtomis gairėmis.“
Reglamento Nr. 1316/2013 26 straipsnyje nustatyta:
„1.   Įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis.
2.   21 straipsnyje nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus Komisijai suteikiami nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2020 m. gruodžio 31 d.
3.   Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kuriuo metu atšaukti 21 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiami tame sprendime nurodyti įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus. Sprendimas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
arba vėlesnę jame nurodytą dieną. Jis nedaro poveikio jau galiojančių deleguotųjų aktų galiojimui.
4.   Apie priimtą deleguotąjį aktą Komisija nedelsdama vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
5.   Pagal 21 straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Europos Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškia prieštaravimų arba jeigu dar nepasibaigus šiam laikotarpiui ir Europos Parlamentas, ir Taryba praneša Komisijai, kad prieštaravimų nereikš. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.“
Reglamento Nr. 1316/2013 I priedo I dalies antraštė – „Iš anksto nustatytų pagrindinio tinklo projektų transporto sektoriuje sąrašas“. Šio priedo III dalyje reglamentuojamos finansinių priemonių pagal EITP įgyvendinimo sąlygos ir procedūros. Šio priedo IV dalyje numatyti konkretiems transporto tikslams skirti orientaciniai procentiniai dydžiai, o jo V dalyje pateiktas bendrųjų gairių, į kurias reikia atsižvelgti nustatant skyrimo kriterijus, sąrašas.
Ginčijamas reglamentas
Ginčijamo reglamento 1 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„Pagal Reglamento (ES) Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalį Komisijai suteikiami įgaliojimai per pirmuosius metus po to reglamento įsigaliojimo priimti deleguotuosius aktus, kuriais nustatomi išsamūs transporto srities finansavimo prioritetai, į kuriuos EITP įgyvendinimo laikotarpiu turi būti atsižvelgiama darbo programose ir kurie taikomi reikalavimus pagal 7 straipsnio 2 dalį atitinkantiems veiksmams. Todėl deleguotasis aktas, kuriuo nustatomi išsamūs transporto srities finansavimo prioritetai, turi būti priimtas prieš priimant darbo programas.“
Ginčijamo reglamento 1 straipsnyje nurodyta:
„Šio reglamento priede pateiktas tekstas pridedamas kaip Reglamento (ES) Nr. 1316/2013 I priedo VI dalis.“
Ši VI dalis pavadinta „Daugiamečių ir metinių darbo programų transporto srities finansavimo prioritetai“.
Šalių reikalavimai ir procesas Teisingumo Teisme
Parlamentas Teisingumo Teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamą reglamentą ir
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį kaip nepriimtiną,
—
jei pirmasis reikalavimas nebūtų patenkintas, atmesti ieškinį kaip nepagrįstą,
—
pripažinti, kad ginčijamo reglamento padariniai laikytini galutiniais, ir
—
priteisti iš Parlamento bylinėjimosi išlaidas.
2014 m. spalio 22 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi Tarybai buvo leista įstoti į bylą palaikyti Parlamento reikalavimų.
Dėl ieškinio
Parlamentas nurodo vienintelį ieškinio pagrindą, iš esmės siejamą su tuo, kad Komisija viršijo įgaliojimus, jai suteiktus Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalyje, nes ginčijamo reglamento 1 straipsniu į Reglamento Nr. 1316/2013 I priedą įterpė VI dalį, užuot priėmusi atskirą deleguotąjį aktą.
Dėl priimtinumo
Šalių argumentai
Komisija teigia, kad ieškinys nepriimtinas, nes jis pateiktas dėl teisėkūros technikos ir formos, kurią Komisija pasirinko norėdama įgyvendinti jai suteiktus deleguotuosius įgaliojimus, taigi susijęs su neesminiu formos trūkumu, negalinčiu lemti ginčijamo reglamento panaikinimo.
Parlamentas, priešingai, teigia, kad ieškinys priimtinas.
Teisingumo Teismo vertinimas
Primintina, kad vykdydami SESV 263 straipsnyje numatytą teisėtumo kontrolę Europos Sąjungos Teisingumo Teismas ir Bendrasis Teismas turi jurisdikciją nagrinėti ieškinius dėl kompetencijos trūkumo, esminių procedūrinių reikalavimų pažeidimo, ESV sutarties ar kurios nors su jos taikymu susijusios teisės normos pažeidimo arba piktnaudžiavimo įgaliojimais (Sprendimo Frucona Košice / Komisija,
C‑73/11 P
,
EU:C:2013:32
,
punktas ir Sprendimo Portugalija / Komisija,
C‑246/11 P
,
EU:C:2013:118
,
punktas).
Priešingai, nei teigia Komisija, Parlamento keliamas klausimas dėl Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalies pažeidimo susijęs su pagal šią nuostatą Komisijai suteiktų įgaliojimų priimti deleguotuosius aktus apimtimi, taigi tai yra klausimas dėl esmės. Todėl ieškinys yra priimtinas.
Dėl esmės
Šalių argumentai
Parlamentas tvirtina, kad SESV 290 straipsnio 1 dalyje daromas aiškus skirtumas tarp įgaliojimo iš dalies pakeisti pagal teisėkūros procedūrą priimtą teisės aktą ir įgaliojimų jį papildyti. Vartodami žodžius „iš dalies pakeisti“ ESV sutarties autoriai siekė įtraukti atvejus, kai Komisijai suteikiami įgaliojimai formaliai pataisyti pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą. Taigi deleguotieji įgaliojimai „iš dalies pakeisti“ reiškia tokį aktų nuostatų išbraukimą, pakeitimą ar kitokius šio akto pakeitimus, padarytus viename iš jo straipsnių arba priede. O veiksmažodis „papildyti“, priešingai, reiškia naujų nuostatų įrašymą. Taigi deleguotasis aktas, kuriuo papildomas pagal teisėkūros procedūrą priimtas aktas, yra atskiras aktas, kuriuo pagal teisėkūros procedūrą priimtas aktas formaliai nepakeičiamas. Šią nuomonę patvirtina 2009 m. gruodžio 9 d. Komisijos komunikatas Parlamentui ir Tarybai dėl SESV 290 straipsnio įgyvendinimo (COM(2009) 673 galutinis) ir 2011 m. birželio 24 d. Komisijos tarnybų gairės dėl deleguotųjų aktų (SEC(2011) 855), toliau – Gairės dėl deleguotųjų aktų).
Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalyje Komisijai suteikiami įgaliojimai papildyti šį reglamentą. Iš tiesų teisės aktų leidėjas manė esant tinkama perleisti Komisijai įgaliojimus papildyti pagal teisėkūros procedūrą priimtas nuostatas priemonėmis, kuriose nustatomi išsamūs finansavimo prioritetai. Daugelyje kitų šio reglamento nuostatų Komisijai aiškiai suteikiami įgaliojimai jį iš dalies pakeisti. Ginčijamo reglamento motyvuojamojoje dalyje ir 2014 m. sausio 7 d. Komisijos komunikate „Pagrindinio transporto tinklo kūrimas. Pagrindinio tinklo koridoriai ir Europos infrastruktūros tinklų priemonė“ (SWD(2013) 542
final
) taip pat nurodyta, kad ginčijamu reglamentu papildomas Reglamentas Nr. 1316/2013.
Be to, Parlamentas tvirtina, kad ginčijamu reglamentu pažeidžiamos Reglamente Nr. 1316/2013 įtvirtintos teisės normos, nes išsamūs finansavimo prioritetai nustatomi ne atskirame akte, kaip reikalaujama pagal pastarąjį reglamentą. Reglamente Nr. 1316/2013 daromas skirtumas tarp paties teisės aktų leidėjo priimtų nuostatų, deleguotųjų aktų ir įgyvendinimo priemonių, kurias patvirtinti yra įgaliota Komisija. Šio reglamento 21 straipsnio 3 dalyje Komisijai suteikiami įgaliojimai nustatyti finansavimo prioritetus vadovaujantis minėtame reglamente nurodytais bendraisiais tikslais ir konkretiems sektoriams skirtais tikslais. Be to, šiame straipsnyje numatyta, kad nustatyti finansavimo prioritetai turi atsispindėti darbo programose, kurias Komisija priima kaip įgyvendinimo aktus. Darytina išvada, kad teisės aktų leidėjas nusprendė įtraukti „tarpinį etapą“ tarp EITP finansavimo programos pagrindinių elementų nustatymo tame pačiame reglamente ir konkretaus šios programos įgyvendinimo, atliekamo įgyvendinimo aktais.
Galiausiai Parlamentas tvirtina, kad ginčijamu reglamentu daromas poveikis lankstumui, kurio reikalaujama pagal Reglamentą Nr. 1316/2013. Kadangi ginčijamo reglamento turinys įterptas į Reglamentą Nr. 1316/2013, Komisija neturės galimybės ateityje jo iš dalies pakeisti, siekdama atsižvelgti į minėto reglamento 59 konstatuojamojoje dalyje nurodytų veiksnių pokyčius.
Komisija tvirtina, kad pagal teisėkūros procedūrą priimto akto „papildymo“ ir „pakeitimo iš dalies“, kaip tai suprantama pagal SESV 290 straipsnio 1 dalį, skirtumas nagrinėjamu atveju nėra svarbus, nes ši byla susijusi ne su SESV 290 straipsnio 1 dalies, o tik su Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalies išaiškinimu. Pastarojoje nuostatoje nėra nei žodžio „papildyti“, nei žodžių „pakeisti iš dalies“, vartojamų SESV 290 straipsnio 1 dalyje; pagal ją Komisijai leidžiama tik nustatyti „išsamius“ finansavimo prioritetus. Atsižvelgiant į šį teisės aktų leidėjo pasirinkimą, žodžius „išsamiai nustatyti“ reikia aiškinti remiantis šio reglamento struktūra, o ne tokiomis jau apibrėžtomis sąvokomis, kokias nurodė Parlamentas.
Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalyje konkrečiai nenurodyta, kaip Komisija turi nustatyti išsamius finansavimo prioritetus. Taigi pagal šį straipsnį neatmetama galimybė į šio reglamento priedą įterpti naują dalį nepakeičiant to reglamento esmės.
Parlamento argumentas, pateiktas
a contrario
, kad daugelyje kitų Reglamento Nr. 1316/2013 nuostatų Komisijai aiškiai suteikiami įgaliojimai iš dalies pakeisti šį reglamentą, neįtikina. Skirtingai nei pagal tas kitas nuostatas, pagal minėto reglamento 21 straipsnio 3 dalį Komisijai neleidžiama iš dalies pakeisti to paties reglamento nuostatų. Priimdama ginčijamą reglamentą, Komisija laikėsi šio ribojimo, nes ginčijamu reglamentu ne iš dalies pakeičiamos Reglamento Nr. 1316/2013 nuostatos, o tik nustatomi išsamūs finansavimo prioritetai, juos įterpiant į šio reglamento I priedą.
Priimdama ginčijamą reglamentą, Komisija paisė „tarpinio etapo“, kurį teisės aktų leidėjas įterpė tarp pagal teisėkūros procedūrą priimto akto ir programos įgyvendinimo ir kuriuo remiasi Parlamentas. Parlamento nuogąstavimai, kad šiuo reglamentu daromas poveikis lankstumui, kurio reikalaujama pagal Reglamentą Nr. 1316/2013, nepagrįsti, nes pastarojo reglamento 21 straipsnio 3 dalyje Komisijai leidžiama nustatyti išsamius finansavimo prioritetus deleguotajame akte ir kartu leidžiama prireikus iš dalies pakeisti jos priimtą deleguotąjį aktą.
Atsakydama į per posėdį pateiktus Teisingumo Teismo klausimus, Komisija iš esmės tvirtino, kad Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalyje numatyti deleguotieji įgaliojimai „išsamiai nustatyti“ finansavimo prioritetus negali būti suprantami kaip trečia deleguotųjų įgaliojimų rūšis, atskirta nuo SESV 290 straipsnio 1 dalyje numatytų deleguotųjų įgaliojimų rūšių, t. y. įgaliojimų „iš dalies pakeisti“ arba „papildyti“ pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą. Egzistuoja tik dvi pastarajame straipsnyje numatytos deleguotųjų įgaliojimų rūšys. Vis dėlto, anot Komisijos, suteikiant jai įgaliojimus „išsamiai nustatyti“ finansavimo prioritetus, šio reglamento 21 straipsnio 3 dalyje jai leidžiama pasirinkti teisėkūros techniką.
Teisingumo Teismo vertinimas
Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalyje Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriuose „nustatomi išsamūs“ finansavimo prioritetai, turintys atsispindėti šio reglamento 17 straipsnyje nurodytose darbo programose.
Parlamentas iš esmės tvirtina, kad Komisija viršijo šiuos įgaliojimus, nes ginčijamo reglamento 1 straipsniu į Reglamento Nr. 1316/2013 I priedą įterpė VI dalį, užuot priėmusi atskirą deleguotąjį aktą.
Šiuo klausimu pirmiausia primintina, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką iš SESV 290 straipsnio 1 dalies matyti, kad pagal teisėkūros procedūrą priimtu aktu Komisijai gali būti deleguoti įgaliojimai priimti visuotinai taikomus ne pagal teisėkūros procedūrą priimamus aktus, papildančius ar iš dalies keičiančius neesmines pagal teisėkūros procedūrą priimto akto nuostatas. Pagal šios nuostatos antrą pastraipą įgaliojimų delegavimo tikslai, turinys, taikymo sritis ir trukmė aiškiai apibrėžiami pagal teisėkūros procedūrą priimtuose aktuose, kuriais deleguojami tokie įgaliojimai. Šis reikalavimas reiškia, kad suteikiami deleguotieji įgaliojimai priimti taisykles, kurios būtų įtrauktos į teisės normų sistemą, apibrėžtą pagrindiniu pagal teisėkūros procedūrą priimtu aktu (Sprendimo Komisija / Parlamentas ir Taryba,
C‑427/12
,
EU:C:2014:170
,
punktas ir Sprendimo Komisija / Parlamentas ir Taryba,
C‑88/14
,
EU:C:2015:499
,
punktas).
Taip pat primintina, jog SESV 290 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje nustatyta, kad pagal teisėkūros procedūrą priimtuose aktuose aiškiai nustatomos delegavimo sąlygos. Remiantis ta pačia nuostata, šios sąlygos gali būti tokios: Parlamentas arba Taryba gali nuspręsti atšaukti delegavimą arba deleguotasis teisės aktas gali įsigalioti tik tada, jei per pagal teisėkūros procedūrą priimtame akte nustatytą laikotarpį Parlamentas arba Taryba nepareiškia prieštaravimo.
SESV 290 straipsnio 1 dalyje numatytos dvi deleguotųjų įgaliojimų rūšys: įgaliojimai „papildyti“ pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą ir įgaliojimai jį „iš dalies pakeisti“. O galimybė „patikslinti“ kai kurias neesmines tokio akto nuostatas šiame straipsnyje nenumatyta.
Priešingai, nei gali pasirodyti iš Komisijos pateiktų rašytinių pastabų, Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalyje Komisijai suteikti įgaliojimai „nustatyti išsamius“ finansavimo prioritetus yra ne atskira deleguotųjų įgaliojimų rūšis, nepatenkanti į SESV 290 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, bet deleguotieji įgaliojimai, kaip jie suprantami pagal šį straipsnį.
Iš minėto reglamento 21 straipsnio 3 dalies konteksto matyti, kad šioje nuostatoje numatyti įgaliojimai yra viena iš SESV 290 straipsnyje numatytų deleguotųjų įgaliojimų rūšių.
Šiuo klausimu konstatuotina, kad, pirma, Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalyje pateikiama nuoroda į šio reglamento 26 straipsnį, kuriame siekiama, kad būtų laikomasi SESV 290 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatytų sąlygų, todėl jo 2 dalyje nustatyta įgaliojimų delegavimo trukmė, o 3 ir 5 dalyse patikslinta, kad Parlamentas arba Taryba gali bet kada atšaukti minėto reglamento 21 straipsnyje nurodytus deleguotuosius įgaliojimus ir kad pagal pastarąjį straipsnį priimtas deleguotasis aktas įsigalioja tik tuo atveju, jeigu per du mėnesius nuo pranešimo Parlamentui ir Tarybai apie šį aktą dienos šios institucijos nepareiškia prieštaravimų.
Antra, Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 2, 5 ir 6 dalyse, kuriose Komisijai suteikiami deleguotieji įgaliojimai „iš dalies pakeisti“ tam tikras šio reglamento nuostatas, kaip tai suprantama pagal SESV 290 straipsnį, taip pat pateikiama nuoroda į šio reglamento 26 straipsnį.
Taigi būtų prieštaringa teigti, kad, nors Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 2, 5 ir 6 dalyse ir šio straipsnio 3 dalyje pateikiama nuoroda į šio reglamento 26 straipsnį, šis 26 straipsnis priimtas remiantis SESV 290 straipsniu, kiek tai susiję tik su minėto reglamento 21 straipsnio 2, 5 ir 6 dalyse nurodytais deleguotaisiais įgaliojimais.
Be to, per posėdį Komisija pripažino, kad to paties reglamento 21 straipsnio 3 dalyje numatyti įgaliojimai laikytini deleguotaisiais įgaliojimais, kaip jie suprantami pagal SESV 290 straipsnio 1 dalį.
Toliau reikia išnagrinėti, ar Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalyje numatyti įgaliojimai „nustatyti išsamius“ finansavimo prioritetus turi būti suprantami kaip deleguotieji įgaliojimai „iš dalies pakeisti“ šį reglamentą ar kaip deleguotieji įgaliojimai jį „papildyti“, kaip tai suprantama pagal SESV 290 straipsnio 1 dalį, o gal Komisijai leidžiama savo nuožiūra pasirinkti kurią nors iš šių minėtų įgaliojimų rūšių.
Šiuo klausimu iš žodžių „papildyti arba iš dalies pakeisti“ matyti, kad SESV 290 straipsnio 1 dalyje numatytos dvi deleguotųjų įgaliojimų rūšys aiškiai atskiriamos.
Deleguojant įgaliojimus „papildyti“ pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą, Komisijai leidžiama tik sukonkretinti tą aktą. Įgyvendindama šiuos įgaliojimus, Komisija turi paisyti teisės aktų leidėjo pagal teisėkūros procedūrą priimto akto vientisumo ir gali tik detaliai plėtoti neesmines šio akto nuostatas, kurių teisės aktų leidėjas neįtvirtino.
Deleguojant įgaliojimus „iš dalies pakeisti“ pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą, priešingai, Komisijai leidžiama pataisyti arba išbraukti neesmines šio akto nuostatas, kurias įtvirtino teisės aktų leidėjas. Įgyvendindama šiuos įgaliojimus, Komisija neprivalo paisyti nuostatų, kurias yra įgaliota tik „iš dalies pakeisti“.
Tokį aiškinimą patvirtina visų pirma SESV 290 straipsnio genezė, kuri gali suteikti svarbios informacijos aiškinant ESV sutarties nuostatą (šiuo klausimu žr. Sprendimo Inuit Tapiriit Kanatami ir kt. / Parlamentas ir Taryba,
C‑583/11 P
,
EU:C:2013:625
,
punktą), ir, kaip pažymi Parlamentas, Komisijos paaiškinimai gairėse dėl deleguotųjų aktų, kurios, nors ir nėra privalomos Teisingumo Teismui, gali būti naudingas šaltinis (pagal analogiją žr. Sprendimo Italija / Komisija,
C‑310/99
,
EU:C:2002:143
,
punktą ir Sprendimo T‑Mobile Czech Republic ir Vodafone Czech Republic,
C‑508/14
,
EU:C:2015:657
,
punktą).
Dėl SESV 290 straipsnio genezės pažymėtina, kad jo turinys iš esmės sutampa su Sutarties dėl Konstitucijos Europai projekto (
OL C 310, 2004, p. 1
) I‑36 straipsnio turiniu. Iš šios nuostatos parengiamųjų darbų, konkrečiai iš 2002 m. lapkričio 29 d. Europos konvento IX grupės „Supaprastinimas“ baigiamosios ataskaitos (CONV 424/02) 9 puslapio matyti, kad deleguotieji aktai apibrėžiami kaip aktai, kuriais „išsamiau išaiškinamas pagal teisėkūros procedūrą priimtas aktas arba iš dalies pakeičiamos tam tikros tokio akto dalys“.
Gairių dėl deleguotųjų aktų 40 punkte Komisija paaiškina, kad suteikdamas Komisijai įgaliojimus „papildyti“ pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą teisės aktų leidėjas visko nereglamentuoja išsamiai ir tik įtvirtina esmines nuostatas, o jas sukonkretinti palieka Komisijai. Šių gairių 34 punkte, priešingai, nustatyta, kad įgyvendindama įgaliojimus „iš dalies pakeisti“ pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą Komisija padaro formalių teksto pakeitimų – prideda naujų neesminių nuostatų ir jas pakeičia arba išbraukia.
Dėl šio sprendimo ankstesniuose punktuose minėtų SESV 290 straipsnio 1 dalyje nurodytų dviejų deleguotųjų įgaliojimų rūšių skirtumų Komisija negali pati nustatyti, kokio pobūdžio deleguotieji įgaliojimai jai suteikti. Tokiomis aplinkybėmis, siekiant užtikrinti teisėkūros procedūros skaidrumą, šioje nuostatoje teisės aktų leidėjas įpareigojamas nustatyti įgaliojimų, kuriuos jis ketina suteikti Komisijai, pobūdį.
Dėl Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalyje Komisijai suteiktų įgaliojimų konstatuotina, kad šioje nuostatoje Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti deleguotuosius aktus, kuriuose „nustatomi išsamūs“ finansavimo prioritetai, taigi Komisijai leidžiama „papildyti“ šį reglamentą, kaip tai suprantama pagal SESV 290 straipsnį.
Minėto reglamento I priedo I ir III–V dalyse teisės aktų leidėjas pats patvirtino iš anksto nustatytų pagrindinio tinklo projektų transporto sektoriuje sąrašą, EITP finansinių priemonių įgyvendinimo sąlygas ir procedūras, konkretiems transporto tikslams skirtus orientacinius procentinius dydžius ir bendrųjų gairių, į kurias reikia atsižvelgti nustatant skyrimo kriterijus, sąrašą, tačiau to paties reglamento 21 straipsnio 1, 2, 5 ir 6 dalyse aiškiai suteikė Komisijai įgaliojimus „iš dalies pakeisti“ šias nuostatas.
Skirtingai nei minėtų nuostatų, finansavimo prioritetų, turinčių atsispindėti Reglamento Nr. 1316/2013 17 straipsnyje nurodytose darbo programose, teisės aktų leidėjas šiame reglamente nenustatė. Minėtame reglamente jis paliko šį klausimą atvirą ir patikėjo Komisijai užduotį „išsamiai nustatyti“ šiuos prioritetus deleguotajame akte, kuris, remiantis to paties reglamento 21 straipsnio 3 dalimi, turi būti priimtas iki 2014 m. gruodžio 22 d.
Taigi Reglamento Nr. 1316 21 straipsnio 3 dalyje suteikiant Komisijai įgaliojimus „išsamiai nustatyti“ finansavimo prioritetus, turinčius atsispindėti šio reglamento 17 straipsnyje nurodytose darbo programose, šiai institucijai leidžiama ne iš dalies pakeisti jau priimtas šio reglamento nuostatas, o sukonkretinti reglamentą nustatant detales, kurių nenustatė teisės aktų leidėjas, kartu laikantis visų jau priimtų to reglamento nuostatų.
Tokį aiškinimą patvirtina Reglamento Nr. 1316/2013 59 konstatuojamoji dalis, kurioje aiškiai atskiriami įgaliojimai „iš dalies pakeisti“ kai kurias šio reglamento nuostatas ir įgaliojimai jas „išsamiai apibrėžti“; šioje konstatuojamojoje dalyje nustatyta, kad pagal SESV 290 straipsnį Komisijai turėtų būti deleguoti įgaliojimai priimti aktus, kuriais priimami minėto reglamento I priedo I dalies pakeitimai, ir išsamiai apibrėžti pagal to paties reglamento 7 straipsnio 2 dalį finansavimo reikalavimus atitinkančių veiksmų išsamius finansavimo prioritetus, kurie turi atsispindėti darbo programose.
Trečia, reikia išnagrinėti, ar įgyvendinant Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalyje numatytus įgaliojimus reikia priimti atskirą nuo šio reglamento aktą.
Šiuo klausimu konstatuotina, kad, pirma, dėl teisės normų aiškumo ir teisėkūros procedūros skaidrumo Komisija, įgyvendindama įgaliojimus „papildyti“ pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą, negali įterpti nuostatų į patį šio akto tekstą. Toks įterpimas galėtų kelti painiavos dėl šių nuostatų teisinio pagrindo, nes pagal teisėkūros procedūrą priimto akto tekste atsirastų nuostatų, priimtų Komisijai įgyvendinant deleguotuosius įgaliojimus, o šie įgaliojimai jai neleidžia taisyti ar panaikinti šio akto.
Antra, reikia priminti, kad SESV 290 straipsnyje numatyta galimybė deleguoti įgaliojimus skirta tam, kad būtų leidžiama teisės aktų leidėjui skirti dėmesį tik esminėms teisės aktų nuostatoms ir toms neesminėms nuostatoms, kurias jis mano esant reikalinga įtvirtinti, o Komisijai patikėti užduotį „papildyti“ tam tikras pagal teisėkūros procedūrą priimto akto neesmines nuostatas arba jas „iš dalies pakeisti“ įgyvendinant deleguotuosius įgaliojimus.
Taigi nuostatos, kurias Komisija priėmė įgyvendindama įgaliojimus „papildyti“ pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą ir kurios yra šio akto dalis, vėliau negali būti pakeistos ar išbrauktos naudojantis tais pačiais įgaliojimais, nes tam reikalingi įgaliojimai „iš dalies pakeisti“ minėtą aktą. Todėl tuo atveju, jei prireiktų pakeisti ar išbraukti įrašytas nuostatas, turėtų įsikišti teisės aktų leidėjas ir arba pats priimti pagal teisėkūros procedūrą priimamą aktą, arba deleguoti Komisijai įgaliojimus „iš dalies pakeisti“ atitinkamą aktą. Taigi nuostatų įterpimas į patį pagal teisėkūros procedūrą priimto akto tekstą įgyvendinant įgaliojimus jį „papildyti“ prieštarautų veiksmingam tokių įgaliojimų taikymui.
Vis dėlto tuo atveju, kai Komisija „papildo“ pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą priimdama atskirą aktą, prireikus ji gali iš dalies pakeisti pastarąjį aktą ir neprivalo iš dalies pakeisti paties pagal teisėkūros procedūrą priimto akto.
Darytina išvada, kad įgyvendindama deleguotuosius įgaliojimus „papildyti“ pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą, kaip tai suprantama pagal SESV 290 straipsnį, Komisija turi priimti atskirą aktą.
Šią išvadą patvirtina ir gairių dėl deleguotųjų aktų 34 ir 40 punktai, pagal kuriuos aktas, kuriuo „papildomas“ pagal teisėkūros procedūrą priimtas aktas, yra atskiras aktas ir jis formaliai iš dalies nepakeičia pagal teisėkūros procedūrą priimto akto.
Kaip matyti iš šio sprendimo 47 punkto, Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalyje suteikiant Komisijai įgaliojimus „išsamiai nustatyti“ finansavimo prioritetus, turinčius atsispindėti šio reglamento 17 straipsnyje nurodytose darbo programose, šiuo reglamentu Komisijai leidžiama jį „papildyti“, kaip tai suprantama pagal SESV 290 straipsnį. Todėl įgyvendindama minėto 21 straipsnio 3 dalyje numatytus įgaliojimus Komisija turėjo priimti atskirą aktą. Ginčijamo reglamento 1 straipsniu įterpusi į Reglamento Nr. 1316/2013 I priedą VI dalį, Komisija pažeidė šį įpareigojimą, nes nepaisė SESV 290 straipsnio 1 dalyje numatytų dviejų deleguotųjų įgaliojimų rūšių skirtumo.
Šis nepaisymas matyti, be kita ko, ir iš to, kad ginčijamo reglamento pavadinime Komisija įvardija jį kaip „iš dalies keičiantį“ Reglamento Nr. 1316/2013 I priedą, nors šio reglamento 21 straipsnio 3 dalyje numatyti įgaliojimai „išsamiai nustatyti“ finansavimo prioritetus turi būti suprantami kaip deleguotieji įgaliojimai „papildyti“ pagal teisėkūros procedūrą priimtą aktą, kaip tai suprantama pagal SESV 290 straipsnio 1 dalį.
Todėl Komisija pažeidė minėto reglamento 21 straipsnio 3 dalį. Toks SESV 290 straipsnyje numatytų kompetencijos taisyklių pažeidimas lemia ginčijamo reglamento panaikinimą.
Ketvirta, kiek tai susiję su šio sprendimo 18 punkte nurodytu klausimu ir kiek Komisija ginčija, kad šis pažeidimas lemia ginčijamo reglamento panaikinimą, primintina, jog dėl to, kad ginčijamo reglamento 1 straipsniu šio reglamento priede pateiktas finansavimo prioritetų sąrašas įterpiamas į Reglamentą Nr. 1316/2013 kaip jo I priedo VI dalis, Komisija nebegali iš dalies keisti šio sąrašo, nes pagal Reglamento Nr. 1316/2013 21 straipsnio 3 dalį Komisijai neleidžiama „iš dalies keisti“ šio reglamento.
Tokiomis aplinkybėmis pareigos priimti atskirą aktą pažeidimas lemia ginčijamo reglamento panaikinimą, juo labiau kad, kaip matyti iš Reglamento Nr. 1316/2013 59 konstatuojamosios dalies, įgaliojimai išsamiai apibrėžti finansavimo prioritetus Komisijai suteikti „siekiant atsižvelgti į galimus politikos prioritetų ir technologinių galimybių pokyčius, taip pat į eismo srautus“.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia pritarti Parlamento pateiktam vieninteliam ieškinio pagrindui ir panaikinti ginčijamą reglamentą.
Dėl prašymo palikti galioti ginčijamo reglamento padarinius
Tuo atveju, jeigu Teisingumo Teismas panaikintų ginčijamą reglamentą, Komisija prašo palikti galioti šio reglamento padarinius, kol jis bus pakeistas nauju aktu. Parlamentas mano, kad tai būtų veiksminga.
Šiuo klausimu primintina, jog pagal SESV 264 straipsnio antrą pastraipą, jei Teisingumo Teismas mano, kad tai reikalinga, jis nurodo, kurie panaikinto akto padariniai lieka galutiniai.
Šiuo klausimu iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad, atsižvelgiant į su teisiniu saugumu susijusius motyvus, tokio akto padariniai gali likti galioti, be kita ko, jei jo panaikinimo įsigaliojimas nedelsiant lemtų sunkius neigiamus padarinius atitinkamiems asmenims ir jei ginčijamo akto teisėtumas ginčijamas ne dėl jo tikslo ar turinio, bet dėl jo rengėjo kompetencijos trūkumo ar dėl procedūrinių reikalavimų pažeidimo (Sprendimo Parlamentas ir Komisija / Taryba,
C‑103/12 ir C‑165/12
,
EU:C:2014:2400
,
punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Nagrinėjamu atveju ginčijamas reglamentas yra Reglamento Nr. 1316/2013 17 straipsnyje nurodytų darbo programų teisinis pagrindas, o šiomis programomis savo ruožtu grindžiami kvietimai teikti pasiūlymus EITP lėšomis finansuojamų bendro intereso projektų atrankai.
Kaip teigia Komisija, tiesiog panaikinus ginčijamą reglamentą kiltų grėsmė šiuo reglamentu grindžiamoms metinėms ir daugiametėms darbo programoms ir pagal šias programas pateiktiems kvietimams teikti pasiūlymus EITP lėšomis finansuojamų bendro intereso projektų atrankai, jie savaime taptų negaliojantys. Toks negaliojimas pakenktų EITP ir sukeltų daug žalos visiems susijusiems subjektams.
Šiomis aplinkybėmis egzistuoja svarbūs teisinio saugumo motyvai, dėl kurių Teisingumo Teismas gali tenkinti prašymą palikti galioti ginčijamo reglamento padarinius.
Todėl reikia palikti galioti šio reglamento padarinius, kol per protingą terminą, kuris negali viršyti šešių mėnesių, skaičiuojant nuo šio sprendimo paskelbimo dienos, įsigalios naujas jį pakeisiantis aktas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Parlamentas reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas iš Komisijos, o pastaroji bylą pralaimėjo, ji turi jas padengti. Pagal Procedūros reglamento 140 straipsnio 1 dalį Taryba padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

1.
Panaikinti 2014 m. sausio 7 d. Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) Nr. 275/2014, kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1316/2013, kuriuo sukuriama Europos infrastruktūros tinklų priemonė, I priedas.

2.
Palikti galioti Deleguotojo reglamento Nr. 275/2014 padarinius, kol per protingą terminą, kuris negali viršyti šešių mėnesių, skaičiuojant nuo šio sprendimo paskelbimo dienos, įsigalios naujas jį pakeisiantis aktas.

3.
Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

4.
Europos Sąjungos Taryba padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.