CELEX: 62021CJ0088
Zahtjev za prethodnu odluku
Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima
Druga generacija Schengenskog informacijskog sustava (SIS II)
Odluka 2007/533/PUP
Upozorenje o traženom predmetu
Članak 38.
Ciljevi upozorenja
Oduzimanje ili dokaz u kaznenom postupku
Članak 39.
Izvršenje mjere na temelju upozorenja
Mjere donesene u skladu s nacionalnim pravom država članica
Nacionalni propis kojim se predviđa obveza zabrane registracije vozila za koja je u sustavu SIS II izdano upozorenje

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 38. stavka 1. i članka 39. stavka 3. Odluke Vijeća 2007/533/PUP od 12. lipnja 2007. o osnivanju, radu i korištenju druge generacije Schengenskog informacijskog sustava (SIS II) (
SL 2007., L 205, str. 63
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 6., str. 85.; u daljnjem tekstu: Odluka SIS II).
Zahtjev je upućen u okviru postupka koji je pred Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasom (Vrhovni upravni sud Litve) pokrenuo Regionų apygardos administracinio teismo Kauno rūmai (Okružni upravni sud u Kaunasu, Litva) u vezi sa zakonitosti litavskog propisa kojim se zabranjuje upis vozila za koje je u drugoj generaciji Schengenskog informacijskog sustava (u daljnjem tekstu: SIS II) u tijeku upozorenje.
Pravni okvir
Uredba (EZ) br. 1986/2006
Članak 1. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 1986/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o pristupu drugoj generaciji Schengenskog informacijskog sustava (SIS II) od strane službi država članica odgovornih za izdavanje potvrda o registraciji vozila (
SL 2006., L 381, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 84. i ispravak
SL 2015., L 26, str. 34
.) glasi:
„Neovisno o člancima 38., 40. i članku 46. stavku 1. Odluke [SIS II], službe država članica odgovorne za izdavanje potvrda o registraciji vozila, kako se navodi u Direktivi [Vijeća] 1999/37/EZ [od 29. travnja 1999. o dokumentima za registraciju vozila (
SL 1999., L 138, str. 57
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 5., str. 18.)], imaju pristup sljedećim podacima unesenim u SIS II, u skladu s člankom 38. stavkom 2. točkama (a), (b) i (f) navedene Odluke, isključivo u svrhu provjeravanja jesu li vozila koja je potrebno registrirati ukradena, protupravno oduzeta ili izgubljena ili se traži da budu dokazni materijal u kaznenim postupcima:
(a)
podacima o motornim vozilima obujma cilindra iznad 50 cm
;
[…]”
Odluka SIS II
Uvodne izjave 5., 8. i 13. Odluke SIS II glase:
„(5)
Sustav SIS II treba biti kompenzacijska mjera za održavanje visokoga stupnja sigurnosti u području slobode, sigurnosti i pravde Europske unije tako da podupire operativnu suradnju policijskih i pravosudnih tijela u kaznenim stvarima.
[…]
(8)
Potrebno je izraditi priručnik s podrobnim pravilima za razmjenu određenih dopunskih podataka u vezi s upozorenjem. Nacionalna tijela u svakoj državi članici trebala bi osigurati razmjenu tih podataka.
[…]
(13)
Upozorenja se ne bi trebala čuvati u sustavu SIS II dulje od vremena koje se traži za izvršenje svrhe za koju su pohranjena. […] Upozorenja za zapljenu ili korištenje kao dokaz u kaznenom postupku trebala bi se automatski izbrisati iz SIS II nakon 10 godina. […]”
Stavak 2. članka 1. te odluke, naslovljenog „Uspostava i opća svrha sustava SIS II”, predviđa:
„Svrha je sustava SIS II u skladu s ovom Odlukom osigurati visok stupanj sigurnosti u području slobode, sigurnosti i pravde Europske unije, uključujući održavanje javnog reda i sigurnosti kao i osiguranje sigurnosti na državnim područjima država članica […] korištenjem informacija koje se dostavljaju tim sustavom.”
Stavak 1. članka 3. navedene odluke, naslovljenog „Definicije”, glasi:
„U smislu ove Odluke primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
‚upozorenje’ znači niz podataka unesenih u sustav SIS II koji nadležnim tijelima omogućuju identificirati osobu ili predmet radi poduzimanja konkretnog djelovanja;
(b)
‚dopunski podaci’ znači podaci koji nisu pohranjeni u sustav SIS II, ali su povezani s upozorenjima iz SIS[‑a] II, koji se razmjenjuju u sljedećim slučajevima:
[…]
ii.
nakon pronalaženja podataka kako bi se omogućilo poduzimanje odgovarajućeg djelovanja;
[…]”
Člankom 8. stavcima 1. i 3. iste odluke propisuje se:
„1.   Dopunski podaci razmjenjuju se u skladu s odredbama Priručnika SIRENE uporabom komunikacijske infrastrukture. […]
[…]
3.   Na zahtjeve drugih država članica za dopunske podatke odgovara se u najkraćem roku.”
Članak 38. Odluke SIS II, naslovljen „Ciljevi i uvjeti izdavanja upozorenja”, glasi:
„1.   Podaci o predmetima koji se oduzimaju ili koriste kao dokaz u kaznenom postupku unose se u SIS II.
2.   Unose se sljedeće kategorije lako prepoznatljivih predmeta:
(a)
motorna vozila s cilindričnim kapacitetom iznad 50 cm
, plovila i zrakoplovi;
[…]”
Člankom 39. te odluke, naslovljenim „Izvršenje mjere na temelju upozorenja”, predviđa se:
„1.   Ako pretraživanje pokaže da za pronađeni predmet postoji upozorenje, tijelo koje je to utvrdilo kontaktira tijelo koje je izdalo upozorenje radi dogovora o mjerama koje se trebaju poduzeti. U tu se svrhu mogu dostaviti osobni podaci u skladu s ovom Odlukom.
2.   Podaci iz stavka 1. dostavljaju se razmjenom dopunskih podataka.
3.   Država članica koja je pronašla predmet poduzima mjere u skladu s nacionalnim pravom.”
Članak 45. navedene odluke, naslovljen „Vrijeme čuvanja upozorenja o predmetima”, glasi:
„1.   Upozorenja o predmetima unesena u sustav SIS II sukladno ovoj Odluci čuvaju se samo ono vrijeme koje je potrebno da bi se ispunila svrha zbog koje su uneseni.
[…]
3.   Upozorenja o predmetima unesena u skladu s člankom 38. čuvaju se najdulje 10 godina.
4.   Vrijeme čuvanja iz [stavka 3.] može se produljiti, ako se pokaže potrebnim zbog svrhe radi koje je upozorenje izdano. U tom se slučaju [stavak 3.] primjenjuj[e] i na produljenje.”
Člankom 49. stavcima 1. i 2. iste odluke predviđa se:
« 1.   Država članica koja izdaje upozorenje odgovorna je osigurati […] ažurnost podataka [unesenih] u sustav SIS II.
2.   Samo je država članica koja izdaje upozorenje ovlaštena mijenjati, ispravljati, ažurirati ili brisati podatke koji su uneseni.”
Priručnik Sirene
Točka 2.1. Priloga Provedbenoj odluci Komisije 2013/115/EU od 26. veljače 2013. o usvajanju Priručnika Sirene i drugih provedbenih mjera za drugu generaciju Schengenskog informacijskog sustava (SIS II) (
SL 2013., L 71, str. 1
.), kako je izmijenjena Provedbenom odlukom (EU) 2017/1528 Komisije оd 31. kolovoza 2017. (
SL 2017., L 231, str. 6
.) (u daljnjem tekstu: Priručnik Sirene), glasi:
„Definicije
–
‚država članica izdavateljica’: država članica koja je unijela upozorenje u SIS II,
–
‚država članica izvršiteljica’: država članica koja provodi potrebne mjere u slučaju pronađenog podatka,
– […]”
U točki 2.10. Priručnika Sirene, naslovljenoj „Brisanje kad uvjeti za čuvanje upozorenja više nisu ispunjeni”, propisuje se:
„Upozorenja unesena u SIS II čuvaju se samo onoliko dugo koliko je potrebno za ostvarenje svrhe radi koje su unesena.
Čim uvjeti za zadržavanje upozorenja više nisu ispunjeni, država članica izdavateljica briše upozorenje bez odgode. […]
[…]”
Litavsko pravo
Iz točke 25. odredbi litavskog nacionalnog sustava SIS II, koje su odobrene na temelju Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministro įsakymas Nr. 1V‑324 „Dėl Lietuvos nacionalinės antrosios kartos Šengeno informacijos sistemos nuostatų patvirtinimo” (Uredba br. 1V‑324 ministra unutarnjih poslova Republike Litve o odobravanju odredbi druge generacije nacionalnog Schengenskog informacijskog sustava Litve) od 17. rujna 2007. (Žin., 2007., br. 100‑4084), proizlazi da odjel za informatiku i komunikacije litavskog Ministarstva unutarnjih poslova jamči javnom poduzeću Regitra pristup popisu podataka iz sustava N.SIS II sadržanim u točkama 1. i 3.1. do 3.3. (podaci o traženim motornim vozilima i njihovim prikolicama, nacionalnom registru vozila i registracijskim dokumentima traženih motornih vozila).
Člankom 27. stavkom 1. Lietuvos Respublikos saugaus eismo automobilių keliais istatymasa (Zakon Republike Litve o sigurnosti cestovnog prometa motornih vozila) od 12. listopada 2000. (Žin., 2000., br. 92‑2883), u verziji koja se primjenjuje na glavni postupak, predviđa se da je „[p]ropisno registriranim motornim vozilima i njihovim prikolicama dopušteno prometovanje na javnim cestama u Litvi”.
Točka 13. Pravila o registraciji motornih vozila i njihovih prikolica, odobrenih na temelju Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministro įsakymas Nr. 260 „Dėl kelių transporto priemonių taisyklių patvirtinimo” (Uredba br. 260 ministra unutarnjih poslova Republike Litve o pravilima o registraciji cestovnih vozila) od 25. svibnja 2001. (Žin., 2001., br. 48‑1683), u verziji koja se primjenjuje na glavni postupak, glasi:
„13. Javno poduzeće Regitra obavještava policiju kada:
13.1. podnositelj zahtjeva želi registrirati vozilo:
13.1.1. čiji su motor ili registarske pločice, ili samo vozilo, evidentirani u registru traženih vozila, u Schengenskom informacijskom sustavu Litve ili u bazi podataka Glavnog tajništva Interpola;
[…]”
Točkom 14. tih pravila o registraciji predviđeno je:
„Nakon što obavijesti policiju […], javno poduzeće Regitra razmatra zahtjeve za registraciju vozila podnositelja zahtjeva tek nakon nakon završetka provjera odnosno istraga tijela kaznenog progona. Vozila iz točke 13.1.1. navedenih pravila o registraciji […] moguće je registrirati tek nakon brisanja iz registra traženih vozila Schengenskog informacijskog sustava Litve ili baze podataka Glavnog tajništva Interpola.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
D. R. je 13. studenoga 2015. u Njemačkoj na temelju ugovora sklopljenog s društvom AM Transportas kupio motorno vozilo koje je prethodno bilo ukradeno u Bugarskoj.
To je motorno vozilo 20. studenoga iste godine bilo izbrisano iz registra vozila u Njemačkoj, zatim prevezeno u Litvu i preprodano drugoj osobi čiji identitet u zahtjevu za prethodnu odluku nije naveden.
Ta je druga osoba 22. veljače 2016. navedeno motorno vozilo htjela registrirati u Litvi kod Regitre, javnog poduzeća zaduženog za registraciju motornih vozila u toj državi članici. Tada je navedena druga osoba otkrila da je u sustavu SIS II, u Bugarskoj, 23. prosinca 2015. za to isto motorno vozilo bilo uneseno upozorenje. Stoga je raskinula kupoprodajni ugovor koji je sklopila za to vozilo.
Odlukom litavskog državnog odvjetništva od 21. rujna 2016. zaključena je kaznena istraga u Litvi pokrenuta u vezi s predmetnim motornim vozilom jer se nije moglo utvrditi da je u toj državi članici bilo počinjeno ikakvo kazneno djelo. Kao što to proizlazi iz zahtjeva za prethodnu odluku, tom je odlukom to motorno vozilo stoga bilo vraćeno osobi D. R., njegovu kupcu.
Iako je vlasnik navedenog motornog vozila u trenutku njegove navodne krađe, bugarsko društvo kći društva Nabco Holding Company LLC, o tome bio obaviješten slanjem primjerka navedene odluke i priopćavanjem identiteta osobe D. R., zbog čega je mogao ostvarivati svoja prava, taj vlasnik nije poduzeo korake u tom smislu. Osim toga, unatoč tomu što su državi članici izdavateljici bili dostavljeni potrebni podaci, ta država članica više od tri godine nakon dostave tih podataka nije poduzela nijednu mjeru za brisanje upozorenja za isto motorno vozilo iz sustava SIS II.
Odlukom od 20. veljače 2019. mjesna ispostava Regitre odbila je zahtjev za registraciju predmetnog vozila koji je D. R. podnio u Litvi, a tu je odluku donijela na temelju odredbe litavskog propisa na temelju koje se vozila za koja je upozorenje u sustavu SIS II u tijeku mogu u toj državi članici registrirati tek nakon što je upozorenje iz tog sustava obrisano.
Društvo AM Transportas pobijalo je tu odluku pred tim javnim poduzećem, koje je odlukom od 28. ožujka 2019. potvrdilo odluku navedene mjesne ispostave o odbijanju zahtjeva za registraciju tog vozila u Litvi.
Stoga je AM Transportas protiv odluka navedenog javnog poduzeća podnio tužbu Regionų apygardos administracinio teismo Kauno rūmaiu (Okružni upravni sud u Kaunasu, Litva).
Taj je sud sudu koji je uputio zahtjev podnio zahtjev za nadzor zakonitosti tog nacionalnog propisa.
Sud koji je uputio zahtjev pita se je li s Odlukom SIS II usklađen nacionalni propis koji registraciju motornih vozila u nacionalnom registru cestovnih vozila uvjetuje time da za predmetno vozilo u sustavu SIS II nije u tijeku upozorenje, osobito u slučaju u kojem država članica izdavateljica nije izbrisala to upozorenje iz sustava SIS II, iako su tijela države članice izvršiteljice dostavila potrebne informacije o pronađenom predmetu i tijelima države članice izdavateljice i njegovom prvotnom vlasniku.
U tim je okolnostima Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Vrhovni upravni sud Litve) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 39. [Odluke SIS II], osobito njegov stavak 3., tumačiti na način da se njime nameće obveza zabrane registracije predmeta za koje je izdano upozorenje u [sustavu SIS II] iako upozorenje više nije relevantno (vozilo je pronađeno, kazneni postupak u državi članici u kojoj je vozilo pronađeno obustavljen je jer je utvrđeno da u toj državi članici nije počinjeno nikakvo kazneno djelo, država članica izdavateljica bila je obaviještena, ali nije poduzela radnje kako bi izbrisala upozorenje iz sustava)?
2.
Treba li članak 39. [Odluke SIS II], osobito njegov stavak 3., tumačiti na način da se njime obvezuje državu članicu koja je pronašla predmet za koji je izdano upozorenje u skladu s člankom 38. stavkom 1. te odluke, da donese nacionalne pravne odredbe kojima bi se zabranile sve radnje u vezi s pronađenim predmetom osim radnji kojima bi se postigao cilj iz članka 38. (oduzimanje ili korištenje kao dokaza u kaznenom postupku)?
3.
Treba li članak 39. [Odluke SIS II], osobito njegov stavak 3., tumačiti na način da državama članicama dopušta da donesu pravna pravila kojima bi se predvidjela odstupanja od zabrane registracije vozila za koja je u [sustavu SIS II] uneseno upozorenje u skladu s člankom 38. Odluke, nakon što nadležna tijela države članice poduzmu korake u cilju obavještavanja države članice koja je unijela upozorenje o pronađenom predmetu?”
O prethodnim pitanjima
Svojim pitanjima, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 39. Odluke SIS II, u vezi s njezinim člankom 38. stavkom 1., tumačiti na način da se njime najprije propisuje opća obveza zabrane registracije motornog vozila za koje je u sustavu SIS II u tijeku upozorenje, zatim da se njime obvezuje države članice da donesu opća pravila kojima se zabranjuju radnje u pogledu pronađenog predmeta osim radnji kojima se omogućuje ostvarivanje ciljeva tog članka 38. stavka 1. te, naposljetku, da dopušta tim državama članicama da predvide odstupanja od eventualne opće zabrane registracije takvog vozila.
Uvodno, iz zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da se predmetno upozorenje odnosi na motorno vozilo s cilindričnim kapacitetom iznad 50 cm
.
U tom pogledu, članak 38. stavak 1. i stavak 2. točka (a) Odluke SIS II predviđa da se podaci o takvim vozilima, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koja se oduzimaju ili koriste kao dokaz u kaznenom postupku, unose u SIS II.
Kad je riječ o upućenim pitanjima, najprije valja podsjetiti na to da, prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, prilikom tumačenja odredbe prava Unije valja uzeti u obzir ne samo njezin tekst nego i kontekst u kojemu se nalazi te ciljeve propisa čiji je dio (presuda od 28. listopada 2022., Generalstaatsanwaltschaft München (Izručenje i ne bis in idem),
C‑435/22 PPU
,
EU:C:2022:852
, t.
67.
).
Člankom 39. Odluke SIS II uređuju se načini izvršenja mjera na temelju upozorenja o predmetima koji se oduzimaju ili koriste kao dokaz u kaznenom postupku.
Kad je riječ, kao prvo, o članku 39. stavku 1. te odluke, valja istaknuti da je tom odredbom predviđeno da ako pretraživanje pokaže da za pronađeni predmet postoji upozorenje, tijelo koje je to utvrdilo kontaktira tijelo koje je izdalo upozorenje radi dogovora o mjerama koje se trebaju poduzeti.
Podaci navedeni u članku 39. stavku 1. Odluke SIS II dostavljaju se, kao što je to predviđeno u njegovu stavku 2., razmjenom dopunskih podataka.
Člankom 39. stavkom 3. te odluke predviđa se da država članica koja je pronašla predmet poduzima mjere „u skladu s nacionalnim pravom”.
Iz toga proizlazi da se člankom 39. Odluke SIS II samo općenito opisuje način na koji nadležna tijela države članice izvršenja moraju postupiti u slučaju povoljnog ishoda upozorenja u sustavu SIS II izdanog na temelju članka 38. te odluke.
Stoga, kao što je to nezavisni odvjetnik istaknuo u točki 49. svojeg mišljenja, zakonodavac Unije je – time što je odlučio da u članku 39. Odluke SIS II ne precizira točne mjere koje države članice moraju poduzeti u svrhu izvršenja upozorenja koje je na temelju članka 38. te odluke uneseno u sustav SIS II – državama članicama u tom pogledu htio ostaviti široku marginu prosudbe.
Kao drugo, kad je riječ o kontekstu u kojem se nalazi članak 39. Odluke SIS II, valja primijetiti da, iako operativna suradnja u kaznenim stvarima između policijskih službi i pravosudnih tijela, koja se provodi na temelju te odluke, pretpostavlja da tijela države članice izvršiteljice poduzimaju nužne zaštitne mjere (vidjeti u tom smislu presudu od 16. lipnja 2022., Nachalnik na Rayonno upravlenie Silistra,
C‑520/20
,
EU:C:2022:466
, t.
40.
), niti jednom od odredbi navede odluke nije na konkretan način precizirana vrsta mjera koje država članica koja je pronašla predmet mora poduzeti u skladu sa svojim nacionalnim pravom.
Osim toga, valja istaknuti da, iako je člankom 1. stavkom 1. Uredbe br. 1986/2006 predviđeno da služba države članice odgovorna za izdavanje potvrda o registraciji motornih vozila ima pristup sustavu SIS II u svrhu provjeravanja jesu li vozila koja je potrebno registrirati ukradena, protupravno oduzeta ili izgubljena ili se traži da budu dokazni materijal u kaznenim postupcima, tom odredbom nije predviđena nikakva obveza da se zabrani registracija vozila za koja je u sustavu SIS II u tijeku upozorenje.
Kao treće, iz članka 1. stavka 2. Odluke SIS II, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 5., proizlazi da je njezin cilj, među ostalim, poduprijeti operativnu suradnju u kaznenim stvarima između policijskih službi i pravosudnih tijela i pridonijeti osiguranju visokog stupnja sigurnosti u području slobode, sigurnosti i pravde Unije korištenjem informacija koje se dostavljaju sustavom SIS II.
Tumačenje članka 39. navedene odluke prema kojem taj članak državama članicama ne nalaže donošenje unaprijed određenih mjera, nego im ostavlja široku marginu prosudbe da utvrde mjere koje treba donijeti, nije protivno tom cilju i štiti doprinos jačanju stupnja sigurnosti u području slobode, sigurnosti i pravde koji podrazumijeva dostavljanje informacija o predmetima koji se oduzimaju ili koriste kao dokaz u kaznenom postupku i proces razmjene između predmetnih država članica radi dogovora o mjerama koje se trebaju poduzeti.
U tim okolnostima valja smatrati da iz članka 39. Odluke SIS II ne proizlazi nikakva opća obveza poput obveze zabrane registracije motornih vozila za koje je u sustavu SIS II upozorenje u tijeku ili zabrane radnji u pogledu tog vozila osim radnji u vezi s člankom 38. stavkom 1. te odluke.
Iz toga slijedi da, u slučaju da država članica odluči upotrijebiti široku marginu prosudbe, kojom na temelju članka 39. stavka 3. navedene odluke raspolaže u pogledu mjera koje se mogu donijeti u skladu s njezinim nacionalnim pravom, na način da predvidi opću zabranu registracije motornih vozila za koja je u sustavu SIS II u tijeku upozorenje, ista odluka ne sprečava tu državu članicu da uvede odstupanja od te zabrane.
Osim toga, s obzirom na dvojbe koje je izrazio sud koji je uputio zahtjev u pogledu nepostupanja nadležnih tijela države članice izdavateljice u vezi s unesenim upozorenjem, valja, za slučaj da je relevantno, podsjetiti na sljedeće.
S jedne strane, iz članka 8. stavka 3. Odluke SIS II proizlazi da države članice na zahtjeve drugih država članica za dopunske podatke odgovaraju u najkraćem roku. Usto, člankom 45. stavkom 1. te odluke, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 13., predviđeno je da se upozorenja o predmetima unesena u SIS II u kontekstu primjene Odluke SIS II čuvaju samo ono vrijeme koje je potrebno da bi se ispunila svrha zbog koje su uneseni.
S druge strane, točno je da se člankom 49. stavcima 1. i 2. navedene odluke propisuje da je samo država članica izdavateljica, koja je odgovorna, među ostalim, za ažurnost podataka unesenih u SIS II, ovlaštena obrisati te podatke. S obzirom na navedeno, članak 8. stavak 1. Odluke SIS II, u vezi s njezinom uvodnom izjavom 8., upućuje na Priručnik Sirene koji sadržava detaljnija pravila i koji u točki 2.10. drugom podstavku zahtijeva da, čim uvjeti za zadržavanje predmetnog upozorenja više nisu ispunjeni, država članica izdavateljica briše upozorenje bez odgode. Ta odredba Priručnika Sirene stoga nameće obvezu toj državi članici da obriše to upozorenje čim je ostvaren cilj zbog kojeg je ono uneseno.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na postavljena pitanja valja odgovoriti tako da članak 39. Odluke SIS II, u vezi s njezinim člankom 38. stavkom 1., treba tumačiti na način da:
–
ne propisuje opću obvezu zabrane registracije motornog vozila za koje je u sustavu SIS II u tijeku upozorenje;
–
ne obvezuje državu članicu izvršiteljicu da donese opća pravila kojima se zabranjuju radnje u pogledu pronađenog predmeta osim radnji kojima se omogućuje ostvarivanje ciljeva tog članka 38. stavka 1.;
–
ne protivi se tomu da ta država članica predvidi odstupanja od opće zabrane registracije takvog vozila.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenog, Sud (prvo vijeće) odlučuje:

Članak 39. Odluke Vijeća 2007/533/PUP od 12. lipnja 2007. o osnivanju, radu i korištenju druge generacije Schengenskog informacijskog sustava (SIS II), u vezi s njezinim člankom 38. stavkom 1.,

treba tumačiti na način da:

–
ne propisuje opću obvezu zabrane registracije motornog vozila za koje je u drugoj generaciji Schengenskog informacijskog sustava (SIS II) u tijeku upozorenje;

–
ne obvezuje državu članicu izvršiteljicu da donese opća pravila kojima se zabranjuju radnje u vezi s pronađenim predmetom osim radnji kojima se omogućuje ostvarivanje ciljeva tog članka 38. stavka 1.;

–
ne protivi se tomu da ta država članica predvidi odstupanja od opće zabrane registracije takvog vozila.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: litavski