CELEX: 62019CJ0762
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Právna ochrana databáz
Smernica 96/9/ES
Článok 7
Právo sui generis zostavovateľov databáz
Zákaz ‚extrakcie‘ a ‚reutilizácie‘ celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti bez povolenia zostavovateľa vzťahujúci sa na akékoľvek tretie osoby
Databáza voľne prístupná na internete
Meta‑vyhľadávač špecializovaný na inzeráty o voľných pracovných miestach
Extrakcia a/alebo reutilizácia obsahu databázy
Poškodenie podstatného vkladu do získania, overenia alebo prezentácie obsahu databázy

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 7 ods. 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady [96/9]/ES z 11. marca 1996 o právnej ochrane databáz (
Ú. v. ES L 77, 1996, s. 20
; Mim. vyd. 13/015, s. 459).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťami „CV‑Online Latvia“ SIA (ďalej len „CV‑Online“) a „Melons“ SIA vo veci, v ktorej „Melons“ SIA v zozname výsledkov nájdených jej vyhľadávačom zobrazovala hypertextový odkaz odkazujúci na internetovú stránku spoločnosti CV‑Online, ako aj metatagy, ktoré táto spoločnosť vkladala do programového kódu tejto stránky.
Právny rámec
Právo Únie
Odôvodnenia 7, 39 až 42 a 47 smernice 96/9 stanovujú:
„(7)
keďže do výroby databázy treba investovať značné ľudské a finančné zdroje zatiaľ čo tieto databázy sa môžu rozmnožovať alebo možno do nich vstupovať za zlomok nákladov potrebných na ich zostavenie;
…
(39)
keďže okrem cieľa ochrániť autorské práva na originálny výber alebo usporiadanie obsahu databázy sa táto smernica usiluje zabezpečiť ochranu postavenia zostavovateľov databáz proti neoprávnenému privlastňovaniu výsledkov finančných a odborných investícií pri získavaní a zhromažďovaní obsahov ochranou celej databázy alebo jej podstatných častí proti určitým konaniam používateľa alebo konkurenta;
(40)
keďže cieľom práva
sui qeneris
je zabezpečiť ochranu akéhokoľvek investovania do získania, overenia alebo sprístupnenia obsahu databázy na obmedzené obdobie počas trvania autorských práv; takéto investovanie môže pozostávať z vynakladania finančných prostriedkov alebo vynaloženie času, úsilia, energie;
(41)
keďže cieľom práva
sui generis
j[e] poskytnúť zostavovateľovi databázy možnosť zabrániť nedovolenej extrakcii alebo reutilizáci[i] celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti; keďže zostavovateľ databázy je osoba, ktorá vyvíja iniciatívu a nesie investičné riziko; to osobitne vylučuje podzmluvných partnerov z definície zostavovateľa;
(42)
keďže osobitné právo zabrániť nedovolenej extrakcii alebo reutilizácii sa vzťahuje na konania užívateľa, ktoré presahujú jeho legitímne práva, a tým poškodzujú investície, keďže právo zakázať extrakciu alebo reutilizáciu celého obsahu databázy alebo jej podstatných častí sa nevzťahuje iba na výrobcu parazitujúceho produktu, ktorý je na trhu, ale i na každého používateľa, ktorý svojím konaním spôsobuje značné kvalitatívne i kvantitatívne škody na investíciách;
…
(47)
keďže v záujme hospodárskej súťaže medzi dodávateľmi informačných produktov a služieb nesmie byť ochrana právom
sui generis
poskytovaná takým spôsobom, aby umožňovala zneužitie dominantného postavenia, najmä pokiaľ ide o tvorbu a rozširovanie nových výrobkov a služieb, ktoré majú po stránke duševnej, dokumentárnej, technickej, hospodárskej alebo obchodnej zvýšenú hodnotu; preto sa ustanovenia tejto smernice netýkajú použitia súťažných pravidiel spoločenstva ani vnútroštátnych súťažných pravidiel“.
V kapitole I tejto smernice, nazvanej „Rozsah“, sa nachádza článok 1, ktorý v odsekoch 1 a 2 stanovuje:
„1.   Táto smernica sa vzťahuje na právnu ochranu databáz v akejkoľvek forme.
2.   Na účely tejto smernice sa ‚databázou‘ rozumie zbierka nezávislých diel, údajov alebo iných nezávislých materiálov systematicky alebo metodicky usporiadaných a individuálne prístupných elektronickými alebo inými prostriedkami.“
V kapitole III uvedenej smernice s názvom „Právo
sui generis
“ článok 7 v odsekoch 1, 2 a 5 stanovuje:
„1.   Členské štáty ustanovia pre zostavovateľa databázy, ktorá vykazuje kvalitatívne alebo kvantitatívne podstatný vklad do získania, overenia, alebo prezentácie jej obsahu, právo zamedziť konaniam spočívajúcim extrakcii alebo reutilizácii celého obsahu databázy alebo kvalitatívne či kvantitatívne vyhodnotenej podstatnej časti z nej.
2.   Na účely tejto kapitoly:
a)
‚extrakcia‘ znamená trvalý alebo dočasný transfer celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti na ďalší nosič, a to akýmkoľvek prostriedkom alebo akoukoľvek formou;
b)
‚reutilizácia‘ znamená akúkoľvek formu sprístupnenia verejnosti celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti rozširovaním duplikátov, nájmom, priamym prepojením alebo inými formami prenosu. Prvý predaj duplikátu databázy v rámci [Európskej únie] majiteľom práva alebo s jeho súhlasom vyčerpáva právo kontrolovať ďalší predaj tohto duplikátu v rámci [Únie].
Verejné vypožičiavanie nie je extrakciou alebo reutilizáciou.
…
5.   Opakovaná alebo systematická extrakcia alebo reutilizácia nepodstatných častí obsahu databázy zahŕňajúca konanie, ktoré je v rozpore so zvyčajným využívaním databázy alebo ktoré neprimerane poškodzuje oprávnené záujmy zostavovateľa databázy, nie sú dovolené.“
Nakoniec v zmysle článku 13 uvedenej smernice:
„Táto smernica nemá vplyv na ustanovenia, ktoré upravujú najmä … právn[e] predpis[y] o obmedzujúcich praktikách a nekalej súťaži…“
Lotyšské právo
Ustanovenia smernice 96/9 týkajúce sa práva
sui generis
boli prebraté do lotyšského práva § 57 až 62 Autortiesību likums (zákon o autorskom práve) zo 6. apríla 2000 (
Latvijas Vēstnesis
, 2000, č. 148/150), zmeneného zákonom z 22. apríla 2004 (
Latvijas Vēstnesis
, 2004, č. 69).
§ 57 ods. 1 a 2 tohto zákona stanovuje, že zostavovateľom databázy, ktorá vykazuje kvalitatívne alebo kvantitatívne podstatný vklad do zostavenia, overenia alebo prezentácie (§ 5 ods. 2), je fyzická alebo právnická osoba, ktorá vyvinula iniciatívu na vytvorenie databázy a vzala na seba riziko tohto vkladu. Zostavovateľ databázy má právo zakázať vykonávanie nasledujúcich činností týkajúcich sa celého obsahu databázy alebo kvalitatívne či kvantitatívne vyhodnotenej podstatnej časti z nej:
1.
extrakcia: trvalý alebo dočasný transfer celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti na ďalší nosič, a to akýmkoľvek prostriedkom alebo akoukoľvek formou;
2.
reutilizácia: sprístupnenie verejnosti celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti akoukoľvek formou, a to aj rozširovaním duplikátov, nájmom, on‑line prenosom alebo inými formami prenosu.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
CV‑Online je spoločnosť založená podľa lotyšského práva, ktorá prevádzkuje internetovú stránku www.cv.lv. Súčasťou tejto stránky je databáza vyvinutá a pravidelne aktualizovaná touto spoločnosťou, ktorá obsahuje inzeráty na voľné pracovné miesta uverejnené zamestnávateľmi.
Okrem toho internetová stránka www.cv.lv je vybavená metatagmi (
meta tags
) typu „mikroúdaje“ (
microdata
). Tieto metatagy, ktoré nie sú pri otvorení internetovej stránky spoločnosti CV‑Online viditeľné, umožňujú internetovým vyhľadávačom lepšie identifikovať obsah každej stránky na účely ich správneho indexovania. V prípade internetovej stránky spoločnosti CV‑Online obsahujú tieto metatagy pre každý inzerát o voľnom pracovnom mieste, ktorý sa nachádza v databáze, tieto kľúčové slová: „označenie pozície“, „názov podniku“, „miesto výkonu práce“ a „dátum uverejnenia inzerátu“.
Melons, ktorá je tiež spoločnosťou založenou podľa lotyšského práva, prevádzkuje internetovú stránku www.kurdarbs.lv, ktorá je vyhľadávačom špecializovaným na inzeráty o voľných pracovných miestach. Tento vyhľadávač umožňuje vyhľadávanie na viacerých internetových stránkach obsahujúcich inzeráty na voľné pracovné miesta, a to podľa rôznych kritérií, medzi ktoré patrí aj typ pozície a miesto výkonu práce. Prostredníctvom hypertextových odkazov stránka kurdarbs.lv presmeruje používateľov na internetové stránky, na ktorých boli vyhľadávané informácie pôvodne uverejnené, vrátane stránky spoločnosti CV‑Online. Užívateľ kliknutím na takýto odkaz môže prejsť na internetovú stránku www.cv.lv, aby sa oboznámil s touto stránkou a celým jej obsahom. Informácie uvedené v metatagoch, ktoré CV‑Online zadala do programového kódu svojej internetovej stránky, sa zobrazujú aj vo výsledkoch nájdených použitím špecializovaného internetového vyhľadávača spoločnosti Melons.
Keďže sa CV‑Online domnievala, že došlo k porušeniu jej práva
sui generis
vyplývajúceho z článku 7 smernice 96/9, podala proti spoločnosti Melons žalobu. Tvrdí, že konanie spoločnosti Melons spočíva v „extrakcii“ a „reutilizácii“ podstatnej časti obsahu databázy nachádzajúcej sa na stránke www.cv.lv.
Prvostupňový súd konštatoval porušenie tohto práva z dôvodu, že došlo k „reutilizácii“ databázy spoločnosti CV‑Online.
Melons podala proti rozsudku prvostupňového súdu odvolanie na Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija (Krajský súd Riga, občianskoprávne kolégium, Lotyšsko)] Zdôrazňuje, že jej internetová stránka neposkytuje priame prepojenie, to znamená, že nefunguje „v reálnom čase“. Táto spoločnosť navyše tvrdí, že treba rozlišovať medzi stránkou www.cv.lv a databázou, ktorú táto stránka obsahuje. V tejto súvislosti zdôrazňuje, že práve metatagy použité spoločnosťou CV‑Online spôsobujú, že informácie o pracovných ponukách sa objavia vo výsledkoch nájdených pomocou vyhľadávača www.kurdarbs.lv. Tieto metatagy však nie sú súčasťou databázy. Práve na tieto účely a preto, že si CV‑Online želá, aby vyhľadávače ukázali tieto informácie, vložila uvedené metatagy do programového kódu svojej stránky.
Za týchto okolností Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija (Krajský súd Riga, občianskoprávne kolégium) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa činnosť žalovanej, ktorá spočíva v presmerovaní koncového používateľa prostredníctvom hypertextového odkazu na internetovú stránku žalobkyne, kde možno nahliadnuť do databázy inzerátov voľných pracovných miest, vykladať v tom zmysle, že spadá pod definíciu ‚reutilizácie‘ podľa článku 7 ods. 2 písm. b) [smernice 96/9], konkrétne pod reutilizáciu databázy inou formou prenosu?
2.
Majú sa informácie obsiahnuté v metatagoch, ktoré sa zobrazujú vo vyhľadávači žalovanej, vykladať v tom zmysle, že spadajú pod definíciu ‚extrakcie‘ podľa článku 7 ods. 2 písm. a) [smernice 96/9], konkrétne pod trvalý alebo dočasný transfer celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti na ďalší nosič, a to akýmkoľvek prostriedkom alebo akoukoľvek formou?“
O prejudiciálnych otázkach
Na úvod treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry v rámci spolupráce medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom, zakotvenej v článku 267 ZFEÚ, prislúcha Súdnemu dvoru poskytnúť vnútroštátnemu súdu odpoveď užitočnú na rozhodnutie vo veci, o ktorej vnútroštátny súd rozhoduje. Z tohto hľadiska Súdnemu dvoru prináleží v prípade potreby preformulovať otázky, ktoré sú mu položené (rozsudok z 25. novembra 2020, SABAM,
C‑372/19
,
EU:C:2020:959
, bod
a citovaná judikatúra).
V prejednávanej veci zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že problematika nastolená vo veci samej sa týka zlučiteľnosti fungovania špecializovaného vyhľadávača s právom
sui generis
uvedeným v článku 7 smernice 96/9. Vnútroštátny súd sa svojimi prejudiciálnymi otázkami presnejšie pýta, jednak či zobrazenie hypertextového odkazu špecializovaným vyhľadávačom, ktorý odkáže používateľa tohto vyhľadávača na internetovú stránku poskytovanú treťou osobou, na ktorej si možno pozrieť obsah databázy obsahujúcej pracovné ponuky, spadá pod definíciu „reutilizácie“, ktorá je uvedená v článku 7 ods. 2 písm. b) smernice 96/9, a jednak či sa informácie pochádzajúce z metatagov tejto internetovej stránky, ktoré zobrazí uvedený vyhľadávač, majú vykladať v tom zmysle, že spadajú pod definíciu „extrakcie“ podľa článku 7 ods. 2 písm. a) tejto smernice.
Vnútroštátny súd sa domnieva, že rozsudky vydané Súdnym dvorom v súvislosti s článkom 7 smernice 96/9 (pozri najmä rozsudok z 19. decembra 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
) neumožňujú dospieť k záveru, či ide o „extrakciu“ alebo „reutilizáciu“ v zmysle tohto článku, pokiaľ tak ako v prejednávanej veci prevádzkovateľ špecializovaného vyhľadávača zobrazí v zozname výsledkov získaných použitím tohto vyhľadávača jednak hypertextový odkaz odkazujúci na internetovú stránku poskytovanú treťou osobou a obsahujúcu databázu a jednak informácie pochádzajúce z metatagov, ktoré zostavovateľ tejto databázy vložil do programového kódu svojej vlastnej internetovej stránky.
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že v prejednávanej veci sa výber pracovných ponúk, na ktoré odkazujú hypertextové odkazy, uskutočňuje prostredníctvom špecializovaného vyhľadávača poskytovaného spoločnosťou Melons. Tento vyhľadávač indexuje a prekopíruje na svoj vlastný server obsah internetových stránok, ktoré obsahujú pracovné ponuky, akými je stránka „www.cv.lv“, a následne umožňuje vykonať vyhľadávanie v tomto indexovanom obsahu podľa kritérií, akými sú povaha zamestnania a miesto výkonu práce.
Za týchto podmienok treba dospieť k záveru, že týmito dvoma otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 7 ods. 1 a 2 smernice 96/9 vykladať v tom zmysle, že internetový vyhľadávač špecializovaný na vyhľadávanie v obsahoch databáz, ktorý kopíruje a indexuje celú alebo podstatnú časť databázy voľne prístupnej na internete a následne umožňuje svojim používateľom vykonávať vyhľadávania v tejto databáze na svojej vlastnej internetovej stránke podľa kritérií relevantných z hľadiska jej obsahu, vykonáva „extrakciu“ a „reutilizáciu“ obsahu danej databázy v zmysle tohto ustanovenia, a že zostavovateľ takejto databázy má právo zakázať takúto extrakciu alebo reutilizáciu tejto istej databázy.
S cieľom odpovedať na tieto otázky treba najskôr spresniť rozsah a účel ochrany práva
sui generis
, ktorá vyplýva zo smernice 96/9.
V tejto súvislosti najmä z odôvodnení 40 a 41 smernice 96/9 vyplýva, že cieľom tohto práva
sui generis
je zabezpečiť ochranu podstatných investícií do získania, overenia alebo sprístupnenia obsahu databázy na obmedzené obdobie trvania práva tým, že sa zostavovateľovi databázy poskytne možnosť zabrániť nedovolenej extrakcii a/alebo reutilizácii celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti. Súdny dvor totiž spresnil, že cieľom práva stanoveného v článku 7 smernice 96/9 je zaručiť osobe, ktorá sa chopila iniciatívy a znášala riziko poskytnutia podstatného vkladu v zmysle ľudských, technických a/alebo finančných zdrojov na účely vytvorenia a zabezpečovania fungovania určitej databázy, odmenenie tohto vkladu prostredníctvom jej ochrany proti nedovolenému privlastneniu si výsledkov z tohto vkladu (rozsudok z 19. decembra 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Ako Súdny dvor už tiež konštatoval, keď svoje rozhodnutie založil najmä na odôvodneniach 39, 42 a 48 smernice 96/9, cieľom sledovaným normotvorcom Únie prostredníctvom zavedenia práva
sui generis
je podporiť zavedenie systémov ukladania a spracovania údajov, a tak prispieť k rozvoju informačného trhu v kontexte poznačenom exponenciálnym rastom objemu údajov, ktoré sú vytvárané a spracovávané každý rok vo všetkých sektoroch činnosti (rozsudok z 19. decembra 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, bod
a citovaná judikatúra).
Pokiaľ ide v prvom rade o podmienky, za ktorých môže byť databáza chránená právom
sui generis
podľa článku 7 smernice 96/9, treba uviesť, že v súlade s týmto článkom je ochrana databázy týmto právom odôvodnená iba vtedy, ak databáza vykazuje kvalitatívne alebo kvantitatívne podstatný vklad do získania, overenia, alebo prezentácie jej obsahu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, bod
).
V súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora vklad do získania obsahu databázy sa týka prostriedkov určených na vyhľadávanie existujúcich materiálov a ich zhromažďovanie v uvedenej databáze, s vylúčením prostriedkov použitých na samotné vytvorenie materiálov (rozsudky z 9. novembra 2004, The British Horseracing Board a i.,
C‑203/02
,
EU:C:2004:695
, bod
, ako aj Fixtures Marketing,
C‑338/02
,
EU:C:2004:696
, bod
).
Ďalej pojem vklad do overenia obsahu databázy sa má chápať tak, že sa vzťahuje na prostriedky, ktoré sú určené na kontrolu presnosti vyhľadávaných materiálov počas zostavovania tejto databázy, ako aj počas doby jej fungovania, s cieľom zaručiť spoľahlivosť informácií obsiahnutých v uvedenej databáze (rozsudok z 9. novembra 2004, The British Horseracing Board a i.,
C‑203/02
,
EU:C:2004:695
, bod
).
Napokon vklad do prezentácie obsahu databázy zahŕňa prostriedky, ktoré sú určené na to, aby databáza plnila funkcie spracovania informácie, t. j. tieto prostriedky sú určené na systematické alebo metodické usporiadanie materiálov obsiahnutých v tejto databáze, ako aj na zriadenie ich individuálnej prístupnosti (rozsudky z 9. novembra 2004, Fixtures Marketing,
C‑338/02
,
EU:C:2004:696
, bod
; Fixtures Marketing,
C‑444/02
,
EU:C:2004:697
, bod
, a Fixtures Marketing,
C‑46/02
,
EU:C:2004:694
, bod
).
Keďže prejudiciálne otázky vychádzajú z predpokladu, že databáza spoločnosti CV‑Online spĺňa podmienku uvedenú v bode 24 tohto rozsudku, vnútroštátnemu súdu prináleží, aby prípadne preskúmal, či sú splnené podmienky stanovené v článku 7 smernice 96/9 na získanie ochrany právom
sui generis
, ako aj to, či metatagy poskytnuté spoločnosťou CV‑Online je možné samé osebe považovať za tvoriace podstatnú časť chránenej databázy.
Pokiaľ ide v druhom rade o kritériá umožňujúce dospieť k záveru, že konanie používateľa predstavuje „extrakciu“ a/alebo „reutilizáciu“ v zmysle smernice 96/9, treba pripomenúť, že článok 7 ods. 2 písm. a) tejto smernice definuje „extrakciu“ ako „trvalý alebo dočasný transfer celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti na ďalší nosič, a to akýmkoľvek prostriedkom alebo akoukoľvek formou“. Podľa článku 7 ods. 2 písm. b) tej istej smernice „reutilizácia“ zahŕňa „akúkoľvek formu sprístupnenia verejnosti celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti rozširovaním duplikátov, nájmom, priamym prepojením alebo inými formami prenosu“.
Pri svojom výklade pojmu „reutilizácia“ Súdny dvor vychádzal z cieľa sledovaného normotvorcom Únie pri zavedení práva
sui generis
a prijal široký výklad tohto pojmu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, body
a
), ako aj pojmu „extrakcia“ (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. októbra 2008, Directmedia Publishing,
C‑304/07
,
EU:C:2008:552
, body
a
).
Z judikatúry Súdneho dvora teda vyplýva, že tieto pojmy „extrakcia“ a „reutilizácia“ sa majú vykladať v tom zmysle, že sa vzťahujú na akékoľvek konanie spočívajúce v privlastnení si a sprístupnení verejnosti výsledkov vkladu osoby, ktorá databázu zostavila, bez súhlasu tejto osoby, čím bude táto osoba ukrátená o príjmy, ktoré by jej mali zabezpečiť navrátenie jej vkladu (rozsudok z 9. novembra 2004, The British Horseracing Board a i.,
C‑203/02
,
EU:C:2004:695
, bod
).
Pokiaľ ide konkrétne o fungovanie špecializovaného vyhľadávača, Súdny dvor rozhodol, že prevádzkovateľ špecifického meta‑vyhľadávača vykonal „reutilizáciu“ celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti v zmysle článku 7 ods. 2 písm. b) smernice 96/9, ktorá sa nachádza na internetovej stránke patriacej tretej osobe, keď poskytoval neurčitému počtu koncových používateľovi nástroj umožňujúci preskúmať údaje nachádzajúce sa v tejto databáze a ponúkal tak prístup k obsahu tejto databázy iným spôsobom než spôsobom stanoveným jej zostavovateľom. Súdny dvor zdôraznil, že takáto činnosť zasahuje do práva
sui generis
zostavovateľa databázy, pretože ukráti tohto zostavovateľa o príjmy, ktoré by mu mali zabezpečiť navrátenie jeho vkladu. V takom prípade používateľ už nemusí navštíviť domovskú stránku a vyhľadávací formulár databázy dotknutej tretej osoby, pretože môže preskúmať túto databázu priamo použitím služieb prevádzkovateľa meta‑vyhľadávača (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, body
až
).
V prejednávanej veci z rozhodnutia vnútroštátneho súdu a z pripomienok účastníkov konania vo veci samej, ako aj z informácií získaných na pojednávaní, ktoré zdôraznil generálny advokát v bode 33 svojich návrhov, vyplýva, že špecializovaný vyhľadávač, o aký ide vo veci samej, nevyužíva vyhľadávacie formuláre internetových stránok, na ktorých umožňuje vykonávať vyhľadávania, a neprekladá v reálnom čase žiadosti jeho používateľov na kritériá používané týmito formulármi. Namiesto toho pravidelne indexuje tieto stránky a záznamy uchováva na svojich vlastných serveroch. Následne tento vyhľadávač pomocou svojho vlastného vyhľadávacieho formulára umožňuje svojim používateľom vykonávať vyhľadávanie podľa ním navrhovaných kritérií, pričom toto vyhľadávanie sa uskutočňuje v údajoch, ktoré boli indexované.
Je síce pravda, že fungovanie vyhľadávača, o aký ide vo veci samej, sa líši od fungovania vyhľadávača, o aký išlo vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 19. decembra 2013, Innoweb (
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
), nič to nemení na tom, že tento vyhľadávač umožňuje iným spôsobom, než je postup stanovený zostavovateľom dotknutej databázy, preskúmať celý obsah viacerých databáz súčasne, vrátane databázy spoločnosti CV‑Online, ktorá tento obsah sprístupňuje svojim vlastným používateľom. Tento špecializovaný vyhľadávač tým, že umožňuje súčasné vyhľadávanie vo viacerých databázach podľa kritérií relevantných z pohľadu osôb, ktoré hľadajú voľné pracovné miesto, umožňuje používateľom prístup k ponukám voľných pracovných miest obsiahnutým v týchto databázach na svojej vlastnej internetovej stránke.
Vyhľadávač, o aký ide vo veci samej, tak umožňuje preskúmať všetky údaje uvedené v databázach, ktoré sú voľne prístupné na internete, vrátane internetovej stránky spoločnosti CV‑Online, a poskytuje svojim používateľom prístup k celému obsahu týchto databáz iným spôsobom než spôsobom stanoveným ich zostavovateľom. Okrem toho sprístupnenie týchto údajov je určené verejnosti v zmysle článku 7 ods. 2 písm. b) smernice 96/9, keďže taký vyhľadávač môže používať ktokoľvek (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, bod
).
Navyše tým, že tento vyhľadávač indexuje a na svoj vlastný server prekopíruje obsah internetových stránok, transferuje obsah databáz, ktorý predstavujú tieto stránky, na ďalší nosič.
Z toho vyplýva, že takýto transfer podstatného obsahu dotknutých databáz a takéto sprístupnenie týchto databáz verejnosti bez súhlasu osoby, ktorá ich zostavila, predstavujú opatrenia jednak extrakcie a jednak reutilizácie týchto databáz, ktoré zakazuje článok 7 ods. 1 smernice 96/9 vtedy, ak ich účinkom by bolo ukrátenie tejto osoby o príjmy, ktoré jej mali zabezpečiť navrátenie tohto vkladu. Ako zdôraznil generálny advokát v bode 36 svojich návrhov, poskytovanie hypertextových prepojení na inzeráty nachádzajúce sa na internetovej stránke spoločnosti CV‑Online a reprodukcia informácií obsiahnutých v metatagoch tejto stránky sú len vonkajšími prejavmi extrakcie a reutilizácie, ktoré majú druhoradý význam.
Preto treba ešte preskúmať, či úkony uvedené v bodoch 35 a 36 tohto rozsudku môžu poškodzovať vklad osoby zostavujúcej databázu, ktorá bola predmetom transferu na ďalší nosič a sprístupnená verejnosti.
V tejto súvislosti Súdny dvor už konštatoval, že účelom práva
sui generis
upraveného v článku 7 smernice 96/9 je ochrana osoby, ktorá databázu zostavila, proti konaniam používateľa prekračujúce legitímne práva tejto osoby a tým poškodzujúce ňou vynaložený vklad (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. novembra 2004, The British Horseracing Board a i.,
C‑203/02
,
EU:C:2004:695
, body
a
). V tomto rámci má článok 7 ods. 1 smernice 96/9 v spojení s odôvodnením 42 tejto smernice zabrániť tomu, aby používateľ svojím konaním značne kvalitatívne i kvantitatívne poškodil vklad (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. novembra 2004, The British Horseracing Board a i.,
C‑203/02
,
EU:C:2004:695
, bod
).
Súdny dvor tiež rozhodol, že zostavovateľ databázy požíva ochranu proti činnosti prevádzkovateľa špecifického meta‑vyhľadávača, ktorý má blízko k výrobe parazitujúceho konkurujúceho produktu v zmysle odôvodnenia 42 smernice 96/9 (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, bod
). V súvislosti s takouto činnosťou totiž existovalo riziko, že týmto zostavovateľom uniknú príjmy a budú tak ukrátení o príjmy, ktoré im majú zabezpečiť navrátenie ich vkladu do vytvorenia a zabezpečenia fungovania databázy (pozri v tomto zmysle rozsudok z 19. decembra 2013, Innoweb,
C‑202/12
,
EU:C:2013:850
, body
až
).
V tejto súvislosti treba zabezpečiť spravodlivú rovnováhu medzi jednak legitímnym záujmom výrobcov databáz na navrátenie ich podstatného vkladu a jednak záujmom používateľov a konkurentov týchto výrobcov mať prístup k informáciám obsiahnutým v týchto databázach i možnosťou vytvárať inovačné produkty založené na týchto informáciách.
Treba totiž pripomenúť, že pomocou činností zberačov obsahu na internete, akým je žalovaná vo veci samej, je tiež možné dosiahnuť cieľ pripomenutý v bode 23 tohto rozsudku spočívajúci v podpore zavádzania systémov ukladania a spracovania údajov s cieľom prispieť k rozvoju informačného trhu. Ako v podstate uviedol generálny advokát v bode 41 svojich návrhov, títo zberači obsahu prispievajú k vytvoreniu a distribúcii výrobkov a služieb s pridanou hodnotou v informačnom sektore. Tým, že svojim používateľom poskytujú jednotné rozhranie umožňujúce uskutočňovať vyhľadávanie vo viacerých databázach podľa kritérií relevantných z hľadiska svojho obsahu, prispievajú k lepšiemu usporiadaniu informácií a uľahčujú vyhľadávanie na internete. Prispievajú tiež k riadnemu fungovaniu hospodárskej súťaže a k transparentnosti ponúk a cien.
Ako vyplýva z bodu 24 tohto rozsudku, článok 7 ods. 1 smernice 96/9 vyhradzuje výhodu ochrany poskytovanej právom
sui generis
databázam, ktorých vytvorenie alebo fungovanie si z kvalitatívneho alebo kvantitatívneho hľadiska vyžaduje podstatný vklad.
Z toho vyplýva, ako v podstate uviedol generálny advokát v bodoch 43 a 46 svojich návrhov, že hlavným kritériom na vyváženie dotknutých legitímnych záujmov musí byť prípadné poškodenie podstatného vkladu osoby, ktorá databázu zostavila, teda riziko, že tento vklad sa nepodarí navrátiť.
Napokon treba dodať, ako spresňuje článok 13 smernice 96/9, že ustanovenia tejto smernice nemajú vplyv na pravidlá hospodárskej súťaže spadajúce do práva Únie alebo členských štátov.
Vnútroštátnemu súdu teda prináleží, aby vo veci samej, teda v rámci rozhodovania o práve spoločnosti CV‑Online zakázať extrakciu alebo reutilizáciu celého obsahu databázy alebo jej podstatnej časti, overil so zreteľom na všetky relevantné okolnosti po prvé, či získanie, overenie, alebo prezentácia obsahu dotknutej databázy vykazuje podstatný vklad, a po druhé, či sporná extrakcia alebo reutilizácia predstavuje riziko pre možnosti navrátenia tohto vkladu.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že článok 7 ods. 1 a 2 smernice 96/9 sa má vykladať v tom zmysle, že internetový vyhľadávač špecializovaný na vyhľadávanie v obsahoch databáz, ktorý kopíruje a indexuje celú alebo podstatnú časť databázy voľne prístupnej na internete a následne umožňuje svojim používateľom vykonávať vyhľadávania v tejto databáze na svojej vlastnej internetovej stránke podľa kritérií relevantných z hľadiska jej obsahu, vykonáva „extrakciu“ a „reutilizáciu“ tohto obsahu v zmysle tohto ustanovenia, ktoré môže zostavovateľ takejto databázy zakázať, pokiaľ tieto úkony poškodzujú jeho vklad do získania, overenia alebo prezentácie daného obsahu, t. j. že predstavujú riziko pre možnosti navrátenia tohto vkladu bežným využívaním predmetnej databázy, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:

Článok 7 ods. 1 a 2 smernice Európskeho parlamentu a Rady [96/9]/ES z 11. marca 1996 o právnej ochrane databáz sa má vykladať v tom zmysle, že internetový vyhľadávač špecializovaný na vyhľadávanie v obsahoch databáz, ktorý kopíruje a indexuje celú alebo podstatnú časť databázy voľne prístupnej na internete a následne umožňuje svojim používateľom vykonávať vyhľadávania v tejto databáze na svojej vlastnej internetovej stránke podľa kritérií relevantných z hľadiska jej obsahu, vykonáva „extrakciu“ a „reutilizáciu“ tohto obsahu v zmysle tohto ustanovenia, ktoré môže zostavovateľ takejto databázy zakázať, pokiaľ tieto úkony poškodzujú jeho vklad do získania, overenia alebo prezentácie daného obsahu, t. j. že predstavujú riziko pre možnosti navrátenia tohto vkladu bežným využívaním predmetnej databázy, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: lotyština.