CELEX: 62018TJ0228
Offentlige tjenesteydelseskontrakter
udbudsprocedure
rammeaftale om levering af tjenesteydelser
tjenesteydelser til tredjelande, som modtager Unionens eksterne bistand
afvisning af en tilbudsgivers bud og tildeling af kontrakten til andre tilbudsgivere
angivelig grov forsømmelse i forhold til en tilbudsgiver
ingen endelig dom eller administrativ afgørelse, der fastslår, at der foreligger en grov forsømmelse
betingelser for indbringelse for det panel, der er omhandlet i finansforordningens artikel 108
unormalt lave bud
begrundelsespligt
hensyntagen til en skrivelse fra den ordregivende myndighed afsendt efter sagsanlægget
ret til adgang til effektive retsmidler
periode, inden beslutningen om tildeling kan påklages
ligebehandling
princippet om forbud mod forskelsbehandling
finansforordningens artikel 105a, 106, 108, 113 og 118
ansvar uden for kontraktforhold

)
Sagens baggrund
[
udelades
]
Retsforhandlinger og parternes påstande
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 5. april 2018 har sagsøgeren anlagt nærværende søgsmål ledsaget ved særskilt retsakt af en anmodning om udeladelse af bestemte oplysninger i forhold til offentligheden.
Ved særskilt retsakt indleveret til Rettens Justitskontor den samme dag og registreret som sag T-228/18 R har sagsøgeren i henhold til artikel 278 TEUF og 279 TEUF fremsat en begæring om foreløbige forholdsregler, hvori selskabet i det væsentlige har anmodet Rettens præsident om at udsætte gennemførelsen af den anfægtede afgørelse eller midlertidigt at pålægge Kommissionen at medtage sagsøgeren og det konsortium, hvori selskabet var ledende virksomhed, blandt de tilbudsgivere, som blev antaget for delkontrakt nr. 3.
Ved kendelse af 17. maj 2018, Transtec mod Kommissionen (
T-228/18 R
, ikke trykt i Sml.,
EU:T:2018:281
), har Rettens præsident bestemt ikke at tage anmodningen om foreløbige forholdsregler til følge og udsat afgørelsen om sagsomkostningerne. Efter afsigelsen af denne kendelse indledte Kommissionen proceduren for underskrivelsen af rammekontrakterne vedrørende delkontrakt nr. 3.
Sagsøgeren havde i mellemtiden ved skrivelse af 26. april 2018 i henhold til artikel 84, stk. 1, og artikel 85, stk. 3, i Rettens procesreglement fremsat et nyt anbringende og fremlagt et bevis. Ved særskilt retsakt den samme dag havde selskabet indgivet en anmodning i henhold til artikel 66 i Rettens procesreglement om, at indholdet af visse dokumenter, som er bilagt denne skrivelse af 26. april 2018, ikke gengives i de dokumenter vedrørende nærværende sag, som offentligheden har adgang til.
Den 18. juni 2018 har Kommissionen indleveret svarskrift, hvori den ligeledes har fremsat sine bemærkninger til sagsøgerens bevis og det nye anbringende.
Sagsøgeren har indgivet replik den 4. september 2018.
Kommissionen har indgivet duplik den 17. oktober 2018.
Efter forslag fra den refererende dommer har Retten (Niende Afdeling) besluttet at indlede den mundtlige forhandling.
Parterne har afgivet mundtlige indlæg og besvaret Rettens mundtlige spørgsmål i retsmødet den 13. februar 2019.
Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
–
Den anfægtede afgørelse annulleres.
–
Der træffes bestemmelse om fremlæggelse af visse dokumenter som led i foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse.
–
Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt.
–
Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
–
Frifindelse for annullationspåstanden.
–
Påstanden om erstatning forkastes, såfremt den findes at være accessorisk, eller afvises, såfremt den findes at være selvstændig.
–
Sagsøgeren tilpligtes at betales sagsomkostningerne, herunder omkostningerne vedrørende sagen om foreløbige forholdsregler.
Kommissionen mener også, at det er ufornødent at tage stilling til anmodningen om foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse, idet denne anmodning har samme genstand som skrivelsen af 27. marts 2018, som blev besvaret ved skrivelse af 13. april 2018.
Retlige bemærkninger
[
udelades
]
[
udelades
]
Realiteten
Annullationspåstandene
[
udelades
]
–
Det første anbringende
Sagsøgeren er af den opfattelse, at Kommissionen har tilsidesat finansforordningens artikel 106, stk. 2 og punkt 4 i instrukserne til tilbudsgiverne, hvori der henvises til punkt 2.3.3 i praktisk vejledning vedrørende procedurer for kontrakter i forbindelse med Den Europæiske Unions eksterne bistand, hvis bestemmelser ligner bestemmelserne i finansforordningens artikel 106, stk. 2, med henvisning til, at Kommissionen ikke udelukkede en af de valgte tilbudsgivere. Ifølge sagsøgeren er den ordregivende myndighed, når denne under udbudsproceduren underrettes om en angivelig grov forsømmelse i forbindelse med udøvelsen af et erhverv, som en tilbudsgiver har begået, forpligtet til at kontrollere oplysningerne i denne forbindelse og, hvis denne grove forsømmelse er tilstrækkeligt godtgjort, udelukke den pågældende tilbudsgiver fra proceduren.
I det foreliggende tilfælde rejste de britiske myndigheder tvivl om det pågældende udvalgte selskab »på grund af svig og tvivlsomme tildelinger af offentlige kontrakter«.
Sagsøgeren har til støtte for sine antagelser fremlagt tre dokumenter, som selskabet allerede har fremsendt til Kommissionen, dvs. et uddrag af bloggen for »medie«-gruppen under Department for International Development (ministeriet for international udvikling, Det Forenede Kongerige) i Det Forenede Kongeriges regering og to ministerielle svar på spørgsmål fra medlemmer af Det Forenede Kongeriges parlament, hvoraf det følger, at Foreign and Commonwealth Office (Kontoret for Udenrigs- og Commonwealth-anliggender, Det Forenede Kongerige) ikke længere havde indgået nye kontrakter med det pågældende udvalgte selskab. På grundlag af oplysningerne i disse dokumenter og som følge af en undersøgelse iværksat af de britiske myndigheder tildelte disse myndigheder ikke dette selskab nogen nye kontrakter i 2017.
Sagsøgeren har gjort gældende, at det fremgår af de i præmis 44 ovenfor nævnte dokumenter, at det pågældende udvalgte selskab, da det udfyldte formularen for tro og love-erklæringen vedrørende de udelukkelses- og udvælgelseskriterier, som er medtaget i udbudsmaterialet og fastsat i punkt 4 i instrukserne til tilbudsgiverne, undlod at henvise til den omstændighed, at de britiske myndigheder havde rejst tvivl om sagsøgeren. Denne undladelse kan udgøre en vildledende oplysning, således at Kommissionen ved at godtage sagsøgerens tro og love-erklæring og ved ikke at have udelukket det konsortium, som samme selskab var en del af, tilsidesatte punkt 4 i instrukserne til tilbudsgiverne og finansforordningens artikel 106.
Kommissionen har bestridt sagsøgerens argumentation.
Det skal for det første bemærkes, at i henhold til finansforordningens artikel 106, stk. 1, litra c), »udelukker [den ordregivende myndighed] en økonomisk aktør fra at deltage i udbudsprocedurer omfattet af denne forordning, hvis det ved en endelig dom eller en endelig administrativ afgørelse er fastslået, at den økonomiske aktør har begået alvorlige forsømmelser i forbindelse med udøvelsen af erhvervet ved at have overtrådt gældende love eller administrative bestemmelser eller etiske standarder for det erhverv, som den økonomiske aktør hører under, eller har begået fejl, der har en indvirkning på dennes faglige troværdighed, hvis de afspejler forsætlig misligholdelse eller grov uagtsomhed«.
I det foreliggende tilfælde blev det i retsmødet medgivet af parterne, at der på tidspunktet for proceduren for indgåelse af den pågældende kontrakt ikke forelå nogen endelig dom eller administrativ afgørelse som omhandlet i finansforordningens artikel 106, stk. 1, litra c), vedrørende det pågældende udvalgte selskab.
For det andet præciseres det i finansforordningens artikel 106, stk. 2, første afsnit, at »[i] mangel af en endelig dom eller, hvor dette er relevant, en endelig administrativ afgørelse i de tilfælde, som er omhandlet i stk. 1, litra c), […] udelukker den ordregivende myndighed en økonomisk aktør på grundlag af en foreløbig juridisk vurdering af adfærd som omhandlet [heri], med henvisning til konstaterede faktiske omstændigheder eller andre forhold i henstillingen fra det i artikel 108 omhandlede panel«.
Hvad i denne henseende angår det panel, der er omhandlet i finansforordningens artikel 108, med overskriften »System for tidlig opdagelse og udelukkelse«, er det nødvendigt at henvise til ordlyden af samme forordnings artikel 105a med overskriften »Beskyttelse af Unionens finansielle interesser ved hjælp af opdagelse af risici og pålæggelse af administrative sanktioner«.
Det bestemmes i finansforordningens artikel 105a, stk. 1, første afsnit, at »[m]ed henblik på at beskytte Unionens finansielle interesser opretter og driver Kommissionen et system for tidlig opdagelse og udelukkelse«. Ifølge finansforordningens artikel 105a, stk. 1, andet afsnit, skal formålet med sådan et system være at lette »a) tidlig opdagelse af risici, der truer Unionens finansielle interesser« og »b) udelukkelse af en økonomisk aktør, der befinder sig i en af de udelukkelsessituationer, der er opregnet i artikel 106, stk. 1«. Det præciseres i finansforordningens artikel 105a, stk. 2, andet afsnit, at »[i] de situationer, der er nævnt i artikel 106, stk. 2, henskyder den ordregivende myndighed […] sagen til det panel, der er omhandlet i artikel 108 med henblik på at sikre en centraliseret vurdering af disse situationer«, og at »[i] sådanne tilfælde træffer den ordregivende myndighed sin afgørelse på grundlag af en foreløbig juridisk vurdering under hensyntagen til henstillingen fra panelet«.
Hvad angår indbringelse for det panel, der er omhandlet i finansforordningens artikel 108, fremgår det af denne bestemmelses stk. 2, litra b) og c), at i tilfælde af en formodet alvorlig forsømmelse i forbindelse med udøvelsen af erhvervet, uregelmæssigheder, svig, bestikkelse eller grov misligholdelse af en kontrakt, baseres tidlig opdagelse af risici, der truer Unionens finansielle interesser som omhandlet i samme forordnings artikel 105a, stk. 1, litra a), på fremsendelse af oplysninger til Kommissionen fra en anvisningsberettiget i Kommissionen, i et europæisk kontor oprettet af Kommissionen eller i et forvaltningsorgan eller endog en institution, et organ eller et EU-agentur.
Det følger af samtlige ovennævnte bestemmelser, at i mangel af en endelig dom eller en endelig administrativ afgørelse med hensyn til en tilbudsgiver skal en ordregivende myndighed, når den råder over tilstrækkelige indicier for at begrunde en formodning for, at den nævnte tilbudsgiver bl.a. har begået en alvorlig fejl, indbringe sagen for det panel, der er omhandlet i finansforordningens artikel 108, med henblik på, at denne kan vedtage en henstilling i givet fald med en foreløbig juridisk vurdering af de omtvistede faktiske omstændigheder.
I denne henseende forudsætter en indbringelse for det panel, der er omhandlet i finansforordningens artikel 108, på grundlag af samme forordnings artikel 106, stk. 2, første afsnit, i modsætning til det af Kommissionen i retsmødet anførte, ikke, at der forinden foreligger en dom eller en administrativ afgørelse. Ifølge finansforordningens artikel 105a, stk. 2, sammenholdt med samme forordnings artikel 106, stk. 2, første afsnit, indbringer den ordregivende myndighed sagen for denne instans i mangel af en sådan dom eller en sådan afgørelse, når den fastslår, at en eventuel økonomisk uregelmæssighed, som bl.a. er fastsat i finansforordningens artikel 106, stk. 1, litra c), kan medføre »risici, der truer Unionens finansielle interesser« som omhandlet i den nævnte forordnings artikel 105a, stk. 1, andet afsnit, litra a). Dette er formålet med systemet for tidlig opdagelse og udelukkelse. Den ordregivende myndighed skal ikke desto mindre, inden sagen indbringes for det panel, der er omhandlet i finansforordningens artikel 108, vurdere, om der foreligger en sådan risiko, og i så fald, om den kan true Unionens finansielle interesser.
Det skal således på dette stadium efterprøves, om Kommissionen som ordregivende myndighed under de særlige omstændigheder i den foreliggende sag var forpligtet til at indbringe sagen for det panel, der er omhandlet i finansforordningens artikel 108, med henvisning til, at den kunne lægge til grund, at den rådede over tilstrækkelige indicier for, at det pågældende udvalgte selskabs adfærd kunne udgøre grov forsømmelse, der truer Unionens finansielle interesser, således som sagsøgeren i det væsentlige har gjort gældende.
I denne forbindelse er de dokumenter, som kan antages til realitetsbehandling, og som sagsøgeren har fremlagt for at påvise, at de britiske myndigheder havde rejst tvivl om det pågældende udvalgte selskab »på grund af svig og tvivlsomme tildelinger af offentlige kontrakter«, dem, der er nævnt i præmis 44 ovenfor, dvs. et uddrag af bloggen for »medie«-gruppen under Department for International Development (ministeriet for international udvikling) og to ministerielle svar på spørgsmål fra medlemmer af Det Forenede Kongeriges parlament.
For det første fremgår det af uddraget af bloggen for »medie«-gruppen under Department for International Development (ministeriet for international udvikling) af 4. december 2017, at det pågældende udvalgte selskab i december 2016 blev foreholdt, at det havde forfalsket buddene for IDC og benyttet ulovligt fremskaffet dokumenter fra ministeriet for international udvikling. Det præciseres i dette uddrag, at det pågældende udvalgte selskab fra denne dato frivilligt udtrådte af de procedurer for tildeling af offentlige kontrakter, som blev gennemført af ministeriet for international udvikling. For det andet redegøres der i de ministerielle svar af 13. september og 13. december 2017 henholdsvis for, at ministeriet for international udvikling ikke siden marts 2017 havde tildelt det pågældende udvalgte selskab nogen offentlig kontrakt, og at Kontoret for Udenrigs- og Commonwealth-anliggender ikke havde tildelt det nogen offentlige kontrakter i 2017.
Som Kommissionen imidlertid har påpeget, henviser disse dokumenter blot til den omstændighed, at det pågældende udvalgte selskab havde været genstand for »anklager«, hvis oprindelse ikke er specificeret, med hensyn til uregelmæssigheder ved tildelingen af offentlige kontrakter i Det Forenede Kongerige uden yderligere præcisering af de konkrete omstændigheder, hvorunder disse uregelmæssigheder blev begået.
De dokumenter, som sagsøgeren har fremlagt til støtte for det første anbringende, er således ikke tilstrækkelige til at godtgøre, at det pågældende udvalgte selskabs adfærd kunne udgøre grov forsømmelse, der truer Unionens finansielle interesser. Det følger heraf, at Kommissionen under de konkrete omstændigheder i den foreliggende sag ikke var forpligtet til at indbringe sagen for det panel, der er omhandlet i finansforordningens artikel 108, således at Kommissionen ikke kan foreholdes at have tilsidesat finansforordningens artikel 106, stk. 2, første afsnit.
For det tredje har de dokumenter, som sagsøgeren har fremlagt, heller ikke påvist, at det pågældende udvalgte selskabs tro og love-erklæring var vildledende. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at det i punkt 4 i instrukserne til tilbudsgiverne var fastsat, at enhver tilbudsgiver for det første skulle underskrive en tro og love-erklæring om, at den pågældende ikke befandt sig i en udelukkelsessituation som anført i artikel 2.3.3 i praktisk vejledning vedrørende procedurer for kontrakter i forbindelse med Den Europæiske Unions eksterne bistand, for det andet skulle fremlægge dokumentation for, at vedkommende tilbudsgiver ikke var omfattet af nogen af udelukkelsesgrundene. Det følger imidlertid af undersøgelsen af listen i punkt I, litra g), nr. ii), i tro og love-erklæringen, at de udelukkelseskriterier, som denne tro og love-erklæring indeholdt, i det væsentlige var identiske med dem, der er indeholdt i finansforordningens artikel 106, stk. 2, fjerde afsnit. Denne liste og punkt 4 i instrukserne til tilbudsgiverne skal derfor sammenholdes med finansforordningens artikel 106, stk. 2, fjerde afsnit.
Med hensyn til finansforordningens artikel 106, stk. 2 bemærkes, at eftersom der i bestemmelsens fjerde afsnit henvises til bestemmelsens første afsnit, skal disse to afsnit sammenholdes med hinanden. I denne henseende var Kommissionen, således som det er bemærket i præmis 59 ovenfor, ikke i den foreliggende sag forpligtet til i henhold til finansforordningens artikel 106, stk. 2, første afsnit, at indbringe sagen for det panel, der er omhandlet i finansforordningens artikel 108. Sagsøgeren har således ikke godtgjort, at Kommissionens godtagelse af den af det pågældende udvalgte selskabs underskrevne tro og love-erklæring udgjorde en tilsidesættelse af punkt 4 i instrukserne til tilbudsgiverne, sammenholdt med finansforordningens artikel 106, stk. 2.
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal det første anbringende forkastes som ugrundet.
[
udelades
]
–
Det tredje anbringende
Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ved den anfægtede afgørelse begrænsede sig til at underrette selskabet om, at Kommissionen ikke havde fået mest muligt for pengene med hensyn til delkontrakt nr. 3, og at tilsende selskabet de point, der blev tildelt de udvalgte tilbudsgivere, i form af en oversigt. Den anfægtede afgørelse indeholder dog ingen forklaring vedrørende systemet for beregning af de point, som selskabet blev tildelt. Derfor har Kommissionen tilsidesat sin begrundelsespligt, finansforordningens artikel 113, stk. 2, og gennemførelsesforordningens artikel 161, stk. 1.
Kommissionen har bestridt denne argumentation.
Ifølge chartrets artikel 41, stk. 2, litra c), er administrationen forpligtet til at begrunde sine afgørelser. Denne begrundelsespligt indebærer efter fast retspraksis, at begrundelsen i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF klart og utvetydigt skal angive de betragtninger, som er lagt til grund af ophavsmanden til retsakten, dels således at de berørte personer kan få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, for at de kan forsvare deres rettigheder, dels således at Domstolen og Retten kan udøve deres prøvelsesret (dom af 25.2.2003, Strabag Benelux mod Rådet,
T-183/00
,
EU:T:2003:36
, præmis
, af 24.4.2013, Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen,
T-32/08
, ikke trykt i Sml.,
EU:T:2013:213
, præmis
, og af 28.6.2016, AF Steelcase mod EUIPO,
T-652/14
, ikke trykt i Sml.,
EU:T:2016:370
, præmis
).
Det nærmere indhold af begrundelseskravet skal endvidere fastlægges i lyset af den konkrete sags omstændigheder, navnlig indholdet af den pågældende retsakt, indholdet af de anførte grunde samt den interesse, som retsaktens adressater samt andre, der må anses for umiddelbart og individuelt berørt af denne, kan have i begrundelsen. Det kræves ikke, at begrundelsen angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige forhold, da spørgsmålet, om en beslutnings begrundelse opfylder kravene efter artikel 296 TEUF, ikke blot skal vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes i forhold til den sammenhæng, hvori den indgår, samt under hensyn til alle de retsregler, som gælder på det pågældende område (dom af 29.9.2011, Elf Aquitaine mod Kommissionen,
C-521/09 P
,
EU:C:2011:620
, præmis
, og af 11.7.2013, Ziegler mod Kommissionen,
C-439/11 P
,
EU:C:2013:513
, præmis
).
For offentlige kontrakter indgået af EU-institutionerne bestemmer finansforordningens artikel 113, stk. 2, for det første, at den ordregivende myndighed for det første skal oplyse alle bydende, hvis bud er blevet afvist, om årsagen hertil. For det andet skal den ordregivende myndighed i medfør af artikel 113, stk. 3, første afsnit, litra a), oplyse alle bydende, der ikke opfylder nogen kriterier for udelukkelse, og opfylder udvælgelseskriterierne, og som skriftligt anmoder herom, oplyse om de kvaliteter og relative fordele, der kendetegner det valgte bud, samt opgive navnet på ordremodtageren. Det præciseres herved i gennemførelsesforordningens artikel 161, stk. 2, at »[h]urtigst muligt, men senest 15 dage efter modtagelsen af en skriftlig anmodning herom meddeler de ordregivende myndigheder de oplysninger, der er omhandlet i finansforordningens artikel 113, stk. 3«.
Finansforordningens artikel 113, stk. 2 og 3, og gennemførelsesforordningens artikel 161, stk. 2, fastsætter således en begrundelse i to faser for afviste tilbudsgivere. Den ordregivende myndighed skal i første omgang oplyse alle de bydende, hvis bud er blevet afvist, at deres bud er blevet afvist, og om årsagen hertil. Disse begrundelser kan være kortfattede, når henses til, at samme bestemmelse giver en afvist tilbudsgiver mulighed for at anmode om en mere præcis begrundelse. I medfør af de samme bestemmelser, hvis en afvist tilbudsgiver, der ikke opfylder kriterierne for udelukkelse, men opfylder udvælgelseskriterierne, skriftligt anmoder herom, skal den ordregivende myndighed hurtigst muligt og i alle tilfælde senest 15 kalenderdage efter modtagelsen af denne anmodning dernæst oplyse om de kvaliteter og relative fordele, der kendetegner det valgte bud, samt opgive navnet på ordremodtageren (jf. dom af 26.4.2018, European Dynamics Luxembourg og Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen,
T-752/15
, ikke trykt i Sml.,
EU:T:2018:233
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Det kan i denne forbindelse ikke kræves af Kommissionen dels, at denne foruden begrundelsen for indplaceringen af et bud, der ikke vælges, også fremsender et detaljeret resumé til tilbudsgiver, der har afgivet nævnte bud, således at hver enkelt detalje i dette bud tages i betragtning ved bedømmelsen af buddet, dels, at den som led i meddelelsen af de kvaliteter og relative fordele, der kendetegner det valgte bud, foretager en nøje komparativ analyse af dette bud og den afviste tilbudsgivers bud (jf. dom af 4.10.2012, Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen,
C-629/11 P
, ikke trykt i Sml.,
EU:C:2012:617
, præmis
og den deri nævnte retspraksis). Den ordregivende myndighed er heller ikke forpligtet til at udlevere en fuldstændig kopi af evalueringsrapporten til den afviste tilbudsgiver, når denne har anmodet skriftligt herom (jf. dom af 4.10.2012, Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen,
C-629/11 P
, ikke trykt i Sml.,
EU:C:2012:617
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Det skal endelig bemærkes, at overholdelsen af begrundelsespligten i princippet skal vurderes under hensyn til de oplysninger, som sagsøgeren råder over på det tidspunkt, hvor søgsmålet bliver anlagt (jf. i denne retning Rettens dom af 13.12.2013, European Dynamics Luxembourg og Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen,
T-165/12
,
EU:T:2013:646
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
I den foreliggende sag havde sagsøgeren på tidspunktet for anlæggelsen af sit søgsmål den 5. april 2018 kun den anfægtede afgørelse af 26. marts 2018 til sin rådighed som et dokument fra den ordregivende myndighed, der omfatter oplysninger om afvisningen af selskabets bud og tildelingen af kontrakten til andre tilbudsgivere samt navnet på disse tilbudsgivere.
Det er derfor korrekt, at det i overensstemmelse med den i præmis 96 ovenfor nævnte retspraksis kun er i lyset af denne afgørelse, at det i princippet skal vurderes, om Kommissionen har overholdt sin begrundelsespligt.
Imidlertid gælder det ligeledes, at lovgiver har fastsat, at med hensyn til begrundelsen for den ordregivende myndigheds afgørelse om afvisning af et bud og tildeling af kontrakten til en anden tilbudsgiver kunne en sådan begrundelse foretages i 2 faser med først en kort fremstilling af begrundelsen for afvisningen af buddet og derefter senest 15 kalenderdage efter modtagelsen af en udtrykkelig anmodning fra den udelukkede tilbudsgiver en beskrivelse af de kvaliteter og relative fordele, der kendetegner det valgte bud, samt navnet på ordremodtageren (jf. præmis 94 ovenfor).
I det foreliggende tilfælde anmodede sagsøgeren ved skrivelse af 27. marts 2018 Kommissionen om at oplyse selskabet om bl.a. de kvaliteter og relative fordele, der kendetegnede de ti valgte tilbudsgiveres bud. Kommissionen besvarede sagsøgerens anmodning under denne sag ved skrivelse af 13. april 2018.
Det skal imidlertid dels bemærkes, at sagsøgeren har anlagt nærværende sag den 5. april 2018, dvs. inden udløbet af den frist på 15 kalenderdage, inden for hvilken Kommissionen skulle besvare skrivelsen af 27. marts 2018.
Dels er det sagsøgeren selv, der den 26. april 2018 fremlagde skrivelsen af 13. april 2018 i forbindelse med den foreliggende sag i henhold til procesreglementets artikel 85, stk. 3. Samtidigt med fremlæggelsen af dette bevis tog sagsøgeren stilling til skrivelsen af 13. april 2018 ved at indgive et yderligere processkrift til stævningen, hvori selskabet har uddybet visse punkter, der er fremført i stævningen, i forhold til den nævnte skrivelse samt et nyt anbringende på grundlag af procesreglementets artikel 84, stk. 1. Formaliteten med hensyn til dette yderligere processkrift og dette nye anbringende er ikke blevet bestridt af Kommissionen. Således kan disse forhold antages til realitetsbehandling ved nærværende dom.
Under disse omstændigheder er det i lyset af den anfægtede afgørelse af 26. marts 2018, suppleret med skrivelsen af 13. april 2018, at det skal vurderes, om Kommissionen har overholdt sin begrundelsespligt.
I denne henseende oplyste Kommissionen i den anfægtede afgørelse indledningsvis sagsøgeren om, at selskabets bud vedrørende delkontrakt nr. 3 ikke var blevet indplaceret blandt de ti bedste på grund af buddets kvalitet i forhold til prisen. Den anfægtede afgørelse indeholdt bl.a. en sammenlignende oversigt, som indeholdt de point, som sagsøgeren havde opnået, dem, der blev tildelt den første valgte tilbudsgiver, og dem, der blev tildelt den sidste valgte tilbudsgiver. Denne oversigt indeholdt bl.a. de point, der blev tildelt for de seks poster, der er opført i rubrikken »overordnet tilrettelæggelse og metode«, den samlede tekniske score, afvejningen af de tekniske og økonomiske point samt den samlede score.
Sådanne oplysninger gav allerede sagsøgeren mulighed for at konstatere, at selskabets bud var blevet indplaceret som nr. 11 for så vidt angår den økonomiske score, men at det ikke gjaldt for den tekniske score. Sagsøgeren kunne udlede heraf, at selskabets højere bud i forhold til de andre tilbudsgiveres bud havde spillet en afgørende rolle i afvisningen heraf. Herudover kunne sagsøgeren med meddelelsen af pointene for hver af posterne for den tekniske del abstrakt set forstå, hvilke elementer i selskabets bud, som den ordregivende myndighed havde anset for at være svagere.
Derefter meddelte Kommissionen i sin skrivelse af 13. april 2018 først og fremmest sagsøgeren en tabel, der omfatter de point, som sagsøgeren selv og hver af de 10 valgte tilbudsgivere havde opnået med hensyn til de 6 poster for den tekniske del. På grundlag af denne tabel kunne sagsøgeren antage, at selskabets bud på det tekniske plan var blevet indplaceret som nr. 11 for så vidt angår den første post »tilrettelæggelse og fremgangsmåde«, der var den største post, idet den indgik med en vægt på 35 ud af 100 point, og som nr. 8 for så vidt angår den anden post »ledelsesgruppen: foreslåede profiler«, der var den anden største post, idet den indgik med en vægt på 25 ud af 100 point.
For det andet blev denne oversigt vedrørende pointene for den tekniske del suppleret med en kommentarrubrik, hvor evalueringsudvalgets holdning til hvert bud var kort sammenfattet.
Hvad særligt angår sagsøgerens bud lød bedømmelsesudvalgets bemærkning således:
»God samlet ledelsesmetode – holdmedlemmer og konsortiemedlemmer med erfaring inden for [rammeaftalerne] – teoretisk fremstilling af kvalitetskontrolmetoden – integration af lokale eksperter – tilstedeværelse i alle lande og regioner, [men] utilstrækkelig information for at sikre eksperters tilgængelighed – begrænset ekspertise i sektoren hos den øverste ledelse – rolle, komplementaritet og konsortiemedlemmernes merværdi ikke klart defineret.«
Bedømmelsesudvalgets bemærkning, sammenholdt med detaljerne i de point, der blev tildelt sagsøgeren, og dem, der blev tildelt hver valgte tilbudsgiver for hver af posterne for den tekniske del, gør det således muligt at forstå, hvorfor Kommissionen fandt, at sagsøgerens bud var mindre tilfredsstillende end dem, der blev valgt. I sit yderligere processkrift af 26. april 2018 har sagsøgeren således selv anført, at bemærkningerne »utilstrækkelig information for at sikre eksperters tilgængelighed« og »begrænset ekspertise i sektoren hos den øverste ledelse« efter selskabets opfattelse svarer til posterne for henholdsvis »tilrettelæggelse og fremgangsmåde« og »ledelsesgruppen: foreslåede profiler«.
Det skal i denne forbindelse konstateres, at ingen af de valgte tilbudsgivere har været genstand for den samme kritik som den, der blev fremsat af evalueringsudvalget med hensyn til sagsøgerens bud.
For det første fremgår det, således som sagsøgeren har anført, ganske vist af de kommentarer, der afspejler evalueringsudvalgets holdning, at evalueringsudvalget kunne foreholde bestemte tilbudsgivere »utilstrækkelig information om afhjælpende foranstaltninger i tilfælde af eksperters utilgængelighed« eller »begrænset information om intern ekspertise«. Denne kritik angår dog ikke selve den utilstrækkelige karakter af oplysningerne om eksperters tilgængelighed. Hvad for det andet angår kritikken af den »begrænsede ekspertise i sektoren hos den øverste ledelse« med hensyn til sagsøgerens bud, har sidstnævnte i sin stævning selv oplyst, »at der ikke er fremsat nogen bemærkninger herom for de andre tilbudsgivere vedrørende den øverste ledelses ekspertise«.
I modsætning til det af sagsøgeren anførte kan den omstændighed, at de andre tilbudsgivere ligeledes var genstand for kommentarer om de negative punkter i deres bud, ikke gøre begrundelsen i skrivelsen af 13. april 2018 usammenhængende.
Sagsøgeren var derfor i stand til ved læsningen af den anfægtede afgørelse og skrivelsen af 13. april 2018 at forstå begrundelsen for indplaceringen af buddene på det tekniske plan. I denne henseende kan det, således som det er anført i præmis 95 ovenfor, ikke kræves af den ordregivende myndighed, for det første, at denne foruden begrundelsen for indplaceringen af et bud, der ikke vælges, også fremsender et detaljeret resumé til tilbudsgiver, der har afgivet nævnte bud, således at hver enkelt detalje i dette bud tages i betragtning ved bedømmelsen af buddet, og for det andet, at den som led i meddelelsen af de kvaliteter og relative fordele, der kendetegner det valgte bud, foretager en nøje komparativ analyse af det valgte bud og det bud, som blev afvist.
Hvad endelig angår den økonomiske bedømmelse af buddene indeholdt skrivelsen af 13. april 2018 en oversigt med angivelse af den samlede økonomiske score, den samlede tekniske score samt den samlede score for sagsøgeren og hver af de valgte 10 tilbudsgivere. Ifølge denne oversigt modtog den valgte tilbudsgiver, som var indplaceret på førstepladsen med hensyn til den økonomiske bedømmelse, ikke en samlet score på 100, men 99,36 point.
Som fremhævet af Kommissionen i sit svarskrift blev den samlede økonomiske score i henhold til punkt 15.3 i instrukserne til tilbudsgiverne beregnet ved at sammenlægge de 4 vægtede scorer vedrørende den enkelte ekspertkategori nævnt i præmis 6 ovenfor. Disse 4 vægtede scorer blev fastlagt ved at dividere de laveste priser med priserne for det undersøgte bud, og ved at gange dette forhold med 100. I henhold til denne ligning kunne en tilbudsgiver, som har afgivet det samlede set laveste bud, uden at have fremsat det billigste bud for den enkelte ekspertkategori, ikke tildeles en samlet score på 100 ud af 100 point.
Sagsøgeren kunne derfor formode, at dette var sket i det foreliggende tilfælde, hvor den valgte tilbudsgiver, som var indplaceret på førstepladsen med hensyn til den økonomiske bedømmelse, havde tilbudt de laveste priser for ekspertkategorierne I og III samt for en administrativ assistent, men havde tilbudt de næstlaveste priser for så vidt angår ekspertkategorien II. Eftersom denne valgte tilbudsgivers tilbud ikke var det billigste for hver af disse 4 kategorier, kunne vedkommende ikke opnå en samlet økonomisk score på 100 point ud af 100.
Da ingen af de argumenter, som sagsøgeren har fremført til støtte for det tredje anbringende, er begrundede, skal anbringendet forkastes.
[
udelades
]

På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
RETTEN (Niende Afdeling):

1)
Europa-Kommissionen frifindes.

2)
Transtec betaler sagsomkostningerne, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.

Gervasoni
Madise
da Silva Passos
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 16. maj 2019.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: fransk.
(
) – Der gengives kun de præmisser i nærværende dom, som Retten finder det relevant at offentliggøre.