CELEX: 62021CJ0024
Előzetes döntéshozatal
Mezőgazdaság
Géntechnológiával módosított élelmiszerek és takarmányok
1829/2003/EK rendelet
Genetikailag módosított szervezetek környezetbe történő szándékos kibocsátása
2001/18/EK irányelv
26a. cikk
A tagállamok lehetősége olyan intézkedések meghozatalára, amelyek célja annak megakadályozása, hogy genetikailag módosított szervezetek véletlenül bekerüljenek más termékekbe
Alkalmazási feltételek
Az arányosság elve
A genetikailag módosított szervezeteknek a hagyományos és bio termesztési láncba való véletlen bekerülésének megakadályozására szolgáló nemzeti együtt‑termesztési intézkedések kidolgozására vonatkozó iránymutatások
Egy tagállami szerv által hozott intézkedés, amely megtiltja, hogy a tagállam területén genetikailag módosított kukoricát vonjanak termesztésbe

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2003. szeptember 22‑i 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel (
HL 2003. L 268., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 4. kötet, 32. o.) módosított, a géntechnológiával módosított szervezetek környezetbe történő szándékos kibocsátásáról és a 90/220/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2001. március 12‑i 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (
HL 2001. L 106., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 77. o.; a továbbiakban: 2001/18 irányelv) értelmezésére vonatkozik, az 1829/2003 rendeletre és a GMO‑knak hagyományos és biogazdálkodással termesztett növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerülésére szolgáló nemzeti együtt‑termesztési intézkedések kidolgozására vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2010. július 13‑i bizottsági ajánlásra (
HL 2010. C 200., 1. o.
; a továbbiakban: 2010. július 13‑i ajánlás), valamint az EUMSZ 34., 35. és 36. cikkre is figyelemmel.
E kérelmet a PH és a Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia (Friuli Venezia Giulia autonóm tartomány, Olaszország; a továbbiakban: FVG tartomány), valamint a Direzione centrale risorse agroalimentari, forestali e ittiche – Servizio foreste e corpo forestale della Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia (Friuli Venezia Giulia autonóm tartomány erdészeti és erdőigazgatási szolgálata, agrár élelmiszeripari, erdészeti és halászati erőforrásokért felelős központi igazgatóság, Olaszország) között, a genetikailag módosított kukorica termesztésére vonatkozó tilalom megszegése miatt PH‑t bírság megfizetésére kötelező végzés tárgyában folyó jogvita keretében nyújtották be.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2001/18 irányelv
A 2001/18 irányelv „Célkitűzés” című 1. cikke kimondja:
„Az elővigyázatosság elvének megfelelően ezen irányelv célja, hogy közelítse egymáshoz a tagállamok törvényeit, rendeleteit és közigazgatási rendelkezéseit, és védje az emberi egészséget és a környezetet, amennyiben:
–
GMO‑k környezetbe történő szándékos kibocsátására kerül sor bármilyen más célból, mint az [Európai Unión] belüli forgalomba hozatal,
–
termékekként vagy termékekben megjelenő GMO‑kat hoznak forgalomba az [Unión] belül.”
Ezen irányelvnek az „Általános kötelezettségek” című 4. cikke a következőket írja elő:
„(1)   A tagállamok, az elővigyázatosság alapelvével összhangban, gondoskodnak arról, hogy minden megfelelő intézkedést megtegyenek azon emberi egészségre és környezetre gyakorolt kedvezőtlen hatások elhárítása érdekében, amelyek a GMO‑k szándékos kibocsátásából vagy forgalomba hozatalából eredhetnek. Kizárólag a[z e kibocsátást, illetve forgalombahozatalt előzetes engedélyezésnek alávető] B. és a C. résznek megfelelő GMO‑k nem bocsáthatóak ki, illetve nem hozhatóak forgalomba [helyesen: A GMO‑k csak a B., illetve a C. részben foglalt rendelkezéseknek megfelelően bocsáthatók ki szándékosan a környezetbe, illetve hozhatók forgalomba].
[…]”
Az említett irányelvnek a „Szabad forgalmazás” című 22. cikke kimondja:
„A tagállamok – a 23. cikk sérelme nélkül – nem tilthatják meg, nem korlátozhatják vagy nem gátolhatják meg azon termékekként vagy termékekben megjelenő GMO‑k forgalomba hozatalát, amelyek ezen irányelv követelményeinek megfelelnek.”
Ugyanezen irányelv „Védzáradék” című 23. cikke (1) bekezdésének első és második albekezdése a következőket írja elő:
„Ha a tagállam, a hozzájárulás megadása óta ismertté vált, a környezeti kockázatértékelés vagy ismételt felmérés révén rendelkezésre álló információt befolyásoló új vagy további tudományos ismeretek alapján, új vagy további információk következtében elégséges indokkal rendelkezik annak feltételezésére, hogy egy szabályosan bejelentett, termékként vagy termékekben megjelenő GMO az emberi egészségre vagy a környezetre kockázatot jelent, az illető tagállam korlátozhatja vagy megtilthatja saját területén a termékként vagy termékben megjelenő GMO felhasználását és/vagy árusítását.
A tagállam gondoskodik arról, hogy súlyos kockázat esetén biztonsági intézkedéseket – például a forgalomba hozatal felfüggesztését vagy megszüntetését – alkalmazzanak, beleértve a nyilvánosság tájékoztatását.”
A 2001/18 irányelvnek „A GMO nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló intézkedések” című 26a. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A tagállamok megfelelő intézkedéseket tehetnek, hogy elkerüljék a GMO‑k nem szándékos előfordulását az egyéb termékekben.
(2)   A Bizottság gyűjti és összehangolja a közösségi és nemzeti szinten elvégzett vizsgálatokon alapuló információkat, figyeli a tagállamokon belüli együttélés alakulását, és – az információk és a megfigyelések alapján – útmutatókat fejleszt ki a géntechnológiával módosított, a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények együttélésére vonatkozóan.”
Az 1829/2003 rendelet
Az 1829/2003 rendelet (9) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„A géntechnológiával módosított élelmiszerek és takarmányok új engedélyezési eljárásainak magukban kell foglalniuk a 2001/18/EK irányelv által bevezetett új elveket. Ezen felül alkalmazniuk kell az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszer‑biztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28‑i 178/2002/EK európai parlamenti és a tanácsi rendelet [(
HL 2002. L 31., 1. o.
)] által meghatározott, az élelmiszer‑biztonsági kérdésekre vonatkozó új kockázatértékelési keretet. Ennek értelmében a géntechnológiával módosított élelmiszerek és takarmányok közösségi piacon történő forgalomba hozatalát csak az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság (Hatóság) felelősségi körén belül elvégzett, az emberi és állati egészségre és megfelelő esetben a környezetre gyakorolt hatásuk bármilyen kockázatára kiterjedő, a legmagasabb szintű elvárásoknak megfelelő tudományos értékelést követően lehet engedélyezni. Ezt a tudományos értékelést a Bizottság és a tagállamok közötti szoros együttműködést biztosító szabályozási eljárás szerint a Közösség által meghozott kockázatkezelési döntésnek kell követnie.”
Az 1829/2003 rendelet „Célkitűzés” című 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„E rendelet célkitűzése a 178/2002/EK rendeletben megállapított általános elvekkel összhangban, hogy:
a)
alapul szolgáljon az emberi élet és egészség, az állati egészség és jólét, a környezet és a géntechnológiával módosított élelmiszerekre és takarmányokra vonatkozó fogyasztói érdekek magas szintű védelméhez, miközben biztosítja a belső piac hatékony működését;
b)
megállapítsa a géntechnológiával módosított élelmiszerek és takarmányok engedélyezésére és felügyeletére vonatkozó közösségi eljárásokat;
c)
megállapítsa a géntechnológiával módosított élelmiszerek és takarmányok címkézésére vonatkozó rendelkezéseket.”
Az 1829/2003 rendelet „Hatály” című 3. cikke az (1) bekezdésében így rendelkezik:
„Ezt a szakaszt a következőkre kell alkalmazni:
a)
élelmiszerként történő felhasználásra szánt GMO‑k;
b)
GMO‑kat tartalmazó, vagy azokból álló élelmiszerek;
c)
GMO‑kból előállított élelmiszerek, vagy GMO‑kból előállított összetevőket tartalmazó élelmiszerek.”
E rendelet „Követelmények” című 4. cikke a következőket mondja ki:
„(1)   A 3. cikk (1) bekezdésében említett élelmiszer:
a)
nem gyakorolhat kedvezőtlen hatást az emberi egészségre, az állati egészségre vagy a környezetre;
[…]
(2)   Élelmiszerként történő felhasználásra szánt GMO‑t vagy a 3. cikk (1) bekezdésében említett élelmiszert csak akkor lehet forgalomba hozni, ha az rendelkezik az e szakasznak megfelelően megadott engedéllyel, és az engedélyezés vonatkozó feltételei teljesülnek.
[…]
(5)   A (2) bekezdésben említettnek megfelelő engedélyt csak az e rendeletben megállapított alapon és eljárások szerint lehet megadni, visszautasítani, megújítani, módosítani, felfüggeszteni vagy visszavonni.
[…]”
Az említett rendelet 16. cikke ekként rendelkezik:
„[…]
(2)   A [takarmányként való felhasználásra szánt GMO‑kat, a GMO‑kat tartalmazó, vagy azokból álló takarmányt, illetve GMO‑kból előállított takarmányt] csak akkor lehet forgalomba hozni, felhasználni vagy feldolgozni, ha az[ok] rendelkez[ne]k az e szakasszal összhangban megadott engedéllyel, és az engedélyezés vonatkozó feltételei teljesülnek.
[…]
(5)   A (2) bekezdésben említettnek megfelelő engedélyt csak az e rendeletben megállapított alapon és eljárások szerint lehet megadni, visszautasítani, megújítani, módosítani, felfüggeszteni vagy visszavonni.
[…]”
Ugyanezen rendelet 19. cikkének (5) bekezdése előírja:
„Az e rendeletben említett eljárással összhangban megadott engedély 10 évig érvényes a Közösség egész területén, és a 23. cikkel összhangban megújítható. […]”
Az 1829/2003 rendelet 20. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„A 16. cikk (2) bekezdésétől eltérve, az e szakasz hatálya alá tartozó termékek, amelyeket e rendelet alkalmazásának időpontját megelőzően jogszerűen hoztak forgalomba a Közösségben, továbbra is forgalomban maradhatnak, azokat felhasználhatják és feldolgozhatják, feltéve, hogy megfelelnek a következő feltételeknek:
a)
a [genetikailag módosított szervezetek szándékos környezetbe bocsátásáról szóló, 1990. április 23-i 90/220/EGK [tanácsi] irányelv [(
HL 1990. L 117., 15. o.
)] vagy a [2001/18] irányelv szerint engedélyezett termékek esetében, beleértve a takarmányként történő felhasználást, az [állatok takarmányozásánál felhasznált egyes termékekről szóló 1982. június 30-i] 82/471/EGK [tanácsi] irányelv [(
HL 1982. L 213., 8. o.
)] szerint engedélyezett, GMO‑kból előállított termékek esetében, vagy a [az állatok takarmányozásánál felhasznált adalékokról szóló, 1970. november 23-i] 70/524/EGK [tanácsi] irányelv [(
HL 1970. L 270., 1. o.
)] alapján engedélyezett, GMO‑kat tartalmazó, azokból álló vagy azokból előállított termékek esetében az érintett termékek forgalomba hozataláért felelős vállalkozók az e rendelet alkalmazásának időpontját követő hat hónapon belül értesítik a Bizottságot arról a dátumról, amikor ezeket a termékeket először forgalomba hozták a[z Unióban];
[…]”
E rendelet 23. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Az e rendelet alapján kibocsátott engedélyeket további 10 éves időtartamokra lehet megújítani, az engedély jogosultjának legkésőbb az engedély lejáratának időpontját megelőző egy évvel a Bizottsághoz benyújtott kérelmére.”
Az 1829/2003 rendelet 43. cikke e rendelet hatálybalépésének időpontjára visszaható hatállyal módosította a 2001/18 irányelvet, és azt kiegészítette a 26a. cikkel.
A 2010. július 13‑i ajánlás
A 2010. július 13‑i ajánlás (1) és (3) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„(1)
A 2001/18/EK irányelv 26a. cikke előírja, hogy a tagállamok megfelelő intézkedéseket tehetnek, hogy elkerüljék a [GMO‑k] nem szándékos előfordulását az egyéb termékekben. Ez különösen a GMO‑k más – például hagyományos vagy biogazdálkodással termesztett – növények közötti előfordulásának elkerülésére vonatkozik.
[…]
(3)
Szükségesnek bizonyulhat, hogy a tagállami hatóságok – azokon a területeken, ahol GMO‑kat termesztenek – megfelelő intézkedéseket határozzanak meg annak érdekében, hogy a fogyasztók és a termelők választhassanak a hagyományos, a biogazdálkodással termesztett és a géntechnológiával módosított termesztés között (a továbbiakban: »együtt‑termesztési intézkedések«).”
Ezen ajánlás 1. pontja előírja:
„A hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO‑k nem szándékos előfordulásának elkerülésére vonatkozó nemzeti intézkedések kidolgozása során a tagállamoknak az ezen ajánlás mellékletében előírt iránymutatásokat kell követniük.”
Az említett ajánlás mellékletében szereplő iránymutatások 1.2. pontjának utolsó bekezdése kimondja:
„Mivel az [Unióban] kizárólag engedélyezett GMO‑k termeszthetők, a környezeti és egészségügyi vonatkozásokra pedig az [uniós] engedélyezési eljárás környezeti kockázatértékelése már kiterjed, az együtt‑termesztéssel összefüggésben kezelendő, függőben lévő kérdések a genetikailag módosított és a géntechnológiával módosított növények közötti keveredéssel kapcsolatos gazdasági vonatkozásokra irányulnak.”
Ezen iránymutatásoknak „
Az iránymutatások célja és hatálya
” című 1.4. pontja kimondja:
„Ezen iránymutatások a tagállamokhoz címzett, nem kötelező ajánlások formáját öltik. Céljuk, hogy általános elvekkel szolgáljanak a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO‑k nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló nemzeti intézkedések kidolgozásához. Elismert tény, hogy számos, ezzel összefüggésben jelentőséggel bíró tényező a nemzeti, regionális és helyi feltételek tekintetében egyedi.”
Az említett iránymutatásoknak „A GMO‑knak a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerülésére szolgáló nemzeti együtt‑termesztési intézkedések kidolgozásával kapcsolatos általános elvek” című 2. pontja a következő szakaszt tartalmazza:
„2.2.
Arányosság
A más növények között a GMO‑k nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló intézkedéseknek arányosaknak kell lenniük az elérni kívánt céllal (azaz a hagyományos vagy biogazdálkodással foglalkozó mezőgazdasági termelők különös szükségleteinek védelmével). Az együtt‑termesztési intézkedéseknek kerülniük kell a mezőgazdasági termelőknél, vetőmag‑termelőknél, valamint a bármely termesztési típussal érintett szövetkezeteknél és más gazdasági szereplőknél jelentkező, felesleges terheket. Az intézkedések megválasztása során figyelembe kell venni a regionális és helyi korlátokat és jellemzőket, például a régióban található területek alakját és méretét, az egyes gazdaságokhoz tartozó területek széttöredezettségét és földrajzi kiterjedését, valamint a regionális gazdaságok irányítási gyakorlatait.
2.3.
A GMO‑knak a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló, a nemzeti együtt‑termesztési intézkedéseken keresztül elérendő keveredési szintek
A hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO‑k nem szándékos előfordulásának elkerülésére irányuló nemzeti intézkedések keretében figyelembe kell venni a géntechnológiával módosított és a géntechnológiával módosított növények közötti keveredés valószínűségével és forrásaival kapcsolatban rendelkezésre álló ismereteket. Ezeknek az intézkedéseknek arányosaknak kell lenniük a – regionális és nemzeti sajátosságoktól, valamint a hagyományos, a biogazdálkodással termesztett és egyéb típusú növények és termesztés sajátos helyi szükségleteitől függően – elérendő keveredési szintekkel.
2.3.1.
Némely esetben a GMO nyomainak élelmiszerekben és takarmányokban való előfordulása csak akkor jár gazdasági hatással, ha a nyomok elérik a 0,9%‑os címkézési határértéket. Ezekben az esetekben a tagállamoknak fontolóra kell venniük, hogy elegendőek lehetnek olyan intézkedések, amelyek a 0,9%‑os címkézési határérték betartásának biztosítására irányulnak.
2.3.2.
A tagállamoknak fontolóra kell venniük, hogy esetleg nem szükséges törekedni az egyedi keveredési szintek elérésére, amikor a növény géntechnológiával módosítottként való címkézésének nincsenek gazdasági hatásai.
2.3.3.
Számos más esetben a biogazdálkodással, illetve a hagyományos növényekkel foglalkozó egyes termelőknél (pl. némely élelmiszertermelőknél) a GMO‑nyomok 0,9%‑nál alacsonyabb mennyiségben való előfordulása is esetleges jövedelem‑kiesést okozhat. Ezekben az esetekben, és a meghatározott termesztési típusok védelme érdekében az érintett tagállamok meghatározhatnak olyan intézkedéseket, amelyek célja annak elérése, hogy a GMO‑k más növények közötti előfordulási szintjei 0,9%‑nál alacsonyabbak legyenek.
Az együtt‑termesztési intézkedések révén elérendő keveredési szinttől függetlenül az [uniós] jogszabályokban megállapított határértékeket továbbra is alkalmazni kell a GMO‑k élelmiszerekben, takarmányokban és közvetlen feldolgozásra szánt termékekben való előfordulásának címkézésére.
2.4.
A GMO‑termesztés nagy területekről való kizárására irányuló intézkedések (»GMO‑mentes területek«)
A regionális vonatkozásokban meglévő eltérések – például az éghajlati viszonyok (amelyek befolyásolják a beporzók tevékenységét és a virágpor levegőben való terjedését), a topográfia, a termesztési módszerek és vetésforgó‑rendszerek, illetve a mezőgazdasági gazdaságok szerkezete (többek között a környezet felépítése, például sövények, erdők, műveletlen területek és a területek térbeli elrendezése) – befolyásolhatják a géntechnológiával módosított, a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények közötti keveredés mértékét, és a GMO‑knak más növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerüléséhez szükséges intézkedéseket.
Bizonyos gazdasági feltételek és természeti adottságok mellett a tagállamoknak fontolóra kell venniük azt a lehetőséget, hogy területeik nagyobb részeiről kizárják a GMO‑termesztést annak érdekében, hogy elkerüljék a hagyományos és a biogazdálkodással termesztett növények között a GMO‑k nem szándékos előfordulását. A kizárásnak azon kell alapulnia, hogy a tagállamok bizonyítékkal szolgálnak arra nézve, hogy e területek esetében más intézkedések nem elegendőek az elégséges tisztasági szintek elérésére. Ezen túlmenően a korlátozó intézkedéseknek az elérni kívánt célkitűzéssel (azaz a hagyományos és/vagy biogazdálkodás sajátos szükségleteinek védelmével) arányosaknak kell lenniük.”
Az olasz jog
A 2011. április 8‑i legge regionale Friuli Venezia Giulia n. 5/2011 recante disposizioni relative all’impiego di organismi geneticamente modificati (OGM) in agricoltura (a géntechnológiával módosított szervezetek [GMO‑k] mezőgazdaságban való felhasználására vonatkozó rendelkezésekről szóló 5/2011. sz. FVG tartományi törvény) alapügy tényállására alkalmazandó változatának (a továbbiakban: 5/2011. sz. tartományi törvény) 2.1. cikke előírja:
„A GMO‑k hagyományos és biogazdálkodással termesztett kukoricában történő nem szándékos előfordulásának elkerülése érdekében a [2010. július 13‑i] ajánlásban adott felhatalmazás alapján a géntechnológiával módosított kukorica termesztése kizárt Friuli Venezia Giulia tartományban, amely termesztésre a géntechnológiával módosított növények és a géntechnológiával nem módosított növények közötti keveredés mértékét meghatározó termesztési módszerek és az említett keveredés mértékét meghatározó szerkezetű gazdaságok jellemzők. Géntechnológiával módosított kukorica termesztése esetén a tartományi erdőigazgatásra hatáskörrel rendelkező szolgálat 5000 [eurótól] 50000 [euróig] terjedő pénzbírságot szab ki.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
PH, aki egy – FVG tartomány területén található – mezőgazdasági termelőüzem tulajdonosa, 2015. május 9‑én géntechnológiával módosított MON 810 kukoricafajtát vont termesztésbe ezen üzem területén.
2015. augusztus 11‑én FVG tartomány illetékes környezeti szolgálatai 10000 euró összegű pénzbírságot szabtak ki PH‑ra amiatt, hogy e kukoricát termeszti, megsértve ezzel az 5/2011. sz. regionális törvény 2.1. cikkét.
Miután PH vitatta e szankciót, FVG tartomány erdészeti és erdőigazgatási szolgálatának igazgatóhelyettese 2019. október 8‑i végzésével megerősítette e jogsértés tényét, de a bírság összegét 5000 euróra csökkentette.
PH e végzést megtámadta a kérdést előterjesztő bíróság, a Tribunale ordinario di Pordenone (pordenonei bíróság, Olaszország) előtt.
Miután emlékeztetett az 5/2011. sz. tartományi törvény 2.1. cikkének, a 2010. július 13‑i ajánlás mellékletében szereplő iránymutatások 2.4. pontjának, a 2001/18 irányelv 26a. cikkének, valamint a mezőgazdasági növényfajok közös fajtajegyzékéről szóló, 2002. június 13‑i 2002/53/EK tanácsi irányelv (
HL 2002. L 193., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 36. kötet, 101. o.) 16. és 17. cikkének tartalmára, e bíróság megállapítja, hogy az alapeljárás nem azzal a ténnyel kapcsolatos, hogy a MON 810 kukoricafajtát az Unióban szabadon lehet forgalmazni, hanem azzal, hogy annak termesztése az 5/2011. sz. tartományi törvény értelmében FVG tartomány területének egészén tilos. E tekintetben emlékeztet egyrészt arra, hogy a 2013. május 8‑iFidenato végzésben (
C‑542/12
, nem tették közzé,
EU:C:2013:298
) a Bíróság úgy ítélte meg, hogy a 2001/18 irányelv 26a. cikkét úgy kell értelmezni, hogy az nem teszi lehetővé valamely tagállam számára, hogy fellépjen az olyan GMO‑k területén történő termesztése ellen, mint a MON 810 kukoricafajták, mivel nemzeti engedély beszerzése olyan együtt‑termesztési intézkedést képezne, amely annak elkerülésére szolgál, hogy a GMO‑k ne jelenjenek meg véletlenül sem más növénykultúrákban, másrészt pedig, hogy a géntechnológiával módosított MON 810 (MON‑ØØ81Ø‑6) kukorica (Zea mays L.) termesztésének engedélyezésére megállapított földrajzi hatály kiigazításáról szóló, 2016. március 3‑i (EU) 2016/321 bizottsági végrehajtási határozattal (
HL 2016. L 60., 90. o.
) a genetikailag módosított MON 810 kukoricafajta termesztését Olaszország egész területén betiltották.
E tényezőkre, valamint a felek kérelmeire és jogalapjaira tekintettel a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy egyrészt az 5/2011. sz. tartományi törvény 2.1. cikke alapján a genetikailag módosított kukorica FVG tartomány területén történő termesztésének tilalma megfelel‑e az 1829/2003 rendeletre és a 2010. július 13‑i ajánlásra figyelemmel értelmezett 2001/18 irányelvnek, másrészt pedig, hogy e tilalom az EUMSZ 34–36. cikkel ellentétes, azonos hatású intézkedésnek minősülhet‑e.
E körülmények között a Tribunale ordinario di Pordenone (pordenonei bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Az 1829/2003 rendeletre és a [2010. július 13‑i] ajánlásban szereplő rendelkezésekre is tekintettel összeegyeztethető‑e vagy ellentétes a 2001/18 irányelv egész rendszerével a MON 810 kukoricafajták [FVG tartomány] területén történő termesztésének tilalmát eredményező együtt‑termesztési intézkedéseket bevezető 5/2011. sz. tartományi törvény 2.1. cikkében előírt tilalom?
2)
Minősülhet‑e a fent említett tilalom azonos hatású intézkedésnek is, ekként pedig ellentétesnek az EUMSZ 34., EUMSZ 35. és EUMSZ 36. cikkel?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
A Bíróság hatásköréről és az elfogadhatóságról
Az olasz kormány vitatja az első kérdés elfogadhatóságát, egyrészt amiatt, hogy a kérdést előterjesztő bíróság szerinte nem fejti ki azokat az indokokat, amelyek miatt az alapügy tárgyát képező nemzeti szabályozás ellentétes lehet a 2001/18 irányelvvel, az 1829/2003 rendelettel és a 2010. július 13‑i ajánlással, másrészt pedig amiatt, hogy e kérdés szerinte nem jelöli meg pontosan a 2010. július 13‑i ajánlás azon részeit, illetve a 2001/18 irányelv és az 1829/2003 rendelet azon rendelkezéseit, amelyek a jelen ügyben alkalmazandók. Egyébiránt e kormány arra hivatkozik, hogy az első kérdés elfogadhatatlan, mivel az a 2010. július 13‑i ajánlásra vonatkozik, miközben a Bíróságnak az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekkel kapcsolatos hatásköre kizárólag az intézmények kötelező joghatásokat kiváltó jogi aktusainak értelmezésére korlátozódik.
Először is, ami ez utóbbi érvet illeti, amellyel az olasz kormány valójában a Bíróságnak az első kérdés azon részének elbírálására vonatkozó hatáskörét vitatja, amely a 2010. július 13‑i ajánlás értelmezésére vonatkozik, emlékeztetni kell arra, hogy az EUMSZ 267. cikk hatáskört biztosít a Bíróság számára arra, hogy előzetes döntéshozatal címén döntsön az uniós intézmények által hozott valamennyi jogi aktus érvényességéről és értelmezéséről, kivétel nélkül (1989. december 13‑iGrimaldi ítélet,
C‑322/88
,
EU:C:1989:64
,
8.
pont; 2017. június 13‑iFlorescu és társai ítélet,
C‑258/14
,
EU:C:2017:448
,
30.
pont).
Ebből következik, hogy a Bíróság hatáskörrel rendelkezik a 2010. július 13‑i ajánlás értelmezésére, és ennélfogva az első kérdés egészének elbírálására.
Másodszor, ami az első kérdés elfogadhatóságának az olasz kormány által amiatt történő vitatását illeti, hogy a kérdést előterjesztő bíróság nem fejti ki kellőképpen azokat az indokokat, amelyek miatt e kérdést előterjesztette, emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az előzetes döntéshozatal iránti kérelem tartalmára vonatkozó követelmények kifejezetten szerepelnek a Bíróság eljárási szabályzatának 94. cikkében, amelyet a kérdést előterjesztő bíróságnak – az EUMSZ 267. cikkben létrehozott együttműködés keretében – ismernie kell és teljes mértékben tiszteletben kell tartania (2017. március 9‑iMilkova ítélet,
C‑406/15
,
EU:C:2017:198
,
72.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ily módon, a kérdést előterjesztő bíróságnak meg kell jelölnie azon indokokat, amelyek arra vezették, hogy az uniós jog bizonyos rendelkezéseinek értelmezését kérje, és amelyek miatt szükségesnek tartotta a Bíróság elé terjeszteni a kérdéseit (2017. március 9‑iMilkova ítélet,
C‑406/15
,
EU:C:2017:198
,
73.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kellő egyértelműséggel megállapítható, hogy a kérdést előterjesztő bírósághoz egy olyan jogvita kapcsán fordultak, amely egy tartomány által hozott olyan jogszabályi rendelkezés alapján kiszabott szankció jogszerűségével kapcsolatos, amely tiltja a géntechnológiával módosított MON 810 kukoricafajta termesztését a tartomány egészének területén, azon indokból, hogy elkerülhető legyen a hagyományos és biokultúrákban a GMO‑k véletlenszerű előfordulása, hogy e szankció kivetésének időpontjában e növényfajta szabad termesztését és forgalmazását az 1829/2003 rendelet 20. cikke értelmében az Unión belül engedélyezték, hogy az alapügy tárgyát képező rendelkezést a 2001/18 irányelv 26a. cikke alapján fogadták el, és hogy e bíróság az első kérdésével azt szeretné megtudni, hogy az említett rendelkezés, az 1829/2003 rendelet és a 2010. július 13‑i ajánlás fényében értelmezett ezen irányelvre figyelemmel, érvényes‑e.
Egyébiránt az a tény, hogy e kérdésben az előterjesztő bíróság nem hivatkozott sem a 2001/18 irányelv és az 1829/2003 rendelet egyetlen konkrét rendelkezésére, sem pedig a 2010. július 13‑i ajánlás egyetlen konkrét részére, nincs kihatással az említett kérdés elfogadhatóságára.
A Bíróság feladata ugyanis az uniós jog minden olyan rendelkezésének értelmezése, amelyre a nemzeti bíróságoknak az eléjük terjesztett jogviták eldöntése érdekében szükségük van, még akkor is, ha e bíróságok az általuk feltett kérdésekben nem jelölik meg kifejezetten ezeket a rendelkezéseket (2018. június 28‑iCrespo Rey ítélet,
C‑2/17
,
EU:C:2018:511
,
40.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A fentiekből következően az első kérdés elfogadható.
Az ügy érdeméről
Első kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra szeretne választ kapni, amint az a jelen ítélet 35. pontjából kitűnik, hogy a 2001/18 irányelv 26a. cikkét – az 1829/2003 rendeletre és a 2010. július 13‑i ajánlásra figyelemmel – úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan nemzeti intézkedés, amely a GMO‑k más termékekben való véletlenszerű előfordulásának elkerülése céljából tiltja az 1829/2003 rendelet alapján engedélyezett GMO‑knak az érintett tagállam valamely tartománya területén történő termesztését.
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a 2001/18 irányelv célja – amint az az 1. cikkéből kitűnik – a tagállamok törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseinek közelítése, valamint az emberi egészség és a környezet védelme a GMO‑k környezetbe történő szándékos kibocsátása során, akár a GMO‑knak az Unió belső piacán termékként történő forgalomba hozatala révén, akár az ilyen forgalombahozataltól eltérő célból. E célok elérése érdekében az irányelv a GMO‑k környezetbe történő szándékos kibocsátásának e módjait engedélyezési eljárásoknak veti alá, amelyek során az emberi egészségre és a környezetre vonatkozó kockázatokat harmonizált szabályok és elvek szerint értékelik és figyelemmel kísérik.
Egyébiránt az 1829/2003 rendelet – amint az az 1. cikkéből kitűnik –megteremti az alapot a géntechnológiával módosított élelmiszereket és takarmányokat illetően az emberi élet és egészség, az állatok egészsége és jólléte, a környezet és a fogyasztói érdekek magas szintű védelmének biztosítására, a belső piac megfelelő működésének biztosítása mellett. E célból egységesített eljárásokat hoz létre ezen élelmiszerek és e takarmányok engedélyezésére és felügyeletére, amelyek – amint az a (9) preambulumbekezdéséből kiderül – átveszik a 2001/18 irányelvvel bevezetett elveket. Ugyanezen rendelet 19. cikkének (5) bekezdése szerint az e rendeletben említett eljárásokkal összhangban megadott engedély az Unió egészében érvényes.
Ami a genetikailag módosított kukorica konkrét esetét illeti, a MON 810 kukorica forgalombahozatalát, a 90/220/EGK tanácsi irányelvnek megfelelően, a genetikailag módosított kukorica (Zea mays L. T25) forgalomba hozataláról szóló, 1998. április 22‑i 98/293/EK bizottsági határozat (
HL 1998. L 131., 32. o.
; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 10. kötet, 77. o.) engedélyezte. Bár igaz, hogy a 90/220 irányelvet a 2001/18 irányelv hatályon kívül helyezte, a MON 810 kukorica forgalombahozatalára vonatkozó engedély az 1829/2003 rendelet 20. és 23. cikke alapján továbbra is érvényben maradt, és még abban az időpontban is érvényben volt, amikor az alapügy tárgyát képező szankciót PH‑val szemben kiszabták.
Mindazonáltal nem vitatott, hogy a 2001/18 irányelv 26a. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a tagállamok megtehetik a GMO‑k más termékekben való nem szándékos előfordulásának elkerüléséhez szükséges intézkedéseket.
FVG tartomány e rendelkezés alapján fogadta el azt az 5/2011. sz. tartományi törvényt, amelynek 2.1. cikke e tartomány egész területén tiltja a genetikailag módosított kukorica termesztését, és amelynek érvényességét PH az alapeljárásban vitatja.
A jelen ítélet 39. pontjában átfogalmazott első kérdés megválaszolása érdekében tehát meg kell vizsgálni a 2001/18 irányelv 26a. cikke (1) bekezdésének alkalmazási feltételeit.
E tekintetben, először is, e rendelkezés nemcsak azokra az OGM‑fajtákra vonatkozik, amelyeket ezen irányelv rendelkezéseinek megfelelően engedélyeztek, hanem azokra is, amelyeknek az engedélyét az 1829/2003 rendelet 20. és 23. cikkének megfelelően bejelentették vagy meghosszabbították, például az alapügy tárgyát képező genetikailag módosított kukoricafajtákra (lásd ebben az értelemben: 2012. szeptember 6‑iPioneer Hi Bred Italia ítélet,
C‑36/11
,
EU:C:2012:534
,
60.
,
67.
és
68.
pont; 2013. május 8‑iFidenato végzés,
C‑542/12
, nem tették közzé,
EU:C:2013:298
,
23.
pont).
Továbbá, a tagállamok által a 2001/18 irányelv 26a. cikke (1) bekezdésének megfelelően hozott megelőző intézkedéseknek arra kell irányulniuk, hogy elkerüljék a GMO‑k más termékekben való véletlenszerű előfordulását annak érdekében, hogy a termelők és a fogyasztók választhassanak a biotermelés, a hagyományos termelés vagy a GMO‑kat alkalmazó termelés között. Ezeknek az intézkedéseknek nem lehet az emberi egészség vagy a környezet védelme a célja. Ez utóbbi célok védelmét ugyanis a GMO‑k szándékos kibocsátására vonatkozó, a 2001/18 irányelvben és az 1829/2003 rendeletben megállapított harmonizált engedélyezési eljárások már biztosítják, amelyek ezen engedélyek megadását az e kibocsátás által az emberi egészségre és a környezetre jelentett kockázatok értékelésének rendelik alá. Az említett intézkedések viszont a termesztési módok többféleségének megőrzésére irányulnak, különösen a GMO‑kat alkalmazó termelés, illetve a hagyományos és biogazdálkodás – amennyire csak lehetséges – egymás mellett élésének megőrzésére. Ennélfogva, ezek az intézkedések szükségszerűen magukban kell foglalják a bio‑ és hagyományos termelők számára a növénykultúráikban véletlenszerűen előforduló GMO‑k gazdasági jelentőségének figyelembevételét.
Következésképpen valamely tagállam nem teheti függővé az 1829/2003 rendelet alapján engedélyezett GMO‑k termesztésbe vonását az egészség vagy a környezet védelmével kapcsolatos megfontolásokon alapuló nemzeti engedélytől. Egyébiránt, a 2001/18 irányelv 26a. cikke csak olyan korlátozásokra – földrajzilag körülhatárolt tilalmakra pedig még kevésbé – adhat alapot, amelyek az ezen irányelv fő céljának tiszteletben tartásával ténylegesen elfogadott intézkedések hatásának eredményei (lásd ebben az értelemben: 2012. szeptember 6-iPioneer Hi Bred Italis ítélet,
C‑36/11
,
EU:C:2012:534
,
69.
és
75.
pont). Végül, e cikk akadályát képezi annak, hogy a GMO‑k termesztésbe vonására vonatkozó nemzeti engedélyezési eljárás együtt‑termesztési intézkedésnek legyen minősíthető (lásd ebben az értelemben: 2013. május 8‑iFidenato végzés,
C‑542/12
, nem tették közzé,
EU:C:2013:298
,
33.
pont).
Egyébiránt, amint az a 2001/18 irányelv 26a. cikke (1) bekezdésének szövegéből kitűnik, a GMO‑k más termékekben való nem szándékos előfordulásának elkerülése érdekében hozott intézkedéseknek szükségesnek kell lenniük. A szükségesség e követelménye – az arányosság elvének fényében értelmezve – azt jelenti, hogy a tagállamoknak olyan intézkedéseket kell igénybe venniük, amelyek lehetővé teszik a GMO‑k más termékekben való véletlenszerű előfordulásának elkerülésére irányuló cél hatékony elérését a fogyasztók és a termelők választási lehetőségének megőrzése érdekében, nem haladják meg a szükséges mértéket, és lehető legkevésbé sértik az ezen irányelv által kitűzött célokat és elveket. A Bíróság ezen elvre vonatkozó ítélkezési gyakorlatának megfelelően, amikor több megfelelő intézkedés közül kell választani, a legkevésbé korlátozót kell alkalmazni, és az okozott kellemetlenségek nem lehetnek aránytalanok a kitűzött célokhoz képest (lásd ebben az értelemben: 2017. június 29‑iBizottság kontra Portugália ítélet,
C‑126/15
,
EU:C:2017:504
,
64.
pont és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Végül annak értékelésénél, hogy az együttes jelenlétre vonatkozó intézkedés megfelel‑e a 2001/18 irányelv 26a. cikke (1) bekezdése alkalmazási feltételeinek, a kérdést előterjesztő bíróságnak figyelembe kell vennie a 2010. július 13‑i ajánlás mellékletében szereplő azon iránymutatásokat, amelyeket a Bizottság ezen irányelv 26a. cikkének (2) bekezdése alapján fogadott el.
Ugyanis, bár igaz, hogy a 2010. július 13‑i ajánlás mellékletében szereplő iránymutatások – mint ilyenek – nem váltanak ki kötelező joghatásokat, a nemzeti bíróságok ettől még kötelesek azokat figyelembe venni az eléjük terjesztett jogviták elbírálása céljából, különösen, ha azok olyan jellegűek, hogy megvilágítják a nemzeti rendelkezésekkel végrehajtott uniós rendelkezések értelmezését, vagy ha azok célja a kötelező erejű uniós jogi rendelkezések pontosítása (lásd ebben az értelemben: 2014. szeptember 3‑iBaltlanta ítélet,
C‑410/13
,
EU:C:2014:2134
,
64.
pont és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Márpedig a 2010. július 13‑i ajánlás mellékletében szereplő iránymutatások a 2. pontban ismertetik az együtt‑termesztési intézkedések tagállamok általi kidolgozásának általános elveit, és ily módon pontosítják a 2001/18 irányelv 26a. cikkének (1) bekezdését.
A jelen ügyben a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak értékelése, hogy az 5/2011. sz. tartományi törvény 2.1. cikkében előírt, a genetikailag módosított kukorica termesztésének FVG tartomány egész területére kiterjedő tilalma ténylegesen azt a célt szolgálja‑e, hogy biztosítsa a fogyasztók és a termelők számára a genetikailag módosított kukorica termesztése és a bio‑ vagy hagyományos kukoricatermesztés közötti választást.
E bíróságnak az alapeljárás felei által előadott érvekre tekintettel azt is értékelnie kell, hogy e tilalom szükséges és arányos‑e ezen cél eléréséhez. Ennek keretében többek között a 2010. július 13‑i ajánlás mellékletében szereplő iránymutatások 2.2., 2.3. és 2.4. pontjában szereplő általános elveket kell figyelembe vennie, amelyek a szükséges intézkedés alkalmazási körének meghatározásához releváns tényezőket írnak elő annak érdekében, hogy a termelőknek és a fogyasztóknak a GMO‑kat alkalmazó termelés és a GMO‑mentes termelés közötti választási lehetősége továbbra is megmaradjon.
E tényezők között szerepel az ezen iránymutatások 2.3. pontjában említett, nemzeti együtt‑termesztési intézkedéseken keresztül elérendő keveredési szint, amely a hagyományos, a bio‑ és egyéb termesztési típusok regionális és nemzeti sajátosságaitól, illetve sajátos helyi szükségleteitől függ, valamint a GMO‑kat alkalmazó és a GMO‑mentes növénykultúrák közötti keveredés valószínűségével, illetve e véletlenszerű keveredés forrásaival kapcsolatban rendelkezésre álló ismeretanyag. E tekintetben az említett iránymutatás 2.4. pontjának megfelelően az e növénykultúrák összekeveredésének mértéke különböző paraméterektől függően változhat, mint például az éghajlati viszonyok, a domborzat, a termesztési módok, a termesztési rendszerek vagy a gazdaságok struktúrája, beleértve a környező struktúrákat is.
Így a genetikailag módosított kukorica termesztésére vonatkozó, FVG tartomány területének egészére kiterjedő, a termelők és a fogyasztók választási lehetőségének biztosítására irányuló célkitűzést szolgáló alapügybeli tilalom arányosságának vizsgálata során figyelembe kell venni a genetikailag módosított kukorica véletlenszerű előfordulásának elérendő szintjét, valamint e genetikailag módosított kukorica és a bio vagy hagyományos módszerrel termesztett kukorica közötti keveredés valószínűségét.
E figyelembevétel többek között magában foglalja az elérendő tisztasági fok meghatározását, figyelembe véve azt a gazdasági kihatást, amelyet a genetikailag módosított kukoricának a hagyományos vagy bio‑kultúrákban való véletlenszerű előfordulása idéz elő. E tekintetben különösen a 2010. július 13‑i ajánlás mellékletében szereplő iránymutatások 2.3.1.–2.3.3. pontjának megfelelően kell értékelni a címkézési határérték túllépéséből eredő gazdasági következményeket.
Ezenkívül figyelembe kell venni a keveredés kockázatának forrásait, valamint a növénykultúrák egymástól való elválasztása módszerének hatékonyságát, amelyet többek között FVG tartomány kötöttségei, földrajzi és éghajlati jellemzői, valamint az ott alkalmazott termesztési módszerek fényében kell értékelni. Amint azt ezen iránymutatások 2.2. pontja kimondja, e jellemzők többek között az e tartományra jellemző parcellaforma és ‑méret, az egyes mezőgazdasági üzemekhez tartozó parcellák széttöredezettsége és földrajzi szétszórtsága, valamint az említett tartomány agrárgazdálkodási gyakorlata. Egyébiránt, amint azt az említett iránymutatások 2.4. pontja előírja, e tilalomnak annak a körülménynek a tilalmat elrendelő hatóságok általi bizonyításán kell alapulnia, hogy FVG tartomány tekintetében más intézkedések nem lennének elegendőek ahhoz, hogy elérjék a megfelelő tisztasági szintet.
A fenti megfontolásokra tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2001/18 irányelv 26a. cikkét – az 1829/2003 rendeletre és a 2010. július 13‑i ajánlásra figyelemmel – úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti intézkedés, amely a GMO‑k más termékekben való véletlenszerű előfordulásának elkerülése céljából tiltja az 1829/2003 rendelet alapján engedélyezett GMO‑knak az érintett tagállam valamely tartománya területén történő termesztését, amennyiben ezen intézkedés lehetővé teszi a termelőknek és a fogyasztóknak a genetikailag módosított növénykultúrákból, illetve a biológiai vagy hagyományos termesztésből származó termékek közötti választásának biztosítására irányuló célkitűzés elérését, és az említett növénykultúráknak az e területre jellemző sajátosságaira figyelemmel ezen intézkedés szükséges e cél eléréséhez, és azzal arányos.
A második kérdésről
Az első kérdés tartalmára tekintettel a második kérdést úgy kell érteni, hogy az arra vonatkozik, hogy amikor valamely nemzeti intézkedés tiltja az 1829/2003 rendelet alapján engedélyezett GMO‑k termesztését az érintett tagállam valamely tartományának területén, összhangban a 2001/18 irányelvnek az 1829/2003 rendelettel és a 2010. július 13‑i ajánlással együttesen értelmezett 26a. cikkével, azt is külön meg kell vizsgálni, hogy ez az intézkedés összeegyeztethető‑e az EUMSZ 34–36. cikkel.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint, amennyiben valamely tárgykör uniós szinten teljes harmonizáció tárgyát képezte, minden arra vonatkozó nemzeti intézkedést e harmonizációs intézkedés, és nem az elsődleges jog rendelkezéseire figyelemmel kell értelmezni (2014. július 1‑jei Ålands Vindkraft ítélet,
C‑573/12
,
EU:C:2014:2037
,
57.
pont és az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a 2001/18 irányelv és az 1829/2003 rendelet a GMO‑k valamely termék, élelmiszer vagy takarmány révén történő forgalomba hozatalát egy uniós szinten megállapított előzetes engedélyezési rendszernek veti alá.
Ily módon az 1829/2003 rendelet 4. cikkének (2) és (5) bekezdése, illetve 16. cikkének (2) és (5) bekezdése előírja, hogy egyrészt az emberi fogyasztásra vagy élelmiszernek szánt GMO‑kat, másrészt az állatok takarmányoztatására szánt GMO‑kat, a GMO‑kat tartalmazó vagy azokból álló állateledelt, illetve a GMO‑kból előállított állateledelt megadott engedély hiányában, illetve elutasított, módosított, felfüggesztett vagy visszavont engedély esetén csak az e rendeletben meghatározott okokból és eljárásoknak megfelelően lehet forgalomba hozni.
Ezenkívül a 2001/18 irányelv 4. cikke úgy rendelkezik, hogy a GMO‑kat csak az ezen irányelvben említett engedélyezési eljárások szerint lehet szándékosan a környezetbe bocsátani, illetve forgalomba hozni. Az említett irányelv 22. cikke kifejezetten utal rá, hogy a tagállamok nem tilthatják meg, nem korlátozhatják vagy nem gátolhatják azon GMO‑k termékként vagy termékösszetevőként történő forgalomba hozatalát, amelyek megfelelnek ugyanezen irányelv követelményeinek.
Végül az e tilalom alóli – a 2001/18 irányelv 23. cikkében foglalt védzáradékot alkotó és az ezen irányelv 26a. cikkében említett együtt‑termesztési intézkedések elfogadásának lehetőségét képező – kivételek pontosan meg vannak határozva, és ennélfogva nem kérdőjelezhetik meg azt a tényt, hogy a GMO‑k forgalombahozatalának feltételeit uniós szinten alapvetően egységesen szabályozzák.
Ennélfogva meg kell állapítani, hogy a 2001/18 irányelv és az 1829/2003 rendelet elvégezte a GMO‑k termékeken, élelmiszereken vagy takarmányokon keresztül történő forgalombahozatalára vonatkozó feltételek harmonizálását. Következésképpen minden olyan nemzeti intézkedést, amely tiltja a GMO‑k termesztését és forgalomba hozatalát, e szabályozási keret rendelkezéseire, nem pedig az EUMSZ 34–36. cikkre tekintettel kell értékelni.
A fenti megfontolásokra tekintettel a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy amikor valamely nemzeti intézkedés tiltja az 1829/2003 rendelet alapján engedélyezett GMO‑k termesztését az érintett tagállam valamely tartományának területén, összhangban a 2001/18 irányelvnek az 1829/2003 rendelettel és a 2010. július 13‑i ajánlással együttesen értelmezett 26a. cikkével, nem szükséges azt is külön megvizsgálni, hogy ez az intézkedés összeegyeztethető‑e az EUMSZ 34–36. cikkel.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:

1)
A 2003. szeptember 22‑i 1829/2003/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a géntechnológiával módosított szervezetek környezetbe történő szándékos kibocsátásáról és a 90/220/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2001. március 12‑i 2001/18/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 26a. cikkét – e rendeletre és a GMO‑knak hagyományos és biogazdálkodással termesztett növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerülésére szolgáló nemzeti együtt‑termesztési intézkedések kidolgozására vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2010. július 13‑i bizottsági ajánlásra figyelemmel – úgy kell értelmezni, hogy azzal nem ellentétes az olyan nemzeti intézkedés, amely a genetikailag módosított organizmusok más termékekben való véletlenszerű előfordulásának elkerülése céljából tiltja az 1829/2003 rendelet alapján engedélyezett genetikailag módosított organizmusoknak az érintett tagállam valamely tartománya területén történő termesztését, amennyiben ezen intézkedés lehetővé teszi a termelőknek és a fogyasztóknak a genetikailag módosított növénykultúrákból, illetve a biológiai vagy hagyományos termesztésből származó termékek közötti választásának biztosítására irányuló célkitűzés elérését, és az említett növénykultúráknak az e területre jellemző sajátosságaira figyelemmel ezen intézkedés szükséges e cél eléréséhez, és azzal arányos.

2)
Amikor valamely nemzeti intézkedés tiltja az 1829/2003 rendelet alapján engedélyezett genetikailag módosított organizmusoknak termesztését az érintett tagállam valamely tartományának területén, összhangban az 1829/2003 rendelettel módosított 2001/18 irányelvnek az ugyanezen rendelettel és a GMO‑knak hagyományos és biogazdálkodással termesztett növények közötti nem szándékos előfordulásának elkerülésére szolgáló nemzeti együtt‑termesztési intézkedések kidolgozására vonatkozó iránymutatásokról szóló, 2010. július 13‑i bizottsági ajánlással együttesen értelmezett 26a. cikkével, nem szükséges azt is külön megvizsgálni, hogy ez az intézkedés összeegyeztethető‑e az EUMSZ 34–36. cikkel.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: olasz.