CELEX: 62018CJ0361
Predhodno odločanje
Pravosodno sodelovanje v civilnih zadevah
Uredba (EU) št. 1215/2012
Člen 66
Področje uporabe ratione temporis
Uredba (ES) št. 44/2001
Področje uporabe ratione materiae
Civilne in gospodarske zadeve
Člen 1(1) in (2)(a)
Izvzeta področja
Premoženjska razmerja v zakonski zvezi
Člen 54
Zahteva za izdajo potrdila, da je odločba sodišča izvora izvršljiva
Sodna odločba o terjatvi, ki izvira iz prenehanja premoženjskih razmerij iz zunajzakonske skupnosti

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 1(1) in (2)(a) ter člena 53 Uredbe (ES) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (
UL 2012, L 351, str. 1
).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med Ágnes Weil, ki ima stalno prebivališče na Madžarskem, in Gézo Gulácsijem, ki ima stalno prebivališče v Združenem kraljestvu, v zvezi z izdajo potrdila iz člena 53 Uredbe št. 1215/2012 zaradi izvršitve pravnomočne odločbe, sprejete zoper slednjega.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba (ES) št. 44/2001
V uvodnih izjavah od 16 do 18 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 4, str. 42) je navedeno:
„(16)
Medsebojno zaupanje v ustreznost sodnega varstva znotraj Skupnosti opravičuje samodejno priznavanje sodnih odločb, izdanih v državi članici, ne da bi bil za to potreben kakršen koli postopek, razen v primerih njihovega izpodbijanja.
(17)
Na podlagi omenjenega načela medsebojnega zaupanja mora biti postopek za izvršljivost sodne odločbe, izdane v eni državi članici, v drugi državi članici učinkovit in hiter. Izvršljivost sodne odločbe mora biti zato razglašena tako rekoč samodejno, zgolj na podlagi povsem formalnega preverjanja predloženih listin, ne da bi sodišče imelo možnost pri tem po uradni dolžnosti uveljavljati kateri koli razlog za neizvršljivost iz te uredbe.
(18)
Spoštovanje pravice do obrambe pomeni, da mora imeti dolžnik zoper razglasitev izvršljivosti možnost pravnega sredstva v kontradiktornem postopku, če meni, da obstaja eden izmed razlogov za neizvršljivost. Vlagatelj zahteve mora imeti na voljo pravno sredstvo, če je njegova zahteva za razglasitev izvršljivosti zavrnjena.“
Člen 1 te uredbe določa:
„1   Ta uredba se uporablja v civilnih in gospodarskih zadevah, ne glede na naravo sodne oblasti. Zlasti ne zajema davčnih, carinskih ali upravnih zadev.
2.   Ta uredba se ne uporablja za:
(a)
osebna stanja ali pravno in poslovno sposobnost fizičnih oseb, za premoženjska razmerja iz zakonske zveze, oporoke in dedovanje;
[…]“
Člen 53 te uredbe določa:
„1.   Stranka, ki zahteva priznanje ali vloži zahtevo za razglasitev izvršljivosti, mora predložiti izvod sodne odločbe, ki izpolnjuje pogoje, potrebne za potrditev njegove verodostojnosti.
2.   Brez poseganja v člen 55 mora stranka, ki vloži zahtevo za razglasitev izvršljivosti, predložiti tudi potrdilo iz člena 54.“
Člen 54 te uredbe določa:
„Sodišče ali pristojni organ države članice, v kateri je bila izdana sodna odločba, izda na zahtevo ene od zainteresiranih strank potrdilo na standardnem obrazcu iz Priloge V k tej uredbi.“
Člen 55 Uredbe št. 44/2001 v odstavku 1 določa:
„Če potrdilo iz člena 54 ni predloženo, lahko sodišče ali pristojni organ določi rok za njegovo predložitev, sprejme enakovredno listino ali, če je mnenja, da razpolaga z zadostnimi podatki, stranko oprosti predložitve.“
Uredba št. 1215/2012
Člen 1 Uredbe št. 1215/2012 določa:
„1.   Ta uredba se uporablja v civilnih in gospodarskih zadevah, ne glede na naravo sodišča. Zlasti ne zajema davčnih, carinskih ali upravnih zadev ali odgovornosti države za dejanja in opustitve pri izvajanju državne oblasti (
acta iure imperii
).
2.   Ta uredba se ne uporablja za:
(a)
osebna stanja ali pravno in poslovno sposobnost fizičnih oseb, za premoženjska razmerja iz zakonske zveze ali razmerj[a], za katerega se v skladu z zakonom, ki se zanj uporablja, šteje, da ima primerljiv učinek kot zakonska zveza;
[…]“
Člen 66 te uredbe določa:
„1.   Ta uredba se uporablja samo za sodne postopke, ki so bili začeti, za javne listine, ki so bile uradno sestavljene ali registrirane, in za sodne poravnave, ki so bile potrjene ali sklenjene na dan 10. januarja 2015 ali po tem.
2.   Ne glede na člen 80 se Uredba (ES) št. 44/2001 še naprej uporablja za sodne odločbe, izdane v sodnih postopkih, ki so bili začeti, za javne listine, ki so bile uradno sestavljene ali registrirane, in za sodne poravnave, ki so bile potrjene ali sklenjene pred 10. januarjem 2015, ki sodijo na področje uporabe navedene uredbe.“
Madžarsko pravo
Zakon o sodni izvršbi
Člen 31/C(1)(g) a bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény (zakon LIII iz leta 1994 o sodni izvršbi) določa:
„Sodišče, ki je odločalo o zadevi na prvi stopnji, na zahtevo izda […] potrdilo iz člena 53 Uredbe št. 1215/2012 na obrazcu iz Priloge I k Uredbi št. 1215/2012.“
Civilni zakonik
Člen 578/G Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (zakon IV iz leta 1959 o civilnem zakoniku) v različici, ki je veljala na datum razglasitve odločbe, katere izvršitev se zahteva (v nadaljevanju: civilni zakonik), je bil del točke 3 z naslovom „Premoženjska razmerja oseb, ki živijo v istem gospodinjstvu“, poglavja XLVI četrtega dela tega zakona, naslovljenega „Obligacijsko pravo“, in je v odstavkih 1 in 2 določal:
„1.   Partnerja v zunajzakonski skupnosti skupno lastništvo med skupnim življenjem pridobita sorazmerno z deležem prispevka k pridobitvi. Če tega deleža ni mogoče določiti, se šteje, da je enak. Delo, opravljeno v gospodinjstvu, se šteje za prispevek k pridobitvi.
2.   Ta pravila se, razen za zakonce in partnerje v registrirani zunajzakonski skupnosti, uporabljajo tudi za premoženjska razmerja drugih sorodnikov, ki živijo v istem gospodinjstvu.“
Člen 685/A civilnega zakonika, ki je bil v šestem delu tega zakonika z naslovom „Končne določbe“, je določal:
„Zunajzakonska skupnost obstaja med osebama, ki živita skupaj (v življenjski skupnosti) v istem gospodinjstvu, ki sta v čustvenem in ekonomskem razmerju, ne da bi sklenili zakonsko zvezo ali registrirali partnersko skupnost, če nobena od njiju ni v zakonski zvezi, registrirani partnerski skupnosti ali zunajzakonski skupnosti z drugo osebo in med njima ne obstaja sorodstveno razmerje v ravni vrsti niti nista brat ali sestra ali polbrat ali polsestra.“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
A. Weil in G. Gulácsi sta bila zunajzakonska partnerja v smislu člena 685/A civilnega zakonika, ki sta v obdobju od februarja 2002 do oktobra 2006 živela skupaj.
S sodbo Szekszárdi Városi Bíróság (občinsko sodišče v Szekszárdu, Madžarska), ki je 23. aprila 2009 postala pravnomočna in izvršljiva, je bilo G. Gulácsiju naloženo, naj A. Weil plača 665.133 madžarskih forintov (HUF) (približno 2060 EUR) skupaj z zamudnimi obrestmi zaradi prenehanja premoženjskih razmerij iz njune zunajzakonske skupnosti.
Za pridobitev plačila te terjatve je A. Weil proti G. Gulácsiju na Madžarskem začela postopek izvršbe, vendar se je ta končal neuspešno, ker G. Gulácsi ni imel premoženja.
Ker je vedela, da G. Gulácsi od leta 2006 živi v Združenem kraljestvu, kjer prejema redne dohodke, je A. Weil 22. novembra 2017 pri Szekszárdi Járásbíróság (okrajno sodišče v Szekszárdu, Madžarska), torej sodišču, ki je izdalo sodbo z dne 23. aprila 2009, zaradi izvršitve te sodbe vložila zahtevo za izdajo potrdila iz člena 53 Uredbe št. 1215/2012.
Predložitveno sodišče, ki obravnava to zahtevo, najprej dvomi, ali lahko pri izdaji potrdila iz člena 53 Uredbe št. 1215/2012 preveri, ali postopek, v katerem je bila izdana sodba z dne 23. aprila 2009, spada na področje uporabe te uredbe.
V zvezi s tem trdi, da odprava eksekvature z Uredbo št. 1215/2012 pomeni, da lahko sodišče države članice, v kateri se izvršitev zahteva, zahtevo za izvršitev preveri le formalno. Zato bi, če bi moralo sodišče države članice izvora potrdilo iz člena 53 Uredbe št. 1215/2012 izdati samodejno, obstajala nevarnost, da se za zadeve, ki so izključene s področja uporabe te uredbe, uporabi ureditev izvršitve, ki je določena s to uredbo, saj so razlogi za zavrnitev izvršitve v njej določeni izčrpno.
Če izdaja potrdila iz člena 53 Uredbe št. 1215/2012 ne bi bila samodejna, predložitveno sodišče na drugem mestu sprašuje, ali so premoženjska razmerja iz zunajzakonske skupnosti civilna in gospodarska zadeva v smislu člena 1(1) te uredbe ali pa se nanašajo na zadeve, ki so izključene s področja uporabe te uredbe, zlasti premoženjska razmerja v razmerju, za katero se v skladu z zakonom, ki se zanj uporablja, šteje, da ima primerljiv učinek kot zakonska zveza, v smislu člena 1(2)(a) navedene uredbe.
V zvezi s tem to sodišče navaja, da so bila v skladu s členom 578/G(1) civilnega zakonika premoženjska razmerja zunajzakonskih partnerjev del obligacijskega prava.
Navedeno sodišče tudi poudarja, da je bil v madžarski jezikovni različici člena 1(2)(a) Uredbe št. 1215/2012 izraz „ima primerljiv učinek kot zakonska zveza“ drugače kakor v drugih jezikovnih različicah te določbe preveden kot „ima primerljiv pravni učinek kot zakonska zveza“. Zato se sprašuje, ali je treba dati večji pomen vsebini ali pravnim učinkom zunajzakonske skupnosti. Predložitveno sodišče v zvezi s tem navaja, da z vsebinskega vidika ne obstaja bistvena razlika med tako skupnostjo in zakonsko zvezo, saj obe temeljita na čustveni in ekonomski skupnosti. S pravnega vidika pa je madžarsko pravo ti življenjski skupnosti urejalo različno, med drugim glede razdelitve skupnega premoženja, preživninske obveznosti, uporabe stanovanja in dedovanja. Glede socialnih dajatev, davčnih olajšav za družine in pomoči družinam za pridobitev stanovanja pa ni bilo bistvenih razlik med zakoncema in zunajzakonskima partnerjema.
V teh okoliščinah je Szekszárdi Járásbíróság (okrajno sodišče v Szekszárdu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali je treba člen 53 Uredbe […] št. 1215/2012 razlagati tako, da mora sodišče države članice, ki je izdalo odločbo, če tako zahteva ena od strank, avtomatično izdati potrdilo o odločbi, ne da bi preučilo, ali [zadeva] spada na področje uporabe Uredbe […] št. 1215/2012?
2.
Če je odgovor na prvo vprašanje nikalen, ali je treba člen 1(2)(a) Uredbe […] št. 1215/2012 razlagati tako, da zahtevek za povračilo med zunajzakonskima partnerjema spada med premoženjska razmerja iz razmerja, ki ima primerljive (pravne) učinke kot zakonska zveza?“
Vprašanji za predhodno odločanje
Uredba, ki se uporablja
Predložitveno sodišče je vprašanji ob upoštevanju datuma vložitve zahteve za potrdilo, in sicer 22. november 2017, oblikovalo glede na Uredbo št. 1215/2012.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da se, kot izhaja iz člena 66 Uredbe št. 1215/2012, navedena uredba med drugim uporablja za sodne postopke, ki so bili začeti na dan 10. januarja 2015 ali po tem, za sodne odločbe, izdane v sodnih postopkih, ki so bili začeti pred 10. januarjem 2015, pa se še naprej uporablja Uredba št. 44/2001. Zato je treba za določitev uredbe, ki se uporablja
ratione temporis
, kot začetno točko upoštevati datum sprožitve postopka, v katerem je bila sprejeta odločba, katere izvršitev se zahteva, in ne poznejši datum, kot je datum zahteve za potrdilo, ki potrjuje izvršljivost take odločbe.
V postopku v glavni stvari je bila odločba, v zvezi s katero se zahteva izdaja potrdila o izvršljivosti, izdana 23. aprila 2009. Zato je bil tudi postopek, v katerem je bila sprejeta navedena odločba, očitno začet pred upoštevnim datumom za uporabo Uredbe št. 1215/2012, in sicer 10. januarjem 2015. Zato je treba ugotoviti, podobno kot sta to storili madžarska vlada in Evropska komisija, da se v obravnavani zadevi
ratione temporis
uporablja Uredba št. 44/2001.
Vendar kot izhaja iz ustaljene sodne prakse Sodišča, to, da je nacionalno sodišče predlog za sprejetje predhodne odločbe formalno oblikovalo tako, da se je sklicevalo na nekatere določbe Uredbe št. 1215/2012, ni ovira za to, da bi Sodišče temu sodišču predložilo vse elemente razlage, ki bi lahko bili koristni pri sojenju o zadevi, o kateri odloča, ne glede na to, ali jih je v vprašanjih navedlo (glej v tem smislu sodbi z dne 29. septembra 2016, Essent Belgium,
C‑492/14
,
EU:C:2016:732
, točka
, in z dne 7. junija 2018, Inter‑Environnement Bruxelles in drugi,
C‑671/16
,
EU:C:2018:403
, točka
in navedena sodna praksa).
Prvo vprašanje
Ob upoštevanju preudarkov iz točk od 23 do 26 te sodbe je treba prvo vprašanje razumeti tako, da se z njim v bistvu želi izvedeti, ali je treba člen 54 Uredbe št. 44/2001 razlagati tako, da mora sodišče države članice, pri katerem je bila vložena zahteva za izdajo potrdila, da je odločba sodišča izvora izvršljiva, preveriti, ali spor spada na področje uporabe te uredbe, ali pa mora to potrdilo izdati samodejno.
Uvodoma je treba ugotoviti, da se vse stranke, ki so v tej zadevi predložile stališča, strinjajo, da je sodišče v položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, pristojno, da preveri, ali spor, v katerem je bila izdana odločba, v zvezi s katero se zahteva izdaja potrdila o izvršljivosti, spada na področje uporabe pravnega akta, ki določa izdajo takega potrdila, bodisi Uredbe št. 44/2001 bodisi Uredbe št. 1215/2012.
V zvezi s tem je treba opozoriti, kot izhaja iz sodne prakse Sodišča, da ureditev priznavanja in izvrševanja odločb, ki je vzpostavljena z Uredbo št. 44/2001, temelji na medsebojnem zaupanju v sodno varstvo znotraj Evropske unije. To zaupanje ne zahteva le, da so sodne odločbe, izdane v državi članici, samodejno priznane v drugi državi članici, ampak tudi, da mora biti postopek za razglasitev izvršljivosti teh sodnih odločb v drugi državi članici učinkovit in hiter (sodba z dne 13. oktobra 2011, Prism Investments,
C‑139/10
,
EU:C:2011:653
, točka
).
Tak postopek mora v skladu z uvodno izjavo 17 navedene uredbe potekati zgolj na podlagi povsem formalnega preverjanja listin, ki so potrebne za to, da bo odločba v državi članici, v kateri se izvršitev zahteva, izvršljiva (sodba z dne 13. oktobra 2011, Prism Investments,
C‑139/10
,
EU:C:2011:653
, točka
).
Zato mora v skladu s členom 53 Uredbe št. 44/2001 stranka, ki vloži zahtevo za razglasitev izvršljivosti, predložiti izvod sodne odločbe, ki izpolnjuje pogoje, potrebne za potrditev njene verodostojnosti, ter potrdilo iz člena 54 te uredbe, ki ga izdajo organi države članice izvora (glej v tem smislu sodbo z dne 13. oktobra 2011, Prism Investments,
C‑139/10
,
EU:C:2011:653
, točka
).
Zato je naloga potrdila iz člena 54 Uredbe št. 44/2001 to, da omogoča razglasitev izvršljivosti odločbe, sprejete v državi članici izvora, s čimer postane ta razglasitev skoraj samodejna, kot je navedeno v uvodni izjavi 17 te uredbe (glej v tem smislu sodbo z dne 6. septembra 2012, Trade Agency,
C‑619/10
,
EU:C:2012:531
, točka
).
Iz te sodne prakse izhaja, da nujnost zagotavljanja hitrega izvrševanja sodnih odločb ob hkratnem ohranjanju pravne varnosti, na kateri temelji vzajemno zaupanje pri delovanju pravosodja v Uniji – zlasti v položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem se sodišče, ki je izdalo odločbo, katere izvršitev se zahteva, ob njenem sprejetju ni izreklo o uporabi Uredbe št. 44/2001 – upravičuje, da sodišče, pri katerem je bila vložena zahteva za izdajo navedenega potrdila, v tej fazi preveri, ali spor spada na področje uporabe te uredbe.
Okoliščina, da v skladu s členom 55 navedene uredbe predložitev takega potrdila ni obvezna za izvršitev odločbe, ne more poseči v obveznost sodišča, pri katerem je bila vložena zahteva za njegovo izdajo, da preveri, ali spor, v katerem je bila sprejeta odločba, spada na področje uporabe Uredbe št. 44/2001.
Ta ugotovitev je podprta s tem, da postopek izvršitve na podlagi Uredbe št. 44/2001, podobno kot izvršitev na podlagi Uredbe št. 1215/2012, preprečuje kakršen koli naknadni nadzor sodišča države članice, v kateri se izvršitev zahteva, glede tega, ali tožba, v zvezi s katero je bila sprejeta odločba, katere izvršitev se zahteva, spada na področje uporabe Uredbe št. 44/2001, ker so razlogi za vložitev pravnega sredstva zoper razglasitev izvršljivosti navedene odločbe v tej uredbi določeni izčrpno.
Poleg tega je treba tudi poudariti, da se sodišče s preverjanjem, ali je pristojno za izdajo potrdila na podlagi člena 54 Uredbe št. 44/2001, umesti v kontinuiteto prejšnjega sodnega postopka, zagotovi njegovo polno učinkovitost ter vodi postopek sodnega značaja, tako da lahko nacionalno sodišče, ki odloča v okviru takega postopka, Sodišču predloži vprašanje za predhodno odločanje (glej po analogiji sodbo z dne 28. februarja 2019, Gradbeništvo Korana,
C‑579/17
,
EU:C:2019:162
, točki
in
).
Glede na te preudarke je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 54 Uredbe št. 44/2001 razlagati tako, da mora sodišče države članice, pri katerem je bila vložena zahteva za izdajo potrdila, da je odločba sodišča izvora izvršljiva, v položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem se sodišče, ki je izdalo odločbo, katere izvršitev se želi doseči, ob njenem sprejetju ni izreklo o uporabi te uredbe, preveriti, ali spor spada na področje uporabe navedene uredbe.
Drugo vprašanje
Ob upoštevanju pojasnil iz točk od 23 do 26 te sodbe je treba drugo vprašanje razumeti tako, da se z njim v bistvu želi izvedeti, ali je treba člen 1(1) in (2)(a) Uredbe št. 44/2001 razlagati tako, da je tožba, kakršna je ta v glavni stvari, ki se nanaša na predlog za prenehanje premoženjskih razmerij iz zunajzakonske skupnosti, zajeta s pojmom „civilne in gospodarske zadeve“ v smislu tega odstavka 1, in zato spada na stvarno področje uporabe te uredbe.
Uvodoma je treba opozoriti, da so s členom 1(2)(a) Uredbe št. 44/2001 premoženjska razmerja iz zakonske zveze izključena s področja uporabe te uredbe. Razširitev te izključitve na premoženjska razmerja iz razmerja, za katero se v skladu z zakonom, ki se zanj uporablja, šteje, da ima primerljiv učinek kot zakonska zveza, je bila uvedena samo z Uredbo št. 1215/2012.
Opozoriti je tudi treba, da je Uredba št. 44/2001 nadomestila Konvencijo z dne 27. septembra 1968 o pristojnosti in izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (
UL 1972, L 299, str. 32
), zato razlaga, ki jo je Sodišče podalo glede določb te konvencije, velja tudi za določbe te uredbe, kadar je mogoče določbe teh aktov Skupnosti šteti za enakovredne (sodba z dne 16. junija 2016, Universal Music International Holding,
C‑12/15
,
EU:C:2016:449
, točka
in navedena sodna praksa).
Kot izhaja iz sodne prakse Sodišča v zvezi s členom 1, drugi odstavek, točka 1, navedene konvencije, katerega besedilo ustreza besedilu člena 1(2)(a) Uredbe št. 44/2001 – zaradi česar, kot je bilo opozorjeno v prejšnji točki te sodbe, razlaga, ki jo je Sodišče podalo glede prve od teh določb, velja tudi za drugo – se pojem „premoženjska razmerja iz zakonske zveze“ nanaša na premoženjska razmerja, ki neposredno izhajajo iz zakonske zveze ali njene razveze (glej v tem smislu sodbo z dne 27. marca 1979, de Cavel,
143/78
,
EU:C:1979:83
, točka
).
Ker med strankama iz postopka v glavni stvari, kot je razvidno iz predloga za predhodno odločanje, ni bila sklenjena zakonska zveza, premoženjska razmerja iz njune zunajzakonske skupnosti ni mogoče opredeliti kot „premoženjska razmerja iz zakonske zveze“ v smislu člena 1(2)(a) Uredbe št. 44/2001.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da je izključitev iz člena 1(2)(a) Uredbe št. 44/2001 izjema, in jo je zato treba razlagati strogo. Sodišče je namreč na podlagi cilja Uredbe št. 44/2001 – ki je ohranjati in razvijati območje svobode, varnosti in pravice s spodbujanjem prostega pretoka sodnih odločb – že razsodilo, da so izključitve s področja uporabe navedene uredbe izjeme, ki jih je treba kot vsako izjemo razlagati ozko (glej v tem smislu sodbo z dne 23. oktobra 2014, flyLAL‑Lithuanian Airlines,
C‑302/13
,
EU:C:2014:2319
, točka
).
Razlaga pojma „premoženjska razmerja iz zakonske zveze“ v smislu člena 1(2)(a) Uredbe št. 44/2001, v skladu s katero zunajzakonska skupnost, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, ne spada na področje uporabe te določbe, je poleg tega potrjena z zakonodajno spremembo glede zadnjenavedene izključitve, ki je bila uvedena z Uredbo št. 1215/2012. Kot je bilo ugotovljeno v točki 39 te sodbe, je bila ta izključitev z zadnjenavedeno uredbo razširjena zunaj premoženjskih razmerij iz zakonske zveze, in sicer le glede razmerij, za katera se šteje, da imajo primerljiv učinek kot zakonska zveza. Zato člena 1(2)(a) Uredbe št. 44/2001 ni mogoče razlagati tako, da se uporablja za zunajzakonsko skupnost, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, saj bi se sicer zadnjenavedeni spremembi odvzel vsakršen smisel.
Glede na te preudarke je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 1(1) in (2)(a) Uredbe št. 44/2001 razlagati tako, da je tožba, kakršna je ta v glavni stvari, ki se nanaša na predlog za prenehanje premoženjskih razmerij iz zunajzakonske skupnosti, zajeta s pojmom „civilne in gospodarske zadeve“ v smislu tega odstavka 1 in zato spada na stvarno področje uporabe te uredbe.
Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) razsodilo:

1.
Člen 54 Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah je treba razlagati tako, da mora sodišče države članice, pri katerem je bila vložena zahteva za izdajo potrdila, da je odločba sodišča izvora izvršljiva, v položaju, kakršen je ta iz postopka v glavni stvari, v katerem se sodišče, ki je izdalo odločbo, katere izvršitev se želi doseči, ob njenem sprejetju ni izreklo o uporabi te uredbe, preveriti, ali spor spada na področje uporabe navedene uredbe.

2.
Člen 1(1) in (2)(a) Uredbe št. 44/2001 je treba razlagati tako, da je tožba, kakršna je ta v glavni stvari, ki se nanaša na predlog za prenehanje premoženjskih razmerij iz zunajzakonske skupnosti, zajeta s pojmom „civilne in gospodarske zadeve“ v smislu tega odstavka 1 in zato spada na stvarno področje uporabe te uredbe.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: madžarščina.