CELEX: 62017CJ0663
Apelācija
Pieņemamība
Lietas dalībnieka pārstāvība Tiesā
Advokātam izdota pilnvara
Sabiedrības, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, likvidatora atsaukta pilnvara
Sabiedrības, kas ir apelācijas sūdzības iesniedzēja, izpildinstitūcijas tiesvedības turpināšana
Eiropas Savienības Pamattiesību harta
47. pants
Tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību
Regula (ES) Nr. 1024/2013
Kredītiestāžu prudenciālā uzraudzība
Lēmums par kredītiestādes licences anulēšanu
Eiropas Savienības Vispārējā tiesā celta prasība atcelt tiesību aktu
Pieņemamība
Sabiedrības, kurai anulēta licence, akcionāru tiešs skārums

Ar apelācijas sūdzībām Eiropas Centrālā banka (ECB), Eiropas Komisija, kā arī AS “Trasta Komercbanka”,
Ivan Fursin
un Igors Buimisters, SIA “C & R Invest”,
Figon Co. Ltd
,
GCK Holding Netherlands BV
un
Rikam Holding SA
lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 12. septembra rīkojumu lietā
Fursin
u.c./ECB (T‑247/16, nav publicēts, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais rīkojums”,
EU:T:2017:623
), kurā tā, pirmkārt, nospriedusi izbeigt tiesvedību par “Trasta Komercbankas” prasību atcelt Eiropas Centrālās bankas (ECB) 2016. gada 3. marta lēmumu ECB/SSM/2016 – 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA‑2016‑0005 par “Trasta Komercbankas” saņemtās licences (atļaujas) atsaukšanu (turpmāk tekstā – “strīdīgais lēmums”) un, otrkārt, noraidījusi ECB iebildi par nepieņemamību, ciktāl tā attiecas uz prasību, ko cēluši vairāki “Trasta Komercbankas” akcionāri, proti,
I
.
Fursin
un I. Buimisters, “C & R Invest”,
Figon Co
.,
GCK Holding Netherlands
, kā arī
Rikam Holding
, atcelt šo lēmumu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Saskaņā ar Padomes Regulas (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (
OV 2013, L 287, 63. lpp.
), 2. panta 1) punktu šīs regulas vajadzībām“iesaistītā dalībvalsts” ir “dalībvalsts, kuras naudas vienība ir euro, vai dalībvalsts, kuras naudas vienība nav euro, bet kura ir izveidojusi ciešu sadarbību saskaņā ar [tās] 7. pantu”. Saskaņā ar minētās regulas 2. panta 9) punktu “vienots uzraudzības mehānisms” (VUM) ir paredzēts kā “finanšu uzraudzības sistēma, ko veido ECB un iesaistīto dalībvalstu kompetentās iestādes, kā aprakstīts šīs regulas 6. pantā”.
Regulas Nr. 1024/2013 4. panta “ECB uzticētie uzdevumi” 1. punktā ir paredzēts:
“Saskaņā ar 6. pantu ECB atbilstīgi šā panta 3. punktam ir ekskluzīvi kompetenta prudenciālās uzraudzības vajadzībām veikt šādus uzdevumus attiecībā uz visām kredītiestādēm, kas veic uzņēmējdarbību iesaistītajās dalībvalstīs:
a)
izsniegt atļaujas kredītiestādēm un anulēt kredītiestāžu atļaujas, ņemot vērā 14. pantu;
[..].”
Šīs regulas 6. panta “Sadarbība VUM” 1. punktā ir noteikts:
“ECB veic savus uzdevumus vienotajā uzraudzības mehānismā, ko veido ECB un valstu kompetentās iestādes. ECB atbild par VUM efektīvu un saskaņotu darbību.”
Saskaņā ar minētās regulas 14. panta 5. punktu:
“Ievērojot 6. punktu, ECB pēc savas iniciatīvas, apspriedusies ar tās iesaistītās dalībvalsts valsts kompetento iestādi, kurā kredītiestāde veic uzņēmējdarbību, vai pēc šādas valsts kompetentās iestādes ierosinājuma, var anulēt atļauju gadījumos, kas paredzēti attiecīgajos Savienības tiesību aktos. Ar šīm apspriedēm jo īpaši nodrošina, lai ECB, pirms tiek pieņemti lēmumi par anulēšanu, dotu valsts iestādēm pietiekamu laiku izlemt par nepieciešamajām korektīvajām darbībām, tostarp iespējamiem noregulējuma pasākumiem, un ņemtu tos vērā.
Ja valsts kompetentā iestāde, kura ir ierosinājusi izsniegt atļauju [..], uzskata, ka atļauja ir jāanulē saskaņā ar attiecīgajiem valsts tiesību aktiem, tā iesniedz šādu ierosinājumu ECB. Tādā gadījumā ECB pieņem lēmumu par ierosinājumu anulēt atļauju, pilnībā ņemot vērā anulēšanas pamatojumu, ko iesniegusi valsts kompetentā iestāde.”
Regulas Nr. 1024/2013 24. pantā “Administratīvā pārskatīšanas padome” ir paredzēts:
“1.   ECB izveido Administratīvo pārskatīšanas padomi, lai tā veiktu to lēmumu iekšēju administratīvu pārskatīšanu, ko pieņēmusi ECB, īstenojot pilnvaras, kas tai piešķirtas ar šo regulu, pēc tam, kad ir iesniegts pārskatīšanas pieprasījums saskaņā ar 5. punktu. Iekšējās administratīvās pārskatīšanas darbības joma attiecas uz šādu lēmumu procesuālo un materiāltiesisko atbilstību šai regulai.
[..]
5.   Jebkura fiziska vai juridiska persona 1. punktā minētajos gadījumos var pieprasīt, lai tiktu pārskatīts ECB lēmums, kas ir pieņemts saskaņā ar šo regulu un kas ir adresēts šai personai vai tieši un individuāli skar šo personu. Pieprasījumu pārskatīt ECB Padomes lēmumu, kas pieņemts saskaņā ar 7. punktu, nepieņem.
[..]
7.   Pēc tam, kad ir pieņemts lēmums par pārskatīšanas pieņemamību, Administratīvā pārskatīšanas padome sniedz atzinumu laikposmā, kas atbilst jautājuma steidzamībai un kas nav ilgāks par diviem mēnešiem pēc pieprasījuma saņemšanas, un nodod šo lietu Uzraudzības valdei jauna lēmuma projekta sagatavošanai. Uzraudzības valde ņem vērā Administratīvās pārskatīšanas padomes atzinumu un nekavējoties iesniedz ECB Padomei jaunu lēmuma projektu. Ar jauno lēmuma projektu atceļ sākotnējo lēmumu, aizstāj to ar identiska satura lēmumu vai aizstāj to ar grozītu lēmumu. Jauno lēmuma projektu uzskata par pieņemtu, ja vien ECB Padome neizsaka iebildumus ilgākais desmit darbadienu laikā.
[..]”
Latvijas tiesības
Kredītiestāžu likums
Kredītiestāžu likuma [..] (“Latvijas Vēstnesis”, 1995, Nr. 163) 129. pantā ir paredzēts:
“(1)   Ja kredītiestādei izsniegto licenci (atļauju) kredītiestādes darbībai anulē [..], Finanšu un kapitāla tirgus komisija ieceļ pilnvarnieku un iesniedz tiesā pieteikumu par šīs kredītiestādes likvidāciju un likvidatora iecelšanu, vienlaikus izvirzot likvidatora kandidatūru.
(2)   Pēc licences anulēšanas kredītiestādes akcionāru sapulce nav tiesīga lemt par pašlikvidācijas uzsākšanu un likvidatora iecelšanu.
[..]”
Šā likuma 133. panta ceturtajā daļā ir noteikts:
“Uz tiesas ieceltu kredītiestādes likvidatoru attiecināmi šā likuma XI nodaļas noteikumi, izņemot 160. pantu un 166. pantu, kā arī attiecināmas šā likuma 172. un 172.
pantā administratoram noteiktās tiesības, pienākumi un pilnvaras.”
Minētā likuma XI nodaļa ietver 161. pantu, kura pirmajā daļā ir noteikts:
“Pēc kredītiestādes pasludināšanas par maksātnespējīgu administratoram ir visi likumos un kredītiestādes statūtos paredzētie pārvaldes institūciju un to vadītāju pienākumi, tiesības un pilnvaras.”
Civilprocesa likums
Civilprocesa likuma 377. panta otrajā daļā ir noteikts:
“Taisot spriedumu par kredītiestādes likvidāciju, tiesa ieceļ kredītiestādes likvidatoru. Par kredītiestādes likvidatoru tiesa ieceļ Finanšu un kapitāla tirgus komisijas ieteiktu personu.”
Saskaņā ar šā likuma 387. panta otro daļu:
“Administratoru vai likvidatoru var atcelt tiesa pēc Finanšu un kapitāla tirgus komisijas pieteikuma. Pieteikumam pievienojams Finanšu un kapitāla tirgus komisijas lēmums par neuzticības izteikšanu administratoram vai likvidatoram sakarā ar kādu no šādiem apstākļiem: [..].”
Komerclikums
Saskaņā ar Komerclikuma 322. pantu:
“(1)   “Likvidatoram ir visas valdes un padomes tiesības un pienākumi, kas nav pretrunā ar likvidācijas mērķi.
(2)   Likvidators piedzen parādus, ieskaitot summas, kas sabiedrībai pienākas par neapmaksātajām kapitāla daļām, pārdod sabiedrības mantu un apmierina kreditoru prasījumus.
(3)   Likvidators drīkst slēgt tikai tos darījumus, kuri nepieciešami sabiedrības likvidācijai.
[..]”
Tiesvedības priekšvēsture
Tiesvedības priekšvēstures kopsavilkums ir izklāstīts pārsūdzētā rīkojuma 1.–7. punktā.
“Trasta Komercbanka” ir Latvijā reģistrēta kredītiestāde, kas sniedz finanšu pakalpojumus, pamatojoties uz licenci, ko 1991. gada septembrī izsniegusi Finanšu un kapitāla tirgus komisija (turpmāk tekstā – “FKTK”).
I. Buimisters, kā arī sabiedrības “C & R Invest”,
Figon Co
.,
GCK Holding
Netherlands
un
Rikam Holding
ir “Trasta Komercbankas” tiešie akcionāri. Šo sabiedrību dalībnieks
I
.
Fursin
ir “Trasta Komercbankas” netiešs akcionārs.
ECB, 2016. gada 5. februārī saņēmusi FKTK priekšlikumu anulēt “Trasta Komercbankas” licenci un saņēmusi pēdējās minētās apsvērumus, pamatojoties uz Regulas Nr. 1024/2013 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 14. panta 5. punktu, pieņēma strīdīgo lēmumu, ar ko tā anulēja minēto licenci.
Pēc FKTK lūguma ar Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesas 2016. gada 14. marta spriedumu tika uzsākts “Trasta Komercbankas” likvidācijas process un tika iecelts likvidators. Minētā tiesa arī noraidīja šīs kredītiestādes pieteikumu ar lūgumu saglabāt tās izpildinstitūcijas pārstāvības pilnvaras attiecībā uz pārskatīšanas pieteikuma iesniegšanu ECB un strīdīgā lēmuma pārsūdzēšanu Eiropas Savienības Tiesā. Šis spriedums nav pārsūdzams.
Laikrakstā “Latvijas Vēstnesis”2016. gada 17. martā tika publicēts sludinājums par “Trasta Komercbankas” likvidācijas procesa uzsākšanu un par to, ka šīs kredītiestādes vadības vietā ir iecelts likvidators. Tai pašā dienā šis likvidators pieņēma lēmumu par visu “Trasta Komercbankas” izdoto pilnvaru atsaukšanu. Laikrakstā “Latvijas Vēstnesis”2016. gada 21. martā tika publicēts notāra sludinājums par to, ka ir atsauktas visas pilnvaras, kas izdotas pirms 2016. gada 17. marta.
No pārsūdzētā rīkojuma 7. punkta izriet, ka 2016. gada 3. aprīlī“Trasta Komercbanka” vērsās pie Regulas Nr. 1024/2013 24. pantā minētās administratīvās pārskatīšanas padomes ar lūgumu veikt strīdīgā lēmuma pārskatīšanu. Šī padome 2016. gada 30. maijā šo lūgumu noraidīja un norādīja, ka “Trasta Komercbankas” pārskatīšanas lūgumā paustie apgalvojumi, ka ar strīdīgo lēmumu esot pārkāptas procesuālās un materiālās tiesību normas, nav pamatoti un ka šis lēmums bija pietiekoši pamatots un samērīgs. Tomēr minētā padome ierosināja ECB lēmējinstitūcijai precizēt dažus aspektus.
Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais rīkojums
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2016. gada 13. maijā, “Trasta Komercbanka” un šā sprieduma 15. punktā minētie tās akcionāri (turpmāk tekstā – ““Trasta Komercbankas” akcionāri”) cēla prasību, lūdzot atcelt strīdīgo lēmumu.
Pēc šā sprieduma 19. punktā minētās administratīvās pārskatīšanas padomes lēmuma ECB 2016. gada 11. jūlijā pieņēma lēmumu ECB/SSM/2016 – 5299WIP0INFDAWTJ81/2 WOANCA‑2016‑0005, ar ko strīdīgais lēmums tika atcelts un aizstāts no minētās dienas, tādējādi apstiprinot, ka “Trasta Komercbankai” piešķirtā licence ir anulēta. Nupat minētā un tās akcionāri iesniedza Vispārējai tiesai arī prasības pieteikumu, kurā tiek lūgts atcelt 2016. gada 11. jūlija lēmumu. Šī lieta, kuras numurs ir T‑698/16, joprojām tiek izskatīta Vispārējā tiesā.
Ar atsevišķu dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2016. gada 29. septembrī, ECB izvirzīja iebildi par nepieņemamību attiecībā uz šo prasību, kas vērsta pret strīdīgo lēmumu.
Pārsūdzētā rīkojuma rezolutīvās daļas 1) punktā Vispārējā tiesa pauda uzskatu, ka ir jāizbeidz tiesvedība par “Trasta Komercbankas” celto prasību. Ar šīs rezolutīvās daļas 2) punktu tā noraidīja ECB iebildi par nepieņemamību, ciktāl tā attiecās uz pārējo prasītāju prasību.
Pirmkārt, Vispārējā tiesa, minētā rīkojuma 17.–22. punktā izvērtējusi, vai “Trasta Komercbankai” un tās akcionāriem ir interese celt prasību par strīdīgo lēmumu, lai gan minētais lēmums ir atcelts, tā paša rīkojuma 23. punktā pauda uzskatu, ka tie bija “juridiski pietiekami pierādījuši, ka tiem joprojām bija interese celt prasību attiecībā uz [strīdīgo] lēmumu, neraugoties uz [minēto] atcelšanu”.
Otrkārt, Vispārējā tiesa pārsūdzētā rīkojuma 24.–51. punktā pārbaudīja, vai tā advokāta pilnvarojums, kurš “Trasta Komercbankas” vārdā bija iesniedzis prasības pieteikumu, ir tiesisks.
Tā atgādināja, ka tai, ņemot vērā 2016. gada 17. martā pieņemto likvidatora lēmumu atsaukt visas pilnvaras, kuras “Trasta Komercbanka” izdevusi pirms 2016. gada 17. marta, bija pienākums novērtēt, vai saskaņā ar piemērojamajiem Latvijas tiesību aktiem likvidators bija tiesīgs atsaukt šim advokātam izdoto pilnvaru un vai viņš arī faktiski to bija atsaucis.
Pārsūdzētā rīkojuma 32. punktā norādījusi, ka šī pilnvara bija izdota pirms likvidācijas procesa uzsākšanas un ka nav strīda par to, ka “šajā datumā runa tik tiešām bija par pilnvaru, ko izdevusi tiesīga persona Reglamenta izpratnē”, Vispārējā tiesa pauda uzskatu, ka saskaņā ar Latvijas tiesību aktiem likvidators bija tiesīgs atsaukt minēto pilnvaru, attiecīgi pārsūdzētā rīkojuma 35. un 36. punktā noraidot “Trasta Komercbankas” argumentus par likvidatora interešu konfliktu un par viņa nespēju celt prasību tās vārdā, kā arī par Savienības tiesību normu pārkāpumu ar to, ka citastarp nav ievērotas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā.
Šā rīkojuma 46. punktā Vispārējā tiesa norādīja, ka advokāts, kurš “Trasta Komercbankas” vārdā bija cēlis prasību, iesniedza likvidatora parakstītu un ar 2016. gada 31. martu datētu vēstuli par sava pilnvarojuma atsaukšanu, ko šis advokāts pa e‑pastu esot saņēmis 2016. gada 28. oktobrī. Ņemot vērā šo apstākli, Vispārējā tiesa minētā rīkojuma 47. un 48. punktā pauda uzskatu, ka minētais advokāts nevar apgalvot, ka viņam izdotās pilnvaras atsaukums nebūtu bijis spēkā no pēdējās minētās dienas un ka līdz ar to viņam vairs nebija pilnvaras, kas būtu likumīgi izdota “Trasta Komercbankas” vārdā.
Pārsūdzētā rīkojuma 49. punktā Vispārējā tiesa pauda viedokli, ka pārstāvības pienākuma ievērošanai kā pieņemamības nosacījumam, kam pakļautas juridiskās personas, jāturpinās līdz tiesas lēmuma pasludināšanai, pretējā gadījumā tiesvedība ir jāizbeidz pirms sprieduma taisīšanas. Konstatējusi, ka “Trasta Komercbanka” vairs nebija Vispārējā tiesā pārstāvēta ar advokātu, kas šajā ziņā būtu pienācīgi pilnvarots, tā šā rīkojuma 50. punktā pauda uzskatu, ka ir jāizbeidz tiesvedība.
Treškārt, Vispārējā tiesa pārsūdzētā rīkojuma 52.–72. punktā ir pārbaudījusi, vai “Trasta Komercbankas” akcionāriem bija interese pārsūdzēt strīdīgo lēmumu un vai tiem bija
locus standi
to darīt.
Vispārējā tiesa, vispirms uzskatījusi, ka šiem prasītājiem līdz ar “Trasta Komercbankas” pārvaldes institūciju pilnvaru nodošanu likvidatoram bija liegtas konkrētas iespējas īstenot no savas līdzdalības izrietošās tiesības aizstāvēt šīs sabiedrības intereses, nosprieda – kā teikts šā rīkojuma 58. punktā –, ka tie bija juridiski pietiekami pierādījuši savu interesi celt prasību.
Turpinājumā Vispārējā tiesa, konstatējusi, ka “Trasta Komercbankas” akcionāri nebija strīdīgā lēmuma adresāti, tomēr pauda uzskatu, ka tie veidoja tādu personu grupu, kuras bija identificētas vai identificējamas strīdīgā lēmuma pieņemšanas dienā, un ka šis lēmums tos skāra “Trasta Komercbankas”, kurai anulēta licence, akcionāru īpašā statusa dēļ. Līdz ar to tā minētā rīkojuma 63. punktā pauda uzskatu, ka strīdīgais lēmums individuāli skāra prasītājus, kas ir “Trasta Komercbankas” tiešie akcionāri.
Visbeidzot, Vispārējā tiesa pārsūdzētā rīkojuma 69. punktā pauda uzskatu, ka strīdīgais lēmums šos prasītājus skāra arī tieši, jo šā lēmuma seku intensitāte skar to tiesību saturu un tvērumu. Tādējādi šā rīkojuma 66. un 67. punktā Vispārējā tiesa uzsvēra, ka šim lēmumam bija tādas sekas, ka tas kavēja “Trasta Komercbankai” īstenot savos statūtos noteiktos mērķus un veikt saimniecisku darbību un līdz ar to liedza tās akcionāriem faktiski izmantot savas tiesības saņemt dividendes un atņēma to balsstiesības un tiesības piedalīties šīs sabiedrības pārvaldībā.
Turklāt minētā rīkojuma 70. punktā Vispārējā tiesa pauda uzskatu, ka, tā kā prasības pieņemamība attiecībā uz “Trasta Komercbankas” tiešajiem akcionāriem bija pierādīta, nebija nepieciešams pārbaudīt, vai “Trasta Komercbankas” netiešajam akcionāram
I
.
Fursin
ir
locus standi
.
Līdz ar to Vispārējā tiesa noraidīja ECB iebildi par nepieņemamību, ciktāl tā attiecās uz “Trasta Komercbankas” akcionāriem.
Lietas dalībnieku prasījumi un tiesvedība Tiesā
Ar apelācijas sūdzību lietā C‑663/17 P ECB lūdz Tiesu:
–
atcelt pārsūdzēto rīkojumu, ciktāl ar to atzīts, ka “Trasta Komercbankas” akcionāriem, kas bija prasītāji Vispārējā tiesā, bija interese celt prasību un
locus standi
minētajā tiesā;
–
izlemt lietu galīgi pēc būtības un noraidīt šo akcionāru prasību kā nepieņemamu, un
–
piespriest “Trasta Komercbankai” un tās akcionāriem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar apelācijas sūdzību lietā C‑665/17 P Komisija lūdz Tiesu:
–
atcelt pārsūdzēto rīkojumu, ciktāl ar to ir noraidīta iebilde par nepieņemamību, kas izvirzīta attiecībā uz “Trasta Komercbankas” akcionāru celto prasību;
–
noraidīt tās akcionāru celto prasību kā nepieņemamu un
–
piespriest “Trasta Komercbankai” un tās akcionāriem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar apelācijas sūdzību lietā C‑669/17 P “Trasta Komercbanka” un tās akcionāri lūdz Tiesu:
–
atcelt pārsūdzēto rīkojumu, ciktāl tajā nospriests izbeigt tiesvedību pirms sprieduma taisīšanas attiecībā uz “Trasta Komercbankas” celto prasību atcelt tiesību aktu;
–
atzīt, ka “Trasta Komercbankas” prasībai atcelt tiesību aktu nav zudis priekšmets;
–
atzīt prasību atcelt tiesību aktu par pieņemamu;
–
nodot lietu atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā, lai tā izskatītu prasījumus par atcelšanu, un
–
piespriest ECB atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot tos, kas saistīti ar apelācijas tiesvedību.
Atbildes rakstā uz apelācijas sūdzību lietās C‑663/17 P un C‑665/17 P “Trasta Komercbanka” un tās akcionāri lūdz Tiesu:
–
noraidīt apelācijas sūdzības šajās lietās;
–
atzīt, ka to prasība atcelt tiesību aktu ir pieņemama un ka tai nav zudis priekšmets, un
–
piespriest attiecīgi ECB un Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Savā atbildes rakstā uz apelācijas sūdzību lietā C‑665/17 P ECB atkārto prasījumus, kurus tā ir izvirzījusi savā apelācijas sūdzībā un kuri ir izklāstīti šā sprieduma 36. punktā.
Savā atbildes rakstā uz apelācijas sūdzību lietā C‑669/17 P ECB lūdz Tiesu noraidīt apelācijas sūdzību un piespriest “Trasta Komercbankai” un tās akcionāriem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 13. marta lēmumu lietas C‑663/17 P, C‑665/17 P un C‑669/17 P tika apvienotas mutvārdu procesam un sprieduma taisīšanai.
Ar Tiesas priekšsēdētāja 2018. gada 25. aprīļa lēmumu Komisijai pēc tās pieteikuma tika atļauts iestāties lietās C‑663/17 P un C‑669/17 P ECB prasījumu atbalstam, lai tiesas sēdē mutvārdu paskaidrojumu uzklausīšanai sniegtu savus apsvērumus.
Par apelācijas sūdzībām
Ievada apsvērumi
Ir konstatējams, ka gan apelācijas sūdzību lietā C‑669/17 P, gan pārējos procesuālos dokumentus, kas lietās C‑663/17 P, C‑665/17 P un C‑669/17 P iesniegti “Trasta Komercbankas” un tās akcionāru vārdā, ir parakstījis
O. H. Behrends
. Viņš pārstāvēja “Trasta Komercbanku” un tās akcionārus arī tiesas sēdē Tiesā un, lai apliecinātu savu “Trasta Komercbankas” pārstāvja statusu, pamatojās uz pārstāvības pilnvaru, ko šīs sabiedrības valdes priekšsēdētājs viņam bija izdevis 2016. gada 10. februārī.
Vispārējā tiesa pārsūdzētā rīkojuma 46. un 47. punktā pauda viedokli, ka šī pilnvara bija atsaukta ar likvidatora vēstuli, kas datēta ar 2016. gada 31. martu un attiecīgajam advokātam pa e‑pastu nosūtīta 2016. gada 28. oktobrī. “Trasta Komercbanka” un tās akcionāri apgalvo, ka šis atsaukums neradīja nekādas sekas un ka
O
.
H. Behrends
vēl joprojām ir tiesīgs pārstāvēt “Trasta Komercbanku” Vispārējā tiesā, kā arī Tiesā.
No tā izriet, ka jautājums par to, vai apelācijas sūdzība lietā C‑669/17 P, ciktāl to iesniegusi “Trasta Komercbanka”, ir pieņemama un vai tās pārstāvība lietās C‑663/17 P un C‑665/17 P ir likumīga, ir nesaraujami saistīts ar apelācijas sūdzības priekšmetu lietā C‑669/17 P, kas līdz ar to ir jāpārbauda vispirms.
Par apelācijas sūdzību lietā C‑669/17 P
Lietas dalībnieku argumenti
“Trasta Komercbanka” un tās akcionāri apstrīd gan pārsūdzētā rīkojuma 46.–48. punktā izklāstīto pamatojumu, saskaņā ar kuru “Trasta Komercbankas” vadības izdoto pilnvaru tās advokātam bija likumīgi atsaucis nupat minētās sabiedrības likvidators, gan sekas, kuras Vispārējā tiesa no tā izsecināja šā rīkojuma 50. punktā, kurā teikts, ka ir jāizbeidz tiesvedība par “Trasta Komercbankas” celto prasību.
Attiecībā uz pilnvaras atsaukšanas tiesiskumu tie apgalvo, ka uzskats, ka “Trasta Komercbankas” interešu aizstāvība visā tiesvedībā par strīdīgā lēmuma atcelšanu ir vienīgi likvidatora ziņā, tas ir, personas, kurai uzticēta šīs sabiedrības likvidācijas īstenošana un kuru ierosinājusi iestāde, kas pati rosinājusi ECB strīdīgā lēmuma pieņemšanu, esot nesaderīgs ar tiesībām uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā. Līdz ar to Vispārējā tiesa neesot ievērojusi ne tikai Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pantu, bet arī Latvijas tiesību aktus. Proti, likvidators esot atradies interešu konflikta situācijā, jo “Trasta Komercbankas” likvidācijas īstenošana pēc būtības esot pretstatā tās saņemtās licences saglabāšanai, kas lūgta prasībā atcelt strīdīgo lēmumu. Taču Vispārējā tiesa neesot ņēmusi vērā vispārējo principu, ka nav spēkā tiesību akti, kas ietver klaju interešu konfliktu.
ECB, kam savos tiesas sēdē sniegtajos apsvērumos būtībā piekrīt Komisija, norāda, ka Vispārējā tiesa ir pamatoti nospriedusi, ka “Trasta Komercbankas” interešu aizstāvību nodrošināja likvidators. Kā norāda ECB, Latvijas tiesību aktos ir reglamentēts, kā nosakāmas personas, kurām ir kompetence rīkoties “Trasta Komercbankas” vārdā.
Turklāt ECB – lai gan tā atzīst, ka “Trasta Komercbankas” vadības izdotā pilnvara advokātam, kurš “Trasta Komercbankas” vārdā iesniedzis prasības pieteikumu, bija derīga dienā, kad tā tika sagatavota, – uzsver, ka tikai pēc šīs pilnvaras parakstīšanas Latvijas tiesa, kurai lieta ir piekritīga, uzdeva sākt “Trasta Komercbankas” likvidāciju un iecēla likvidatoru, kura kompetencē saskaņā ar Latvijas tiesību aktiem ietilpa šīs pilnvaras atsaukšana.
ECB apgalvo, ka “Trasta Komercbankas” un tās akcionāru arguments par to, ka nav ievērots Hartas 47. pants, ir noraidāms, jo “Trasta Komercbankai” nebija liegtas tiesības efektīvi vērsties tiesā pret strīdīgo lēmumu, un likvidators bija tiesīgs iesniegt tādu prasības pieteikumu tās vārdā, ja tā to uzskatītu par lietderīgu. Argumentam, ka šo likvidatoru esot iecēlusi FKTK, arī nevar piekrist, jo viņu esot iecēlusi Latvijas tiesa, kurai lieta ir piekritīga, nevis minētā komisija vai ECB. Kā norāda ECB, likvidatoram ir gan interese, gan pienākums pārsūdzēt strīdīgo lēmumu, jo, ja viņa prasība tiktu apmierināta, atgūstamo “Trasta Komercbankas” aktīvu vērtība var palielināties.
Tiesas vērtējums
Vispirms jānorāda, ka apelācijas sūdzība lietā C‑669/17 P, ciktāl to iesnieguši “Trasta Komercbankas” netiešais akcionārs un tiešie akcionāri, proti,
I. Fursin
, kā arī I. Buimisters, “C & R Invest”,
Figon Co
.,
GCK Holding Netherlands
un
Rikam Holding
, ir jānoraida kā nepieņemama.
Proti, kā norādīts šā sprieduma 35. punktā, ar pārsūdzēto rīkojumu Vispārējā tiesa nosprieda, ka šo personu iesniegtais prasības pieteikums ir pieņemams, un noraidīja ECB izvirzīto iebildi par nepieņemamību attiecībā uz tām. No tā izriet, ka nav tā, ka minēto personu prasījumi vai iebildumi nebūtu apmierināti vai būtu apmierināti daļēji Eiropas Savienības Tiesas statūtu 56. panta otrās daļas pirmā teikuma izpratnē, un tādēļ to apelācijas sūdzība par pārsūdzēto rīkojumu nav pieņemama.
Attiecībā uz šo pašu apelācijas sūdzību, ciktāl to iesniegusi “Trasta Komercbanka”, nākas atgādināt, ka Eiropas Savienība ir tiesību Savienība, kur tās iestāžu aktu atbilstība tostarp LESD un vispārējiem tiesību principiem tiek pārbaudīta, un minētajā līgumā ir izveidota pilnīga pārsūdzības līdzekļu un procedūru sistēma, kas ir paredzēta, lai Tiesa varētu pārbaudīt Savienības iestāžu aktu likumību (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1986. gada 23. aprīlis, Les Verts/Parlaments,
294/83
,
EU:C:1986:166
,
23.
punkts; 2010. gada 29. jūnijs, E un F,
C‑550/09
,
EU:C:2010:382
,
44.
punkts, kā arī 2017. gada 30. maijs, Safa Nicu Sepahan/Padome,
C‑45/15 P
,
EU:C:2017:402
,
35.
punkts). Tādēļ privātpersonām ir jābūt iespējai efektīvi aizsargāt tiesā savas Savienības tiesību sistēmā noteiktās tiesības (spriedums, 2007. gada 18. janvāris, PKK un KNK/Padome,
C‑229/05 P
,
EU:C:2007:32
,
109.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka tiesību, kuras indivīdi gūst no Savienības tiesībām, efektīvas aizsardzības tiesā princips, uz ko ir atsauce LES 19. panta 1. punkta otrajā daļā, ir Savienības tiesību vispārējs princips, kas izriet no dalībvalstu kopīgajām konstitucionālajām tradīcijām. Šis princips ir atzīts 1950. gada 4. novembrī parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 6. un 13. pantā. Tas šobrīd ir apstiprināts arī Hartas 47. pantā (spriedumi, 2018. gada 27. februāris, Associação Sindical dos Juízes Portugueses,
C‑64/16
,
EU:C:2018:117
,
35.
punkts, un 2019. gada 24. jūnijs, Komisija/Polija (Augstākās tiesas neatkarība),
C‑619/18
,
EU:C:2019:531
,
49.
punkts).
Tādas juridiskas personas kā “Trasta Komercbankas” tiesību efektīva aizsardzība tiesā, kurai licence ir anulēta ar tādas Savienības iestādes kā ECB lēmumu, kas pieņemts, pamatojoties uz tādu Savienības tiesību aktu kā Regula Nr. 1024/2013, tiek nodrošināta ar šai personai piemītošām tiesībām saskaņā ar LESD 263. panta ceturto daļu celt Savienības tiesā prasību par minētā lēmuma atcelšanu.
Lai tāda prasība būtu pieņemama, ir jāpierāda, ka attiecīgā persona ir faktiski nolēmusi celt prasību un ka advokāti, kas apgalvo, ka ir tās pārstāvji, ir šajā nolūkā faktiski pilnvaroti (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2007. gada 18. janvāris, PKK un KNK/Padome,
C‑229/05 P
,
EU:C:2007:32
,
113.
punkts un tajā minētā judikatūra). Tieši tāpēc, lai nodrošinātu, ka tas tik tiešām tā ir, Vispārējās tiesas Reglamenta 51. panta 3. punkts ietver prasību advokātiem, ja viņu pārstāvētais lietas dalībnieks ir privāttiesību juridiska persona, iesniegt Vispārējās tiesas kancelejā pilnvaru, ko izdevis minētais lietas dalībnieks, un saskaņā ar šā panta 4. punktu minētās pilnvaras neiesniegšana var izraisīt prasības pieteikuma formālu nepieņemamību.
Attiecībā uz tādu kredītiestādi kā “Trasta Komercbanka”, kura dibināta juridiskas personas formā un kuru reglamentē kādas dalībvalsts tiesību akti, nepastāvot Savienības regulējumam šajā jomā, šīs juridiskās personas institūcijas, kuras ir tiesīgas pieņemt iepriekšējā punktā minētos lēmumus, ir jānosaka saskaņā ar minētās valsts tiesībām.
Tomēr, kā Tiesa jau uzsvērusi, autonomiju, kura dalībvalstīm ir šajā ziņā, ierobežo tām uzliktais pienākums it īpaši garantēt tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu, kas nostiprinātas Hartas 47. pantā, ievērošanu (spriedums, 2016. gada 8. novembris, Lesoochranárske zoskupenie VLK,
C‑243/15
,
EU:C:2016:838
,
65.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Tomēr tiktu ietekmētas tādas juridiskas personas kā “Trasta Komercbankas” tiesības efektīvi vērsties Savienības tiesās, ja, piemērojot attiecīgās dalībvalsts tiesību aktus, likvidators, kas tiesīgs pieņemt šādus lēmumus, būtu iecelts pēc tās valsts iestādes ierosinājuma, kura piedalījās attiecīgajai juridiskajai personai nelabvēlīgā akta pieņemšanā, kā rezultātā tika uzsākts tās likvidācijas process. Proti, ņemot vērā uzticības saikni starp šo iestādi un iecelto likvidatoru, ko var izsecināt no tādas iecelšanas procedūras, kā arī to, ka likvidatora uzdevums ir veikt juridiskās personas, kurai uzsākts likvidācijas process, galīgu likvidāciju, pastāv risks, ka šis likvidators tiesvedības ietvaros izvairās jebkādi apšaubīt aktu, ko minētā iestāde pieņēmusi pati vai kas pieņemts ar tās atbalstu un kā rezultātā tika uzsākts attiecīgās juridiskās personas likvidācijas process.
Tas tā vēl jo vairāk ir tad, ja attiecīgās juridiskās personas likvidatoru no amata varētu atbrīvot šī pati iestāde vai viņš varētu tikt atbrīvots no amata pēc tās ierosinājuma – gadījumā, ja pēc prasības, kuras celšana vai uzturēšana spēkā ir atkarīga no tā lēmuma, tiktu atcelts Savienības tiesību akts, kas pieņemts ar minētās iestādes atbalstu un kā rezultātā tika uzsākts tās likvidācijas process.
Kā ģenerāladvokāte būtībā norādījusi secinājumu 75.–77. punktā, tādos apstākļos kā šā sprieduma 60. un 61. punktā aprakstītie, ciktāl no tiem var izsecināt interešu konfliktu, varētu tikt apdraudētas attiecīgās juridiskās personas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību (šajā nozīmē skat. ECT, 2005. gada 24. novembris,
Capital Bank AD
pret Bulgāriju, CE:ECHR:2005:1124JUD004942999, 117. un 118. punkts).
Kā izriet no pārsūdzētā rīkojuma 32. punkta, šajā gadījumā pilnvaru, ko iesniedzis advokāts, kurš Vispārējā tiesā cēlis prasību “Trasta Komercbankas” vārdā, ir izdevusi persona, kura pilnvaras izdošanas dienā bija tiesīga to darīt.
Tomēr, kā izriet no šā rīkojuma 5. un 34. punkta, Latvijas tiesa, kurai lieta ir piekritīga, pēc FKTK lūguma un piemērojot Latvijas tiesību normas, kurās paredzēts likvidēt ikvienu kredītiestādi, kurai anulēta licence, uzdeva sākt “Trasta Komercbankas” likvidāciju 2016. gada 14. martā – pēc šīs pilnvaras izsniegšanas. Pamatojoties uz šīm pašām tiesību normām, minētā tiesa iecēla FKTK ierosināto likvidatoru. Minētā tiesa arī noraidīja “Trasta Komercbankas” lūgumu atstāt spēkā savas iepriekšējās izpildinstitūcijas pārstāvības pilnvaras, it īpaši attiecībā uz strīdīgā lēmuma pārsūdzēšanu Savienības tiesā.
Turklāt no minētā rīkojuma 6. un 46. punkta izriet, ka pēc “Trasta Komercbankas” likvidatora iecelšanas viņš atsauca visas šīs sabiedrības izdotās pilnvaras, tostarp pilnvaru advokātam, kurš “Trasta Komercbankas” vārdā bija iesniedzis prasības pieteikumu Vispārējā tiesā, un pēdējais minētais par šo atsaukumu uzzināja vēlākais 2016. gada 28. oktobrī – dienā, no kuras šis atsaukums ir uzskatāms par spēkā esošu.
Līdz ar to Vispārējā tiesa pārsūdzētā rīkojuma 48.–50. punktā pauda uzskatu, ka šim advokātam vairs nebija likumīga, šīs sabiedrības dota pilnvarojuma Vispārējās tiesas Reglamenta 51. panta 3. punkta izpratnē un ka līdz ar to bija jāizbeidz tiesvedība par tās prasību.
Vispārējā tiesa šajā nolūkā šā rīkojuma 35. punktā noraidīja “Trasta Komercbankas” argumentu, ka likvidatoram bija interešu konflikts, uzskatot, ka, ciktāl Latvijas tiesa, kurai lieta ir piekritīga, bija noraidījusi “Trasta Komercbankas” lūgumu atstāt spēkā savas izpildinstitūcijas pārstāvības pilnvaras, šis arguments nebūtu varējis likt apšaubīt to, ka saskaņā ar Latvijas tiesību aktiem “Trasta Komercbankas” likvidators ir tiesīgs atsaukt pilnvaru, ko tā iepriekš bija izdevusi savam advokātam.
Minētā rīkojuma 36. punktā Vispārējā tiesa piebilda, ka “katrā ziņā [..] Latvijas tiesību aktu piemērošana neizrais[īja] [..] Savienības tiesību un, konkrētāk, tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā pārkāpumu”, jo līdz ar šo piemērošanu nevis bankai, kurai bija anulēta licence, tika liegtas tiesības celt prasību, bet gan likvidatoram tika uzticēta atbildība par šo prasību.
Pārsūdzētā rīkojuma 35. un 36. punktā izklāstītajā Vispārējās tiesas pamatojumā ir pieļauta tiesību kļūda.
Proti, kā izriet no šā sprieduma 60. punkta, pārsūdzētā rīkojuma 35. punktā minētais fakts, ka saskaņā ar Latvijas tiesību aktiem likvidators ir tiesīgs atsaukt pilnvaru, kas “Trasta Komercbankas” advokātam izdota nolūkā pārsūdzēt Savienības tiesā strīdīgo lēmumu, nav pietiekams, lai attaisnotu tāda atsaukuma atzīšanu Savienības tiesā, ja tā – it īpaši šā sprieduma 61. un 62. punktā minēto iemeslu dēļ – aizskar “Trasta Komercbankas” tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kas nostiprinātas Hartas 47. pantā.
Tā kā saskaņā ar piemērojamajām Latvijas tiesību normām sekas tam, ka ar strīdīgo lēmumu tika anulēta “Trasta Komercbankas” licence, ir tās likvidācijas procesa uzsākšana, tā atcelšana pēc “Trasta Komercbankas” prasības celšanas var izraisīt tā lēmuma atcelšanu, ar kuru tika uzsākts tās likvidācijas process, un līdz ar to arī lēmuma par likvidatora iecelšanu amatā atcelšanu.
Tomēr jānorāda, ka no Komerclikuma 322. panta izriet, ka uzdevumi, kas uzticēti tādas juridiskas personas kā “Trasta Komercbankas” likvidatoram, nav tādi paši kā uzdevumi, kas parasti tiek uzticēti šādas personas vadītājam, jo likvidatora vienīgais mērķis ir piedzīt parādus, pārdot sabiedrības mantu un apmierināt kreditoru prasījumus nolūkā īstenot šīs personas darbības pilnīgu izbeigšanu.
Turklāt Vispārējā tiesa nav ņēmusi vērā apstākli, uz ko minētajā tiesā norādīja “Trasta Komercbanka”, ka atbilstoši Civilprocesa likuma 377. panta otrajai daļai likvidators tika iecelts pēc FKTK ierosinājuma un ka saskaņā ar šā likuma 387. panta otro daļu FKTK varēja lūgt šā likvidatora atcelšanu, ja nupat minētais būtu kļuvis neuzticams.
Lai gan FKTK nav nedz strīdīgā lēmuma pieņēmēja, nedz atbildētāja Vispārējā tiesā izskatāmajā lietā, bet šie abi statusi ir ECB, tomēr FKTK ir piedalījusies strīdīgā lēmuma pieņemšanā, kas tika pieņemts pēc tās ierosinājuma. Ņemot vērā uzdevumus, kas likvidatoram ir uzticēti saistībā ar Latvijas tiesību aktu piemērošanu, viņš atrodas interešu konflikta situācijā tā iemesla dēļ, ka viņa pārstāvētās juridiskās personas licences anulēšanas apstrīdēšana – pretēji šiem uzdevumiem – varētu izraisīt to, ka šīs personas likvidācijas procesam trūkst jebkāda tiesiska pamata.
Atbilstoši tam, kas norādīts šā sprieduma 60.–62. punktā, no tā, ka starp FKTK un likvidatoru pastāv šāda saikne, un no lomas, kāda tai ir strīdīgā lēmuma pieņemšanā, izriet, ka atbildību par eventuālu “Trasta Komercbankas” advokātam izdotās pilnvaras (Savienības tiesā pārsūdzēt šo lēmumu) atsaukšanu nevar uzticēt minētajam likvidatoram, neaizskarot “Trasta Komercbankas” tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā Hartas 47. panta izpratnē.
Turklāt apstiprinājums šim konstatējumam ir rodams Eiropas Cilvēktiesību tiesas judikatūrā. Proti, tā savā 2004. gada 9. septembra nolēmumā
Capital Bank AD
pret Bulgāriju (CE:ECHR:2004:0909DEC004942999), kurā runa ir par banku, ko pārstāv likvidatori, ir paudusi uzskatu, ka ir jāatzīst šīs kredītiestādes iepriekšējās vadības tiesības iesniegt tai individuālu pieteikumu 1950. gada 4. novembrī Romā parakstītās Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijas 34. panta izpratnē, ja šie likvidatori atrodas interešu konflikta situācijā, kas šīs kredītiestādes, kuru viņi ir pilnvaroti pārstāvēt, tiesību īstenošanu padara teorētisku un iluzoru.
Šo vērtējumu neliek apšaubīt apsvērums, ko Vispārējā tiesa izklāstījusi pārsūdzētā rīkojuma 36. punktā. Lai gan, protams, Latvijas tiesībās likvidatoram nodotā atbildība lemt par tāda lēmuma par licences anulēšanu kā strīdīgais lēmums pārsūdzēšanu vai pārsūdzības uzturēšanu principā nenozīmē, ka nav ievērotas tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, citādi tas ir tad, ja persona, kurai ir nodota šī atbildība, atrodas interešu konflikta situācijā attiecībā uz lēmumu celt vai uzturēt tādu prasību.
Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, ir konstatējams, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi tiesību kļūdu, pārsūdzētā rīkojuma 35. un 36. punktā nospriezdama, ka – pretēji “Trasta Komercbankas” izvirzītajiem argumentiem, ar kuriem tā attaisno savas iepriekšējās izpildinstitūcijas pārstāvības pilnvaru uzturēšanu spēkā, – Latvijas tiesību aktu piemērošana neizraisīja šīs sabiedrības tiesību uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā neievērošanu, un šā rīkojuma 47. un 48. punktā no tā izsecinādama, ka advokātam, kas bija iesniedzis tai prasības pieteikumu “Trasta Komercbankas” vārdā, vairs nebija pilnvaras, ko likumīgi šīs sabiedrības vārdā būtu izdevusi attiecīgi kvalificēta persona, jo viņam sākotnēji izdoto pilnvaru bija atsaucis tās likvidators. Ņemot vērā šā sprieduma 70.–77. punktā izklāstītos apsvērumus, Vispārējā tiesa nevarēja ņemt vērā šo atsaukumu, jo ar to netika ievērotas “Trasta Komercbankas” tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību tiesā, kas nostiprinātas Hartas 47. pantā.
Līdz ar to ir jānospriež, ka “Trasta Komercbankas” apelācijas sūdzība lietā C‑669/17 P ir vienlaikus pieņemama un pamatota, un ir jāatceļ pārsūdzētais rīkojums, ciktāl Vispārējā tiesa ir nolēmusi izbeigt tiesvedību pirms sprieduma taisīšanas par “Trasta Komercbankas” celto prasību.
Par Vispārējā tiesā celto “Trasta Komercbankas” prasību
Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. panta pirmajai daļā ir noteikts – ja apelācijas sūdzība ir pamatota, Tiesa atceļ Vispārējās tiesas nolēmumu. Tā var pati taisīt galīgo spriedumu attiecīgajā lietā, ja strīds ir izskatāmā stāvoklī.
Šajā gadījumā Tiesas rīcībā ir informācija, kas nepieciešama, lai varētu galīgi lemt par “Trasta Komercbankas” prasības pieņemamību.
Šā sprieduma 54.–61. un 70.–77. punktā izklāstīto iemeslu dēļ ECB izvirzītā iebilde par nepieņemamību, ciktāl tā attiecas uz “Trasta Komercbankas” prasību, ir jānoraida kā nepamatota.
Savukārt Tiesa uzskata, ka tā pati nevar “Trasta Komercbankas” celto prasību izskatīt pēc būtības. Līdz ar to šajā nolūkā lieta ir jānodod atpakaļ izskatīšanai Vispārējā tiesā.
Par apelācijas sūdzībām lietās C‑663/17 P un C‑665/17 P
Par apelācijas sūdzības lietā C‑663/17 P pieņemamību
“Trasta Komercbanka” un tās akcionāri apgalvo, ka lietā C‑663/17 P iesniegtās ECB apelācijas sūdzības prasījumi ir vērsti nevis uz to, lai pilnīgi vai daļēji tiktu atcelts tāds Vispārējās tiesas lēmums kā pārsūdzētā rīkojuma rezolutīvajā daļā minētais, kā paredzēts Tiesas Reglamenta 169. pantā, bet gan uz konkrētu šā rīkojuma pamatojuma punktu atcelšanu. “Trasta Komercbankas” un tās akcionāru ieskatā, tādi prasījumi nav pieļaujami, tāpat kā prasījumi par to, lai Tiesa lietu izskatītu galīgi un pēc būtības, jo Vispārējā tiesa līdz šim ir izteikusies tikai par tai iesniegtā prasības pieteikuma pieņemamību.
Šai argumentācijai nevar piekrist.
Pirmkārt, ECB apelācijas sūdzības prasījumu pirmajā daļā ir tieši formulēts, ka tiek lūgta pārsūdzētā rīkojuma rezolutīvās daļas 2) punkta atcelšana. Otrkārt, šīs apelācijas sūdzības prasījumu otrajā daļā ECB būtībā lūdz Tiesu, kā to pieļauj arī Tiesas Reglamenta 170. panta 1. punkts, apmierināt tās pirmajā instancē izvirzītos prasījumus par to, lai “Trasta Komercbankas” akcionāru prasība tiktu noraidīta kā nepieņemama.
Tātad lietā C‑663/17 P iesniegtā ECB apelācijas sūdzība ir pieņemama.
Par apelācijas sūdzību lietās C‑663/17 P un C‑665/17 P būtību
Lai pamatotu savu apelācijas sūdzību lietā C‑663/17 P, ECB būtībā izvirza trīs pamatus. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa, atzīdama, ka “Trasta Komercbankas” akcionāriem ir interese celt prasību par strīdīgo lēmumu, esot pieļāvusi tiesību kļūdu. Ar otro pamatu ECB apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot nepamatoti paudusi uzskatu, ka strīdīgais lēmums šos akcionārus bija skāris individuāli LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē. Ar trešo pamatu tiek apgalvots, ka Vispārējā tiesa, uzskatīdama, ka šis lēmums minētos akcionārus šīs normas izpratnē bija skāris tieši, esot pieļāvusi tiesību kļūdu.
Apelācijas sūdzības pamatošanai lietā C‑665/17 P Komisija izvirza divus pamatus. Ar pirmo pamatu tiek apgalvots LESD 263. panta pārkāpums, ciktāl Vispārējā tiesa esot nepamatoti atzinusi, ka “Trasta Komercbankas” akcionāriem ir interese celt prasību. Ar otro pamatu tiek apgalvots, ka ir pārkāpta LESD 263. panta ceturtā daļa, un tas ietver divas daļas attiecībā uz tiesību kļūdu, ko Vispārējā tiesa esot pieļāvusi, pauzdama viedokli, ka šis lēmums akcionārus bija skāris, pirmkārt, individuāli un, otrkārt, tieši.
Vispirms ir kopīgi jāpārbauda trešais apelācijas sūdzības pamats lietā C‑663/17 P un otrā apelācijas sūdzības pamata otrā daļa lietā C‑665/17 P.
–

Lietas dalībnieku argumenti
ECB un Komisija apgalvo, ka nav tā, ka strīdīgais lēmums tieši skartu “Trasta Komercbankas” akcionārus, jo tas neapdraud to tiesību būtību. Esot uzskatāms, ka ar šo lēmumu tieši skarta ir vienīgi “Trasta Komercbanka”, kurai bija anulēta kredītiestādes licence. Tādējādi tiešas tiesiskas sekas tas radot vienīgi attiecībā uz “Trasta Komercbanku”. Pēdējās minētās akcionāri paši neesot bankas licences turētāji, un līdz ar to nevarot apgalvot to, ka šādas licences anulēšana tos būtu skārusi personīgi. Vispārējā tiesa, pārsūdzētajā rīkojumā lemdama, ka minētais lēmums tā seku intensitātes dēļ attiecībā uz “Trasta Komercbankas” akcionāru stāvokli tos bija skāris tieši, esot kļūdaini piemērojusi savu judikatūru.
ECB un Komisija apgalvo, ka ir jānošķir starp sabiedrības saimnieciskajām interesēm un tās akcionāru interesēm, jo pēdējiem minētajiem nav tiesību uz uzņēmuma aktīviem. Protams, “Trasta Komercbankas” licences anulēšanai esot saimnieciska ietekme uz tās akcionāriem, bet tā neietekmējot akcionāru tiesisko stāvokli. Lai konstatētu, vai lēmums par anulēšanu šos akcionārus skar tieši LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē, neesot jāņem vērā šī saimnieciskā ietekme, lai cik svarīga tā arī būtu. Kritērijs, kas paredzētu akta ietekmes kvalitatīvu izvērtēšanu, būtu pretrunā LESD 263. panta ceturtās daļas formulējumam un mērķiem.
Turklāt strīdīgais lēmums neradot nekādu tiesisku ietekmi uz “Trasta Komercbankas” akcionāru tiesībām saņemt dividendes.
Turklāt esot kļūdaini apgalvot, ka bankas licences anulēšana liedz “Trasta Komercbankai” īstenot savu mērķi un veikt saimniecisku darbību. Šī anulēšana neliedzot “Trasta Komercbankai” veikt citādu saimniecisko darbību – vajadzības gadījumā pēc attiecīgiem tās statūtu grozījumiem.
ECB un Komisija apgalvo, ka strīdīgajam lēmumam nav arī ietekmes uz “Trasta Komercbankas” struktūru vai uz tās iekšējo pārvaldību. Iespējams, ka tās ietekmēja lēmums, ar ko uzsākts “Trasta Komercbankas” likvidācijas process, tomēr šis lēmums ir ticis pieņemts, pamatojoties uz Latvijas tiesībām, nevis uz Savienības tiesībām, kurās nav likts likvidēt kredītiestādi, kurai ir anulēta licence. Tomēr Vispārējā tiesa šajā ziņā neesot veikusi nošķīrumu starp strīdīgo lēmumu un lēmumu, ar ko uzdota “Trasta Komercbankas” likvidācija.
Savukārt “Trasta Komercbanka” un tās akcionāri uzskata, ka minēto akcionāru stāvoklis nav salīdzināms ar komercsabiedrības mazākumakcionāru stāvokli. “Trasta Komercbankas” akcionāri esot šīs sabiedrības akciju absolūtā vairākuma turētāji. Turklāt Vispārējā tiesa jau esot atzinusi, ka ir pieņemama vairākumakcionāra pārsūdzība par lēmumu, kas adresēts sabiedrībai, kuras akcijas tam pieder, pamatojoties tikai uz šā lēmuma saimniecisko ietekmi uz minēto akcionāru.
Tādai interpretācijai, ka, lai konstatētu, vai kāds akts personu skar tieši un individuāli LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē, esot jāņem vērā vienīgi tā tiesiskās sekas, nevis saimnieciskās sekas, neesot rodams nekāds apstiprinājums judikatūrā. Gluži pretēji – valsts atbalsta jomā, kā arī uzņēmumu koncentrācijas jomā Savienības tiesas papildus akta adresātam esot atzinušas arī citu personu
locus standi
, to pamatojot tikai ar to, ka akts rada saimniecisku ietekmi uz šīm personām.
Turklāt strīdīgais lēmums “Trasta Komercbankas” akcionārus skarot tieši un individuāli, jo tas tiem liedzot iespēju lemt par “Trasta Komercbankas” filiāles izveidi citā dalībvalstī, pamatojoties uz savu Latvijā saņemto bankas licenci. Tas atbilstoši Latvijas tiesību aktiem tiem liedzot arī iespēju lemt par savas sabiedrības brīvprātīgu likvidāciju un pašiem iecelt likvidatoru. Turklāt strīdīgajā lēmumā “Trasta Komercbankas” akcionāri esot norādīti katrs ar savu vārdu un uzvārdu vai nosaukumu un tā procesā gaitā, kura rezultātā tas tika pieņemts, tie esot tikuši akceptēti kā kontaktpersonas tāpat kā personas, kas ir tiesīgas juridiski pārstāvēt “Trasta Komercbanku”.
“Trasta Komercbanka” un tās akcionāri piebilst, ka valsts tiesību piemērošanas sekas ir jāņem vērā, vērtējot, vai prasītājam ir
locus standi
atbilstoši LESD 263. pantam. Šajā ziņā tie uzsver, ka saskaņā ar Latvijas tiesību aktiem “Trasta Komercbankas” likvidācija ir automātiskas sekas tam, ka tika anulēta tās licence, un ka nedz FKTK, nedz Latvijas tiesai, kas uzdeva uzsākt šo likvidācijas procesu, šajā ziņā nebija nekādas rīcības brīvības.
Katrā ziņā prasības, ka sabiedrības akcionāriem esot jābūt patstāvīgai interesei tajā, lai tiktu atcelts akts, kas adresēts sabiedrībai, kuras akcijas tiem pieder, neesot piemērojamas tādā gadījumā kā šajā lietā aplūkojamais, kad attiecīgās sabiedrības akcionāriem, lai tie būtu akciju vairākuma turētāji, neesot iespējams īstenot savas tiesības likt šai sabiedrībai celt prasību.
Visbeidzot “Trasta Komercbanka” un tās akcionāri apliecina, ka “Trasta Komercbankas” akcionāru
locus standi
nav atkarīgs no apelācijas iznākuma lietā C‑669/17 P.
–
Tiesas vērtējums
Ir jāatgādina, ka atbilstoši LESD 263. panta ceturtajai daļai fiziska vai juridiska persona prasību par lēmumu, kas adresēts citai personai, var celt tikai tad, ja šis lēmums to skar tieši un individuāli.
No Tiesas pastāvīgās judikatūras, ko Vispārējā tiesa atgādinājusi arī pārsūdzētā rīkojuma 64. punktā, izriet, ka nosacījums, ka lēmumam, kas ir prasības priekšmets, fiziska vai juridiska persona ir jāskar tieši, kā tas noteikts LESD 263. panta ceturtajā daļā, prasa, lai būtu izpildīti divi kumulatīvi nosacījumi, proti, lai, pirmkārt, apstrīdētais pasākums tieši ietekmētu indivīda tiesisko stāvokli un, otrkārt, nepieļautu nekādu rīcības brīvību šī pasākuma adresātiem, kuri ir atbildīgi par tā ieviešanu, kas ir pavisam automātiska un izrietētu tikai no Savienības tiesiskā regulējuma, nepiemērojot citus starpnoteikumus (skat. arī spriedumus, 2007. gada 22. marts, Regione Siciliana/Komisija,
C‑15/06 P
,
EU:C:2007:183
,
31.
punkts; 2011. gada 13. oktobris, Deutsche Post un Vācija/Komisija,
C‑463/10 P un C‑475/10 P
,
EU:C:2011:656
,
66.
punkts, kā arī 2018. gada 6. novembris, Scuola Elementare Maria Montessori/Komisija, Komisija/Scuola Elementare Maria Montessori un Komisija/Ferracci, no
C‑622/16 P līdz C‑624/16 P
,
EU:C:2018:873
,
42.
punkts).
Šajā ziņā jānorāda, ka ar strīdīgo lēmumu tika anulēta “Trasta Komercbankas” kredītiestādes licence un līdz ar to tiešā veidā tika ietekmēts šīs sabiedrības tiesiskais stāvoklis, jo, tiklīdz šis lēmums bija pieņemts, tā vairs nebija tiesīga veikt kredītiestādes darbību. Šī licence bija izsniegta pašai “Trasta Komercbankai”, nevis tās akcionāriem
ad personam
.
Tomēr Vispārējā tiesa, balstoties uz pārsūdzētā rīkojuma 66.–68. punktā izklāstīto pamatojumu, pauda uzskatu, ka strīdīgais lēmums tieši skāra arī “Trasta Komercbankas” akcionārus.
Būtībā – kā izriet no šā rīkojuma 67. punkta – Vispārējā tiesa šo vērtējumu ir balstījusi uz strīdīgā lēmuma seku “intensitāti”, kas “katrā ziņā” skarot “Trasta Komercbankas” akcionāru tiesību “saturu un tvērumu”. Pirmkārt, akcionāru tiesības saņemt dividendes no sabiedrības, “kas vairs nav tiesīga veikt savu darbību”, kļūstot “katrā ziņā iluzoras”. Otrkārt, ciktāl strīdīgā lēmuma iznākums esot “aizliegums “Trasta Komercbankai” sasniegt savu darbības mērķi”, akcionāru balsstiesību vai tiesību piedalīties šīs sabiedrības pārvaldībā īstenošana kļūstot “būtībā formāla”.
Šajā pamatojumā ir pieļautas tiesību kļūdas.
Pirmkārt, kā prioritāru izvēloties kļūdainu kritēriju, kurš attiecas uz strīdīgā lēmuma seku “intensitāti”, Vispārējā tiesa nav izpildījusi savu pienākumu konstatēt, vai šis lēmums eventuāli tieši skar “Trasta Komercbankas” akcionāru tiesisko stāvokli.
Otrkārt, kā to pamatoti norāda ECB un Komisija, Vispārējā tiesa ir kļūdaini ņēmusi vērā to, kā strīdīgais lēmums “Trasta Komercbankas” akcionāru stāvokli ietekmē nevis juridiskā ziņā, bet gan saimnieciskā ziņā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 28. februāris, Padome/Growth Energy un Renewable Fuels Association,
C‑465/16 P
,
EU:C:2019:155
,
81.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Tomēr strīdīgais lēmums neskāra akcionāru tiesības saņemt dividendes un piedalīties “Trasta Komercbankas” kā saskaņā ar Latvijas tiesību aktiem dibinātas sabiedrības pārvaldībā.
Protams, pēc “Trasta Komercbankas” licences anulēšanas tā vairs nespēj īstenot kredītiestādes darbību, un līdz ar to tās spēja izmaksāt saviem akcionāriem dividendes ir apšaubāma. Tomēr šīs anulēšanas negatīvajai ietekmei piemīt saimniecisks raksturs, jo strīdīgais lēmums nekādi nav ietekmējis akcionāru tiesības saņemt dividendes, tāpat kā to tiesības piedalīties šīs sabiedrības pārvaldībā, attiecīgā gadījumā mainot tās statūtos noteikto mērķi.
Iepriekš izklāstītos apsvērumus neliek apšaubīt “Trasta Komercbankas” un tās akcionāru argumentācija, kuras kopsavilkums sniegts šā sprieduma 97. punktā un kurā norādīts uz Savienības tiesu judikatūru valsts atbalsta un uzņēmumu koncentrācijas jomās. Proti, pamatā atzinumam, ka ar šīm jomām saistīta Savienības akta adresāta atsevišķus konkurentus var tieši skart šis akts, ir nevis attiecīgā akta tīri saimnieciskā ietekme uz viņu situāciju, bet gan tas, ka minētais akts ietekmē šo konkurentu tiesisko stāvokli, konkrētāk, no LESD normām izrietošās tiesības uz to, lai netiktu izkropļota konkurence (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 6. novembris, Scuola Elementare Maria Montessori/Komisija, Komisija/Scuola Elementare Maria Montessori un Komisija/Ferracci, no
C‑622/16 P līdz C‑624/16 P
,
EU:C:2018:873
,
43.
punkts).
Attiecībā uz “Trasta Komercbankas” likvidāciju pēc strīdīgā lēmuma pieņemšanas – ir patiesība, ka šāds apstāklis tiešā veidā skāra “Trasta Komercbankas” akcionāru tiesības piedalīties šīs sabiedrības pārvaldībā, jo ar lēmumu par likvidācijas uzdošanu minētā pārvaldība tika uzticēta likvidatoram.
Tomēr “Trasta Komercbankas” likvidācija nav uzskatāma par strīdīgā lēmuma īstenošanu, kas būtu “pavisam automātiska un izrietētu tikai no Savienības tiesiskā regulējuma” šā sprieduma 103. punktā minētās judikatūra izpratnē. Proti, Savienības regulējums neparedz tādas kredītiestādes likvidāciju, kuras licence ir anulēta. Lēmumu par likvidāciju ir pieņēmusi Latvijas tiesa, pamatojoties uz Latvijas tiesībām, proti, uz “citiem starpnoteikumiem” šīs pašas judikatūras izpratnē.
No tā izriet, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini uzskatījusi, ka strīdīgais lēmums “Trasta Komercbankas” akcionārus esot skāris tieši LESD 263. panta ceturtās daļas izpratnē.
Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, ir jāpieņem trešais apelācijas sūdzības pamats lietā C‑663/17 P un otrā apelācijas sūdzības pamata otrā daļa lietā C‑665/17 P un, nepastāvot nepieciešamībai izvērtēt pārējos pamatus, ir jāatceļ pārsūdzētais rīkojums, ciktāl ar to ir noraidīta ECB izvirzītā iebilde par nepieņemamību attiecībā uz “Trasta Komercbankas” akcionāru celto prasību.
Par Vispārējā tiesā celto “Trasta Komercbankas” akcionāru prasību
Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. panta pirmo daļu gadījumā, ja apelācijas sūdzība ir pamatota, Tiesa atceļ Vispārējās tiesas nolēmumu. Tā var pati taisīt galīgo spriedumu attiecīgajā lietā, ja strīds ir izskatāmā stāvoklī.
Šajā lietā Tiesas rīcībā ir informācija, kas nepieciešama, lai varētu galīgi lemt par “Trasta Komercbankas” akcionāru celtās prasības pieņemamību.
Šā sprieduma 108.–114. punktā izklāstīto iemeslu dēļ ir uzskatāms, ka strīdīgais lēmums nav tieši skāris “Trasta Komercbankas” akcionārus. Līdz ar to ir jāpieņem ECB iebilde par nepieņemamību, ciktāl tā attiecas uz šo akcionāru prasību, un līdz ar to šī prasība ir jānoraida kā nepieņemama.
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Tiesas Reglamenta 184. panta 2. punktam, ja apelācijas sūdzība nav pamatota vai ja tā ir pamatota un Tiesa lietā taisa galīgo spriedumu, Tiesa lemj par tiesāšanās izdevumiem.
Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 138. panta 1. punktu, kas apelācijas tiesvedībā piemērojams, pamatojoties uz šā paša reglamenta 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs.
Tā kā ECB un Komisija ir prasījušas piespriest “Trasta Komercbankai” un tās akcionāriem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā nolēmums lietās C‑663/17 P un C‑665/17 P tiem ir nelabvēlīgs, tiem ir jāpiespriež papildus savu tiesāšanās izdevumu segšanai atlīdzināt arī ECB un Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar šīm apelācijas sūdzībām. Turklāt, tā kā spriedums par prasību Vispārējā tiesā ir nelabvēlīgs “Trasta Komercbankas” akcionāriem, atbilstoši ECB prasījumiem ir jāpiespriež tiem papildus savu tiesāšanās izdevumu segšanai atlīdzināt arī ECB tiesāšanās izdevumus pirmās instances tiesvedībā attiecībā uz minēto prasību, ciktāl to cēluši šie akcionāri.
Saskaņā ar Tiesas Reglamenta 140. panta 1. punktu Savienības iestāde, kas iestājusies lietā, savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.
Komisija, būdama persona, kas iestājusies lietā C‑663/17 P, sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar šo lietu.
Visbeidzot lēmums par tiesāšanās izdevumiem lietā C‑669/17 P ir jāatliek, jo lieta tiek nodota atpakaļ Vispārējai tiesai.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (virspalāta) nospriež:

1)
Noraidīt apelācijas sūdzību lietā C‑669/17 P kā nepieņemamu, ciktāl to iesnieguši
Ivan Fursin
un Igors Buimisters, kā arī SIA “C & R Invest”,
Figon Co. Ltd
,
GCK Holding Netherlands BV
un
Rikam Holding SA.

2)
Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2017. gada 12. septembra rīkojumu Fursin u.c./ECB (
T‑247/16
, nav publicēts,
EU:T:2017:623
).

3)
Noraidīt Eiropas Centrālās bankas iebildi par nepieņemamību, ciktāl tā attiecas uz AS “Trasta Komercbanka” celto prasību atcelt Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 3. marta lēmumu ECB/SSM/2016 – 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA‑2016‑0005 par “Trasta Komercbankai” piešķirtās licences anulēšanu.

4)
Noraidīt
Ivan Fursin
un Igora Buimistera, kā arī SIA “C & R Invest”,
Figon Co. Ltd
,
GCK Holding Netherlands BV
un
Rikam Holding SA
celto prasību par Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 3. marta lēmuma atcelšanu.

5)
Lietu nodot atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai, lai tā lemtu par AS “Trasta Komercbanka” celto prasību par Eiropas Centrālās bankas 2016. gada 3. marta lēmuma atcelšanu.

6)
Piespriest AS “Trasta Komercbanka”,
Ivan Fursin
un Igoram Buimisteram, SIA “C & R Invest”,
Figon Co. Ltd
,
GCK Holding Netherlands BV
, kā arī
Rikam Holding SA
papildus savu tiesāšanās izdevumu segšanai atlīdzināt arī Eiropas Centrālās bankas un Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus saistībā ar apelācijas sūdzībām attiecīgi lietās C‑663/17 P un C‑665/17 P.

7)
Eiropas Komisija sedz savus tiesāšanās izdevumus saistībā ar lietu C‑663/17 P.

8)
Piespriest
Ivan Fursin
un Igoram Buimisteram, SIA “C & R Invest”,
Figon

Co. Ltd
,
GCK Holding Netherlands BV
, kā arī
Rikam Holding SA
papildus savu tiesāšanās izdevumu segšanai atlīdzināt arī Eiropas Centrālās bankas tiesāšanās izdevumus pirmās instances tiesvedībā saistībā ar šo akcionāru celto prasību.

9)
Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem lietā C‑669/17 P pieņemšanu atlikt.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.