CELEX: 62018CJ0461
Обжалване
Дъмпинг
Внос на винена киселина с произход от Китай
Жалба, подадена от встъпила в първоинстанционното производство страна
Член 56, втора алинея, второ изречение от Статута на Съда на Европейския съюз
Частично междинно преразглеждане
Загуба на статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика, в хода на процедурата по преразглеждане
Промяна на окончателното антидъмпингово мито
Определяне на нормалната стойност
Член 11, параграф 9 от Регламент (ЕО) № 1225/2009
Насрещна жалба
Жалба за отмяна, подадена от производители конкуренти, установени на територията на Европейския съюз
Допустимост
Пряко засягане
Разпределение на правомощията за изпълнение на съдебно решение

С настоящата жалба Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd иска отмяната на решение на Общия съд на Европейския съюз от 3 май 2018 г., Distillerie Bonollo и др./Съвет (
T‑431/12
, наричано по-нататък обжалваното съдебно решение,
EU:T:2018:251
), с което Общият съд отменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 626/2012 на Съвета от 26 юни 2012 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 349/2012 на Съвета за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (
OВ L 182, 2012 г., стр. 1
, наричан по-нататък „спорният регламент“).
С насрещната си жалба Европейската комисия иска от Съда да отмени обжалваното съдебно решение или при условията на евентуалност да го отмени в частта, в която Общият съд задължил Съвета на Европейския съюз да предприеме необходимите мерки за изпълнение на това решение, при положение че правомощието за изпълнение било от изключителната компетентност на Комисията.
Правна уредба
Член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (
ОВ L 343, 2009 г., стр. 51
, наричан по-нататък „основният регламент“), който е бил в сила към датата на приемане на спорния регламент, гласи:
„По смисъла на настоящия регламент „промишленост [на Съюза]“ означава производителите [от Съюза] на сходни продукти или тези от тях, чието съвкупно производство на сходни продукти съставлява голяма част, съгласно член 5, параграф 4, от общото производство [на Съюза] на такива продукти […]“.
Член 5, параграф 4 от същия регламент гласи следното:
„Разследване не се открива съгласно параграф 1, освен ако не се установи, след проверка на степента на подкрепа или противопоставяне на жалбата, изразена от производителите [от Съюза] на сходния продукт, че жалбата е подадена от или от името на промишлеността [на Съюза]. Жалбата се счита за подадена от или от името на промишлеността [на Съюза], ако тя се поддържа от производители [от Съюза], чието съвкупно производство представлява повече от 50 % от общото производство [на Съюза] на сходен продукт, произвеждан от онази част от промишлеността [на Съюза], която поддържа или се противопоставя на жалбата. Разследване не се открива обаче, ако производителите [от Съюза], които изрично поддържат жалбата, съставляват по-малко от 25 % от общото производство [на Съюза] на сходния продукт, произвеждан от промишлеността [на Съюза]“.
Съгласно член 6, параграф 5 от посочения регламент:
„Заинтересованите страни, които са изразили интерес в съответствие с член 5, параграф 10, се изслушват, ако в рамките на определения в известието в
Официален вестник на Европейския Съюз
срок са отправили писмено искане за изслушване, от което е видно, че те са заинтересована страна, която е вероятно да бъде засегната от резултатите на разследването, и че имат специални основания да бъдат изслушани“.
Съгласно член 9, параграф 4 от същия регламент:
„Когато окончателно установените факти доказват, че е налице дъмпинг и причинена вреда, и интересът на [Съюза] изисква[а] намеса съгласно член 21, Съветът налага окончателно антидъмпингово мито, въз основа на предложение от Комисията след консултация с консултативния комитет. Съветът приема предложението, освен ако не реши с обикновено мнозинство да го отхвърли в срок от един месец след представянето му от Комисията. В случаите, когато има наложени временни мита, се подава предложение за налагане на окончателни мерки не по-късно от един месец преди изтичането на срока на тези мита. Размерът на антидъмпинговото мито не надвишава установения дъмпингов марж, но следва да бъде и по-малък, когато това по-малко мито би било достатъчно, за да се отстрани вредата за промишлеността [на Съюза]“.
Член 9, параграф 4 от основния регламент, изменен с Регламент (ЕС) № 37/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2014 за изменение на някои регламенти, свързани с общата търговска политика, по отношение на процедурите за приемане на определени мерки (
ОВ L 18, 2014 г., стр. 1
), гласи следното:
„Когато окончателно установените факти доказват, че е налице дъмпинг и причинена вреда, и интересът на Съюза изисква намеса съгласно член 21, Комисията налага окончателно антидъмпингово мито, като действа в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 15, параграф 3. В случаите, когато има наложени временни мита, Комисията започва процедурата не по-късно от един месец преди изтичането на срока на прилагане на тези мита. Размерът на антидъмпинговото мито не надвишава установения дъмпингов марж, а следва да бъде по-малък от маржа, когато такова по-ниско мито би било достатъчно, за да се отстрани вредата за промишлеността на Съюза […]“.
Тази разпоредба е възпроизведена дословно в член 9, параграф 4 от Регламент (ЕС) №2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз, който кодифицира изменения основен регламент.
Член 11, параграф 9 от основния регламент гласи:
„При провеждането на всяко преразглеждане или разследване за възстановяване на мита съгласно настоящия член Комисията прилага, ако няма промяна в обстоятелствата, същата методология, която е била приложена при разследването, довело до налагане на мито, при надлежно отчитане на член 2, и по-специално параграфи 11 и 12 от него, и на член 17“.
Член 21 от този регламент, озаглавен „Интерес на [Съюза]“, гласи:
„1.   Преценката дали интересът на [Съюза] налага намеса се основава на отчитане на различните интереси в тяхната цялост, включително на интересите на местната промишленост, търговците и потребителите и преценка в съответствие с този член се прави само когато на всички заинтересовани лица е била предоставена възможност да изложат своите становища в съответствие с параграф 2. При такова изследване се отделя специално внимание на необходимостта да се елиминират нарушаващите търговията последици от вредоносен дъмпинг и да се възстанови реалната конкуренция. Мерки, определени на основата на установен дъмпинг и вреда от него, може да не се въвеждат, в случаите, когато органите, на основата на цялата получена информация, могат категорично да заключат, че въвеждането на тези мерки не е в интерес на [Съюза].
2.   С цел да се подсигури солидна основа, която да позволи на органите да вземат предвид всички мнения и информации при формулиране на решението доколко въвеждането на мерки е в интерес на [Съюза] или не е, жалбоподателите, вносителите и техните представителни сдружения, представителните организации на търговците и на потребителите, имат право да заявят себе си и да предоставят на Комисията информация в срок, определен в публикуваното известие за откриване на антидъмпингово разследване. Такава информация или подходящи обобщения на същата се предоставят на останалите страни, посочени в настоящия член, и те имат право да я коментират.
[…]“.
Обстоятелствата, предхождащи спора
Винената киселина се използва по-специално при производството на вино и други напитки като хранителна добавка и като забавител за мазилки. В Европейския съюз и Аржентина винената киселина L+ се произвежда от получавани при производството на вино вторични продукти, наречени винени утайки. В Китай винената киселина L+ и винената киселина DL се произвеждат от бензен. Винената киселина, произведена чрез химичен синтез, притежава същите физически и химически свойства и е предназначена за същите основни видове употреба като произведената от вторичните продукти, получавани при производството на вино.
Changmao Biochemical Engineering е китайски производител износител на винена киселина. Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl и Comercial Química Sarasa SL са установени в Съюза производители на винена киселина.
Вследствие на жалба относно дъмпингови практики в областта на винената киселина, подадена на 24 септември 2004 г. от няколко установени в Съюза производители, сред които Industria Chimica Valenzana (ICV), Distillerie Mazzari и Comercial Química Sarasa, на 30 октомври 2004 г., Комисията публикува в
Официален вестник на Европейския съюз
Известие за започване на антидъмпингова процедура по отношение на вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (
ОВ C 267, 2004 г., стр. 4
).
На 27 юли 2005 г. Комисията приема Регламент (ЕО) № 1259/2005 за нaлагaне на временно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (
ОВ L 200, 2005 г., стр. 73
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 42, стр. 22).
На 23 януари 2006 г. Съветът на Европейския съюз приема Регламент (ЕО) № 130/2006 за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (
ОВ L 23, 2006 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 44, стр. 170).
С този регламент, от една страна, Съветът потвърждава статута на дружество, функциониращо в условията на пазарна икономика (СПИ), предоставен с Регламент (ЕО) № 1259/2005 на Changmao Biochemical Engineering и на Ninghai Organic Chemical Factory, друг китайски производител, износител на винена киселина, в съответствие с член 2, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (
ОВ L 56, 1996 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223), изменен с Регламент (ЕО) № 2117/2005 на Съвета от 21 декември 2005 г. (
OВ L 340, 2005 г., стр. 17
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 44, стр. 15), което им позволило да ползват индивидуално третиране по член 9, параграф 5 от основния регламент. В резултат на това нормалната стойност на съответните продукти e изчислена въз основа на техните действителни вътрешни продажни цени.
От друга страна, що се отнася до другите китайски производители износители, на които не е предоставен СПИ, нормалната стойност е изчислена въз основа на действителните вътрешни продажни цени на производителите от референтната държава аналог, а именно Аржентина.
В приложение на тези методи за изчисляване антидъмпингови мита в размер на 10,1 % и 4,7 % са наложени съответно върху стоките, произведени от Changmao Biochemical Engineering и Ninghai Organic Chemical Factory, докато на другите китайски производители е наложено антидъмпингово мито от 34,9 %.
След публикуването на 4 август 2010 г. на Известие за предстоящото изтичане на срока на действие на някои антидъмпингови мерки (
OВ C 211, 2010 г. стр. 11
), на 27 октомври 2010 г. в Комисията постъпва искане за тяхното преразглеждане, подадено от петимата производители на винена киселина от Съюза, жалбоподатели в първоинстанционното производство. На 26 януари 2011 г. Комисията публикува Известие за откриване на процедура по преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие (
OВ C 24, 2011 г., стр. 14
).
На 9 юни 2011 г. тези производители подават искане за частично междинно преразглеждане по отношение на двамата китайски производители износители, Changmao Biochemical Engineering и Ninghai Organic Chemical Factory, на основание член 11, параграф 3 от основния регламент. На 29 юли 2011 г. Комисията публикува известие за започване на такава процедура (
ОВ C 223, 2011 г., стр. 16
).
На 16 април 2012 г. Съветът приема Регламент за изпълнение (ЕС) № 349/2012 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките съгласно член 11, параграф 2 от основния регламент (
ОВ L 110, 2012 г., стр. 3
), който оставя в сила въведените с Регламент № 130/2006 антидъмпингови мита.
На същата дата Комисията изпраща на жалбоподателите в първоинстанционното производство документ с окончателна информация относно основните факти и съображения, въз основа на които тя има намерение да препоръча изменение на действащите антидъмпингови мерки. В същия ден тези страни отправят до Комисията искане за разяснения относно изчисляването на нормалната стойност, на което институцията отговаря с писмо от 19 април 2012 г.
На 25 април 2012 г. страните изпращат на Комисията коментарите си по документа за окончателна информация, като критикуват по-специално твърдяната промяна на методологията, използвана за изчисляване на нормалната стойност. Освен това те искат да бъде проведено изслушване с представителите на Комисията, състояло се на 10 май 2012 г., по време на което излагат възраженията си. Наред с това на 16 май и на 7 юни 2012 г. те представят допълнителни писмени становища.
След приключването на процедурата по частично междинно преразглеждане, посочена в точка 19 от настоящото решение, на 26 юни 2012 г. е приет спорният регламент. С него Съветът отказва на Changmao Biochemical Engineering и Ninghai Organic Chemical Factory признатия им преди това СПИ и след като конструира нормалната стойност въз основа на информацията, получена от оказал съдействие производител в държава аналог, а именно Аржентина, прилага за стоките, произведени от двамата китайски производители износители, антидъмпингови мита със ставка съответно от 13,1 % и 8,3 %.
Тъй като считат, че така наложените антидъмпингови мита не са достатъчно високи, за да коригират нивата на дъмпинга, осъществяван от посочените китайски производители износители, и следователно, за да се отстрани претърпяната от европейската промишленост вреда, жалбоподателите в първоинстанционното производство подават жалба за отмяната на спорния регламент, по която е постановено обжалваното съдебно решение.
Тъй като от своя страна е на мнение, че наложените със спорния регламент антидъмпингови мита са твърде високи, Changmao Biochemical Engineering също подава жалба до Общия съд за отмяната на този регламент в частта, която се отнася до него. С решение от 1 юни 2017 г., Changmao Biochemical Engineering/Съвет (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
) Общият съд приема изтъкнатото от Changmao Biochemical Engineering пето основание за обжалване, което е от процесуално естество. При това положение той отменя спорния регламент в частта, която се отнася до това дружество, с мотива че като отказали да му предоставят информация относно разликата в цените на винената киселина DL и винената киселина L+, която разлика е един от основните елементи за изчисляване на нормалната стойност за киселината DL, Съветът и Комисията нарушили правото на защита, както и член 20, параграф 2 от основния регламент. Това решение на Общия съд не е обжалвано.
В своето известие относно това съдебно решение (
ОВ C 296, 2017 г., стр. 16
, наричано по-нататък „известието от 7 септември 2017 г.“) Комисията посочва, що се отнася до обхвата на възобновяването, от една страна, че „процедурата в основата на [спорния регламент] може[ла] да бъде възобновена от момента на възникване на незаконосъобразността. В съответствие с това при изпълнението на решението на Общия съд от 1 юни 2017 г. Комисията има[ла] възможност да коригира аспектите на процедурата, довели до отмяната, и да запази непроменени частите, които не са засегнати от решението“. От друга страна тя уточнява, че „[о]стават в сила изложените в [спорния регламент] заключения, които не са били оспорени или са били оспорени, но са отхвърлени от Общия съд в неговото решение, или не са разгледани от Общия съд, и поради това не са довели до отмяната на [спорния регламент]“. Освен това тази институция отбелязва, че „[р]азследването се възобновява само с оглед на изпълнението на решението на Общия съд по отношение на Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd. Възобновяването не засяга другите разследвания. Поради това спрямо засегнатия производител износител продължава да бъде приложим Регламент за изпълнение [№ 349/2012]“.
Успоредно с това Комисията предприема нови постъпки на основание член 11, параграф 2 от основния регламент, довели до приемането на 28 юни 2018 г. на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/921 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република след преглед с оглед изтичане на срока на действие на мерките съгласно член 11, параграф 2 от [основния регламент] (
ОВ L 164, 2018 г., стр. 14
). С този регламент Комисията по-специално запазва ставката от 10,1 % на антидъмпинговото мито, наложена на Changmao Biochemical Engineering с Регламент № 349/2012. Освен това в точка 58 от посочения регламент, която се намира в раздел 2.1.4, свързан с изчисляването на дъмпинговия марж на Changmao Biochemical Engineering, тя уточнява, че „[т]ъй като […] срокът за подаване на жалба срещу въпросното решение все още тече, на този етап не могат да бъдат направени окончателни констатации, основаващи се на него“.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
На 28 септември 2012 г. жалбоподателите в първоинстанционното производство подават в секретариата на Общия съд жалба за отмяната на спорния регламент.
С отделна молба, подадена в секретариата на Общия съд на 29 юни 2015 г., Съветът повдига възражение за недопустимост, по съображението че жалбоподателите в първоинстанционното производство не са процесуално легитимирани и нямат правен интерес; с определение от 20 юли 2016 г. Общият съд решава да се произнесе по това възражение в решението по същество.
С решение от 9 септември 2016 г. и с определение от 15 септември 2016 г. председателят на шести състав на Общия съд допуска встъпването съответно на Комисията и Changmao Biochemical Engineering, като уточнява, че след като молбите им за встъпване са подадени след изтичане на определения за това срок, ще им бъде позволено да представят становищата си по време на устната фаза на производството въз основа на доклада от съдебното заседание, който им е предоставен.
В подкрепа на жалбата си жалбоподателите в първоинстанционното производство изтъкват пет основания, първото от които е нарушение на член 11, параграф 9 от основния регламент поради промяна на методологията, използвана за изчисляване на нормалната стойност; от второто до четвъртото основание е неправилно използване на конструирана нормална стойност и неправилни начини на конструиране на тази стойност; и накрая, петото основание е нарушение на правото на защита и на задължението за мотивиране.
С първото основание жалбоподателите в първоинстанционното производство поддържат, че като е променил методологията, използвана за изчисляване на нормалната стойност, без това да е обосновано с промяна в обстоятелствата, а именно като е „конструирал“ нормалната стойност, използвана за изчисляване на дъмпинговия марж на двамата китайски производители износители, за които се отнася разследването в рамките на частично междинно преразглеждане, вместо да използва „действителните цени на вътрешния пазар в държавата аналог“ — както е направил по отношение на всички други производители, на които не е признат СПИ в хода на първоначалната процедура — Съветът нарушил същия член 11, параграф 9.
След като отхвърля повдигнатото от Съвета възражение за недопустимост, Общият съд приема първото основание и така отменя спорния регламент, без да се произнася по останалите основания.
По искане на жалбоподателите в първоинстанционното производство той оставя в сила антидъмпинговото мито, наложено със спорния регламент, що се отнася до Ninghai Organic Chemical Factory, докато Комисията и Съветът не приемат необходимите мерки за изпълнение на обжалваното съдебно решение. Що се отнася до Changmao Biochemical Engineering, Общият съд по същество приема, че поради отмяната на спорния регламент, постановена с решение от 1 юни 2017 г., Changmao Biochemical Engineering/Съвет (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
), по отношение на посоченото дружество това право не може да бъде оставено в сила.
Искания на страните пред Съда
С жалбата си Changmao Biochemical Engineering иска от Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение, и
–
да осъди жалбоподателите в първоинстанционното производство да заплатят съдебните разноски, направени от него в производството по обжалване и в първоинстанционното производство.
Distillerie Bonollo, Industria Chimica Valenzana (ICV), Distillerie Mazzari и Caviro Distillerie (наричани по-нататък заедно „Distillerie Bonollo и др.“) искат от Съда:
–
да отхвърли изцяло жалбата като недопустима и във всички случаи като неоснователна, и
–
да осъди Changmao Biochemical Engineering и всяка встъпила страна да понесат направените от тях съдебни разноски в производството по обжалване и в първоинстанционното производство.
Съветът иска от Съда:
–
да отхвърли жалбата, и
–
да осъди Changmao Biochemical Engineering да заплати съдебните разноски в производството по обжалване.
Комисията иска от Съда:
–
да отхвърли жалбата като недопустима и във всички случаи като неоснователна, и
–
да осъди Changmao Biochemical Engineering да заплати съдебните разноски.
С насрещната си жалба Комисията, подкрепена от Съвета, иска от Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение;
–
да обяви за недопустими първите четири основания на първоинстанционната жалба;
–
да отхвърли твърденията по петото основание на първоинстанционната жалба като неоснователни или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд, за да се произнесе по това основание,
–
също при условията на евентуалност, да отмени обжалваното съдебно решение, доколкото оправомощава Съвета да предприеме необходимите мерки за неговото изпълнение, и
–
да осъди Distillerie Bonollo и др. да заплатят съдебните разноски.
Changmao Biochemical Engineering иска от Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение;
–
да обяви за недопустими първите четири основания на жалбата в първоинстанционното производство;
–
да отхвърли твърденията по петото основание на първоинстанционната жалба като неоснователни или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд, за да се произнесе по това основание, и
–
да осъди Distillerie Bonollo и др. да заплатят съдебните разноски.
Distillerie Bonollo и др. искат от Съда:
–
да отхвърли второто твърдение по първото основание на насрещната жалба, главно като недопустимо или, при условията на евентуалност, като неоснователно или безпредметно;
–
да отхвърли твърденията по останалите основания на насрещната жалба като неоснователни или безпредметни, и
–
да осъди Комисията да понесе съдебните разноски, направени от тях в рамките на настоящото производство, както и разноските във връзка с евентуалното връщане на делото на Общия съд.
По насрещната жалба
С насрещната си жалба Комисията главно оспорва първоинстанционната жалба като недопустима, като въпросът за допустимостта е предварителен спрямо тези по същество, повдигнати в главната жалба. Затова насрещната жалба трябва да бъде разгледана на първо място.
За да обоснове насрещната си жалба, Комисията, подкрепена от Съвета, посочва две основания. Първото основание, изтъкнато като главно, е, от една страна, грешка при прилагане на правото, допусната от Общия съд, доколкото приел за допустими твърденията по четирите основания по същество, повдигнати от жалбоподателите в първоинстанционното производство, и следователно жалбата в нейната цялост, и от друга страна, то е свързано с искането на Комисията да отхвърли като неоснователни твърденията по петото изтъкнато от тях пред Общия съд основание, което е от процесуален характер. Второто основание, изложено при условията на евентуалност, е допусната от Общия съд грешка при прилагане на правото, доколкото с формулировката, използвана в точка 2 от диспозитива на обжалваното съдебно решение, той оправомощил Съвета да приеме мерките за изпълнение на това решение, въпреки че Комисията разполагала с изключителна компетентност в това отношение.
По първото основание на насрещната жалба
Първото основание се състои от две твърдения. Според първото твърдение на Комисията Общият съд тълкувал разширително условието жалбоподателят да е „пряко засегнат“ от акта, чиято отмяна иска, предвидено в член 263, четвърта алинея ДФЕС. По същество според второто твърдение по това основание на Комисията следва да се отхвърлят като неоснователни твърденията по петото основание на жалбата, изтъкнато от жалбоподателите в първоинстанционното производство пред Общия съд, а именно нарушение на правото на защита и липса на мотиви.
По първото твърдение от първото основание — грешка при прилагане на правото, допусната от Общия съд при тълкуването на условието за пряко засягане по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС
–
Доводи на страните
С първото твърдение по това основание, което се отнася до точки 51—73 от обжалваното съдебно решение, Комисията по същество упреква Общия съд, че е приел, че жалбоподателите в първоинстанционното производство са пряко засегнати от спорния регламент по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС.
На първо място, Комисията отбелязва, че преценката на Общия съд в точка 51 от обжалваното съдебно решение, според която, „противно на изтъкнатото от Съвета и Комисията, не може да бъде прието ограничително тълкуване на изискването за пряко засягане на правното положение на жалбоподателите“, трябва да се разглежда в светлината на преценката в точка 93 от това решение, според която условието дадено лице да бъде засегнато не само пряко, но и лично от регламента, за да може да го обжалва, „следва да се тълкува с оглед на правото на ефективни правни средства за защита“. От тези точки, разглеждани във връзка една с друга, следвало, че Общият съд се основал на това право, за да тълкува разширително условието за пряко засягане. Такова тълкуване обаче, от една страна, било в противоречие с практиката на Съда относно допустимостта, и по-специално с решение от 3 октомври 2013 г., Inuit Tapiriit Kanatami и др./Парламент и Съвет (
C‑583/11 P
,
EU:C:2013:625
, т.
и цитираната съдебна практика), и от друга страна, водело до изменение на член 263, четвърта алинея ДФЕС, което не зачитало изключителната компетентност в това отношение, предоставена на учредителната власт на Съюза. Освен това според Комисията тълкуването, възприето от Съда по делото, по което е постановено решение от 6 ноември 2018 г., Scuola Elementare Maria Montessori/Комисия, Комисия/Scuola Elementare Maria Montessori и Комисия/Ferracci (
C‑622/16 P—C‑624/16 P
,
EU:C:2018:873
), на условието за пряко засягане не можело да се приложи в настоящия случай главно поради значителните разлики между областта на държавните помощи и тази на антидъмпинговите мерки, за които се отнасят съответно тези две дела.
На второ място, Комисията счита, че не следва да се смекчава условието за пряко засягане, като просто се изисква жалбоподателят да бъде засегнат съществено от акта, чиято отмяна иска. Ето защо се налагало придържане към постоянната съдебна практика, която изисква обжалваният акт на Съюза да поражда последици за правното положение на жалбоподателя. Според нея обаче, за да може да се приеме, че спорният регламент поражда последици за правното положение на жалбоподателите в първоинстанционното производство, той трябва да им предоставя материално право под формата на субективно право за налагане на антидъмпингови мита в определен размер. В това отношение Комисията счита, че обжалваното съдебно решение е опорочено поради противоречие в мотивите, доколкото в точка 63 от обжалваното съдебно решение Общият съд признал, че жалбоподателите в първоинстанционното производство нямат субективно право да бъдат налагани антидъмпингови мита в определен размер, като същевременно основал допустимостта на основанията по същество на посочената в точка 59 от това решение констатация, че целта на жалбоподателите е била Комисията и Съвета да приемат подходящи мерки, за да се противодейства на дъмпинга, вследствие на който са претърпели вреди.
Според Комисията тази констатация може да бъде тълкувана по два начина. От една страна, Общият съд би могъл да предположи, че жалбоподателите в първоинстанционното производство имат материално право да получат конкретен резултат от разследването под формата на тарифна защита в определен размер, въпреки че член 21 от основния регламент изобщо не въвеждал такова право.
От друга страна, тази констатация можела да се тълкува в смисъл, че Общият съд е предположил, че жалбоподателите в първоинстанционното производство имат по-широко материално право разпоредбите на основния регламент да бъдат приложени правилно, което право се разбира не само от гледна точка на процедурата, но и по същество, доколкото може да се приеме, че са били засегнати собствените им интереси. Според Комисията обаче няма никакво основание на промишлеността на винената киселина на Съюза да се предоставя такова материално право да постигне правилното прилагане на основния регламент, за да може да защити интересите си, тъй като този регламент не гарантирал правото на конкретна категория участници на пазара да постигнат определен резултат.
На трето и последно място, Комисията счита, че в точка 59 от обжалваното съдебно решение Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като постановил, че жалбоподателите в първоинстанционното производство са пряко засегнати от спорния регламент, тъй като приетите в процедурата по частично междинно преразглеждане мерки са предназначени да компенсират „претърпе[ните от тях] вреди в качеството им на производители конкуренти, действащи на същия пазар“, когато спорният регламент не съдържа никакво заключение относно претърпяната от промишлеността на Съюза вреда. Всъщност заключенията относно тази вреда се съдържали не в спорния регламент, а в Регламент № 349/2012, който не е бил разглеждан в рамките на настоящия спор. Според Комисията обаче въпросът дали спорният регламент засяга пряко правното положение на жалбоподателите в първоинстанционното производство, трябва да се разгледа с оглед на правното действие на самия спорен регламент, а не на предходни актове, които имат връзка с него. Всяко друго решение би създало „презумпция за пряко засягане“ за всички правни актове, които биха били свързани, дори такава презумпция да не е предвидена в Договора за функционирането на ЕС.
Съветът и Changmao Biochemical Engineering споделят доводите на Комисията. Освен това Съветът отбелязва, че регламент, който налага антидъмпингови мита на установени извън Съюза производители износители, не може да произведе правно действие по отношение на производителите от Съюза, тъй като те не плащат антидъмпингови мита.
Distillerie Bonollo и др. считат за основателно първото твърдение по това основание.
–
Съображения на Съда
Следва да се припомни, че условие за допустимостта на жалба, подадена на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС от физическо или юридическо лице срещу акт, на който то не е адресат, е на това лице да се признае процесуална легитимация, каквато е налице в две хипотези. От една страна, такава жалба може да се подаде, при условие че актът засяга лицето пряко и лично. От друга страна, такова лице може да подаде жалба срещу подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение, ако актът го засяга пряко (решение от 18 октомври 2018 г.Internacional de Productos Metálicos/Комисия,
C‑145/17 P
,
EU:C:2018:839
, т.
и цитираната съдебна практика).
Условията за допустимост, предвидени в тази разпоредба, трябва да бъдат тълкувани с оглед на основното право на ефективна съдебна защита, потвърдено в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, без при това да се стига до неприлагане на тези условия, които са изрично предвидени в Договора за функционирането на ЕС (решение от 28 април 2015 г., T & L Sugars и Sidul Açúcares/Комисия,
C‑456/13 P
,
EU:C:2015:284
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
След като в точки 47—93 от обжалваното съдебно решение Общият съд проверява дали жалбоподателите в първоинстанционното производство са процесуално легитимирани да обжалват спорния регламент в съответствие с член 263, четвърта алинея ДФЕС, в точка 94 от него Общият съд приема, че те са пряко и лично засегнати от този регламент.
С първото основание на насрещната си жалба Комисията поддържа по същество, че Общият съд неправилно е приел, че жалбата, подадена от жалбоподателите в първоинстанционното производство, е допустима, въпреки че според нея тези страни не са пряко засегнати от посочения регламент.
В това отношение следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика условието дадено физическо или юридическо лице да е пряко засегнато от мярката — предмет на обжалване, изисква наличие на два кумулативни критерия, а именно оспорената мярка, от една страна, пряко да поражда последици за правното положение на това лице и от друга страна, да не оставя никакво право на преценка на своите адресати, на които е възложено да я изпълнят, тъй като това изпълнение е напълно автоматично и произтича единствено от правната уредба на Съюза, без да се прилагат други правила с опосредяващ характер (решение от 5 ноември 2019 г., ЕЦБ и др./Trasta Komercbanka и др.,
C‑663/17 P, C‑665/17 P и C‑669/17 P
,
EU:C:2019:923
, т.
и цитираната съдебна практика).
В случая, както е видно от точка 50 от обжалваното съдебно решение, държавите членки, на които е възложено изпълнението на спорния регламент, не са разполагали с никакво право на преценка по отношение на определената с него ставка на антидъмпинговото мито и налагането му за съответните продукти. Ето защо Общият съд правилно е приел, че вторият критерий е изпълнен.
При разглеждането на първия критерий в точки 55—58 от обжалваното съдебно решение Общият съд припомня релевантната практика на Съда, и по-специално решение от 20 март 1985 г., Timex/Съвет и Комисия (
264/82
,
EU:C:1985:119
), което се отнася до положение, сходно с това в настоящия случай, и в което Съдът приема, че жалбоподателят по това дело, а именно европейски производител, който счита, че наложените на конкурентите му антидъмпингови мита не са достатъчно високи, е пряко засегнат от регламента, чиято отмяна иска. В точка 59 от обжалваното съдебно решение Общият съд отбелязва, че „[със спорния] регламент се слага край на процедурата по частично междинно преразглеждане, образувана по искане на [жалбоподателите в първоинстанционното производство], като се изменят антидъмпинговите мита, приложими за вноса от двамата китайски производители износители. Всъщност с искането си за частично междинно преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент [жалбоподателите в първоинстанционното производство] целят приемането от Комисията и Съвета на подходящи мерки, за да се противодейства на дъмпинга, вследствие на който са претърпели вреди. [Жалбоподателите в първоинстанционното производство] са пряко засегнати от [спорния] регламент, доколкото процедурата по частично междинно преразглеждане е открита по тяхна инициатива и приетите в тази процедура мерки са предназначени за компенсиране на дъмпинга, вследствие на който те са претърпели вреди в качеството им на производители конкуренти, действащи на същия пазар“.
Що се отнася до преценката на твърдяната от [жалбоподателите в първоинстанционното производство] вреда, Общият съд уточнява, че в Регламент за изпълнение № 349/2012 се посочва, че пазарният дял на производителите от Съюза е намалял с повече от 7 пункта между 2007 г. и 2010 г., както и че през същия период заетостта е спаднала с 28 %. Освен това той констатира, че видно от съображения 62 и 80 от Регламента за изпълнение, обемът на вноса в Съюза на разглежданите продукти от китайски производители износители, за които се прилагат антидъмпингови мерки, е достигнал пазарен дял от повече от 12 % през 2010 г. и че промишлеността на Съюза остава уязвима за вредоносните последици на дъмпинга. Накрая, след като подчертава, че самият Съвет признава, че спорният регламент не поставя под въпрос констатациите в Регламент за изпълнение № 349/2012 относно наличието на съществена вреда, понесена от промишлеността на Съюза, както и наличието на причинно-следствена връзка между вноса от Китай, включително от въпросните двама китайски производители износители, и посочената вреда, Общият съд приема, че не може да се отрече, че производителите от Съюза, жалбоподатели в първоинстанционното производство, понасят тежките отрицателни последици от дъмпинговите практики, които спорният регламент цели да премахне.
Въпросът за допустимостта на жалбата, повдигнат от Комисията в рамките на първото твърдение по първото основание на насрещната жалба, трябва да се разгледа в светлината на установената с основния регламент система и на естеството на предвидените в него антидъмпингови мерки с оглед на разпоредбите на член 263, четвърта алинея ДФЕС.
От постоянната практика на Съда следва, че макар че по естеството и по обхвата си регламентите за налагане на антидъмпингови мита за определен продукт са нормативни актове, доколкото се прилагат за всички заинтересувани икономически оператори, не може да се изключи възможността те да засягат пряко и лично някои от тях, по-специално — при определени условия — производителите и износителите на съответния продукт (вж. в този смисъл решение от 30 септември 2003 г., Eurocoton и др./Съвет,
C‑76/01 P
,
EU:C:2003:511
, т.
и цитираната съдебна практика). В това отношение следва да се провери по-специално ролята на производителя жалбоподател в антидъмпинговата процедура и положението му на пазара, до който се отнася обжалваната правна уредба (решение от 20 март 1985 г., Timex/Съвет и Комисия,
264/82
,
EU:C:1985:119
, т.
).
Освен това Съдът е постановил, че такива регламенти могат да засегнат също пряко и лично, inter alia, и онези от предприятията производители, които могат да докажат, че са посочени в актовете на Комисията или на Съвета или че са засегнати от подготвителните разследвания (решение от 15 февруари 2001 г., Nachi Europe,
C‑239/99
,
EU:C:2001:101
, т.
и цитираната съдебна практика).
В това отношение следва да се припомни, че размерът на антидъмпинговото мито трябва да се изчисли с оглед на заключенията, до които са достигнали Комисията или Съветът в резултат на преценката по член 3, параграфи 6 и 7 от основния регламент дали е налице вреда. Както Съдът вече е постановил, тази констатация се потвърждава от текста на член 9, параграф 4 от основния регламент, в чието първо изречение се говори за „дъмпинг[а] и причинена[та] вреда“ (решение от 27 март 2019 г., Canadian Solar Emea и др./Съвет,
C‑236/17 P
,
EU:C:2019:258
, т.
и
).
Така, за да определи антидъмпинговото мито, в приложение на последната разпоредба, посочена в предходната точка, Комисията установява не само дъмпинговия марж, но и маржа на вредата, изчислен предвид размера на антидъмпинговото мито, което може да сложи край на претърпяната от промишлеността на Съюза вреда. Това изчисление позволява антидъмпингово мито да се наложи въз основа не на дъмпинговия марж, а на маржа на вредата за промишлеността на Съюза, ако последният е по-нисък от първия — в съответствие с правилото за по-ниското мито, към което препраща и генералният адвокат в точка 93 от заключението си.
Както отбелязва генералният адвокат в точка 98 от заключението си, когато е установен размерът на антидъмпинговото мито, следва да се прецени и дали налагането на това мито е оправдано с оглед на интереса на Съюза. Всъщност съгласно член 9, параграф 4 от основния регламент, когато окончателно установените факти доказват, че е налице дъмпинг и причинена вреда, и интересът на Съюза изисква намеса съгласно член 21 от този регламент, се налага окончателно антидъмпингово мито (вж. в този смисъл решение от 30 септември 2003 г., Eurocoton и др./Съвет,
C‑76/01 P
,
EU:C:2003:511
, т.
).
В това отношение е нужно да се припомни, че член 21, параграф 1 от посочения регламент задължава институциите на Съюза, на които е възложено да проверят дали интересът на Съюза налага приемането или удължаването на действието на антидъмпингови мерки, да преценят различните интереси в тяхната цялост, включително интересите на местната промишленост, на търговците и на потребителите, като отделят специално внимание на необходимостта да се елиминират нарушаващите търговията последици от вредоносен дъмпинг и да се възстанови реалната конкуренция. Такава преценка се прави само ако на всички страни е била предоставена възможност да изложат гледната си точка в съответствие с член 21, параграф 2 (решение от 15 юни 2017 г., T.KUP,
C‑349/16
,
EU:C:2017:469
, т.
).
Освен това Съдът вече е постановил в точки 25 и 31 от решение от 4 октомври 1983 г., Fediol/Комисия (
191/82
,
EU:C:1983:259
), че регламентът за защита срещу дъмпинговите практики и отпускането на субсидии, разглеждани в делото, по което е постановено това решение, признава, че производителите от Съюза имат законен интерес от налагането на антидъмпингови мерки и им предоставя някои конкретни права от процесуален характер. При това положение, когато са увредени от дъмпингови практики от страна на държави, които не са членки на Съюза, посочените производители имат законен интерес да предприемат защитни действия в Съюза и следователно трябва да им бъде признато право на обжалване в рамките на правното положение, в което този регламент ги поставя.
Освен това от съдебната практика следва, че в контекста на спор относно валидността на регламент за налагане на антидъмпингово мито, какъвто е спорният регламент, Съдът вече е посочил, че по принцип трябва да се счита, че интерес от изхода на спора имат не само предприятията, на които е наложено конкретно антидъмпингово мито, и предприятията, внасящи засегнатия от този регламент продукт, които на това основание трябва да плащат специфично антидъмпингово мито, но и предприятията, за които Комисията е приела, че са част от промишлеността на Съюза, взета предвид в регламента за налагане на окончателни антидъмпингови мита, активно участвали в административната процедура, довела до прилагането на този регламент. Всъщност, доколкото такъв регламент е приет след установена вреда, претърпяна от промишлеността на Съюза, следва да се приеме, че тези предприятия могат да бъдат засегнати от евентуална отмяна на въпросния регламент (вж. по аналогия определение на председателя на Съда от 13 октомври 2016 г., Комисия/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑301/16 P
, непубликувано,
EU:C:2016:796
, т.
и
).
В настоящия случай в съответствие със съдебната практика, припомнена в точка 62 от настоящото решение, следва да се вземе предвид, на първо място, фактът, че жалбоподателите в първоинстанционното производство са играли важна роля във всички етапи на административната процедура, довела до приемането на спорния регламент. Както е видно от точки 12—23 от настоящото решение, тези страни са в основата както на първоначалната жалба до Комисията, с която се оспорват дъмпинговите практики в сектора на винената киселина, така и на исканията за преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на антидъмпинговите мерки, приложими към вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република, и за частично междинно преразглеждане относно Changmao Biochemical Engineering и Ninghai Organic Chemical Factory, довели съответно до приемането на Регламент № 349/2012 и на спорния регламент. Освен това, както бе отбелязано в точки 21 и 22 от настоящото решение, в рамките на започнатото от Комисията разследване по тези искания за преразглеждане, в качеството им на производители от Съюза тези страни представили писмените си становища, изслушани са устните им становища и Комисията им дала пояснение по повод искането им за разяснения относно изчисляването на нормалната стойност.
В този контекст, що се отнася до това какво положение заемат жалбоподателите в първоинстанционното производство на засегнатия от спорния регламент пазар, както личи от точка 87 от обжалваното съдебно решение, те са представителни за промишлеността на Съюза по смисъла на член 4, параграф 1 и член 5, параграф 4 от основния регламент. Освен това сред тях e и основният производител на винена киселина в Съюза, а именно Distillerie Mazzari. Така следва да се отбележи, че подготвителните разследвания са засегнали тези страни по смисъла на цитираната в точка 62 от настоящото решение съдебна практика поради значителния им принос в контекста на административната процедура, довела до приемането на спорния регламент.
На второ място, от съображение 2 от спорния регламент е видно, че жалбоподателите в първоинстанционното производство са посочени поименно в него като производители от Съюза, подали искане за междинно преразглеждане. Впрочем повечето от тях са посочени поименно още в най-ранния етапи на процедурата, както е видно от съображения 1 и 8 от Регламент № 1259/2005. Освен това следва да се констатира, че както е видно от заглавието на точки 1.2 и 4 от последния регламент, тези страни са били квалифицирани като „засегнати от процедурата страни“ или като „заинтересувани страни“. В това отношение е важно да се припомни, че съгласно член 6, параграф 5 от основния регламент такива страни могат да поискат да бъдат изслушани, стига да докажат, че действително са заинтересовани страни, които е вероятно да бъдат засегнати от резултатите на разследването, и че имат специални основания да бъдат изслушани. Понеже в случая, както бе подчертано в точка 70 от настоящото решение, жалбоподателите в първоинстанционното производство са били изслушани в хода на административната процедура, довела до приемането на спорния регламент, те били счетени за страни, които е вероятно да бъдат засегнати от резултатите от процедурата.
На трето място, следва да се отбележи, че същите страни са били засегнати от подготвителните разследвания по смисъла на цитираната в точка 63 от настоящото решение съдебна практика и поради факта че въведеното с този регламент антидъмпингово мито е било определено с оглед на особеното им положение на пазара, за който се отнася този регламент, и на вредата, която са претърпели вследствие на дъмпинговите практики, които спорният регламент цели да премахне.
Всъщност, както е видно от съображения 53—82 от Регламент № 1259/2005, чиито заключения са потвърдени в съображение 27 от Регламент № 130/2006, след проучване на въздействието на установения дъмпингов внос върху промишлеността на Съюза се стига до извода, че тази промишленост е претърпяла съществена вреда по смисъла на член 3 от основния регламент. По-нататък, в съображения 115—118 от Регламент № 1259/2005 Комисията приема, че налагането на временни мерки е необходимо, за да се предотврати причиняването на по-нататъшни щети от въпросния дъмпингов внос на промишлеността на Съюза и че тези мерки следва да се налагат на ниво, което е достатъчно, за да елиминира щетите, причинени от този вредоносния дъмпинг. Тези съображения са потвърдени от Съвета в точка 39 от Регламент № 130/2006.
При положение че от една страна, разглежданото антидъмпингово мито е установено в зависимост от маржа на вредата, която установеният дъмпингов внос е причинил на промишлеността на Съюза, за която жалбоподателите в първоинстанционното производство са представителни, и от друга страна, че тези страни търпят сериозните отрицателни последици от дъмпинговите практики, които спорният регламент има за цел да премахне, следва да се приеме, че посочените страни са имали законен интерес, по смисъла на цитираната в точка 68 от настоящото решение съдебна практика, да предприемат защитни действия в Съюза и следователно трябва да им бъде признато право на обжалване въз основа на правното положение, в което този регламент ги поставя.
Ето защо, без да допуска грешка, Общият съд е приел в точки 49—59 от обжалваното съдебно решение, че спорният регламент поражда пряко последици за правното положение на жалбоподателите в първоинстанционното производство, доколкото процедурата по частично междинно преразглеждане е открита по тяхна инициатива и целта на приетите в нея мерки е да компенсират дъмпинга, вследствие на който те са претърпели вреди в качеството им на производители конкуренти в Съюза, действащи на същия пазар, на който действат и двамата китайски производители износители, посочени в спорния регламент.
Тази преценка не може да бъде поставена под въпрос от доводите на Комисията и Съвета, изложени в точки 46—51 от настоящото решение.
Първо, що се отнася до довода, който Комисията извежда от тезата, че Общият съд се основал на принципа на ефективни съдебна защита, за да разшири обхвата на условието за пряко засягане по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС, достатъчно е да се констатира, че в точка 93 от обжалваното съдебно решение Общият съд се е позовал на този принцип само от съображения за изчерпателност.
Съгласно постоянната практика на Съда обаче доводите, насочени срещу мотив на обжалваното съдебно решение, който е изложен за изчерпателност, дори да се предположи, че са основателни, не могат да доведат до отмяната на това решение (решение от 19 април 2007 г., СХВП/Celltech,
C‑273/05 P
,
EU:C:2007:224
, т.
).
Следователно първият довод трябва да бъде отхвърлен като безпредметен.
Второ, що се отнася до довода на Комисията, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че жалбоподателите в първоинстанционното производство са пряко засегнати от спорния регламент само поради факта, че този регламент е породил последици за материалното им положение, следва да се припомни, че както бе посочено в точки 70—76 от настоящото решение, посоченият регламент засяга тези страни не само поради тяхното материално положение, но и поради правното им положение в контекста на процедурата, довела до приемането на спорния регламент.
Ето защо този довод следва да се отхвърли като необоснован.
Освен това, като се има предвид, от една страна, че в случая критерият за пряко засягане по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС се разбира в светлината на установената с основния регламент система и на естеството на предвидените в него антидъмпингови мерки — както е видно от точки 61—76 от настоящото решение — доводите на Комисията относно евентуалното транспониране в областта на антидъмпинговите мерки на подхода, следван от Съда по отношение на този критерий в решение от 6 ноември 2018 г., Scuola Elementare Maria Montessori/Комисия, Комисия/Scuola Elementare Maria Montessori и Commission/Ferracci (
C‑622/16 P—C‑624/16 P
,
EU:C:2018:873
), прието в областта на държавните помощи, при всички случаи са безпредметни.
От друга страна, след като бе установено — както е видно от точки 70—76 и 81 от настоящото решение — че спорният регламент засяга правното положение на жалбоподателите в първоинстанционното производство, трябва също да се отхвърлят като безпредметни както доводите на Комисията, свързани с твърдението ѝ, че е необходимо въпросният регламент да предоставя материално право на тези страни под формата на субективно право за налагане на антидъмпингови мита в определен размер, така и доводът на Съвета, че посоченият регламент не може да породи последици за правното положение на тези страни, тъй като те не плащат антидъмпингово мито върху разглеждания продукт.
Трето, Комисията неправилно счита, че вредата, претърпяна от жалбоподателите в първоинстанционното производство е била преценена не в основния регламент, а в Регламент № 349/2012, който не е бил разглеждан в рамките на настоящия спор. Всъщност е достатъчно да се приеме, че от точки 86—89 от обжалваното съдебно решение следва, че в хода на производството пред Общия Съветът признал, че спорният регламент, приет два месеца след Регламент № 349/2012, не поставя под въпрос констатациите, направени в последния регламент, свързани с наличието както на съществена вреда, понесена от промишлеността на Съюза, така и на причинно-следствена връзка между вноса от Китай, включително от въпросните двама китайски производители износители, и посочената вреда.
Следователно този довод на Комисията трябва да се отхвърли като неоснователен.
С оглед на всички изложени по-горе съображения първото твърдение по първото основание, повдигнато от Комисията в насрещната ѝ жалба, следва да се отхвърли като частично безпредметно и частично неоснователно.
По второто твърдение от първото основание, отнасящо се до искането на Комисията да се отхвърлят като неоснователни твърденията за наличие на петото повдигнато пред Общия съд основание, което е от процесуално естество
–
Доводи на страните
С второто твърдение по първото основание Комисията, подкрепяна от Съвета и Changmao Biochemical Engineering, изтъква по същество, че ако Съдът реши да приеме първото твърдение по това основание от насрещната жалба и поради това да отмени обжалваното съдебно решение, следвало да се отхвърлят като неоснователни твърденията по петото основание, изтъкнато от жалбоподателите в първоинстанционното производство пред Общия съд, а именно нарушение на правото на защита и липса на мотиви.
Distillerie Bonollo и др. оспорват допустимостта на искането на Комисията да бъдат отхвърлени като неоснователни твърденията за наличие на петото основание, изтъкнато пред Общия съд.
–
Съображения на Съда
В това отношение е достатъчно да се констатира, че както бе подчертано в точка 88 от настоящото решение, Комисията е изтъкнала второто твърдение по първото основание на насрещната жалба само при условията на евентуалност, в случай че Съдът реши да приеме първото твърдение от това основание на насрещната жалба и поради това да отмени обжалваното съдебно решение.
При положение че, както личи от точка 87 от настоящото решение, първото твърдение по настоящото основание на насрещната жалба не е прието, второто твърдение по това основание трябва във всички случаи да се отхвърли като безпредметно.
По второто основание на насрещната жалба
Доводи на страните
С второто си основание, изтъкнато при условията на евентуалност, в случай че Съдът реши да не отмени обжалваното съдебно решение, Комисията, подкрепяна от Съвета и от Changmao Biochemical Engineering, твърди, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като във втора точка от диспозитива на това решение решил да запази действието на спорния регламент, докато не само Комисията, но и Съветът не приемат мерки за изпълнение на посоченото съдебно решение. Според нея, като в тази точка е предоставил на Съвета компетентност да приема антидъмпингови мерки, Общият съд нарушил Регламент (ЕС) № 37/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2014 година за изменение на някои регламенти, свързани с общата търговска политика, по отношение на процедурите за приемане на определени мерки (
ОВ L 18, 2014 г., стр. 1
), който предоставя на Комисията изключителна компетентност в тази област, включително когато антидъмпинговите мерки са свързани с мита, приети първоначално от Съвета преди влизането в сила на този регламент и наложени отново след възобновяване на разследването в изпълнение на решение на юрисдикциите на Съюза за отмяна на тези мита.
Distillerie Bonollo и др. оспорват тези доводи. Те отбелязват, че макар Регламент № 37/2014 да е довел до прехвърляне на компетентност в полза на Комисията, що се отнася до приемането на окончателни антидъмпингови мерки, към датата на подаване на жалбата по това дело, а именно 28 септември 2012 г., с тази компетентност разполагал Съветът, който впрочем бил „първоначалният архитект“ на спорния регламент. Distillerie Bonollo SpA и др. припомнят в това отношение, че съгласно член 266 ДФЕС институцията, чийто акт е бил отменен, е длъжна да предприеме необходимите мерки за изпълнение на решението на юрисдикциите на Съюза, като същевременно уточняват, че това вече не може да бъде така в настоящия случай. Поради това те считат, че в точка 2 от диспозитива на обжалваното съдебно решение Общият съд всъщност се е опитал да разреши въпроса за прехвърляне на правомощия. Освен това тази точка трябвало да се тълкува в смисъл, че при всички случаи Комисията не е освободена от задължението си за прилагане на това решение.
Съображения на Съда
Следва да се отбележи, че както констатира генералният адвокат в точка 127 от заключението си, член 1 от Регламент № 37/2014 изменя член 9, параграф 4 от основния регламент в смисъл, че окончателните антидъмпингови мита, налагани преди това от Съвета, вече ще се налагат от Комисията.
Всъщност, ако преди изменението, извършено с влизането в сила на Регламент № 37/2014, член 9, параграф 4 от основния регламент предоставя на Съвета правомощието да налага антидъмпингови мита, в редакцията ѝ съгласно посочения регламент, потвърдена впоследствие с Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (
ОВ L 176, 2016 г., стр. 21
), тази разпоредба предвижда, че когато окончателно установените факти доказват, че е налице дъмпинг и причинена от него вреда, и интересът на Съюза изисква намеса съгласно член 21, Комисията налага окончателно антидъмпингово мито.
В това отношение Съдът по същество вече е постановил, че тази разпоредба във връзка с член 14, параграф 1 от основния регламент представлява правното основание, което дава на Комисията право не само да налага антидъмпингови мита с регламент, но и да налага отново такива мита след обявяване на съдебно решение, с което се отменя регламент за налагане на антидъмпингови мита (решение от 19 юни 2019 г., C & J Clark International,
C‑612/16
, непубликувано,
EU:C:2019:508
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
В случая, както отбелязва генералният адвокат в точка 128 от заключението си, мерките за изпълнение на обжалваното съдебно решение могат да бъдат приети едва считано от датата на обявяване на това решение, т.е. след 3 май 2018 г. Така, след като тези мерки могат да бъдат приети едва след влизането в сила на Регламент № 2016/1036, а именно на 20 юли 2016 г., те трябва да се основават на член 9, параграф 4 от този регламент във връзка с член 14, параграф 1 от него. Следователно компетентна да приеме тези мерки е единствено Комисията.
Ето защо следва да се приеме, че доколкото в точка 2 от диспозитива на обжалваното съдебно решение Общият съд е постановил, че не само Комисията, но и Съветът трябва да приеме необходимите мерки за изпълнение на това съдебно решение, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото.
Тази преценка не може да бъде поставена под въпрос от доводите на Distillerie Bonollo и др., изведени от задълженията на Съвета в качеството му на институция, автор на спорния регламент по смисъла на член 266 ДФЕС.
Несъмнено по силата на тази разпоредба институцията на Съюза, чийто акт е бил отменен от Съда или Общия съд, е длъжна да предприеме необходимите мерки за изпълнението на съдебното решение за отмяна на акта (решения от 14 юни 2016 г., Комисия/McBride и др.,
C‑361/14 P
,
EU:C:2016:434
, т.
и от 19 юни 2019 г., C & J Clark International,
C‑612/16
, непубликувано,
EU:C:2019:508
, т.
).
Независимо от това, преди институцията, чийто акт е бил отменен, да приеме такива мерки, се поставя въпросът за нейната компетентност, тъй като институциите на Съюза могат да действат само в рамките на предоставената им компетентност (решение от 14 юни 2016 г., Комисия/McBride и др.,
C‑361/14 P
,
EU:C:2016:434
, т.
). Принципите на институционално равновесие и на предоставената компетентност, закрепени в член 13, параграф 2 ДЕС, всъщност предполагат, че всяка институция на Съюза действа в кръга на правомощията, които са ѝ предоставени с Договорите, в съответствие с процедурите, условията и целите, предвидени в тях (вж. в този смисъл решение от 28 юли 2016 г., Съвет/Комисия,
C‑660/13
,
EU:C:2016:616
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
При това положение, макар член 266 ДФЕС несъмнено да задължава съответната институция да предприеме действия, той не ѝ предоставя компетентност, нито ѝ позволява да използва правно основание, което междувременно е отменено (вж. в този смисъл решение от 19 юни 2019 г., C & J Clark International,
C‑612/16
, непубликувано,
EU:C:2019:508
, т.
и цитираната съдебна практика). Освен това съгласно съдебната практика, от една страна, разпоредбата, която представлява правното основание на определен акт и оправомощава институция на Съюза да приеме въпросния акт, трябва да бъде в сила към момента на неговото приемане и от друга страна, по общо правило процесуалноправните норми трябва да се прилагат към момента на влизането им в сила (решение от 29 март 2011 г., ThyssenKrupp Nirosta/Комисия,
C‑352/09 P
,
EU:C:2011:191
, т.
и цитираната съдебна практика).
При тези условия второто основание на насрещната жалба следва да се приеме, доколкото се отнася до грешката при прилагане на правото, допусната от Общия съд в точка 2 от диспозитива, в която се посочва, че Съветът трябва да вземе необходимите мерки за изпълнение на обжалваното съдебно решение. Ето защо следва да се отмени точка 2 от диспозитива на обжалваното съдебно решение, доколкото с нея Общият съд задължил Съвета да предприеме необходимите мерки за изпълнение на това решение, и да се отхвърли насрещната жалба в останалата ѝ част.
По главната жалба
В жалбата си Changmao Biochemical Engineering изтъква едно-единствено основание, което се отнася до точки 130, 133, 134, 136, 137 и 139—141 от обжалваното съдебно решение и с което упреква Общия съд, че е допуснал редица грешки при прилагане на правото в рамките на извършения от него анализ с оглед на първото основание, изтъкнато пред него от жалбоподателите в първоинстанционното производство.
Съветът повдига възражение за недопустимост на жалбата, тъй като обжалваното съдебно решение не засягало пряко Changmao Biochemical Engineering по смисъла на член 56, втора алинея, второ изречение от Статута на Съда на Европейския съюз.
Комисията, както и Distillerie Bonollo и др. поддържат основно изтъкнатите от Съвета доводи.
По допустимостта на главната жалба
Доводи на страните
Съветът твърди, че обжалваното съдебно решение не засягало пряко жалбоподателя, при положение че спорният регламент вече е бил отменен в частта, в която се прилага по отношение на него, с решение от 1 юни 2017 г., Changmao Biochemical Engineering/Съвет (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
). Поради това не било допустимо, в приложение на условията по член 56, втора алинея от Статута на Съда на Европейския съюз, той да подава настоящата жалба.
На първо място, Съветът отбелязва, че от една страна, това съдебно решение влязло в сила, преди да бъде обявено обжалваното съдебно решение. От друга страна, той твърди, че отмяната на спорния регламент, постановена с решение от 1 юни 2017 г., Changmao Biochemical Engineering/Съвет (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
) по отношение на Changmao Biochemical Engineering, го поставила в положението, в което се е намирало преди приемането на този регламент, а именно уреденото с Регламент № 349/2012. Поради тази причина следвало да се приеме, че отмяната на спорния регламент от Общия съд с обжалваното съдебно решение и запазването на действието на този регламент по отношение на Ninghai Organic Chemical Factory не могат да породят от правна страна последици за правното положение на Changmao Biochemical Engineering.
Според Съвета, при положение че не съществува никаква правна връзка между жалбоподателя и Ninghai Organic Chemical Factory, задължението на компетентните институции по член 266 ДФЕС да предприемат необходимите мерки за изпълнение на обжалваното съдебно решение, се отнася само до продуктите на Changmao Biochemical Enginerring.
Освен това Съветът счита, че качеството на Changmao Biochemical Engineering на страна, встъпила в първоинстанционното производство, не му дава право да подаде настоящата жалба.
На второ място, Съветът счита, че Changmao Biochemical Engineering смесва правните последици от решение от 1 юни 2017 г., Changmao Biochemical Engineering/Съвет (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
) с тези от обжалваното съдебно решение. Всъщност, противно на доводите му, че точка 2 от диспозитива на обжалваното съдебно решение на практика разпорежда на Комисията да увеличи размера на приложимото за неговите продукти антидъмпингово мито по изложения в съображения 55—57 от Регламент № 2018/921 начин, що се отнася до вноса на продуктите на Changmao Biochemical Engineering, посоченият размер можел да бъде изменен едва след процедурата, която Комисията открила с известието от 7 септември 2017 г. Освен това от съображение 58 от Регламент № 2018/921 не следвало, че Changmao Biochemical Engineering е пряко засегнато от обжалваното съдебно решение, така че последното не би могло да се тълкува в смисъл, че му предоставя процесуална легитимация в рамките на настоящото производство по обжалване.
На трето място, Съветът поддържа, че Changmao Biochemical Engineering няма никакъв интерес да обжалва обжалваното съдебно решение, тъй като отмяната му не би му донесла никаква полза.
На четвърто място, според Съвета недопустимостта на настоящата жалба не ограничава правото на Changmao Biochemical Engineering да получи достъп до съд, що се отнася до актовете, които го засягат пряко. Всъщност, ако това дружество не е удовлетворено от резултата от разследването по отношение на неговите продукти, след като Комисията възобнови антидъмпинговата процедура, то ще може да подаде жалба пред Общия съд против нейното решение, с което се разпорежда това възобновяване, а именно решението, което Комисията ще трябва да приеме съгласно известието за откриване от 7 септември 2017 г.
Комисията, както и Distillerie Bonollo и др. поддържат тези доводи.
Комисията припомня също, че в точки 52 и 57 от заключението си по съединени дела Fresh Del Monte Produce/Комисия и Комисия/Fresh Del Monte Produce (
C‑293/13 P и C‑294/13 P
,
EU:C:2014:2439
) генералният адвокат Kokott посочва, че „[г]лавният, респ. насрещният жалбоподател е пряко засегнат по смисъла на член 56, втора алинея, второ изречение от Статута [на Съда на Европейския съюз], когато обжалваното съдебно решение води до неблагоприятно изменение на правното му положение или на неговите икономически или неимуществени интереси [и] следователно решението трябва да засяга неблагоприятно главния, респ. насрещния жалбоподател в материално отношение“. Комисията обаче счита, че тъй като в случая спорният регламент е отменен с решение от 1 юни 2017 г., Changmao Biochemical Engineering/Съвет (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
) в частта, която се отнася до жалбоподателя в производството по обжалване, обжалваното съдебно решение, с което Общият съд отменя този регламент, изменя правното положение само на Ninghai Organic Chemical Factory и няма никакво отражение върху положението на Changmao Biochemical Engineering.
Освен това Комисията уточнява, че решението, което следва от известието от 7 септември 2017 г., да възобнови антидъмпинговото разследване във връзка с вноса на винена киселина с произход от Китай, довело до приемането на спорния регламент, доколкото същият е приложим спрямо Changmao Biochemical Engineering, и да го започне отново от момента на възникване на незаконосъобразността, представлява само подготвителен акт и не е в състояние да измени правните последици, произтичащи от диспозитива и мотивите на обжалваното съдебно решение, което впрочем е постановено след този подготвителен акт.
Distillerie Bonollo и др. изтъкват, че с доводите си Changmao Biochemical Engineering променя условието за допустимост на жалбите, подавани от встъпили страни, различни от държавите членки и институциите на Съюза, предвидено в член 56, втора алинея, второ изречение от Статута на Съда на Европейския съюз относно изискването да са „пряко засегнати“ от решението на Общия съд, чиято отмяна искат, така че жалбата на тези страни е допустима, когато решението на Общия съд може да доведе до приемането на правен акт, чиито последици още не са се осъществили и който при това положение би могъл да ги засегне само в бъдеще. Според Distillerie Bonollo и др. жалбоподателят само превантивно препраща към отделен и бъдещ правен акт, а именно към нов регламент за изпълнение, който компетентните институции на Съюза ще трябва да приемат, за да изпълнят обжалваното съдебно решение, и който би могъл да накара тези институции да определят по-висок дъмпингов марж, що се отнася до винената киселина. Към датата на подаване на жалбата обаче тези доводи се основавали на чисто хипотетични съображения.
Жалбоподателят оспорва тези доводи в тяхната цялост. Така, за да докаже, че обжалваното съдебно решение го засяга пряко по смисъла на член 56, втора алинея, второ изречение от Статута на Съда на Европейския съюз, Changmao Biochemical Engineering изтъква, че съгласно точка 2 от диспозитива на това решение институциите на Съюза ще трябва да приемат антидъмпингови мерки, основаващи се на метод за изчисляване на стойността на разглежданите продукти, различен от предвидения в спорния регламент. Така методът за изчисляване на „конструираната“ стойност, използван в този регламент, се заменял с метода, свързан с „действителните вътрешни продажни цени на производителите от референтната държава аналог“, а именно Аржентина. Преизчисляването на дъмпинговия марж, определен съгласно последния метод, би довело до налагане върху износа на неговите продукти за Съюза на антидъмпингови мита, значително по-високи от митата, установени със спорния регламент в размер на 13,1 %, или още в размер на 10,1 %, съгласно Регламент за изпълнение № 349/2012, последно потвърден с Регламент за изпълнение № 2018/921.
Според Changmao Biochemical Engineering от тези обстоятелства ставало ясно, че точка 2 от диспозитива на обжалваното съдебно решение го засяга пряко.
Жалбоподателят добавя, че при всички положения той изпълнява и критериите за допустимост, установени в решение от 2 октомври 2003 г., International Power и др./NALOO (
C‑172/01 P, C‑175/01 P, C‑176/01 P и C‑180/01 P
,
EU:C:2003:534
), с което Съдът по същество признава, че встъпилите в първоинстанционното производство страни са „пряко засегнати“ от решение на Общия съд, което би създало опасността срещу тях бъдат предявени искове за обезщетение пред националните юрисдикции поради приетите от Комисията мерки за изпълнение на това решение. Той изтъква, че в случая за него такава опасност е налице.
Съображения на Съда
Съгласно член 56, втора алинея, второ изречение от Статута на Съда на Европейския съюз страна, встъпила в първоинстанционното производство, различна от държава членка или институция на Съюза, може да подаде жалба срещу решение на Общия съд само ако това решение я „засяга пряко“.
В случая, както изтъкват Съветът, Комисията и Distillerie Bonollo и др., влязлото в сила решение от 1 юни 2017 г., Changmao Biochemical Engineering/Съвет (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
) отменя спорния регламент в частта, която се прилага до жалбоподателя в настоящото производство по обжалване. Поради това той е в положението, в което се е намирал, преди да влезе в сила този регламент, а именно в положението, уредено с Регламент за изпълнение № 349/2012, който предвижда антидъмпингово мито от 10,1 % за продуктите на Changmao Biochemical Engineering.
Като се има предвид, както Комисията потвърди в съдебното заседание пред Съда, че започнатото от нея разследване в рамките на преразглеждане след известието за откриване от 7 септември 2017 г. е спряно до постановяване на решението, което Съдът ще постанови в рамките на настоящото производство, допустимостта на жалбата зависи единствено от това дали обжалваното съдебно решение засяга пряко Changmao Biochemical Engineering по смисъла на член 56, втора алинея, второ изречение от Статута на Съда на Европейския съюз.
В това отношение следва да се припомни, че с обжалваното съдебно решение Общият съд отменя спорния регламент, с мотива че поради отказа Changmao Biochemical Engineering и Ninghai Organic Chemical Factory да продължат да ползват СПИ, в хода на процедурата по частично междинно преразглеждане нормалната стойност на техните продукти не е определена „въз основа на вътрешните продажни цени в Аржентина“ — какъвто е бил случаят с производителите износители, на които не е признат СПИ в хода на първоначалната процедура — а е била „конструирана“„въз основа на производствените разходи в Аржентина“. Общият съд приема, че тази промяна в методологията в сравнение с изчисляването, извършено в хода на първоначалната процедура за производителите износители, на които не е признат СПИ, е нарушение на член 11, параграф 9 от основния регламент, тъй като не се основава на промяна в обстоятелствата. Освен това в точка 134 от обжалваното съдебно решение Общият съд уточнява, че макар от спорния регламент да е видно, че така приложената методология е избрана поради различията, по-специално на разходите, в процесите за производство на винена киселина в Аржентина и Китай, а именно съответно между естествения и синтетичния производствен метод, тези разлики са съществували и са били известни още на етапа на първоначалното разследване.
В началото следва да се отбележи, че твърдението на Changmao Biochemical Engineering, че нормалната стойност, изчислена не „въз основа на производствените разходи в Аржентина“, а въз основа на вътрешните продажни цени в Аржентина, водела до налагане на мито в размер, значително по-висок от наложения със спорния регламент размер от 13,1 %, не е оспорено от никоя от страните, участвали в настоящото производство. Ето защо, както по делото, по което е постановено решение от 2 октомври 2003 г., International Power и др./NALOO (
C‑172/01 P, C‑175/01 P, C‑176/01 P и C‑180/01 P
,
EU:C:2003:534
, т.
), към което препраща жалбоподателят, наистина съществува опасност мерките, предприети от Комисията в изпълнение на обжалваното съдебно решение, да бъдат неблагоприятни за Changmao Biochemical Engineering и то да бъде изложено на опасността срещу него да бъде предявен иск за плащане на антидъмпингови мита, които са значително по-високи от наложеното със спорния регламент.
Освен това, както следва от точка 1 от диспозитива на обжалваното съдебно решение, спорният регламент е отменен изцяло, а не по отношение на определен производител износител.
От това следва, както по същество отбелязва генералният адвокат в точки 152 и 153 от заключението си, че в изпълнение на това съдебно решение Комисията ще трябва да преизчисли нормалната стойност въз основа на вътрешните продажни цени в Аржентина не само за Ninghai Organic Chemical Factory, но и за Changmao Biochemical Engineering.
Ето защо трябва да се приеме, че Changmao Biochemical Engineering е пряко засегнато от обжалваното съдебно решение по смисъла на член 56, втора алинея, второ изречение от Статута на Съда на Европейския съюз и че при това положение жалбата му следва да се обяви за допустима.
В това отношение доводите на Съвета, изведени от известието от 7 септември 2017 г., са без значение за преценката на допустимостта на настоящата жалба.
Същото се отнася и за доводите на Distillerie Bonollo и др., че Changmao Biochemical Engineering би било пряко засегнато не от обжалваното съдебно решение, а от мерките, които впоследствие ще бъдат взети от институциите на Съюза в изпълнение на това решение. Така жалбоподателят можел да се счита за пряко засегнат от посоченото съдебно решение по смисъла на член 56, втора алинея, второ изречение от Статута на Съда на Европейския съюз едва след като бъдат приети тези мерки.
В това отношение е достатъчно да се констатира, както по същество отбелязва генералният адвокат в точка 162 от заключението си, че когато отмененият с решението на Общия съд акт е регламент, задължението на Комисията да предприеме необходимите мерки за изпълнение на това решение, възниква само от датата на отхвърляне на жалбата.
С оглед на всички изложени по-горе съображения повдигнатото от Съвета възражение за недопустимост следва да се отхвърли и настоящата жалба да се обяви за допустима.
По единственото основание на главната жалба
Единственото основание за обжалване се състои от три твърдения. Първото твърдение на жалбоподателя в рамките на това основание е, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че Съветът е променил методологията за определяне на нормалната стойност на съответните продукти в нарушение на член 11, параграф 9 от основния регламент. Второто твърдение по основанието се отнася до липсата на разграничение между производителите износители, които са оказали съдействие, и тези, които не са го направили. Накрая, третото твърдение по същото основание е, че обжалваното съдебно решение е опорочено от грешки в преценката, що се отнася до нормалната стойност в държавите без пазарна икономика.
По първото твърдение от единственото основание — нарушение на член 11, параграф 9 от основния регламент
–
Доводи на страните
Според първото твърдение по единственото основание на Changmao Biochemical Engineering Общият съд неправилно приел, че в нарушение на член 11, параграф 9 от основния регламент в хода на процедурата по частично преразглеждане, довела до приемането на спорния регламент, Съветът използвал метод за изчисляване на нормалната стойност, различен от използвания в хода на първоначалната процедура. Според него в настоящия случай е приложен един и същ метод. Разликата в резултата се дължала на специфичните обстоятелства по случая, и по-конкретно на съществените разлики в производството на винена киселина в Аржентина и Китай.
Освен това според жалбоподателя фактът, че Общият съд приел, че използването на конструирана нормална стойност — а не на нормална стойност, основана на действителните продажни цени в референтната държава аналог — отразява промяна на метода, забранена от член 11, параграф 9 от основния регламент, би довел до неоснователно ограничаване на дискреционното правомощие, с което разполагат институциите на Съюза за конструиране на нормалната стойност.
Жалбоподателят допълва, че дори да се предположи, че е имало такава промяна в метода, тя би била обоснована от съществената промяна в обстоятелствата по време на процедурата по частично междинно преразглеждане, засегнала дейността на китайските износители, поради която той вече не можел да продължи да ползва СПИ, на какъвто е можел да разчита по време на първоначалната процедура. Той счита, че Общият съд допуснал грешка, като не е квалифицирал загубата на този статут като промяна на обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент. В хода на процедурата по преразглеждане обаче Съветът използвал нормалната стойност, конструирана въз основа на производствените разходи в референтната държава аналог поради загубата на този статут.
Комисията изтъква, че следва да се определи дали член 11, параграф 9 от основния регламент трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага ограничително — както предлага жалбоподателят — а именно „предприятие по предприятие“ или разширително, подобно на Общия съд в обжалваното съдебно решение, което по същество предполага сравнение, извършвано „разследване по разследване“.
Комисията счита, че следва да се възприеме тълкуването на Общия съд. Тъй като според нея от общия контекст на член 11, параграф 9 от основния регламент може да се стигне до извода, че неговата цел е да гарантира правната сигурност на всички предприятия, засегнати от антидъмпингови мерки, Комисията изтъква, че в рамките на процедурите по преразглеждане — каквато е процедурата за частично междинно преразглеждане, довела до приемането на спорния регламент — тази разпоредба може да се разглежда като израз на общия принцип на равно третиране, който понастоящем е закрепен в член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Съображенията на Общия съд в обжалваното съдебно решение обаче съответствали на тази насока на тълкуване.
При това положение първото твърдение по единственото основание за обжалване, както и жалбата в нейната цялост трябвало да се отхвърлят като неоснователни.
Distillerie Bonollo и др. повдигат възражение за недопустимост на всички твърдения по единственото основание за обжалване, доколкото Changmao Biochemical Engineering искало от Съда да провери извършената от Общия съд преценка на фактите или просто повтаряло доводи, които вече са били изтъкнати от Съвета и Комисията в хода на първоинстанционното производство. Освен това жалбоподателите в първоинстанционното производство считат, че твърденията по това единствено основание при всички положения трябва да се отхвърлят като неоснователни.
–
Съображения на Съда
Съгласно текста на член 11, параграф 9 от основния регламент при провеждането на всяко преразглеждане Комисията трябва да прилага, ако няма промяна в обстоятелствата, същата методология, която е била използвана при разследването, довело до налагане на въпросното антидъмпингово мито, при надлежно отчитане на член 2 от този регламент.
Съгласно съдебната практика изключението, което позволява на институциите да приложат при процедурата по преразглеждане методология, различна от използваната при първоначалната процедура, когато обстоятелствата са се променили, обезателно трябва да бъде предмет на стриктно тълкуване, тъй като всяка дерогация или изключение от общо правило трябва да се тълкува ограничително (решение от 19 септември 2013 г., Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет,
C‑15/12 P
,
EU:C:2013:572
, т.
и цитираната съдебна практика).
Изискването за стриктно тълкуване обаче не позволява на институциите да тълкуват и прилагат тази разпоредба по несъвместим с нейния текст и цел начин (решение от 19 септември 2013 г., Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет,
C‑15/12 P
,
EU:C:2013:572
, т.
и цитираната съдебна практика).
В случая, от една страна, както следва от точка 129 от обжалваното съдебно решение, в хода на разследването, довело до приемането на Регламент № 130/2006, нормалната стойност на съответните продукти на Changmao Biochemical Engineering и Ninghai Organic Chemical Factory, на които е признат СПИ, е била определена въз основа на действителните им вътрешни продажни цени, в съответствие с член 2, параграфи 1—6 от основния регламент, докато нормалната стойност на продуктите на производителите износители, които не ползват такъв статут, е била определена въз основа на вътрешните продажни цени в държава аналог, а именно Аржентина, в съответствие с член 2, параграф 7, буква а) от този регламент.
От друга страна, от точка 131 от обжалваното съдебно решение следва, че в рамките на разследването, довело до приемането на спорния регламент, нормалната стойност на съответните продукти на Changmao Biochemical Engineering и Ninghai Organic Chemical Factory е била изчислена въз основа на производствените разходи в държавата аналог, а именно Аржентина, в съответствие с член 2, параграф 7 от основния регламент.
В това отношение, както по същество констатира генералният адвокат в точка 174 от заключението си, тъй като по време на разследването, довело до приемането на спорния регламент, на тези двама китайски производители износители е отказан СПИ, нормалната стойност вече не може да се установи в съответствие с член 2, параграфи 1—6 от основния регламент.
При тези обстоятелства следва да се приеме, че Общият съд не е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел в точка 132 от обжалваното съдебно решение, че фактът, че за двамата китайски производители износители нормалната стойност е била конструирана въз основа на производствените разходи в Аржентина, а не на вътрешните продажни цени в тази държава, представлява промяна на методологията по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент. В действителност в същата точка той правилно приема, че „по време на първоначалното разследване нормалната стойност за производителите износители, на които не е признат СПИ, е изчислена въз основа на вътрешните за Аржентина продажни цени, при положение че при разследването в рамките на преразглеждането за двамата китайски производители износители, които вече не могат да се ползват със СПИ, тя е конструирана по същество въз основа на производствените разходи в Аржентина“. Също така правилно той подчертава, че в текста на член 11, параграф 9 от основния регламент се предвижда, че трябва да се прилага една и съща методология при провеждането на първоначалното разследване и на разследването в рамките на преразглеждането, тъй като тази разпоредба не изисква само прилагането на една и съща методология за един и същи стопански субект.
Освен това, макар, както следва от член 11, параграф 9 от основния регламент, институциите на Съюза да са длъжни да прилагат същата методология за изчисляване на нормалната стойност за производителите-износители, на които не е признат СПИ, по време на първоначалното разследване и на разследването за преразглеждане, освен при промяна в обстоятелствата, Changmao Biochemical Engineering напразно упреква Общия съд, че в случая не е обосновал промяната на методологията с наличието на промяна в обстоятелствата. В това отношение е достатъчно да се отбележи, че в точка 134 от обжалваното съдебно решение Общият съд констатира, че „в [спорния] регламент не се посочва промяна в обстоятелствата“, тъй като обосновката на Съвета, изложена в съображение 27 от този регламент, свързана с разликата между производствените методи в Аржентина и Китай, не може да характеризира промяна в обстоятелствата, при положение че „тези разлики са съществували и са били известни още на етапа на първоначалното разследване“.
Освен това следва да се уточни, че загубата на СПИ от дадено предприятие не може да се счита за промяна в обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент, която да обоснове прилагането в процедура по преразглеждане на метод, различен от приложения в процедурата, довела до налагането на съответното антидъмпингово мито.
Всъщност всяко друго тълкуване би довело до ситуация, при която — що се отнася до предприятията от държави с непазарна икономика, на които е бил предоставен СПИ — приложимостта на тази разпоредба зависи от добрата воля на тези предприятия или от предложената им възможност да продължат да извършват дейност при условия, присъщи на пазарната икономика.
Накрая, що се отнася до довода на Changmao Biochemical Engineering, посочен в точка 135 от това решение, свързан с дискреционното правомощие, с което разполагат институциите на Съюза при конструиране на нормалната стойност, от постоянната практика на Съда следва, че изборът между различни методи за изчисляване на дъмпинговия марж и преценката на нормалната стойност на даден продукт предполага да се оценят сложни икономически положения, в рамките на които тези институции разполагат с широко право на преценка (вж. в този смисъл решение от 27 септември 2007 г., Ikea Wholesale,
C‑351/04
,
EU:C:2007:547
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
Следва обаче да се уточни, че тъй като законодателят на Съюза е искал да ограничи посоченото дискреционно правомощие с оглед на прилагането на член 11, параграф 9 от основния регламент, в хода на разследването, довело до приемането на спорния регламент, при липсата на промяна в обстоятелствата Съветът е бил длъжен да следва същата методология, която е била приложена в хода на процедурата, довела до налагането на разглежданото антидъмпингово мито.
Следователно първото твърдение по единственото основание за обжалване трябва да се отхвърли.
По второто и третото твърдение по единственото основание — допуснати от Общия съд грешки при прилагане на правото, когато е приел, че жалбоподателят е бил в същото положение като производителите, които не са оказали съдействие, и счел, че за всички производители износители, на които е отказан СПИ, трябва да се приложи единна нормална стойност
–
Доводи на страните
Според второто и третото твърдение по единственото основание на Changmao Biochemical Engineering в точки 139—141 от обжалваното съдебно решение Общият съд допуснал няколко грешки при прилагане на правото, отнасящи се главно до липсата на разграничение между категориите производители износители, които са оказали съдействие, и тези, които не са оказали такова съдействие, както и до прилагането на единна нормална стойност за всички производители износители, на които е отказан СПИ.
Според жалбоподателя Общият съд допуснал грешка, като не взел предвид това разграничение при определяне на нормалната стойност, използвана за изчисляването на дъмпинговия марж. В това отношение Changmao Biochemical Engineering уточнява, че макар дъмпинговият марж за категорията неоказали съдействие производители износители да се изчислява въз основа на „всички налични факти“ от държава аналог в съответствие с член 18 от основния регламент, изчисляването на този марж за категорията на оказалите съдействие производители износители се основава на факти, които самите те са предоставили на институциите на Съюза в рамките на сътрудничеството си с тях. Без обаче да прави никакво разграничение между тези две категории производители, Общият съд неправилно ги поставил в едно и също положение и приложил за оказалите съдействие производители износители същите правила за изчисляване на нормалната стойност като приложимите за неоказалите такова съдействие производители износители, а именно основаните на „всички налични факти“ съгласно член 18 от основния регламент.
Жалбоподателят счита, че Общият съд е трябвало да признае наличието на трета категория производители износители, част от която самият той бил от момента, в който загубил СПИ, а именно категорията китайски производители износители, които вече нямат СПИ, но са сътрудничили в контекста на разследването по частичното междинно преразглеждане. Според него обаче член 11, параграф 9 от основния регламент не може да се приложи за тази категория производители износители. Всъщност третирането на оказалите съдействие производители износители, на които е бил признат СПИ в хода на първоначалната процедура, не можело да доведе до прилагането на тази разпоредба по отношение на същите производители износители, които, макар да са оказали съдействие при частичното междинно преразглеждане, довело до приемането на спорния регламент, все пак не били счетени за предприятия, функциониращи в условията на пазарна икономика.
Според Changmao Biochemical Engineering институциите на Съюза при всички положения трябва да са свободни да прилагат член 2 от основния регламент по отношение на тази категория производители износители, като вземат предвид както новите обстоятелства, довели до загубата на техния СПИ, така и факта, че те са оказали пълно съдействие на посочените институции.
Комисията изтъква, че разграничението между оказалите съдействие производители износители и тези, които не са го направили, е от значение само ако референтната правна уредба се основава на подход „предприятие по предприятие“, което Changmao Biochemical Engineering не успяло да установи. Освен това нямало значение това, че последното се позовало, от една страна, на член 18 от основния регламент и от друга страна, на риска от дискриминация.
Distillerie Bonollo и др. считат, че второто и третото твърдение по единственото основание трябва да се отхвърлят като недопустими.
–
Съображения на Съда
Доводите на Changmao Biochemical Engineering, изтъкнати в подкрепа на второто и третото твърдение по единственото му основание, произтичат от неправилно тълкуване на обжалваното съдебно решение. Всъщност в точка 139 от това решение Общият съд приема, че „за разлика от другите, неоказали съдействие производители износители, [на Changmao Biochemical Engineering и Ninghai Organic Chemical Factory] е наложено индивидуално антидъмпингово мито, определено въз основа на съответните им експортни цени“. За тази цел той отбелязва, че видно от съображение 22 от спорния регламент, оказалите съдействие двама производители износители са получили индивидуално третиране, що се отнася до изчисляването на нормалната стойност на съответните им продукти.
Ето защо второто твърдение по единственото основание трябва да се отхвърли като неоснователно.
Що се отнася до твърденията за грешки на Общия съд относно прилагането на една и съща нормална стойност за всички производители износители, на които е отказан СПИ, Общият съд най-напред посочва в точка 140 от обжалваното съдебно решение, че видно от съдебната практика, „съгласно член 9, параграф 5 от основния регламент индивидуалното антидъмпингово мито по принцип се изчислява, като нормалната стойност, приложима за всички производители износители, се сравнява с индивидуалните експортни цени на съответния производител“. По-нататък в точка 141 от това решение той посочва, че по отношение на производителите износители, които не са оказали съдействие и на които е отказан СПИ, се взема предвид единна нормална стойност, „тъй като в този случай нормалната стойност се изчислява въз основа на данните за държава аналог, тоест независимо от съответните им данни“. Впрочем в тази точка Общият съд добавя, че „в последната хипотеза даден производител износител винаги може да поиска индивидуално третиране, което означава, че ще бъде изчислен индивидуален дъмпингов марж, като нормалната стойност, която е една и съща за всички, се сравнява с експортните цени на производителя, вместо нормалната стойност да се сравнява с експортните цени на промишлеността“.
Не може да се приеме твърдението на Changmao Biochemical Engineering, че институциите на Съюза трябва да са свободни да прилагат член 2 от основния регламент по отношение на производителите износители, които са оказали съдействие, тъй като тази разпоредба не предоставя на производител износител, който не отговаря на условията за СПИ и е оказал съдействие, правото на по-благоприятно третиране при установяване на нормалната стойност. Освен това следва да се констатира, че при всички положения жалбоподателят не е доказал как разграничаването между производителите износители, които са оказали съдействие, и тези, които не са го направили, би позволило на Съвета законосъобразно да премине от използване на действителните цени в държавата аналог — какъвто е бил случаят в рамките на първоначалната процедура за китайските производители износители, които не отговарят на условията за СПИ — към използване на конструирани нормални стойности.
При тези обстоятелства третото твърдение по единственото основание следва да се отхвърли като неоснователно.
По всички изложени съображения жалбата трябва да бъде отхвърлена.
По съдебните разноски
На основание член 184, параграф 2 от Процедурния правилник, когато жалбата е неоснователна или когато е основателна и Съдът се произнася окончателно по спора, той се произнася по съдебните разноски.
Съгласно член 138, параграф 1 от този правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от същия, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Съгласно параграф 2 от член 138, когато има няколко загубили делото страни, Съдът взема решение по разпределянето на съдебните разноски.
В случая, тъй като главната жалба на Changmao Biochemical Engineering е отхвърлена, а Distillerie Bonollo и др., както и Съветът и Комисията са поискали Changmao Biochemical Engineering да заплати съдебните разноски, то трябва да бъде осъдено да заплати, наред с направените от него съдебни разноски, и разноските, направени, от една страна, от Distillerie Bonollo и др. в производството по главната жалба и в първоинстанционното производство и от друга страна, от Съвета и Комисията, направени в производството по главната жалба.
Тъй като насрещната жалба на Комисията е частично отхвърлена, тя трябва да бъде осъдена да заплати, наред с направените от нея съдебни разноски, и четири пети от разноските, направени от Distillerie Bonollo и др. във връзка с насрещната жалба.
Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd и Съветът понасят съдебните разноски, направени от тях във връзка с насрещната жалба.

По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:

1)
Отхвърля главната жалба.

2)
Отменя точка 2 от диспозитива на решението на Общия съд на Европейския съюз от 3 май 2018 г., Distillerie Bonollo и др./Съвет (
T‑431/12
,
EU:T:2018:251
), с която Общият съд на Европейския съюз задължава Съвета на Европейския съюз да предприеме необходимите мерки за изпълнение на това решение.

3)
Отхвърля насрещната жалба в останалата ѝ част.

4)
Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd заплаща, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA и Caviro Distillerie Srl, както и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз и Европейската комисия във връзка с главната жалба.

5)
Европейската комисия заплаща, наред с направените от нея съдебни разноски, четири пети от разноските на Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, Distillerie Mazzari SpA и Caviro Distillerie Srl във връзка с насрещната жалба.

6)
Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd и Съветът на Европейския съюз понасят съдебните разноски, направени от тях във връзка с насрещната жалба.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.