CELEX: 62014CJ0409
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Kopējais muitas tarifs
Kombinētā nomenklatūra
Preču klasifikācija
Kombinētās nomenklatūras apakšpozīciju interpretācija
Direktīva 2008/118/EK
Akcīzes preču ievešana
Muitas maksājumu atlikšanas procedūra vai režīms
Sekas, ko rada Kombinētās nomenklatūras apakšpozīcijas nepareiza norādīšana muitas deklarācijā
Pārkāpumi akcīzes preču pārvietošanas brīdī

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Kombinētās nomenklatūras (turpmāk tekstā – “KN”) apakšpozīcijas 2401 10 35 un 2403 10 90, kas ietvertas Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (
OV 1987, L 256, 1. lpp.
), kas grozīta ar Komisijas 2010. gada 5. oktobra Regulu (ES) Nr. 861/2010 (
OV 2010, L 284, 1. lpp.
; turpmāk tekstā – “Regula Nr. 2658/87”), I pielikumā, kā arī Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK (
OV 2009, L 9, 12. lpp.
), 2. panta b) punktu, 4. panta 6. un 8. punktu un 38. pantu.
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp
Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft
. (turpmāk tekstā – “
Schenker
”) un
Nemzeti Adó‑ és Vámhivatal Észak-Alföldi Regionális Vám‑ és Pénzügyőri Főigazgatósága
(Valsts nodokļu un muitas administrācijas Ziemeļalfeldas reģionālā muitas un nodokļu inspekcijas ģenerāldirekcija, Ungārija, turpmāk tekstā – “Muitas ģenerāldirekcija”) saistībā ar tabakas
light air cured
klasifikāciju NK un tās iespējamo pakļaušanu akcīzes nodoklim.
Atbilstošie tiesību akti
Starptautiskās tiesības
Muitas sadarbības padome, tagad – Pasaules Muitas organizācija (PMO), tika izveidota ar konvenciju par minētās padomes izveidi, kas noslēgta Briselē 1950. gada 15 decembrī. Preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizēto sistēmu (turpmāk tekstā – “HS”) ir izstrādājusi PMO, un tā ir ieviesta ar starptautisko konvenciju par preču aprakstīšanas un kodēšanas harmonizēto sistēmu (turpmāk tekstā – “HS konvencija”), kura ir noslēgta 1983. gada 14. jūnijā Briselē un kopā ar tās 1986. gada 24. jūnija grozījumu protokolu Eiropas Ekonomikas kopienas vārdā apstiprināta ar Padomes 1987. gada 7. aprīļa Lēmumu 87/369/EEK (
OV 1987, L 198, 1. lpp.
).
Saskaņā ar HS konvencijas 3. panta 1. punktu katra līgumslēdzēja puse apņemas nodrošināt, lai to muitas tarifu nomenklatūra un statistika atbilstu HS, izmantot visas HS pozīcijas un apakšpozīcijas, tās nepapildinot un negrozot, kā arī atbilstošos ciparu kodus un ievērot šīs sistēmas ciparu secību. Katra līgumslēdzēja puse apņemas arī piemērot vispārīgos noteikumus HS interpretācijai un visas HS iedaļu, nodaļu un apakšpozīciju piezīmes un negrozīt šo pēdējo piemērošanas jomu.
PMO atbilstoši HS konvencijas 8. pantā ietvertajiem nosacījumiem apstiprina HS komitejas pieņemtās paskaidrojošās piezīmes un klasificēšanas ieteikumus.
Paskaidrojošās piezīmes attiecībā uz HS pozīciju 2401 ir formulētas šādi:
“24.01 – Neapstrādāta tabaka; tabakas atkritumi:
2401.10 – tabaka ar neizgrieztu vidējo dzīslu:
2401.20 – tabaka ar daļēji vai pilnīgi izgrieztu vidējo dzīslu:
2401.30 – tabakas atkritumi
Šajā pozīcijā ietilpst:
1)
tabaka dabīgā stāvoklī kā veseli augi vai lapas; kaltētas vai fermentētas lapas; šīs lapas var būt veselas vai ar izgrieztu vidējo dzīslu, sasmalcinātas vai nesasmalcinātas, saplēstas vai sadalītas noteiktā formā, bet ar nosacījumu, ka produkts nav gatavs smēķēšanai.
Šajā pozīcijā arī ietilpst jauktas tabakas lapas, ar izgrieztu vidējo dzīslu, vēlāk mērcētas maisījumā galvenokārt, lai izvairītos no pelējuma un izžūšanas, un, otrkārt, garšas saglabāšanai.
2)
“tabakas atkritumi” tostarp lapu kāti un putekļi, kas rodas lapu pārstrādē vai tabakas izstrādājumu ražošanā.
[..]”
HS paskaidrojošajās piezīmēs attiecībā uz pozīciju 2403 ir noteikts:
“24.03 – Citādi tabakas izstrādājumi un tabakas rūpnieciski aizstājēji; “homogenizēta” vai “atjaunota” tabaka; tabakas ekstrakti un esences.
2403.10 – smēķējamā tabaka, kas satur vai nesatur tabakas aizstājējus jebkurā samērā
—
Citi:
2403.91 – – “homogenizēta” vai “atjaunota” tabaka
2403.99 – – Citi produkti
Šajā pozīcijā ietilpst:
1)
Smēķējamā tabaka, arī, kuras sastāvā ir tabakas aizvietotāji, piemēram, ražota tabaka pīpei vai cigarešu ražošanai.
[..]”
Savienības tiesības
Kombinētā nomenklatūra
Eiropas Savienībā importēto preču muitas klasificēšanu regulē KN.
Saskaņā ar Regulas Nr. 2658/87 12. panta 1. punktu Eiropas Komisija katru gadu pieņem regulu, kurā pilnībā atveidota KN redakcija kopā ar muitas nodokļu likmēm, kas izriet no Eiropas Savienības Padomes vai Komisijas pieņemtajiem pasākumiem. Šī regula ir piemērojama no nākamā gada 1. janvāra.
KN redakcija, kas piemērojama faktiem pamatlietā, kas norisinājušies 2011. gada laikā, izriet no Regulas Nr. 861/2010.
Vispārīgajos KN interpretācijas noteikumos, kas ietverti šīs nomenklatūras pirmās daļas I sadaļas A iedaļā, ir noteikts:
“[KN] preces klasificē pēc šādiem principiem:
1.
Sadaļu, nodaļu un apakšnodaļu virsraksti doti tikai ērtības labad; juridiski klasifikāciju nosaka atbilstoši pozīciju un iedaļu un nodaļu attiecīgajām piezīmēm, kā arī atbilstoši tālāk izklāstītajiem noteikumiem, ja vien pozīcijās un piezīmēs nav noteikts citādi.
[..]
2.
a)
jebkura norāde uz kādu preci pozīcijas ierakstā attiecas arī uz negatavām vai nepabeigtām precēm, ja uzrādāmajām precēm piemīt gatavas vai pabeigtas preces pamatīpašības. Tā attiecas arī uz gatavām vai pabeigtām precēm vai arī precēm, kas ir par tādām uzskatāmas saskaņā ar iepriekšminētajiem noteikumiem, ja tās ir nesaliktas vai izjauktas;
b)
jebkura atsauce uz precēm no noteikta materiāla vai vielas attiecas uz precēm, kas no šā materiāla vai vielas izgatavotas pilnīgi vai daļēji. Jebkura atsauce uz precēm no noteikta materiāla vai vielas attiecas uz precēm, kas no šā materiāla vai vielas izgatavotas pilnīgi vai daļēji. Preces, kas izgatavotas no vairākiem materiāliem vai vielām, klasificē atbilstīgi 3. noteikumam.
3.
Ja, piemērojot 2. noteikuma b) punktu, vai cita iemesla dēļ preces pēc pirmā acu uzmetiena var klasificēt divās vai vairākās pozīcijās, klasifikāciju izdara šādi:
a)
priekšroku dod pozīcijai, kurā ir konkrētāks preces apraksts, nevis pozīcijām, kurās preces apraksts ir vispārīgāks. Ja tomēr katra no divām vai vairākām pozīcijām attiecas tikai uz daļu materiālu vai vielu, kas ietilpst jauktās vai saliktās precēs, vai arī tikai uz atsevišķām sastāvdaļām mazumtirdzniecībai paredzētos komplektos, tad šādas pozīcijas uzskata par vienlīdz konkrētām pat tad, ja kādā no tām preču apraksts ir pilnīgāks vai precīzāks;
b)
ja sajaukumus, saliktas preces, kas izgatavotas no dažādiem materiāliem vai sastāv no dažādiem komponentiem, kā arī preces, kas iesaiņotas komplektos mazumtirdzniecībai, nevar klasificēt atbilstīgi šā noteikuma 3.a) punktam, tās klasificē pēc materiāliem vai sastāvdaļām, kas nosaka preces pamatīpašības, ja vien šo principu iespējams piemērot;
c)
ja preces nevar klasificēt atbilstīgi šā noteikuma a) vai b) apakšpunktam, tās klasificē pozīcijā ar lielāko kārtas numuru no vienlīdz pieļaujamām pozīcijām.
4.
Preces, kuras nevar klasificēt pēc iepriekš minētajiem noteikumiem, klasificē visradniecīgāko preču pozīcijā.
[..]
6.
Juridiski preču klasifikāciju pozīcijas apakšpozīcijās nosaka atbilstoši apakšpozīciju noteikumiem un piezīmēm, kā arī pēc analoģijas atbilstoši iepriekš minētajiem noteikumiem, ievērojot, ka salīdzināmas ir tikai viena līmeņa apakšpozīcijas. Piemērojot šo noteikumu, ņem vērā arī atbilstīgo sadaļu un nodaļu piezīmes, ja vien konteksts nenosaka citādi.”
KN otrajā daļā ir IV sadaļa, kas veltīta “pārtikas rūpniecības ražojumi[em]; dzērieni[em], alkoholiski[em] šķidrumi[em] un etiķi[m]; tabaka[i] un tabakas rūpnieciski aizstājēji[em]”. Šajā sadaļā ir iekļauta tostarp 24. nodaļa ar virsrakstu “Tabaka un tabakas rūpnieciski aizstājēji”. Šajā nodaļā ietilpst tostarp šādas tarifa pozīcijas:
“1.
Šajā nodaļā neietilpst medicīniskās cigaretes (30. nodaļa).
KN kods
Preču apraksts
Līgumiskā nodokļa likme (%)
Papildu vienība
Neapstrādāta tabaka; tabakas atkritumi:


2401 10
– tabaka ar neizgrieztu vidējo dzīslu:


2401 10 35
– – ēnā kaltēta gaišā tabaka
11,2 MIN 22 [euro] MAX 56 [euro]//100 kg/net
––
2401 10 60
– – saulē kaltēta austrumu tipa tabaka
11,2 MIN 22 [euro] MAX 56 [euro]/100 kg/net
––
2401 10 70
– – ēnā kaltēta tumšā tabaka
11,2 MIN 22 [euro] MAX 56 [euro]/100 kg/net
––
2401 10 85
– – dūmos kaltēta tabaka
11,2 MIN 22 [euro] MAX 56 [euro]/100 kg/net
––
2401 10 95
– – Citi produkti
10 MIN 22 [euro] MAX 56 [euro]/100 kg/net
––
2401 20
– tabaka ar daļēji vai pilnīgi izgrieztu vidējo dzīslu:


2401 20 35
– – ēnā kaltēta gaišā tabaka
11,2 MIN 22 [euro] MAX 56 [euro]/100 kg/net
––
2401 20 60
– – saulē kaltēta austrumu tipa tabaka
11,2 MIN 22 [euro] MAX 56 [euro]/100 kg/net
––
2401 20 70
– – ēnā kaltēta tumšā tabaka
11,2 MIN 22 [euro] MAX 56 [euro]/100 kg/net
––
2401 20 85
– – dūmos kaltēta tabaka
11,2 MIN 22 [euro] MAX 56 [euro]/100 kg/net
––
2401 20 95
– – Citi produkti
11,2 MIN 22 [euro] MAX 56 [euro]/100 kg/net
––
2401 30 00
– tabakas atkritumi
11,2 MIN 22 [euro] MAX 56 [euro]/100 kg/net
––
Cigāri, Manilas cigāri, cigarillas un cigaretes no tabakas vai tabakas aizstājējiem:


2402 10 00
– Cigāri, Manilas cigāri un cigarillas, kas satur tabaku
1000 p/st Tūkstotis vienību
2402 20
– cigaretes, kas satur tabaku:


2402 20 10
– – ar krustnagliņām
1000 p/st Tūkstotis vienību
2402 20 90
– – Citi produkti
57,6
1000 p/st Tūkstotis vienību
2402 00
– Citi produkti
57,6
––
Citādi tabakas izstrādājumi un tabakas rūpnieciski aizstājēji; “homogenizēta” vai “atjaunota” tabaka; tabakas ekstrakti un esences:


2403 10
– smēķējamā tabaka, kas satur vai nesatur tabakas aizstājējus jebkurā samērā


2403 10 10
– – tiešajā iepakojumā, ar tīro svaru līdz 500 g
74,9
––
2403 10 90
– – Citi produkti
74,9
––

– Citi produkti


2403 91 00
– – “homogenizēta” vai “atjaunota” tabaka
16,6
––
2403 99
– – Citi produkti


2403 99 10
– – – košļājamā tabaka un šņaucamā tabaka
41,6
––
2403 99 90
– – – Citi produkti
16,6
––”
Kombinētās nomenklatūras paskaidrojošās piezīmes saistībā ar pozīciju 2401, ko izstrādājusi Komisija, to faktiem pamatlietā piemērojamā redakcijā (
OV 2008, C 133, 1. lpp.
), ir formulētas šādi:
“2401 Neapstrādāta tabaka; tabakas atkritumi:
Attiecībā uz neapstrādātu tabaku skat. skaidrojumus par HS pozīciju 2401, 1. punktu.
Piemēro šādas definīcijas:
[..]
b)
“gaisā kaltēta” (“light-air-cured”) Barleja tipa tabaka ir kaltēta dabiskos atmosfēras apstākļos, un tai nav dūmu un izgarojumu tvaiku smaržas, ja ir tikusi piemērota papildus siltuma vai gaisa cirkulācija: lapas parasti ir no dzeltenbrūnas līdz sarkanīgai krāsai. Citas krāsas un krāsu kombinācijas bieži ir gatavības vai kultūras un konservēšanas tehnikas variācijas rezultāts.
c)
“gaisā kaltēta” (“light-air-cured”) Merilenda tipa tabaka ir kaltēta dabiskos atmosfēras apstākļos, un tai nav dūmu vai kvēpu smaržas, ja ir tikusi piemērota papildus siltuma vai gaisa cirkulācija; lapas parasti ir no vieglās dzeltenas līdz dziļai ķiršu sarkanai krāsai. Citas krāsas un krāsu kombinācijas bieži ir gatavības vai kultūras un konservēšanas tehnikas variācijas rezultāts.
[..]”
HS paskaidrojošajās piezīmēs attiecībā uz pozīciju 24 03 10 90 ir noteikts:
“Smēķējamā tabaka, kas satur vai nesatur tabakas aizstājējus jebkurā samērā
Smēķējamā tabaka ir tabaka, kas ir sagriezta vai kā citādi sadalīta, savīta vai sapresēta blokos, ko var smēķēt bez tālākas rūpnieciskas apstrādes.
Tabakas atkritumi, kurus ir iespējams smēķēt un kuri ir iepakoti pārdošanai mazumtirdzniecībā, ir smēķējamā tabaka, pat ja tie neatbilst cigāru, cigarillu vai cigarešu aprakstam (skat. [KN] apakšpozīciju 2402 10 00, 2402 20 10 un 2402 20 90 skaidrojumus).
Šajās apakšpozīcijās ietilpst arī produkti, kuri pilnībā vai daļēji sastāv no vielām, kas nav tabaka, un kuri atbilst iepriekš minētajai definīcijai. Savukārt šajās apakšpozīcijās neietilpst produkti, kuri pilnībā sastāv no vielām, kas nav tabaka, un kuri ir paredzēti izmantošanai medicīnā (30. nodaļa).
Šajās apakšpozīcijās ietilpst sagrieztas cigarešu druskas [(
cut cigarette rag
)], kas ir gatavs tabakas maisījums cigarešu ražošanai.”
Muitas kodekss
Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (
OV 1992, L 302, 1. lpp.
), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 955/1999 (
OV 1999, L 119, 1. lpp.
) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 13. aprīļa Regulu (EK) Nr. 648/2005 (
OV 2005, L 117, 13. lpp.
) (turpmāk tekstā – “Muitas kodekss”), 4. panta 19. punktā ir noteikts šādi:
“Šajā Kodeksā terminiem ir šāda nozīme:
[..]
19)
“Preču uzrādīšana muitai” nozīmē paziņošanu noteiktā kārtībā muitas dienestiem par preču nogādāšanu muitas iestādē vai citā muitas dienestu paredzētā vai akceptētā vietā.”
Muitas kodeksa 37. pantā ir paredzēts:
“1.   Preces, kas ievestas Kopienas muitas teritorijā, no to ievešanas brīža atrodas muitas uzraudzībā. Tās var pakļaut muitas dienestu kontrolei saskaņā ar spēkā esošajiem noteikumiem.
2.   Tām ir jāpaliek šādā uzraudzībā tik ilgi, cik vajadzīgs, lai noteiktu to statusu muitā, ja tas vajadzīgs, un, neskarot 82. panta 1. punktu, ārpuskopienas preču gadījumā – līdz to muitas statuss tiek nomainīts, tās nonāk brīvajā zonā vai brīvajā noliktavā vai tās ir atkal izvestas vai iznīcinātas saskaņā ar 182. pantu.”
Muitas kodeksa 38. panta 1. punktā ir noteikts:
“Kopienas muitas teritorijā ievestās preces pavada persona, kas tās nevilcinoties nogādā Kopienā pa muitas dienestu noteiktu maršrutu saskaņā ar šo dienestu norādījumiem, ja tādi ir doti:
a)
muitas iestāžu norādītā muitas iestādē vai jebkurā citā šo dienestu norādītā vai atļautā vietā vai
b)
brīvajā zonā, ja preces ir ievedamas brīvajā zonā tieši:
—
pa jūru vai pa gaisu, vai
—
pa sauszemi, nešķērsojot citu Kopienas muitas teritorijas daļu, gadījumos, kad brīvā zona piekļaujas dalībvalsts sauszemes robežai ar trešo valsti.”
Muitas kodeksa 40. pantā ir noteikts:
“Preces, kas nonāk Kopienas muitas teritorijā, muitai uzrāda persona, kas ieved preces šajā teritorijā, vai attiecīgi tā persona, kura uzņemas atbildību par preču pārvadāšanu pēc ievešanas, izņemot gadījumos, kad tās pārvadā ar transportlīdzekļiem, kuri tikai šķērso Kopienas muitas teritorijas teritoriālos ūdeņus vai gaisa telpu, šajā teritorijā neapstājoties. Persona, kas uzrāda preces, atsaucas uz kopsavilkuma deklarāciju vai muitas deklarāciju, kas iepriekš iesniegta par precēm.”
Saskaņā ar Muitas kodeksa 79. pantu:
“Kad ārpuskopienas preces izlaiž brīvā apgrozībā, tās iegūst Kopienas preču muitas statusu.
Preču laišana brīvā apgrozībā ietver tirdzniecības politikas pasākumu piemērošanu, pārējo ar preču ievešanu saistīto formalitāšu izpildi un likumā noteikto nodokļu uzlikšanu.”
Muitas kodeksa 84. panta 1. punktā ir paredzēts:
“85.–90. pantā:
a)
ar jēdzienu “procedūra” jāsaprot šādi ārpuskopienas precēm piemērojamie režīmi:
—
ārējais tranzīts,
—
glabāšana muitas noliktavā,
—
ievešana pārstrādei [nodokļu] neuzlikšanas sistēmā,
—
pārstrāde muitas kontrolē,
un
—
pagaidu ievešana;
[..].”
Muitas kodeksa 91. pantā ir noteikts:
“1.   Ārējā tranzīta procedūra atļauj Kopienas muitas teritorijā pārvietot no viena punkta uz otru:
a)
ārpuskopienas preces, neattiecinot uz tām ievedmuitas nodokļus un citus maksājumus vai tirdzniecības politikas pasākumus;
b)
Kopienas preces – tajos gadījumos un ar tiem nosacījumiem, kas paredzēti saskaņā ar komitejas procedūru, lai novērstu to, ka sakarā ar precēm, uz ko attiecas eksporta pasākumi vai no tiem gūstamais labums, neizvairītos no šādiem pasākumiem vai neattaisnoti gūtu no tiem labumu.
[..]”
Muitas kodeksa 202. pantā ir paredzēts:
“1.   Ievedmuitas parāds rodas,
a)
pretlikumīgi Kopienas muitas teritorijā ievedot ar ievedmuitas nodokli apliekamās preces
vai
b)
šādas preces pretlikumīgi ievedot citā šīs teritorijas daļā no brīvās zonas vai brīvās noliktavas.
Šajā pantā “pretlikumīga ievešana” nozīmē jebkādu ievešanu, pārkāpjot 38.–41. pantu un 177. panta otro ievilkumu.
2.   Muitas parāds rodas brīdī, kad preces tiek pretlikumīgi ievestas.
[..]”
Muitas kodeksa 204. panta 1. punktā ir noteikts:
“Ievedmuitas parāds rodas,
a)
neizpildot kādu no pienākumiem, ko uzliek ievedmuitas nodoklim pakļaujamo preču pagaidu glabāšana vai tās muitas procedūras izmantošanu, kurā tās nodotas,
vai
b)
neievērojot kādu nosacījumu preču nodošanai šajā muitas procedūrā, vai pazeminātas ievedmuitas nodokļa likmes vai nulles likmes piemērošanai precēm sakarā ar to galapatēriņu,
gadījumos, kas nav minēti 203. pantā, ja vien netiek konstatēts, ka neizpildīšana nav būtiski iespaidojusi attiecīgās pagaidu glabāšanas vai muitas procedūras pareizu norisi.”
[Ar labojumiem, kas izdarīti ar 2016. gada 6. oktobra rīkojumu] Regula Nr. 2454/93
[Ar labojumiem, kas izdarīti ar 2016. gada 6. oktobra rīkojumu] Komisijas 1993. gada 2. jūlija Regulas (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Regulai Nr. 2913/92 (
OV 1993, L 253, 1. lpp.
), kas grozīta ar Komisijas 2009. gada 16. aprīļa Regulu (EK) Nr. 312/2009 (
OV 2009, L 98, 3. lpp.
), 186. panta 1. punkta pirmajā daļā ir noteikts:
“Uz ārpuskopienas precēm, ko uzrāda muitai, attiecas kopsavilkuma deklarācija par pagaidu uzglabāšanu, kā noteikuši muitas dienesti.”
[Ar labojumiem, kas izdarīti ar 2016. gada 6. oktobra rīkojumu] Saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2454/93, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas 2002. gada 11. marta Regulu (EK) Nr. 444/2002 (
OV 2002, L 68, 1. lpp.
), 859. pantu:
“Uzskata, ka šāda saistību nepildīšana būtiski neietekmē pagaidu glabāšanas vai muitas procedūras pareizu norisi [Muitas] Kodeksa 204. panta 1. punkta izpratnē, ar noteikumu, ka
—
saistību nepildīšanas mērķis nav bijis nelikumīgi izvairīties no muitas uzraudzības pār precēm,
—
saistību nepildīšanas cēlonis nav attiecīgās personas acīm redzama nolaidība un
—
vēlāk tiek veiktas visas formalitātes, kas vajadzīgas, lai ar precēm saistītā situācija atbilstu attiecīgajām prasībām.
[..]
2)
Tādu preču gadījumā, kas atrodas kādā tranzīta procedūrā, ja neizpilda kādu no pienākumiem, ko uzliek šīs procedūras izmantošana, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)
preces, kas atrodas kādā procedūrā, neskartas faktiski uzrādīja saņēmējā muitas iestādē;
b)
saņēmēja muitas iestāde varēja pārliecināties par preču nodošanu muitas noteikumos atzītai izmantošanai vai par to ievietošanu pagaidu glabāšanā tranzīta darbības beigās;
un
c)
ja nav ievērots 356. pantā paredzētais termiņš un minētā panta 3. punkts nav piemērojams, preces tomēr ir uzrādītas saņēmējā muitas iestādē saprātīgā laika periodā.
[..]”
Direktīva 2008/118
Atbilstoši Direktīvas 2008/118 preambulas 7. apsvērumam:
“Tā kā atlikšanas procedūras, kas noteiktas [..] Muitas kodeks[ā] [..], nodrošina pienācīgu uzraudzību, kamēr minētās regulas nosacījumi attiecas uz akcīzes precēm, nav nepieciešams atsevišķi piemērot akcīzes uzraudzības sistēmu brīdī, kamēr uz akcīzes precēm attiecas Kopienas muitas maksājumu atlikšanas procedūra vai režīms.”
Šīs direktīvas 1. panta 1. punkta c) apakšpunktā ir paredzēts:
“Šī direktīva nosaka vispārēju režīmu attiecībā uz akcīzes nodokli, ko tieši vai netieši uzliek šādu preču patēriņam (turpmāk “akcīzes preces”):
[..]
c)
tabakas izstrādājumi, uz ko attiecas Direktīva 95/59/EK, Direktīva 92/79/EEK un Direktīva 92/80/EEK.”
Direktīvas 2008/118 2. pantā noteikts:
“Akcīzes preces apliek ar akcīzes nodokli tad, kad:
a)
preces ražo, tostarp arī, attiecīgos gadījumos, iegūst, Kopienas teritorijā;
b)
preces importē Kopienas teritorijā.”
Šīs direktīvas 3. panta 4. punktā ir noteikts:
“Šīs direktīvas III un IV nodaļu nepiemēro akcīzes precēm, uz ko attiecas muitas maksājumu atlikšanas procedūra vai režīms.”
Minētās direktīvas 4. panta 6. un 8. punktā ir noteikts:
“Šajā direktīvā, kā arī tās īstenošanas noteikumos piemēro šādas definīcijas:
[..]
6)
“muitas maksājumu atlikšanas procedūra vai režīms” ir kāda no Regulā (EEK) Nr. 2913/92 paredzētajām īpašajām procedūrām saistībā ar muitas pārraudzību, kura attiecas uz precēm, kas nav Kopienas preces, kad tās ieved Kopienas muitas teritorijā pagaidu glabāšanā, brīvās zonās vai brīvās noliktavās, kā arī jebkurš režīms, kas paredzēts minētās regulas 84. panta 1. punkta a) apakšpunktā;
[..]
8)
“akcīzes preču imports” ir akcīzes preču ievešana Kopienas teritorijā, izņemot, ja attiecīgajām precēm ievešanas brīdī piemēro muitas maksājumu atlikšanas procedūru vai režīmu, kā arī muitas maksājumu atlikšanas procedūras vai režīma piemērošanas pārtraukšana.”
Saskaņā ar šīs pašas direktīvas 7. panta 2. punktu:
“Šajā direktīvā “nodošana patēriņam” ir:
a)
akcīzes preču novirzīšana, arī nelikumīga novirzīšana, no atliktās nodokļa maksāšanas režīma;
[..]
d)
akcīzes preču imports, arī nelikumīgs imports, izņemot, ja attiecīgajām akcīzes precēm uzreiz pēc importa piemēro atliktās nodokļa maksāšanas režīmu.”
Saskaņā ar Direktīvas 2008/118 33. panta 1. punktu:
“Neskarot 36. panta 1. punktu, ja akcīzes preces, kas jau ir nodotas patēriņam [laistas apgrozībā] vienā dalībvalstī, komerciālām vajadzībām glabā citā dalībvalstī, lai tās tur pārdotu vai izmantotu, tām uzliek akcīzes nodokli un akcīzes nodokli iekasē tajā dalībvalstī, kurā preces tiek glabātas.
[..]”
Šīs direktīvas 38. pantā ir paredzēts:
“1.   Ja, pārvietojot akcīzes preces saskaņā ar 33. panta 1. punktu vai 36. panta 1. punktu, ir izdarīts pārkāpums kādā dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kurā tās nodeva patēriņam, preces apliek ar akcīzes nodokli un šo nodokli iekasē tajā dalībvalstī, kurā šis pārkāpums ir izdarīts.
2.   Ja, pārvietojot akcīzes preces saskaņā ar 33. panta 1. punktu vai 36. panta 1. punktu, ir konstatēts pārkāpums kādā dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kurā šīs preces nodeva patēriņam, un ja nav iespējams noteikt, kur ticis izdarīts pārkāpums, uzskata, ka tas ir izdarīts un akcīzes nodokli iekasē tajā dalībvalstī, kurā pārkāpums ir konstatēts.
Tomēr, ja, pirms ir pagājuši trīs gadi no dienas, kad akcīzes preces ir iegādātas, tiek noskaidrots, kurā dalībvalstī pārkāpums ir faktiski izdarīts, piemēro 1. punktu.
[..]
4.   Šajā pantā “pārkāpums” nozīmē situāciju, kas rodas, pārvietojot akcīzes preces saskaņā ar 33. panta 1. punktu vai 36. panta 1. punktu, kura nav iekļauta 37. pantā, kā rezultātā pārvietošana vai daļa no pārvietošanas nav pabeigta likumīgi.”
Ungārijas tiesības
A jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól szóló 2003. évi CXXVII. törvény
(2003. gada Likums Nr. CXXVII par akcīzes nodokli un īpašiem noteikumiem saistībā ar akcīzes preču izplatīšanu, turpmāk tekstā – “Likums par akcīzes nodokli”) 1. panta 1. un 2. punktā:
“1.   Ar akcīzes nodokli ir aplikta gan akcīzes preču ražošana valstī, gan to ievešana tajā.
2.   Lai nodrošinātu nodokļu saistību pārbaudi un izpildi, nepieciešams:
a)
lai akcīzes prece tiktu ražota tikai akcīzes preču noliktavā, izņemot gadījumus, ja ražošanu uzrauga muita;
b)
lai valstī ievesta akcīzes prece, nesamaksājot akcīzes nodokli, tiktu pārvesta uz akcīzes preču noliktavu vai no nodokļa atbrīvota lietotāja telpām vai noliktavu, izņemot, ja runa ir par preci, kam tiek piemērota muitas uzraudzība vai kas ir paredzēta reģistrētam komersantam, un
c)
lai akcīzes prece, par kuru nav samaksāts akcīzes nodoklis, tiktu turēta un uzglabāta tikai akcīzes preču noliktavā vai no nodokļa atbrīvota lietotāja telpās vai noliktavā, izņemot, ja precei tiek piemērota muitas uzraudzība.”
Likuma par akcīzes nodokli 3. panta 1. punktā ir noteikts:
“Šī likuma noteikumi ir piemērojami nodoklim, kas maksājams par akcīzes preci, vispārējam nodoklim par tabakas izstrādājumu izplatīšanu, akcīzes preču ražošanu un izplatīšanu un citām ar akcīzes nodokli apliekamām darbībām.”
Saskaņā ar Likuma par akcīzes nodokli 3. panta 2. punkta g) apakšpunktu tabakas izstrādājumi ir akcīzes preces.
Minētā likuma 7. pantā ir ietvertas šādas definīcijas:
“2)   Akcīzes preces ievešana: akcīzes preces ievešana valstī tieši no trešās valsts vai izmantojot vienu vai vairākas dalībvalstis, ar nosacījumu, ka, ja minētā prece tiek ievesta valstī atbilstoši muitas procedūrai, ievešana notiek vienlaicīgi ar šajā režīmā paredzētas procedūra izbeigšanu, kuras rezultātā atbilstoši muitas tiesiskajam regulējumam minētās preces tiek laistas brīvā apgrozībā.
7/I)   Atliktā nodokļa maksāšanas režīma nelikumīga novirzīšana: darbība vai apstāklis, kas saistībā ar akcīzes precēm, kuras ir apritē Kopienas atliktā nodokļu maksāšanas režīma ietvaros, nedod tiesības uz atbrīvojumu no atliktā nodokļu maksāšanas pienākuma atbilstoši 21. panta 1. punktam vai 26/B. panta 3. punktam.
22)   Laišana brīvā apgrozībā: akcīzes preces izlaišana no akcīzes preču noliktavas, kādas dalībvalsts akcīzes preču noliktavas vai no nodokļa atbrīvota lietotāja telpām, izņemot gadījumu, ja preces galamērķis ir akcīzes preču noliktava, dalībvalsts akcīzes preču noliktava vai citā dalībvalstī reģistrēts komersants, trešā valsts vai no nodokļa atbrīvots lietotājs; ja akcīzes preces saņem reģistrēts komersants, vīnogu vīna vairumtirdzniecība, ko ražotājs veic no akcīzes preču noliktavas; muitas formalitātes, kuru rezultātā atbilstoši muitas tiesiskajam regulējumam notiek no trešās valsts ievestas akcīzes preces laišana brīvā apgrozībā vai arī jebkurš muitas iestāžu pasākums, saskaņā ar kuru akcīzes preces laišana brīvā apgrozībā ir jāuzskata par atbilstošu muitas tiesiskajam regulējumam, ja, izmantojot muitas formalitātes vai pasākumus, akcīzes prece netiek uzglabāta akcīzes preču noliktavā vai no nodokļa atbrīvota lietotāja [telpās], un reģistrēts nosūtītājs to nesūta uz kādu no 18. panta 1. punktā iekļautajiem galamērķiem, uz kuriem attiecas 18. panta 2. punkts”.”
Šī paša likuma 8. pantā ir noteikts, ka:
“Ja vien šajā likumā nav noteikts citādi, nodokļu saistības rada:
a)
akcīzes preces ražošana valstī;
b)
akcīzes preces ražošana valstī.”
Likuma par akcīzes nodokli 15. panta 2. punktā ir paredzēts:
“Nodokļa maksāšanas pienākums rodas:
a)
nelikumīgi ražojot akcīzes preces ārpus akcīzes preču noliktavas;
b)
iegādājoties, turot īpašumā, pārvadājot, izmantojot vai izplatot akcīzes preces, kas ir nelikumīgi ražotas ārpus akcīzes preču noliktavas vai nelikumīgi ievestas vai saņemtas valstī no trešās valsts vai no dalībvalsts, izņemot, ja runa ir par fizisku personu, kura neveic individuāla komersanta darbības ar akcīzes preci un kura var apliecināt, ka katrā konkrētajā gadījumā var nešaubīgi secināt, ka tā akcīzes preci ir ieguvusi likumīgi.”
Saskaņā ar minētā likuma 48. panta 1. punktu:
“Muitas tiesiskais regulējums saskaņā ar šī likuma noteikumiem tiek piemērots akcīzes precēm, kas ir ievestas no trešajām valstīm, ciktāl tām tiek saglabāts ārpussavienības preces statuss, un attiecībā uz muitas tiesiskajā regulējumā paredzēto formalitāšu ievērošanu – uz akcīzes precēm, kas ievestas no 7. panta 3. punkta a) apakšpunkta ab) punktā norādītajām teritorijām, kā arī uz akcīzes precēm, kas tiek eksportētas no valsts uz trešo valsti un nav apliekamas ar nodokli.”
Saskaņā ar šī pašā likuma 114. panta 1. punktu ikvienai fiziskai personai, izņemot individuālo komersantu, kura ar akcīzes precēm veic saimniecisku darbību, ir jāmaksā naudas sods par noteikumu par akcīzes nodokli pārkāpumu samērīgi ar attiecīgās preces daudzumu, ja tā “tur īpašumā, pārvadā, tirgo vai lieto akcīzes preces, kas nav ražotas akcīzes preču noliktavā, vai – gadījumā, ja akcīzes prece ir ievesta, – kurai nav nokārtotas muitas formalitātes”.
Likuma par akcīzes nodokli 114. panta 2. punktā ir paredzēts, ka šī panta 1. punkts attiecas uz “akcīzes prec[ēm], kuru īpašnieks, pārvadātājs, tirgotājs vai lietotājs, izmantojot rēķinu, vienkāršoto rēķinu, preces vai vīna pavaddokumentus, vienkāršotos pavaddokumentus vai muitas dokumentus vai jebkādā citā ticamā veidā nevar pierādīt, ka nodoklis ir samaksāts vai ka minētās preces ir laistas apgrozībā, piemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu.”
Saskaņā ar minētā likuma 114. panta 4. punktu gadījumā, ja saimnieciskās darbības veicējs, izņemot individuālo komersantu, kurš ar akcīzes preci neveic saimnieciskas darbības, veic kādas no 1. punkta a) un b) apakšpunktā minētajām darbībām, tam ir jāmaksā naudas sods par akcīzes nodokļa noteikumu pārkāpumu, kas tiek aprēķināts dubultā 3. punktā norādītā naudas soda apmērā, vai četrkārtīgi, ja runa ir par komerciālu daudzumu.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Schenker
ir komercsabiedrība ar atrašanās vietu Ungārijā, kas sniedz muitas un loģistikas pakalpojumus. 2011. gada 21. janvārī tā no citas, Ungārijā reģistrētas komercsabiedrības
Nyíregyháza Logisztik Centrum Kft
. saņēma uzdevumu vietas trūkuma dēļ pieņemt “pagaidu glabāšanā” divas tabakas kravas. Pēc tam tā “pagaidu glabāšanā” izvietoja vēl divas tabakas kravas.
Tabakas kravas Eiropas Savienības teritorijā tika ievestas caur Slovēniju, un to galamērķis bija Ukraina. Atbilstoši to pavaddokumentiem aplūkotās četras kravas tika ievestas Ungārijā, piemērojot Muitas kodeksā paredzēto Kopienas ārējā tranzīta procedūru “T1”.
Dokumentos “T1” bija norāde KN 2401 10 35 (“Tabaka ar neizgrieztu vidējo dzīslu: ēnā kaltēta gaišā tabaka [
light-air-cured
]”), kas nav akcīzes prece.
Pēc attiecīgās preces izkraušanas
Schenker
nolika tabakas kravas “pagaidu glabāšanā”.
2011. gada 1. februārī viens no konteineriem tika nodots sabiedrībai
Nyíregyháza Logisztik Centrum Kft
., un 2011. gada 8. martā
Schenker
atlikušos trīs konteinerus noglabāja tās licencētajā “A” tipa publiskajā muitas noliktavā, kuru tā izmantoja Debrecenā (Ungārija).
2011. gada 20. aprīlī
Nemzeti Adó és Vámhivatal Hajdú-Bihar Megyei Vám és Pénzügyőri Igazgatósága
(Valsts nodokļu un muitas administrācijas Hajdū-Biharas meģes muitas un nodokļu inspekcijas direkcija, Ungārija, turpmāk tekstā – “pirmās instances administratīvā iestāde”) veica pārbaudi, izmantojot paraugus no trīs konteineriem.
Pirmās instances administratīvās iestādes inspektori izlases kārtā izraudzījās trīs kastes no ārpuskopienas precēm, kurām var tikt veikta fiziska pārbaude muitas noliktavā un kuras tika uzglabātas slēgtās kastēs, kas bija apjoztas ar ciešu lentu un ar līmlenti, un, tās atverot, izmantojot sensorisko analīzi, konstatēja, ka tajās neatrodas “tabaka ar neizgrieztu vidējo dzīslu” kā tas bija norādīts dokumentos, bet gan sagriezta tabaka. Tādējādi uz to neattiecās KN apakšpozīcija 2401 10 35.
Vēlāk tika pārbaudītas visas 1260 kartona kastes, kurās bija ievietota krava, tā rezultātā pirmās instances administratīvā iestāde konstatēja, ka tajās visās bija sagriezta tabaka, kuras kopējais svars atbilstoši uzglabāšanas dokumentiem bija 37800 kg.
2011. gada 22. aprīlī37800 kg sagrieztai tabakai tika piemērota muitas kontrole.
2011. gada 5. maijā atbilstoši attiecīgajiem normatīvajiem aktiem tika veikta sagrieztas tabakas paraugu izņemšana.
Nemzeti Adó- és Vámhivatal Szakértői Intézete
(Valsts nodokļu un muitas administrācijas ekspertīžu institūts, Ungārija; turpmāk tekstā – “ekspertīžu institūts”), veicot ārēju sensorisko analīzi, konstatēja:
“Paraugs sastāv no dažāda izmēra gaiši brūnas un tumši brūnas krāsas sagrieztas tabakas nelielās granulās, kam piemīt tabakas produktiem raksturīga smarža. Paraugs galvenokārt sastāv no tieviem, taču gariem pavedieniem. Papildus tiem sastāvā ir liels daudzums salīdzinoši liela vai plata diametra granulas, iespējams, ka to vidū ir arī kātu atliekas. Somas, kurā atrodas paraugs, dibenā atrodas arī pulverī saberzta tabaka.”
Saskaņā ar aktu par paraugu izņemšanu:
“Parauga izskats un veids:
—
“neiesaiņots, ievietots kartona kastēs ar iekšējo plastikas oderi”;
—
kartona kastes neto svars: 30 kg.”
Ekspertīžu institūts analizēja arī griezuma platumu un konstatēja, “analizētajā paraugā vairāk nekā 25 % no tabakas daļiņu svara griezuma platums ir šaurāks par 1 mm”.
Veicot pārbaudāmās preces analīzi, ekspertīžu institūts secināja, ka paraugs “ir tabaka, kas ir sagatavota smēķēšanai”.
Atbilstoši ekspertīžu institūta slēdzienam pirmās instances administratīvā iestāde secināja, ka konteineros ir sasmalcināta smēķējamā tabaka cigarešu tīšanai un tādējādi tā ir akcīzes prece.
Tāpat arī pirmās instances administratīvā iestāde uzskatīja, ka, ņemot vērā, ka akcīzes preces pavaddokumentos tika izmantots KN kods, kas neatbilst faktiskās preces klasifikācijai KN, šie pavaddokumenti nav izmantojami muitotas preces kā akcīzes preces izcelsmes apliecināšanai.
Līdz ar to ar 2011. gada 21. jūnija nolēmumu Nr. 5214‑9/2011 pirmās instances administratīvā iestāde noteica
Schenker
naudas sodu saistībā ar akcīzes nodokļa noteikumu neievērošanu 1485540000 Ungārijas forintu (HUF) (aptuveni EUR 4732052,83) apmērā. Saskaņā ar minētā nolēmuma pamatojumu
Schenker
, paturot, uzglabājot un turot īpašumā akcīzes preci, nepierādot tās izcelsmi un nesamaksājot attiecīgo nodokli, esot pārkāpusi tiesību aktus par akcīzes nodokli.
Muitas ģenerāldirekcija, kurā
Schenker
vērsās ar administratīvo sūdzību, ar 2012. gada 28. marta nolēmumu Nr. 2177‑18/2012 apstiprināja pirmās instances iestādes nolēmumu.
Schenker
cēla prasību
Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
(Debrecenas Administratīvā un darba lietu tiesa, Ungārija) par šī lēmuma pārbaudi tiesā, kurā tā secināja, ka šis lēmums ir prettiesisks vairāku iemeslu dēļ.
Vispirms tā uzskata, ka Muitas ģenerāldirekcija apstrīdēto produktu ir nepareizi klasificējusi, piemērojot KN 24. nodaļas apakšpozīcijas kodu 2403 10 90.
Tālāk
Schenker
noliedza, ka apstrīdētajai precei būtu piemērojami tiesību akti par akcīzes nodokli, jo, tās skatījumā, tā nav laista brīvā apgrozībā.
Visbeidzot tā uzskatīja, ka apstrīdētajai precei ir jāpiemēro muitas maksājumu atlikšanas procedūra neatkarīgi no tā, ka pavaddokumentos norādītais KN kods neatbilstot preces pazīmēm atbilstoši tās patiesajai klasifikācijai KN.
Atbilstoši
Schenker
iesniegtajam ekspertīzes slēdzienam KN apakšpozīcijā 2401 var klasificēt ne tikai tabaku ar neizgrieztu vidējo dzīslu, bet arī sadalītas vai sagrieztas tabakas lapas, ja tās vēlāk tiek rūpnieciski pārstrādātas. Saskaņā ar šo slēdzienu KN apakšpozīcijas 2401 piemērošana nav nelikumīga, kaut arī produkts ir ticis sagriezts pilnībā, jo šis produkts vēlāk ir jāpārstrādā un kā tāds var tikt klasificēts KN apakšpozīcijā 2401 30 00.
Muitas ģenerāldirekcija, pamatojoties uz šo, prasīja šo prasību noraidīt. Tā uzskata, ka nevarēja uzskatīt, ka prece ir uzrādīta muitā, ņemot vērā, ka preces pārvadāšanas dokumentos bija norādīta “tabaka ar neizgrieztu vidējo dzīslu”, uz ko attiecas KN tarifu pozīcija 2401 10 3510, lai gan attiecīgā prece faktiski sastāvēja no “smēķējamas sasmalcinātas tabakas cigarešu tīšanai”, uz ko attiecas KN tarifu pozīcija 2403 10 9000, iepakojumā ar neto svaru lielāku par 500 gramiem, un tādējādi šīs preces pārvadājuma dokumentos norādītais neatbilda faktiskajai situācijai.
Muitas ģenerāldirekcija uzskata, ka ar šiem pavaddokumentiem nevar ticami apliecināt vai pierādīt
Schenker
turējumā esošās preces izcelsmi.
Šādos apstākļos
Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
(Debrecenas Administratīvā un darba lietu tiesa) nolēma tiesvedību apturēt un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai muitoto preču apraksts, kas atbilst apzīmējumam “light-air-cured” ar KN kodu 2401 10 35 saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 861/2010 24. nodaļu (“Tabaka un tabakas rūpnieciski aizstājēji”), ir interpretējams tādējādi, ka tas ietver tikai ēnā kaltētu tabaku ar neizgrieztu vidējo dzīslu,
—
kuras sastāvā ir veselas tabakas auga lapas,
—
kas nav ne sagriezta, ne presēta vai saberzta;
—
kas, izņemot ēnā kaltētu tabaku, kura tiek uzskatīta par “pārstrādes” veidu, nepieļauj nekādu citu ēnā kaltētas gaišās tabakas ar neizgrieztu vidējo dzīslu ar KN kodu 2401 10 35 pārstrādi (piemēram, kāta atdalīšanu, lapu sagriešanu vai saberšanu), un
—
kuras kvalitāte neatbilst smēķēšanai?
2)
Vai Direktīvas 2008/118 4. panta 6. punktā minētais jēdziens “muitas maksājumu atlikšanas procedūra vai režīms” ir jāinterpretē tādējādi, ka tas ietver muitotas preces (akcīzes preces), kas atrodas ārējā tranzītā, pagaidu glabāšanā vai muitas glabāšanā, izmantojot pavaddokumentus, kuros ir nepareizi norādīta apakšpozīcija ([KN 2401 10 35], nevis [KN 2403 10 9000]), bet attiecīgā [KN] nodaļa (24. nodaļa – Tabaka), lai arī visi citi šo dokumentu dati (konteinera numurs, daudzums, neto svars) ir pareizi un zīmogs nav aiztikts?
(Proti, ir jānoskaidro, vai attiecīgā prece var atrasties muitas maksājumu atlikšanas režīmā, ja tās pavaddokumentos ir pareizi norādīta kopējā muitas tarifa nodaļa, bet nepareizi norādīta konkrētā apakšpozīcija).
3)
Vai jēdziens “imports” Direktīvas 2008/118 2. panta b) punkta izpratnē un jēdziens “akcīzes preču imports” tās pašas direktīvas 4. panta 8. punkta izpratnē ir interpretējams tādējādi, ka tajā ir ietverts arī gadījums, kad pastāv atšķirības starp faktiskās preces, kas atrodas ārējā tranzīta režīmā, apakšpozīciju un tās pavaddokumentos norādīto apakšpozīciju, ņemot vērā apstākli, ka, izņemot šīs atšķirības, gan nodaļas nosaukums (šajā gadījumā tā ir 24. nodaļa – Tabaka), gan faktiskās preces daudzums un neto svars atbilst pavaddokumentos norādītajiem datiem?
4)
Vai tas, ka, piemērojot precei muitas maksājumu atlikšanas režīmu, preces pavaddokumentā ir norādīts kļūdains KN kods saskaņā ar Regulas Nr. 2658/87 I pielikumu, ir uzskatāms par pārkāpumu Direktīvas 2008/118 38. panta izpratnē?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
Vispirms ir jāatgādina, ka, pirmkārt, ja Tiesai tiek iesniegts lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu tarifu klasifikācijas jomā, tās uzdevums ir valsts tiesai izskaidrot kritērijus, kuru lietojums šai tiesai ļaus attiecīgās preces pareizi klasificēt KN, nevis veikt šo klasifikāciju pašai, it īpaši tādēļ, ka Tiesas rīcībā, iespējams, nav visas šajā ziņā nepieciešamās informācijas. Šķiet, ka valsts tiesa katrā ziņā ir labākā pozīcijā, lai veiktu šo uzdevumu (spriedumi, 2002. gada 7. novembris, Lohmann un Medi Bayreuth, no
C‑260/00 līdz C‑263/00
,
EU:C:2002:637
,
26.
punkts, un 2006. gada 16. februāris, Proxxon,
C‑500/04
,
EU:C:2006:111
,
23.
punkts).
Tādējādi iesniedzējtiesai produkti, par kuriem ir pamatlieta, ir jāklasificē, ņemot vērā Tiesas sniegtās atbildes uz tai uzdotajiem jautājumiem.
Otrkārt, ir jāuzsver, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru valstu tiesu un Tiesas sadarbības procedūrā, kas ieviesta ar LESD 267. pantu, Tiesai ir jāsniedz valsts tiesai noderīga atbilde, kas tai ļautu izlemt lietu, kura iesniegta izskatīšanai šajā tiesā. Šajā nolūkā Tiesai vajadzības gadījumā ir jāpārformulē tai iesniegtie jautājumi (spriedumi, 1997. gada 17. jūlijs, Krüger,
C‑334/95
,
EU:C:1997:378
,
22.
un
23.
punkts, kā arī 2012. gada 4. oktobris, Byankov,
C‑249/11
,
EU:C:2012:608
,
57.
punkts).
Šajā gadījumā no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka, uzdodama pirmo jautājumu, iesniedzējtiesa patiesībā šaubās par KN pozīcijas 2401 un 2403 interpretāciju, lai klasificētu produktus ar tādām īpašībām kā pamatlietā aplūkojamās.
Tādēļ ir jāuzskata, ka, uzdodama šo jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Regula Nr. 2658/87 ir jāinterpretē tādējādi, ka uz preci, kāda ir aplūkota pamatlietā, ir jāattiecina KN pozīcija 2401, precīzāk, KN apakšpozīcijas 2401 10 35 vai 2401 30 00, vai arī KN pozīcija 2403 un – šajā gadījumā – KN apakšpozīcija 2403 10 90.
Lai atbildētu uz šo jautājumu, pirmkārt, ir jāuzsver, ka KN interpretācijas Vispārīgajos noteikumos ir paredzēts, ka klasifikāciju nosaka atbilstoši pozīciju ierakstiem un sadaļu vai nodaļu piezīmēm, bet sadaļu, nodaļu un apakšnodaļu virsraksti ir jāuztver tikai kā orientieris (spriedums, 2015. gada 11. jūnijs, Baby Dan,
C‑272/14
,
EU:C:2015:388
,
25.
punkts).
Otrkārt, ir jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru tiesiskās noteiktības un pārbaužu atvieglošanas interesēs izšķirošais kritērijs preču tarifu klasifikācijas ziņā vispārējā kārtā ir rodams attiecīgās preces objektīvajās pazīmēs un īpašībās, kas definētas KN pozīcijas un sadaļu vai nodaļu formulējumā (skat. it īpaši spriedumus, 2004. gada 16. septembris, DFDS,
C‑396/02
,
EU:C:2004:536
,
27.
punkts; 2005. gada 15. septembrisIntermodal Transports,
C‑495/03
,
EU:C:2005:552
,
47.
punkts, un 2007. gada 15. februāris, RUMA,
C‑183/06
,
EU:C:2007:110
,
27.
punkts),
Attiecībā uz HS skaidrojumiem ir jāpiebilst, ka tie ir svarīgi līdzekļi, lai nodrošinātu vienādu kopējā muitas tarifa piemērošanu, un paši par sevi sniedz noderīgu informāciju tā interpretācijai, kaut gan tiem nav juridiski saistoša spēka (skat. spriedumus, 2009. gada 18. jūnijs, Kloosterboer Services,
C‑173/08
,
EU:C:2009:382
,
25.
punkts, un 2013. gada 20. jūnijs, Agroferm,
C‑568/11
,
EU:C:2013:407
,
28.
punkts). Tas pats attiecas uz KN paskaidrojošajām piezīmēm (skat. spriedumus, 1994. gada 16. jūnijs, Develop Dr. Eisbein,
C‑35/93
,
EU:C:1994:252
,
21.
punkts, kā arī 2011. gada 14. aprīlis, British Sky Broadcasting Group un Pace,
C‑288/09 un C‑289/09
,
EU:C:2011:248
,
92.
punkts).
Lai produktu klasificētu piemērotā pozīcijā, produkta izmantošanas mērķis var būt objektīvs klasifikācijas kritērijs, ja vien tas šim produktam ir raksturīgs, un šim raksturīgumam jābūt konstatējamam pēc šā produkta specifikas un objektīvajām īpašībām (skat. spriedumu, 2004. gada 4. marts, Krings,
C‑319/02
,
EU:C:2004:122
,
30.
punkts un tajā minētā judikatūra).
No lēmuma par prejudiciāla jautājuma uzdošanu izriet, ka strīdīgā prece sastāvēja no smalkām, taču garām šķiedrām, turklāt lielā daudzumā saturēja salīdzinoši liela diametra granulas, starp kurām bija kātu atliekas, kā arī pulverī saberztu tabaku. Lēmumā par prejudiciālu jautājumu uzdošanu ir arī precizēts, ka runa bija par “tabaku, kas ir sagatavota smēķēšanai”.
Tā kā
Schenker
apgalvo, ka prece ir ierindojama KN pozīcijā 2401, ir jānorāda īpašības, kurām precei ir jāatbilst, lai to ierindotu šajā pozīcijā.
Šajā ziņā saskaņā ar KN pozīcijas 2401 formulējumu tajā ietilpst “neapstrādāta tabaka; tabakas atkritumi”.
Attiecībā uz “neapstrādātu tabaku” KN paskaidrojošās piezīmēs par KN pozīciju 2401 ir atsauce uz HS paskaidrojošo piezīmju 1. punktu, kurā ir precizēts, ka minētajā pozīcijā ietilpst tabaka dabīgā stāvoklī kā veseli augi vai lapas; kaltētas vai fermentētas lapas; šīs lapas var būt veselas vai ar izgrieztu vidējo dzīslu, sasmalcinātas vai nesasmalcinātas, saplēstas vai sadalītas noteiktā formā, bet ar nosacījumu, ka produkts nav gatavs smēķēšanai.
Attiecībā uz “tabakas atkritumiem” HS paskaidrojošo piezīmju par KN pozīciju 2401 2. punktā ir precizēts, ka šis jēdziens apvieno aptver arī lapu kātus un putekļus, kas rodas lapu pārstrādē vai tabakas izstrādājumu ražošanā.
Ciktāl no lēmuma par prejudiciāla jautājuma uzdošanu izriet, ka tāda prece kā pamatlietā aplūkotā sastāv no vielām, kuras var kvalificēt kā “tabakas atkritumus”, bet ka tajā pašā laikā produkts sastāv arī no “tabakas, kas ir sagatavota smēķēšanai”, saskaņā ar Vispārīgo KN interpretācijas noteikumu 3. punkta b) apakšpunktu, lai veiktu preces tarifa klasifikāciju, ir jānosaka, kurš no materiāliem, kas ir tā sastāvdaļas, ir tas, kurš piešķir precei tās pamatīpašību, kas var tikt izvērtēts, uzdodot jautājumu, vai prece, kuras sastāvā neietilptu kāda no šīm sastāvdaļām, saglabātu raksturīgās īpašības (spriedums, 2009. gada 18. jūnijs, Kloosterboer Services,
C‑173/08
,
EU:C:2009:382
,
31.
punkts).
Tāpat, kā tas norādīts HS paskaidrojošās piezīmes par Vispārīgo KN interpretācijas noteikumu 3. punkta b) apakšpunktu VIII punktā, preces pamatīpašība atkarībā no preces veida var, piemēram, izrietēt no preci veidojošā materiāla būtības, materiāla vai tās sastāvdaļām, to apjoma, daudzuma, svara vai vērtības, viena no izmantotajiem materiāliem nozīmes preces lietojumā.
Šajā gadījumā lēmumā par prejudiciāla jautājuma uzdošanu ir precizēts, ka aplūkotā prece sastāv nevis no tabakas lapām, kas kaltētas dabiskos apstākļos, bet, kopumā ņemot, no tabakas, kas ir sagatavota smēķēšanai. Tādējādi, tā kā iesniedzējtiesa uzskata, ka tabakas atkritumu klātesamība nerada šķērsli tam, lai produkts kopumā sastāvētu no tabakas, kas sagatavota smēķēšanai, šo produktu nevar ierindot KN pozīcijā 2401.
Šajā ziņā saskaņā ar HS paskaidrojošajām piezīmēm par KN pozīciju 2403 šajā pozīcijā ietver smēķējamu tabaku.
Īpaši KN paskaidrojošajās piezīmēs attiecībā uz KN apakšpozīciju 2403 10 90 ir precizēts, ka smēķējama tabaka ir tabaka, kas ir sagriezta un ko var smēķēt bez tālākas rūpnieciskas apstrādes.
Tādējādi nošķīrums starp neapstrādātu tabaku un apstrādātu tabaku – kā to savu secinājumu 60. punktā ir uzsvērusi ģenerāladvokāte – slēpjas apstāklī, vai tabaku var kvalificēt kā tādu, “kas ir sagatavota smēķēšanai”.
Tādējādi – kā to pamatoti norāda Ungārijas valdība – noteicošais kritērijs produkta klasificēšanai drīzāk KN pozīcijā 2403, nevis KN pozīcijā 2401 ir tas, vai lapas ir pārstrādātas tik lielā mērā, ka runa ir par lietošanai sagatavotu tabaku bez tālākas rūpnieciskas apstrādes.
Šajos apstākļos, ciktāl – kā izriet no šī sprieduma 78. punkta – iesniedzējtiesa ir precizējusi, ka pamatlietā aplūkotā prece sastāv no smēķēšanai sagatavotas tabakas, kura turklāt ir neiesaiņota, ievietota kartona kastēs ar iekšējo plastikas oderi un vienas kartona kastes neto svars ir 30 kg”, ir jāierindo KN apakšpozīcijā 2403 10 90.
Faktiski KN apakšpozīcija 2403 10 10 attiecas uz precēm, kas atrodas “tiešajā iepakojumā, ar tīro svaru līdz 500 g”.
Tādējādi uz pirmo uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Regula Nr. 2658/87 ir jāinterpretē tādējādi, ka KN pozīcijā 2401 neietilpst tāda kā pamatlietā aplūkotā prece, kura sastāv no smēķējamās tabakas, lai gan tajā ir atrodami tabakas atkritumi, jo šie pēdējie minētie nav šķērslis, lai attiecīgo preci lietotu šim mērķim. Šādu preci katrā ziņā ir jāierindo KN pozīcijā 2403, it īpaši KN apakšpozīcijā 2403 10 90, ja tā ir neiesaiņota, saberzta pulverī un ievietota kartona kastēs ar iekšējo plastikas oderi un neto svaru 30 kg.
Par otro un trešo jautājumu
Uzdodot otro un trešo jautājumu, kas ir jāvērtē kopā, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Direktīvas 2008/118 4. panta 6. punktā minētais jēdziens “muitas maksājumu atlikšanas procedūra vai režīms” ir jāinterpretē tādējādi, ka konkrētās preces pakļaušanu muitas maksājumu atlikšanas procedūrai vai režīmam var apstrīdēt, ja preces pavaddokumentos kopējā muitas tarifa nodaļa ir norādīta pareizi, taču īpašā apakšpozīcija ir norādīta nepareizi, un vai Direktīvas 2008/118 2. panta b) punkts un 4. panta 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka šādā gadījumā ir noticis minētās preces imports.
Vispirms jāatgādina, ka saskaņā ar Direktīvas 2008/118 2. panta b) punktu akcīzes preces tiek apliktas ar akcīzes nodokli, kad tās tiek importētas Savienības teritorijā.
Vispirms ir jāpārbauda, vai tāda prece kā pamatlietā aplūkotā ir tikusi “importēta” Direktīvas 2008/118 2. panta b) punkta izpratnē.
Saskaņā ar Direktīvas 2008/118 4. panta 8. punktu “akcīzes preču imports” ir akcīzes preču ievešana Savienības teritorijā, izņemot, ja attiecīgajām precēm ievešanas brīdī piemēro muitas maksājumu atlikšanas procedūru vai režīmu, kā arī muitas maksājumu atlikšanas procedūras vai režīma piemērošanas pārtraukšanu.
Turklāt saskaņā ar Direktīvas 2008/118 4. panta 6. punktā iekļauto definīciju “muitas maksājumu atlikšanas procedūra vai režīms” ir kāda no Muitas kodeksā paredzētajām īpašajām procedūrām saistībā ar muitas pārraudzību, kura attiecas uz precēm, kas nav Kopienas preces, kad tās ieved Savienības muitas teritorijā pagaidu glabāšanā, brīvās zonās vai brīvās noliktavās, kā arī jebkurš režīms, kas paredzēts šī kodeksa 84. panta 1. punkta a) apakšpunktā.
No lēmuma par prejudiciāla jautājuma uzdošanu izriet, ka pamatlietā aplūkotās preces tika uzrādītas muitā Slovēnijā to ievešanas Savienības muitas teritorijā brīdī un tās Ungārijā ieradās ārējā tranzīta procedūras ietvaros, kur tās tika nodotas pagaidu glabāšanā un pēc tam – muitas glabāšanā.
Tādējādi šīs preces kopš to ierašanās Savienības muitas teritorijā tika pakļautas “muitas maksājumu atlikšanas procedūrai vai režīmam” Direktīvas 2008/118 4. panta 6. punkta, kurā ir atsauce uz Muitas kodeksa 84. panta 1. punkta a) apakšpunktu, izpratnē.
Šajā gadījumā būtu jāizvērtē, vai kļūdaina tarifu pozīcijas norāde kopsavilkuma deklarācijā par pagaidu uzglabāšanu radīja vai neradīja minēto preču uzkļūšanu no muitas maksājumu atlikšanas procedūras vai režīma un attiecīgajā gadījumā bija muitas parāda rašanās pamats saskaņā ar Muitas kodeksa 202. un 204. pantu un pamats piemērot akcīzes nodokli.
Attiecībā uz Muitas kodeksa 202. pantu – tajā “pretlikumīga ievešana” ir definēta kā ar ievedmuitas nodokli apliekamas preces jebkāda ievešana vai nu Savienības muitas teritorijā, vai citā šās teritorijas daļā no brīvās zonas vai brīvās noliktavas, pārkāpjot šī kodeksa 38.–41. pantu un 177. panta pirmās daļas otro ievilkumu (spriedums, 2005. gada 3. marts, Papismedov u.c.,
C‑195/03
,
EU:C:2005:131
,
25.
punkts).
Tātad preču ievešana ir pretlikumīga gadījumā, kad netiek ievēroti šādi Muitas kodeksā paredzēti posmi. Pirmkārt, atbilstoši šī kodeksa 38. panta 1. punktam Savienības muitas teritorijā ievestās preces nevilcinoties ir jānogādā vai nu norādītajā muitas iestādē, vai brīvajā zonā. Otrkārt, atbilstoši minētā kodeksa 40. pantam, tiklīdz preces tiek nogādātas muitas iestādē, tās ir jāuzrāda muitai. Preču uzrādīšana muitai saskaņā ar minētā kodeksa 4. panta 19. punktu nozīmē paziņošanu noteiktā kārtībā muitas dienestiem par preču nogādāšanu muitas iestādē vai citā muitas dienestu paredzētā vai akceptētā vietā (spriedums, 2005. gada 3. marts, Papismedov u.c.,
C‑195/03
,
EU:C:2005:131
,
26.
punkts).
Interpretēdama Muitas kodeksa 40. un 43.–45. pantu, Tiesa nosprieda, ka preču uzrādīšana muitai paredz savstarpēji saistītu pienākumu īsā termiņā iesniegt kopsavilkuma deklarāciju vai tajā pašā termiņā izpildīt formalitātes, lai paredzētu attiecīgajām precēm izmantošanas režīmu, proti, – gadījumā, ja tiek pieprasīts, lai preces tiek novietotas muitas režīmā, aizpildīt muitas deklarāciju. It īpaši no šī kodeksa 43. panta otrās daļas formulējuma izrietot, ka parasti abas darbības tiek veiktas vienlaicīgi, jo termiņš, ko muitas dienesti var noteikt deklarācijas iesniegšanai, beidzoties vēlākais pirmajā darba dienā pēc darba dienas, kad preces tika uzrādītas muitā. Turklāt saskaņā ar minētā kodeksa 44. panta 1. punktu kopsavilkuma deklarācijā jāietver ziņas, kas vajadzīgas preču identifikācijai (šajā ziņā skat. spriedumu, 2005. gada 3. marts, Papismedov u.c.,
C‑195/03
,
EU:C:2005:131
,
30.
punkts).
[Ar labojumiem, kas izdarīti ar 2016. gada 6. oktobra rīkojumu] Protams, Muitas kodeksa 43.–45. pants tika atcelti ar Regulu Nr. 648/2005. Tomēr, kā to savu secinājumu 122. punktā ir norādījis ģenerāladvokāts, saikne starp uzrādīšanu muitai atbilstoši Muitas kodeksa 40. pantam un kopsavilkuma deklarāciju šobrīd ir skaidri paredzēta Regulas Nr. 2454/93, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 312/2009, 186. panta 1. punkta pirmajā daļā.
[Ar labojumiem, kas izdarīti ar 2016. gada 6. oktobra rīkojumu] Šajos apstākļos ir jākonstatē, ka, ja Muitas kodeksa 40. pantā paredzētā preču uzrādīšana muitai ir saistīta ar kopsavilkuma deklarācijas pagaidu glabāšanai atbilstoši Regulas Nr. 2454/93, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 312/2009, 186. pantam iesniegšanu, kas sniedz tāda preču veida aprakstu, kam nav nekāda sakara ar faktisko situāciju, paziņojums muitas dienestiem par preču nogādāšanu minētā kodeksa 4. panta 19. punkta izpratnē nav izpildīts. Ja šī deklarācija nesatur norādi uz nozīmīgu muitai uzrādīto preču daļu, ir jāuzskata, ka tās ir ievestas pretlikumīgi (pēc analogijas skat. spriedumu, 2005. gada 3. marts, Papismedov u.c.,
C‑195/03
,
EU:C:2005:131
,
31.
punkts).
Šajā ziņā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka pamatlietā atšķirībā no 2005. gada 3. marta spriedumā Papismedov u.c. (
C‑195/03
,
EU:C:2005:131
) vērtētajiem faktiem kopsavilkuma deklarācijā bija vajadzīgā informācija preču identificēšanai. Faktiski, iesniedzējtiesas skatījumā, prece tika deklarēta ar pareizu nosaukumu, kļūdaina bija tikai apakšpozīcija un prece pareizi tika identificēta pēc tās tipa, tās daudzuma un tās izskata.
Šajos apstākļos pamatlietā aplūkotās preces nevar uzskatīt par nelikumīgi ievestām Savienības muitas teritorijā Muitas kodeksa 202. panta izpratnē. Tās to ievešanas brīdī Slovēnijā varēja likumīgi pakļaut “muitas maksājumu atlikšanas procedūrai vai režīmam” Direktīvas 2008/118 4. panta 6. punkta izpratnē, jo nav noticis nekāds imports šīs direktīvas 2. panta b) punkta izpratnē un nav radies pamats maksāt akcīzes nodokli.
Attiecībā uz Muitas kodeksa 204. pantu ir jāpārbauda, vai pamatlietā aplūkotās preces ir korekti nodotas ārējā tranzīta režīmam un Ungārijā – glabāšanai muitas noliktavā, lai beigās izvērtētu, vai ir vai nav jāmaksā akcīzes nodoklis saskaņā ar Direktīvas 2008/118 4. panta 8. punktu.
Saskaņā ar Muitas kodeksa 59. panta 1. punktu visām precēm, kuras nodod kādā muitas procedūrā, ir jābūt deklarētām šai muitas procedūrai.
Šajā ziņā Tiesa par muitas veidu un apjomu 2011. gada 15. septembra sprieduma lietā DP grup (
C‑138/10
,
EU:C:2011:587
) 40. punktā nosprieda, ka deklarētājam noteiktais pienākums sniegt pareizu informāciju attiecas arī uz pareizas apakšpozīcijas noteikšanu, veicot preces tarifa klasifikāciju, jo minētais deklarētājs šaubu gadījumā var iepriekš lūgt muitas iestādēm saistošu izziņu par tarifu, pamatojoties uz Muitas kodeksa 12. pantu.
Šādi nav izslēgts, ka muitas parāds varētu rasties, pamatojoties uz Muitas kodeksa 204. pantu.
Saskaņā ar minētā kodeksa 204. panta 1. punkta a) apakšpunktu ievedmuitas parāds rodas, neizpildot kādu no pienākumiem, ko uzliek ievedmuitas nodoklim pakļaujamo preču pagaidu glabāšana vai tās muitas procedūras izmantošana, kurā tās nodotas, ja netiek pierādīts, ka šī neizpilde faktiski nav ietekmējusi pareizu attiecīgās muitas procedūras norisi.
Tādā situācijā kā pamatlietā aplūkotā preces tika klasificētas pareizajā KN nodaļā, savukārt apakšpozīcija bija norādīta nepareizi.
[Ar labojumiem, kas izdarīti ar 2016. gada 6. oktobra rīkojumu] Ir jāatgādina, ka ar Regulas Nr. 2454/93, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 444/2002, 859. pantu ir ieviesta procedūra, kurā izsmeļoši ir paredzēti desmit pienākumu neizpildes gadījumi, kuri Muitas kodeksa 204. panta nozīmē “nav būtiski iespaidojuši attiecīgās pagaidu glabāšanas vai muitas procedūras pareizu norisi” (spriedums, 2012. gada 6. septembris, Eurogate Distribution,
C‑28/11
,
EU:C:2012:533
,
34.
punkts).
[Ar labojumiem, kas izdarīti ar 2016. gada 6. oktobra rīkojumu] Šajā ziņā ir jāuzsver, ka Regulas Nr. 2454/93, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu Nr. 444/2002, 859. pants ļauj uzskatīt, ka tranzīta režīma norisi būtiski neietekmē viena no pienākumiem neizpilde, kas ir pamats minētā režīma izmantošanai, ja ir izpildīti šī panta 2. punktā uzskaitītie trīs nosacījumi un ciktāl ir izpildīti minētā panta pirmajā daļā uzskaitītie trīs nosacījumi.
Iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai šie nosacījumi ir izpildīti pamatlietā.
Apstiprinošas atbildes gadījumā kļūdu preču klasifikācijā tādējādi var uzskatīt par tādu, kura būtiski neietekmē secīgu muitas režīmu norisi.
Tikai pēc pārbaudēm, kas uzskaitītas 114. punktā, iesniedzējtiesai ir iespējams noteikt, vai pamatlietā aplūkotā prece ir nodota “muitas maksājumu atlikšanas procedūrai vai režīmam” Direktīvas 2008/118 4. panta 6. punkta izpratnē kopš tās ienākšanas Savienības teritorijā.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdoto otro un trešo jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 2008/118 4. panta 6. punktā paredzētais jēdziens “muitas maksājumu atlikšanas procedūra vai režīms” ir jāinterpretē tādējādi, ka konkrētās preces pakļaušanu muitas maksājumu atlikšanas procedūrai vai režīmam nevar apstrīdēt, ja preces pavaddokumentos kopējā muitas tarifa nodaļa ir norādīta pareizi, taču īpašā apakšpozīcija ir norādīta nepareizi. Šādā gadījumā Direktīvas 2008/118 2. panta b) punkts un 4. panta 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētās preces imports nav noticis un par to akcīzes nodoklis nav jāmaksā.
Par ceturto jautājumu
Uzdodot ceturto jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai tādā kā pamatlietā aplūkotajā situācijā jēdziens “pārkāpums” Direktīvas 2008/118 38. panta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas attiecas uz preci, kas nodota “muitas maksājumu atlikšanas procedūrai vai režīmam” šīs direktīvas 4. panta 6. punkta izpratnē un kurai pievienots dokuments, kurā minēta nepareiza tarifu klasifikācija.
Direktīvas 2008/118 38. panta 1. punktā ir noteikts, ka gadījumos, kad akcīzes preču pārvietošanas laikā ir izdarīts pārkāpums kādā dalībvalstī, kas nav dalībvalsts, kurā šīs preces ir laistas brīvā apritē nodokļus regulējošo tiesību aktu izpratnē, tās apliek ar akcīzes nodokli un akcīzes nodokli iekasē tajā dalībvalstī, kurā šis pārkāpums ir izdarīts.
Saskaņā ar minētās direktīvas 38. panta 2. punktu, ja, pārvietojot akcīzes preces, ir konstatēts pārkāpums un ja nav iespējams noteikt, kur ticis izdarīts pārkāpums, uzskata, ka tas ir izdarīts un akcīzes nodokli iekasē tajā dalībvalstī, kurā pārkāpums ir konstatēts.
Direktīvas 2008/118 38. panta 1. punktā ir atsauce uz pārkāpumiem, kuru definīcija ir tā 4. punktā. Tajā ir paredzēts, ka ar “pārkāpumu” saprot situāciju, kas rodas, pārvietojot akcīzes preces saskaņā it īpaši ar šīs direktīvas 33. panta 1. punktu, kā rezultātā pārvietošana vai daļa no akcīzes preču pārvietošanas nav pabeigta likumīgi.
Tātad akcīzes preču pārvietošana minētās direktīvas 33. panta 1. punkta izpratnē norisinās tad, ja akcīzes preces jau ir laistas apgrozībā vienā dalībvalstī un komerciālām vajadzībām glabātas citā dalībvalstī, lai tās tur pārdotu vai izmantotu.
Tādā situācijā kā pamatlietā ir jāuzskata, ka nav izpildīti Direktīvas 2008/118 38. panta 4. punkta nosacījumi, tos lasot kopā ar šīs direktīvas 33. panta 1. punktu.
Faktiski, no vienas puses, pamatlietā aplūkotās preces apgrozībā netika laistas Slovēnijā, jo tās tika pakļautas “muitas maksājumu atlikšanas procedūrai vai režīmam” Direktīvas 2008/118 4. panta 6. punkta izpratnē, un, no otras puses, tās komerciāliem nolūkiem netika glabātas Ungārijā, lai tur pārdotu vai izmantotu, bet tās bija paredzēts no jauna eksportēt uz Ukrainu.
Ņemot vērā visu iepriekš izklāstīto, uz ceturto jautājumu ir jāatbild, ka tādā kā pamatlietā aplūkotā situācijā jēdziens “pārkāpums” Direktīvas 2008/118 38. panta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neattiecas uz preci, kas nodota muitas maksājumu atlikšanas procedūrai vai režīmam un kurai pievienots dokuments, kurā minēta nepareiza tarifu klasifikācija.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:

1)
Padomes 1987. gada 23. jūlija Regula (EEK) Nr. 2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu, kas grozīta ar Komisijas 2010. gada 5. oktobra Regulu (ES) Nr. 861/2010, ir jāinterpretē tādējādi, ka Regulas Nr. 2658/87, kas grozīta ar Regulu Nr. 861/2010, I pielikumā atrodamās Kombinētās nomenklatūras pozīcijā 2401 neietilpst tāda kā pamatlietā aplūkotā prece, kura sastāv no smēķējamas tabakas, lai gan tajā ir atrodami tabakas atkritumi, jo šie pēdējie minēti nav šķērslis, lai attiecīgo preci lietotu šim mērķim. Šādu preci katrā ziņā ir jāierindo šīs nomenklatūras pozīcijā 2403, it īpaši apakšpozīcijā 2403 10 90, ja tā ir neiesaiņota, saberzta pulverī un ievietota kartona kastēs ar iekšējo plastikas oderi un neto svaru 30 kg;

2)
Padomes 2008. gada 16. decembra Direktīvas 2008/118/EK par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu, ar ko atceļ Direktīvu 92/12/EEK, 4. panta 6. punktā paredzētais jēdziens “muitas maksājumu atlikšanas procedūra vai režīms” ir jāinterpretē tādējādi, ka konkrētās preces pakļaušanu muitas maksājumu atlikšanas procedūrai vai režīmam nevar apstrīdēt, ja tās pavaddokumentos kopējā muitas tarifa nodaļa ir norādīta pareizi, taču īpašā apakšpozīcija ir norādīta nepareizi. Šādā gadījumā Direktīvas 2008/118 2. panta b) punkts un 4. panta 8. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka minētās preces imports nav noticis un par to akcīzes nodoklis nav jāmaksā;

3)
tādā kā pamatlietā aplūkotā situācijā jēdziens “pārkāpums” Direktīvas 2008/118 38. panta izpratnē ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neattiecas uz preci, kas nodota muitas maksājumu atlikšanas procedūrai vai režīmam un kurai pievienots dokuments, kurā minēta nepareiza tarifu klasifikācija.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – ungāru.