CELEX: 62014CJ0232
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Dempingas
Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 412/2013
Galiojimas
Kinijos kilmės keraminių stalo ir virtuvės reikmenų importas
Nagrinėjamas produktas
Atitinkamas produktas
Pareiga motyvuoti

Šis prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2013 m. gegužės 13 d. Tarybos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 412/2013, kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminiams stalo ir virtuvės reikmenims nustatomas galutinis antidempingo muitas ir galutinai surenkamas laikinasis muitas (
OL L 131, p. 1
), galiojimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Portmeirion Group UK Ltd
(toliau –
Portmeirion
) ir
Commissioners for her Majesty’s Customs and Revenue
(Mokesčių ir muitų administratorius, toliau – mokesčių administratorius) ginčą dėl šio administratoriaus atsisakymo patenkinti prašymą grąžinti importuojant Kinijos kilmės keraminius stalo ir virtuvės reikmenis
Portmeirion
sumokėtus antidempingo muitus.
Teisinis pagrindas
Tarptautinė teisė
1994 m. gruodžio 22 d. Tarybos sprendimu 94/800/EB dėl daugiašalių derybų Urugvajaus raunde (1986–1994) priimtų susitarimų patvirtinimo Europos bendrijos vardu jos kompetencijai priklausančių klausimų atžvilgiu (
OL L 336, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 21 t., p. 80) Europos Sąjungos Taryba patvirtino Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) steigimo sutartį, pasirašytą Marakeše 1994 m. balandžio 15 d., ir šios sutarties 1, 2 ir 3 prieduose esančius susitarimus, tarp kurių yra Susitarimas dėl 1994 m. Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VI straipsnio įgyvendinimo (
OL L 336
, 1994, p. 103; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 21 t., p. 189; toliau – 1994 m. Antidempingo susitarimas).
1994 m. Antidempingo susitarimo 2 straipsnyje „Dempingo nustatymas“ numatyta:
„2.1   Šioje Sutartyje prekė turi būti laikoma preke, parduodama dempingo kaina, t. y. pateikiama kitos valstybės prekybai mažesne kaina negu jos normalioji vertė, jeigu tos prekės, eksportuojamos iš vienos valstybės į kitą, eksporto kaina yra mažesnė negu palyginamoji kaina, esant įprastoms prekybos sąlygoms, už tapačią ar panašią prekę, skirtą vartoti eksportuojančioje valstybėje.
<…>
2.6   Visoje šioje Sutartyje terminas „tapati arba panaši prekė“ (produit similaire) turi būti interpretuojamas kaip reiškiantis prekę, kuri yra identiška, t. y. panaši visais atžvilgiais į tiriamąją prekę, arba, nesant tokios identiškos prekės, reiškiantis kitą prekę, kuri, nors ir nėra panaši visais aspektais, vis dėlto charakteristikomis labai primena tiriamąją prekę.
<…>“
Sąjungos teisė
1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (
OL L 302, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 4 t., p. 307; toliau – Muitinės kodeksas), 236 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Importo arba eksporto muitai grąžinami nustačius, kad tada, kai jie buvo sumokėti, tokių muitų suma nebuvo teisiškai privaloma sumokėti <…>“
Įgyvendinimo reglamentas Nr. 412/2013 buvo priimtas remiantis 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1225/2009 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos Bendrijos narėmis nesančių valstybių (
OL L 343, p. 51
, klaidų ištaisymas
OL L 7, 2010, p. 22
; toliau – Pagrindinis reglamentas). Šio reglamento 3 ir 4 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(3)
[1994 m. Antidempingo susitarime] pateikiamos išsamios taisyklės, ypač kaip nustatyti dempingą, kokia tvarka pradėti ir atlikti tyrimą, taip pat kaip nustatyti ir traktuoti faktus, kaip taikyti laikinąsias priemones, kaip nustatyti ir rinkti antidempingo muitus, kokia turi būti antidempingo priemonių trukmė ir peržiūrų tvarka, kaip viešai paskelbti informaciją apie atliekamus antidempingo tyrimus. Siekiant užtikrinti, kad tos taisyklės būtų taikomos tinkamai ir skaidriai, susitarimo nuostatos, kiek tai yra įmanoma, turi būti įtrauktos į Bendrijos teisės aktus.
(4)
Siekiant išlaikyti [Bendrajame susitarime] nustatytų teisių ir įsipareigojimų pusiausvyrą, Bendrija, taikydama taisykles, turi atsižvelgti į tai, kaip jas aiškina pagrindiniai Bendrijos prekybos partneriai.“
Pagrindinio reglamento 1 straipsnyje „Principai“ nustatyta:
„1.   Antidempingo muitas gali būti taikomas bet kuriam produktui dempingo kaina, kurį išleidus į laisvą apyvartą Bendrijoje būtų padaryta žala.
2.   Produktu dempingo kaina yra laikomas produktas, jeigu jo eksporto į Bendriją kaina yra mažesnė nei palyginamoji panašaus produkto kaina įprastomis prekybos sąlygomis eksportuojančioje valstybėje.
3.   Eksportuojančia valstybe paprastai laikoma produkto kilmės valstybė. Tačiau ja gali būti tarpinė valstybė, išskyrus, pavyzdžiui, kai produktas yra tik pervežamas per tą valstybę arba kai nagrinėjamasis produktas negaminamas toje valstybėje arba kai toje valstybėje tokiems produktams nėra palyginamosios kainos.
4.   Taikant šį reglamentą, sąvoka „panašus produktas“ yra identiškas produktas, t. y. produktas, visais atžvilgiais panašus į nagrinėjamąjį produktą, o jeigu identiško produkto nėra – kitas produktas, kuris nors ne visais atžvilgiais, tačiau panašiomis nagrinėjamojo produkto savybėmis pasižymintis produktas.“
Remdamasi Pagrindiniu reglamentu, Europos Komisija priėmė 2012 m. lapkričio 14 d. Reglamentą (ES) Nr. 1072/2012, kuriuo nustatomas laikinasis antidempingo muitas importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminiams stalo ir virtuvės reikmenims (
OL L 318, p. 28
, klaidų ištaisymas
OL L 36, 2013, p. 11
; toliau – Laikinasis reglamentas).
Pagal Laikinojo reglamento 24, 25, 51, 52 ir 54–57 konstatuojamąsias dalis:
„(24)
Nagrinėjamasis produktas yra Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminiai stalo ir virtuvės reikmenys, kurių [Kombinuotosios nomenklatūros, nurodytos 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (
OL L 256, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382 I priede; toliau – KN] kodai yra 6911 10 00, ex 6912 00 10, ex 6912 00 30, ex 6912 00 50 ir ex 6912 00 90 (toliau – nagrinėjamasis produktas). Šie reikmenys gali būti iš porceliano, paprastosios keramikos, akmens keramikos arba tauriosios keramikos ar kitų medžiagų. Pagrindinės žaliavos – mineralai, pavyzdžiui, kaolinas, putnagas ir kvarcas, ir nuo naudojamų žaliavų sudėties priklauso pagamintų galutinių keramikos dirbinių rūšis.
(25)
Keraminiai stalo ir virtuvės reikmenys parduodami labai įvairių formų, kurios ilgainiui kinta. Jie naudojami labai įvairiose vietose, pavyzdžiui, namuose, viešbučiuose, restoranuose ar priežiūros įstaigose.
<…>
(51)
Vienas importuotojas teigė, kad tiriamojo produkto apibrėžtoji sritis buvo per plati, kad būtų galima pagrįstai palyginti produktų rūšis. Su gamyba susijusių interesų Kinijoje turintis gamintojas laikėsi panašaus požiūrio. Šiuo atžvilgiu kai kurios šalys taip pat nurodė prekes, kurių paskirtis tik dekoratyvinė.
(52)
Taigi pažymima, kad atitinkami kriterijai, taikyti siekiant nustatyti, ar su tyrimu susijęs produktas galėtų būti laikomas vienu produktu, t. y. jo pagrindinės fizinės ir techninės savybės, išdėstyti toliau. Taigi, vien dekoratyvinės paskirties prekės neįtrauktos. Be to, nors įvairių rūšių keraminių stalo ir virtuvės reikmenų specifinės savybės tikrai gali skirtis, atlikus tyrimą atskleista, kad, išskyrus keraminius peilius, jų pagrindinės savybės yra tapačios. Be to, faktas, kad nagrinėjamąjį produktą galima pagaminti renkantis skirtingus gamybos procesus, nėra kriterijus, pagal kurį galima būtų nustatyti, ar tai du ar daugiau skirtingų produktų. Galiausiai tyrimas taip pat atskleidė, kad įvairių rūšių nagrinėjamieji produktai buvo paprastai parduodami tais pačiais pardavimo kanalais. Kai kurios specializuotos parduotuvės galbūt renkasi tam tikras konkrečias rūšis, tačiau didelė dalis platintojų (mažmenininkai, universalinės parduotuvės, prekybos centrai) parduoda įvairių rūšių keraminius stalo ir virtuvės reikmenis, kad galėtų savo vartotojams pasiūlyti platų asortimentą. Todėl argumentai, kad tiriamojo produkto apibrėžtoji sritis yra per plati, laikinai atmetami.
<…>
(54)
Atliekant tyrimą nustatyta, kad visų rūšių keraminių stalo ir virtuvės reikmenų, t. y. keraminių reikmenų, pirmiausia skirtų sąlyčiui su maistu, nepaisant rūšių ir stilių skirtumų, fizinės ir techninės savybės yra vienodos, jų paskirtis iš esmės yra vienoda ir jie gali būti laikomi įvairiomis to paties produkto rūšimis.
(55)
Šie reikmenys ne tik pasižymi tokiomis pačiomis fizinėmis ir techninėmis savybėmis, bet ir visi minėti jų įvairūs stiliai ir rūšys tiesiogiai konkuruoja ir vieną dažnai galima pakeisti kita. Tai aiškiai iliustruoja faktas, kad tarp jų nėra aiškios skiriamosios linijos, t. y. skirtingų rūšių produktai vieni kitus dubliuoja ir tarpusavyje konkuruoja, o paprasti pirkėjai dažnai neatskiria, pavyzdžiui, porcelianinių ir neporcelianinių prekių.
(56)
Tačiau, kaip paaiškinta 29–34 konstatuojamosiose dalyse, taip pat laikyta tinkama susiaurinti produkto apibrėžties sritį, kuria remiantis dabar atliekamas tyrimas, ir neįtraukti į ją keraminių peilių. Todėl nagrinėjamasis produktas laikinai apibrėžiamas kaip Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminiai stalo ir virtuvės reikmenys, išskyrus keraminius peilius, kurių KN kodai yra ex 6911 10 00, ex 6912 00 10, ex 6912 00 30, ex 6912 00 50 ir ex 6912 00 90.
(57)
Taigi šio tyrimo tikslais ir remiantis nuoseklia Sąjungos praktika, manoma, kad visi pirmiau aprašytų rūšių produktai, išskyrus keraminius peilius, turėtų būti laikomi vienu produktu.“
Taikydama Pagrindinio reglamento 9 straipsnį, Taryba priėmė Įgyvendinimo reglamentą Nr. 412/2013, kuriuo nustatomas galutinis antidempingo muitas. Pastarojo reglamento 35–37 konstatuojamosios dalys suformuluotos taip:
„(35)
Visų rūšių keraminiai stalo ir virtuvės reikmenys gali būti laikomi skirtingomis to paties produkto rūšimis. Todėl atskleidus laikinąsias išvadas ir dar kartą po galutinių išvadų atskleidimo pateiktas teiginys, kad tyrimas apima platų panašių produktų spektrą ir dėl to reikėtų atlikti atskirus teisės pateikti ieškinį, dempingo, žalos, priežastinio ryšio ir Sąjungos interesų analizės tyrimus kiekvienam produktui, yra nepagrįstas. Viena šalis, teigusi, kad produkto apibrėžtoji sritis buvo per plati, pateikė skirtingai dekoruotų produktų palyginimą, bet jos pareiškimai dėl galutinio naudojimo (vienu atveju – produktai skirti sodui ir vaikams, kitu – dekoravimui) yra ginčytini, nes produktų negalima aiškiai atskirti ir tą teiginį galima labiau laikyti [Laikinojo] reglamento 55 konstatuojamojoje dalyje pateikto argumento patvirtinimu. <…>
(36)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, produktas galutinai apibrėžiamas kaip [Kinijos Liaudies Respublikos] kilmės keraminiai stalo ir virtuvės reikmenys, išskyrus keraminius peilius, keraminius pagardų arba prieskonių malūnėlius ir jų keramines malimo dalis, keraminius skustukus, keraminius peilių galąstuvus ir kordierito keramikos kepimo akmenis, skirtus picai arba duonai kepti, kurių KN kodai šiuo metu yra ex 6911 10 00, ex 6912 00 10, ex 6912 00 30, ex 6912 00 50 ir ex 6912 00 90.
(37)
Negavus kitų pastabų dėl nagrinėjamojo produkto ir panašaus produkto patvirtinami visi kiti [Laikinojo] reglamento 24–63 konstatuojamosiose dalyse išdėstyti teiginiai.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
Portmeirion
yra Britanijos keraminių reikmenų gamintoja ir Kinijos kilmės keraminių produktų importuotoja.
2012 m. vasario 16 d. Komisija inicijavo antidempingo tyrimą dėl tam tikrų Kinijos kilmės keraminių stalo ir virtuvės reikmenų importo į Sąjungą (toliau – nagrinėjamas importas).
2012 m. lapkričio 14 d. Komisija Laikinuoju reglamentu nustatė laikinuosius antidempingo muitus, susijusius su nagrinėjamu importu.
2012 m. gruodžio 18 d.
Portmeirion
pateikė pirmas pastabas, kuriose, pirma, ginčijo Komisijos nagrinėjamo produkto apibrėžtį, kurios ji laikėsi per savo tyrimą, ir, antra, ji rėmėsi kitais faktoriais, dėl kurių, anot jos, negalima taikyti antidempingo muitų. Komisijai pateikus savo 2013 m. vasario 25 d. informacinį dokumentą, 2013 m. kovo 5 d. ši institucija išklausė
Portmeirion
. Šia proga
Portmeirion
pateikė savo nuomonę dėl, be kita ko, nagrinėjamo produkto apibrėžties apimties.
2013 m. gegužės 13 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, priėmė Įgyvendinimo reglamentą Nr. 412/2013 ir nustatė galutinį antidempingo muitą už nagrinėjamą importą nuo 2013 m. gegužės 16 d.
2013 m. rugpjūčio 2 d.
Portmeirion
paprašė grąžinti mokesčių administratoriui sumokėtus antidempingo muitus pagal Muitinės kodekso 236 straipsnį, nes Įgyvendinimo reglamentas Nr. 412/2013 buvo nesuderinamas su Sąjungos teise todėl, kad, anot jos, šių muitų taikymas neturėjo teisinio pagrindo.
2013 m. gruodžio 16 d. sprendimu mokesčių administratorius atmetė
Portmeirion
prašymą dėl grąžinimo.
2014 m. sausio 14 d.
Portmeirion
apskundė šį sprendimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme, ginčydama Įgyvendinimo reglamento Nr. 412/2013 galiojimą.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad remiantis
Portmeirion
pateiktais pagrindais galima abejoti šio reglamento galiojimu.
Šiomis aplinkybėmis
First-tier Tribunal (Tax Chamber) Tribunal centre: Birmingham
(Birmingamo pirmosios instancijos teismas (mokesčių skyrius) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokį prejudicinį klausimą:
„Ar Įgyvendinimo reglamentas Nr. 412/2013 suderinamas su Sąjungos teise, kai:
a)
jis priimtas remiantis akivaizdžiai klaidingu vertinimu, susijusiu su nagrinėjamojo produkto apibrėžtimi, todėl antidempingo tyrimo išvados negalioja, ir
b)
jame nenurodyti tinkami motyvai, kaip to reikalaujama pagal SESV 296 straipsnį?“
Dėl prejudicinio klausimo
Dėl priimtinumo
Italijos vyriausybė tvirtina, kad
Portmeirion
neturi teisės remtis Įgyvendinimo reglamento Nr. 412/2013 negaliojimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme, todėl šio teismo pateiktas klausimas dėl šio reglamento galiojimo turi būti pripažintas nepriimtinu.
Anot šios vyriausybės, toks juridinis asmuo, kaip
Portmeirion
, tiesiogiai ir konkrečiai susijęs su Įgyvendinimo reglamentu Nr. 412/2013 tokiu lygiu, kad pats galėjo prašyti Sąjungos teismo jį panaikinti.
Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką bendrasis principas, kuriuo užtikrinama kiekvieno asmens teisė pareiškiant ieškinį dėl jam nepalankios nacionalinės priemonės remtis Sąjungos akto, kuris yra tos priemonės pagrindas, negaliojimu, nedraudžia susieti tokios teisės su sąlyga, kad suinteresuotasis asmuo nepasinaudojo teise tiesiogiai prašyti Sąjungos teismo panaikinti šį aktą pagal SESV 263 straipsnį. Vis dėlto asmuo negali kompetentingame nacionaliniame teisme remtis atitinkamo akto negaliojimu tik tuo atveju, kai galima teigti, kad jis neabejotinai galėjo prašyti panaikinti šį aktą (šiuo klausimu žr. Sprendimo TWD Textilwerke Deggendorf,
C‑188/92
,
EU:C:1994:90
,
punktą; Sprendimo Valimar,
C‑374/12
,
EU:C:2014:2231
,
ir
punktus ir Sprendimo TMK Europe,
C‑143/14
,
EU:C:2015:236
,
punktą).
Taigi toks juridinis asmuo, koks yra
Portmeirion
, negalėtų nacionaliniuose teismuose remtis ginčijamo reglamento negaliojimu tik tuo atveju, jei būtų galima teigti, kad šis reglamentas neabejotinai yra tiesiogiai ir konkrečiai su juo susijęs.
Pirma, kalbant apie sąlygą, kad
Portmeirion
nebūtų konkrečiai susijusi su ginčijamu reglamentu, reikia priminti, jog antidempingo muitus nustatantis reglamentas gali būti konkrečiai susijęs su daugeliu ūkio subjektų kategorijų, ir tai neužkerta kelio galimai tokio reglamento konkrečiai sąsajai su kitais ūkio subjektais dėl tik jiems būdingų savybių, skiriančių juos nuo bet kurio kito asmens (šiuo klausimu žr. Sprendimo Extramet Industrie / Taryba,
C‑358/89
,
EU:C:1991:214
,
punktą ir Sprendimo TMK Europe,
C‑143/14
,
EU:C:2015:236
,
punktą).
Šiuo klausimu reglamentas pirmiausia gali būti konkrečiai susijęs su tais nagrinėjamų produktų gamintojais ir eksportuotojais, kurie laikomi atsakingais už dempingą naudojant iš jų prekybinės veiklos gautus duomenis (šiuo klausimu žr. Sprendimo Valimar,
C‑374/12
,
EU:C:2014:2231
,
punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Be to, tokia sąlyga gali būti patikrinta, kalbant apie nagrinėjamo produkto importuotojus, kurių perpardavimo kainos buvo pagrindas nustatyti eksporto kainas ir kurie dėl šios priežasties yra susiję su dempingo veiksmų konstatavimu (Sprendimo Nashua Corporation ir kt. / Komisija ir Taryba,
C‑133/87 ir C‑150/87
,
EU:C:1990:115
,
punktas; Sprendimo Gestetner Holdings / Taryba ir Komisija,
C‑156/87
,
EU:C:1990:116
,
punktas ir Sprendimo TMK Europe,
C‑143/14
,
EU:C:2015:236
,
punktas).
Galiausiai tai irgi gali būti su trečiųjų šalių eksportuotojais, kurių produktams taikomi antidempingo muitai, susijusių importuotojų atvejis, visų pirma tuomet, kai eksporto kaina buvo apskaičiuota remiantis šių importuotojų taikomomis perpardavimo Sąjungos rinkoje kainomis ir kai pats antidempingo muitas buvo apskaičiuotas remiantis šiomis perpardavimo kainomis (Sprendimo Neotype Techmashexport / Komisija ir Taryba,
C‑305/86 ir C‑160/87
,
EU:C:1990:295
,
ir
punktai ir Sprendimo TMK Europe,
C‑143/14
,
EU:C:2015:236
,
punktas).
Nagrinėjamu atveju nėra nustatyta, kad
Portmeirion
galėtų būti priskirta prie vienos iš pirmiau nurodytų ūkio subjektų kategorijos ir todėl, be jokios abejonės, kad galėtų būti konkrečiai susijusi su Įgyvendinimo reglamentu Nr. 412/2013.
Iš tiesų, kaip Komisija patvirtino per posėdį,
Portmeirion
yra nagrinėjamo produkto, į kurio Kinijos kilmės keraminių stalo ir virtuvės reikmenų perpardavimo kainą nebuvo atsižvelgta nustatant eksporto kainą arba apskaičiuojant antidempingo muitą, įtvirtintą Įgyvendinimo reglamente Nr. 412/2013, importuotoja. Taip pat nekeliamas jo sąsajos su eksportuotojais klausimas. Be to, neatrodo, kad
Portmeirion
pasižymi tik jai būdinga savybe, skiriančia ją nuo bet kurio kito asmens.
Kadangi sąlygos, susijusios su tiesiogine ir konkrečia sąsaja su minėtu reglamentu, yra kumuliacinės, nebūtina šiuo atveju tikrinti, ar
Portmeirion
yra tiesiogiai susijusi su Įgyvendinimo reglamentu Nr. 412/2013.
Atsižvelgiant į visus pirmiau pateiktus svarstymus darytina išvada, kad, be jokios abejonės, negalima laikyti, jog
Portmeirion
negali remtis Įgyvendinimo reglamento Nr. 412/2013 galiojimu kompetentingame nacionaliniame teisme.
Iš to matyti, kad prejudicinis klausimas yra priimtinas.
Dėl esmės
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės klausia, ar Įgyvendinimo reglamentas Nr. 412/2013 negalioja, nes, pirma, jis yra pagrįstas akivaizdžia vertinimo klaida, susijusia su jame numatytu nagrinėjamo produkto apibrėžimu, ir, antra, jis nėra pagrįstas tinkamais motyvais, kaip reikalaujama SESV 296 straipsnyje.
Pirma, kalbant apie tariamą akivaizdžią vertinimo klaidą apibrėžiant nagrinėjamą produktą, pažymėtina, kad pagal Įgyvendinimo reglamento Nr. 412/2013 36 konstatuojamąją dalį „nagrinėjamo produkto“ sąvoka apima Kinijos kilmės keraminius stalo ir virtuvės reikmenis, išskyrus keraminius peilius, keraminius pagardų arba prieskonių malūnėlius ir jų keramines malimo dalis, keraminius skustukus, keraminius peilių galąstuvus ir kordierito keramikos kepimo akmenis, skirtus picai arba duonai kepti, kurių KN kodai šiuo metu yra ex 6911 10 00, ex 6912 00 10, ex 6912 00 30, ex 6912 00 50 ir ex 6912 00 90.
Tai turint omenyje, iš šio reglamento 35 konstatuojamosios dalies matyti, kad visi keraminiai stalo ir virtuvės reikmenys gali būti laikomi to paties produkto skirtingomis kategorijomis.
Taigi
Portmeirion
tvirtina, kad minėtas reglamentas buvo priimtas remiantis akivaizdžia vertinimo klaida, susijusia su nagrinėjamu produktu, nes antidempingo muitu apmokestinami skirtingi produktai nėra panašūs ir homogeniški, todėl negalima laikyti, kad jie yra vienas produktas, ir vieno tyrimo atlikimas buvo nepateisinamas.
Šiuo klausimu pažymėtina, kad Laikinajame reglamente ir Įgyvendinimo reglamente Nr. 412/2013 vartojama „nagrinėjamo produkto“ sąvoka yra konkretus bendrosios sąvokos „produktu dempingo kaina yra laikomas produktas“, esančios Pagrindinio reglamento 1 straipsnio 2 dalyje (toliau – atitinkamas produktas), apibūdinimas, nes Įgyvendinimo reglamentu Nr. 412/2013 siekiama įgyvendinti Pagrindinį reglamentą nagrinėjamoje srityje.
Darytina išvada, kad iš „atitinkamo produkto“ sąvokos, kaip ji suprantama pagal Pagrindinį reglamentą, sudedamųjų dalių būtinai nustatoma tai, kas priskirtina prie „nagrinėjamo produkto“, kaip jis suprantamas pagal Laikinąjį reglamentą ir Įgyvendinimo reglamentą Nr. 412/2013.
Taigi Pagrindiniame reglamente nepatikslinama „atitinkamo produkto“ sąvoka, o tik jo 1 straipsnio 4 dalyje apibrėžiama „panašaus produkto“ sąvoka – tai identiškas produktas arba panašiomis atitinkamo produkto savybėmis pasižymintis produktas. Be to, iš Pagrindinio reglamento 3 konstatuojamosios dalies matyti, kad šiuo reglamentu siekiama, kiek įmanoma, perkelti 1994 m. Antidempingo susitarimo sąvokas į Sąjungos teisę.
Šiomis aplinkybėmis „atitinkamo produkto“ sąvoką, esančią Pagrindiniame reglamente, reikia aiškinti pagal šį susitarimą, ypač pagal jo 2 straipsnį. Tačiau šiame straipsnyje taip pat nepatikslinta „atitinkamo produkto“ sąvokos apimtis ir, konkrečiai kalbant, jo apibrėžtyje nėra nieko, kas patvirtintų specialų aptariamų produktų homogeniškumo ir panašumo reikalavimą.
Taigi konstatuotina, kad pačiu Pagrindiniu reglamentu, siejamu su 1994 m. Antidempingo susitarimu, nereikalaujama, jog „atitinkamo produkto“ sąvoka būtinai reikštų visiškai homogenišką produktą, sudarytą iš tų panašių produktų.
Pirmesniame punkte pateiktą 1994 m. Antidempingo susitarimo supratimą taip pat patvirtina PPO specialių grupių daugelyje ataskaitų pasiekta nuomonė, kaip pabrėžė generalinis advokatas savo išvados 63–67 punktuose.
Taigi taip pat reikia atsižvelgti į minėtame susitarime esančių išsamių taisyklių aiškinimą, kurį pateikia pagrindiniai Sąjungos prekybos partneriai, kaip tai nurodyta Pagrindinio reglamento 4 konstatuojamojoje dalyje.
Šiuo klausimu, kaip pabrėžė generalinis advokatas išvados 60 punkte, kai kurie iš šių prekybos partnerių, kaip antai Kanada, Norvegijos Karalystė ar Kinijos Liaudies Respublika, manė, kad atitinkamas produktas turi būti homogeniškas ir susidėti iš panašių produktų. Vadinasi, atitinkamo produkto homogeniškumo sąlyga negali būti visiškai atmesta aiškinant Pagrindinį reglamentą.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia patikrinti, ar nagrinėjamu atveju padaryta akivaizdi vertinimo klaida apibrėžiant nagrinėjamą produktą.
Primintina, kad Teisingumo Teismas yra nusprendęs, jog bendros prekybos politikos srityje, ypač kiek tai susiję su prekybos apsaugos priemonėmis, Sąjungos institucijos dėl ekonominių, politinių ir teisinių aplinkybių, kurias jos privalo išnagrinėti, sudėtingumo turi plačią diskreciją. Vykdant tokio vertinimo teisminę kontrolę reikia tik patikrinti, ar buvo laikytasi procedūros taisyklių, ar tikslios faktinės aplinkybės, kuriomis grindžiamas ginčytinas pasirinkimas, ar nepadaryta akivaizdžios klaidos vertinant šias aplinkybes ir ar nebuvo piktnaudžiauta įgaliojimais (Sprendimo Simon, Evers & Co.,
C‑21/13
,
EU:C:2014:2154
,
punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Taigi, nors tiesa, kad keraminiai stalo ir virtuvės reikmenys, susiję su antidempingo tyrimu, skiriasi stiliumi, forma ir ypatybėmis, pažymėtina, jog, anot Komisijos, minėti reikmenys turi tas pačias esmines fizines ir technines savybes tiek, kiek jie yra pagaminti iš keramikos ir yra skirti liestis su maisto produktais. Taigi visi šie reikmenys negali būti laikomi heterogeniniais.
Be to, per posėdį Sąjungos institucijos pažymėjo, kad jos atitinkamą produktą suskirstė į panašių sandorių pogrupius ir nustatė kiekvieno pogrupio vidutinę svertinę normaliąją vertę ir vidutinę svertinę eksporto vertę, t. y. atsižvelgė į stiliaus, formos ir ypatybių skirtumus.
Galiausiai prašyme priimti prejudicinį sprendimą nacionalinis teismas tikrai abejoja dėl „nagrinėjamo produkto“ apibrėžties reikšmės priežastinio ryšio ir žalos analizei, nes, anot jo, dėl skirtingos apibrėžties būtų prieita prie skirtingų išvadų. Tačiau Teisingumo Teismui nebuvo pateikta jokios konkrečios informacijos dėl išvadų, prie kurių būtų prieita būtent remiantis skirtinga nagrinėjamo produkto apibrėžtimi, todėl negalima manyti, kad Sąjungos institucijos padarė akivaizdžią vertinimo klaidą remdamosi nagrinėjamo produkto apibrėžtimi, apimančia keraminius stalo ir virtuvės reikmenis.
Darytina išvada, kad manydamos, jog nagrinėjamu atveju skirtingi produktai, kuriems taikomas antidempingo muitas, gali sudaryti tą patį produktą ir todėl vienas tyrimas yra pateisinamas, institucijos nepadarė jokios akivaizdžios vertinimo klaidos.
Antra, reikia išnagrinėti, ar Įgyvendinimo reglamentas Nr. 412/2013 negalioja, nes nepateikti tinkami motyvai, kaip reikalaujama pagal SESV 296 straipsnį.
Šiuo klausimu pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką SESV 296 straipsnio reikalavimas nurodyti motyvus turi atitikti atitinkamo teisės akto pobūdį ir aiškiai bei nedviprasmiškai nurodyti institucijos, priėmusios ginčijamą aktą, argumentus taip, kad leistų suinteresuotiesiems asmenims žinoti, kokie priimtos priemonės pagrindai, o kompetentingam teismui – vykdyti jos kontrolę (Sprendimo Banco Privado Português ir Massa Insolvente do Banco Privado Português,
C‑667/13
,
EU:C:2015:151
,
punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Nagrinėjamu atveju,
Portmeirion
nuomone, aptariamos institucijos pakankamai tiksliai nenustatė ir neapibrėžė veiksnių, kurie, kaip mano pačios institucijos, svarbūs norint apibrėžti nagrinėjamą produktą.
Vis dėlto Laikinojo reglamento 52 ir 54–57 konstatuojamosiose dalyse nurodytos priežastys, kodėl Komisija pasirinko įtraukti skirtingus produktus į šio produkto apibrėžtį. Šie svarstymai nurodyti Įgyvendinimo reglamento Nr. 412/2013 35 konstatuojamojoje dalyje.
Šiomis aplinkybėmis iš Įgyvendinimo reglamento Nr. 412/2013, siejamo su Laikinuoju reglamentu, aiškiai ir nedviprasmiškai matyti institucijos akto autorės motyvai. Be to, iš atsakymo į pirmą klausimo dalį matyti, kad Įgyvendinimo reglamentu Nr. 412/2013 suinteresuotiesiems asmenims sudaromos galimybės sužinoti priimtos priemonės pateisinimą, o kompetentingam teisėjui – atlikti savo kontrolę.
Taigi konstatuotina, kad Įgyvendinimo reglamente Nr. 412/2013 nurodyti tinkami motyvai, kaip reikalaujama pagal SESV 296 straipsnį, ir kad šiuo pagrindu šio reglamento negalima pripažinti negaliojančiu.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad išnagrinėjus pateiktą prejudicinį klausimą nebuvo nustatyta jokia aplinkybė, kuri galėtų turėti poveikį Įgyvendinimo reglamento Nr. 412/2013 galiojimui.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:

Išnagrinėjus pateiktą prejudicinį klausimą nebuvo nustatyta jokios aplinkybės, kuri galėtų turėti poveikį 2013 m. gegužės 13 d. Tarybos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 412/2013, kuriuo importuojamiems Kinijos Liaudies Respublikos kilmės keraminiams stalo ir virtuvės reikmenims nustatomas galutinis antidempingo muitas ir galutinai surenkamas laikinasis muitas, galiojimui.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.