CELEX: 62018CJ0226
Begäran om förhandsavgörande
Tullunion
Förordning (EEG) nr 2913/92
Artikel 212a
Importförfaranden
Tullskuld
Befrielse
Dumpning
Subventioner
Import till unionen av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina
Rådets genomförandeförordningar (EU) nr 1238/2013 och (EU) nr 1239/2013 om införande av en antidumpningstull och en utjämningstull
Undantag

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 212a i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (
EGT L 302, 1992, s. 1
), i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 648/2005 av den 13 april 2005 (
EUT L 117, 2005, s. 13
) (nedan kallad tullkodexen), av artikel 3.1 a–c i rådets genomförandeförordning (EU) nr 1238/2013 av den 2 december 2013 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina (
EUT L 325, 2013, s. 1
), och av artikel 2.1 a–c i rådets genomförandeförordning (EU) 1239/2013 av den 2 december 2013 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina (
EUT L 325, 2013, s. 66
).
Begäran om förhandsavgörande har framställts i ett mål mellan Krohn & Schröder GmbH och Hauptzollamt Hamburg-Hafen (huvudtullkontoret i Hamburgs hamn, Tyskland) (nedan kallat huvudtullkontoret). Målet rör tillämpningen av antidumpningstullar och utjämningstullar på detta bolag med anledning av ett åsidosättande av en skyldighet avseende tillfällig förvaring av varorna i fråga.
Tillämpliga bestämmelser
Tullbestämmelserna
Enligt artikel 4 punkt 10 i tullkodexen används följande beteckningar med de betydelser som här anges:
”importtullar:
–
tullar och avgifter med motsvarande verkan vilka skall betalas vid import av varor,
…”
I artikel 36a i tullkodexen föreskrivs följande:
”1.   Varor som förs in till gemenskapens tullområde skall omfattas av en summarisk deklaration, med undantag för varor som befordras med transportmedel som endast passerar genom gemenskapens tullområdes territorialvatten eller luftrum utan att göra uppehåll.
2.   Den summariska deklarationen skall inges till införseltullkontoret.
…”
I artikel 49.1 i tullkodexen föreskrivs följande:
”Om varor omfattas av en summarisk deklaration, skall de formaliteter som krävs för att de skall kunna hänföras till en godkänd tullbehandling uppfyllas inom
…
b)
20 dagar från den dag då den summariska deklarationen inges för varor som befordras på annat sätt än sjövägen.”
I artikel 53.1 i tullkodexen föreskrivs följande:
”Tullmyndigheterna skall utan dröjsmål vidta alla de åtgärder som behövs, inklusive försäljning av varorna, för att reglera fallet med varor för vilka de formaliteter som krävs för att de skall hänföras till en godkänd tullbehandling inte påbörjats inom de i artikel 49 fastställda tidsfristerna.”
I artikel 184 i tullkodexen föreskrivs följande:
”Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen fastställa de fall i vilka det på grund av särskilda omständigheter skall beviljas befrielse från import- eller exporttullar om varorna har övergått till fri omsättning.”
I artikel 204.1 a i tullkodexen föreskrivs följande:
”En tullskuld vid import uppkommer i andra fall än som avses i artikel 203 genom
a)
bristande uppfyllelse av någon av de förpliktelser som är förenade med tillfällig förvaring av importtullpliktiga varor eller med användning av det tullförfarande som varorna är hänförda till.”
I artikel 212a i tullkodexen föreskrivs följande:
”När det i tullagstiftningen föreskrivs en gynnsam behandling i tullhänseende för varor med anledning av deras beskaffenhet eller deras användning för särskilda ändamål, eller fullständig eller partiell befrielse från import- eller exporttullar med stöd av artiklarna 21, 82, 145 eller 184–187, skall den gynnsamma behandlingen eller befrielsen även tillämpas då en tullskuld har uppkommit i enlighet med artiklarna 202–205, 210 eller 211, om den berörda partens uppträdande inte låter förmoda bedrägligt förfarande eller påtaglig försummelse och om denne kan styrka att de övriga villkoren för tillämpning av den gynnsamma behandlingen eller befrielsen är uppfyllda.”
Handelspolitiska skyddsåtgärder
Följande anges i skälen 6 och 8 i kommissionens beslut 2013/423/EU av den 2 augusti 2013 om godtagande av ett åtagande som erbjudits i samband med antidumpningsförfarandet avseende import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler och plattor) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina (
EUT L 209, 2013, s. 26
).
”(6)
För att minska risken för att handel leds om till andra företag och för att det ska bli genomförbart att övervaka antalet deltagande exportörer, erbjöd sig de kinesiska exportörerna att se till att mängden import enligt åtagandet väsentligen skulle motsvara deras nuvarande marknadsställning.
…
(8)
Undanröjandet av dumpningens skadeverkan uppnås alltså genom ett prisåtagande för import under en viss årlig nivå och dessutom genom en preliminär värdetull som tas ut på import ovanför den årliga nivå som avses i skäl 6.”
Följande anges i skälen 13 och 14 i kommissionens genomförandebeslut 2013/707/EU av den 4 december 2013 som bekräftar godtagande av ett åtagande som erbjudits i samband med antidumpnings- och antisubventionsförfarandena avseende import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina under giltighetsperioden för slutgiltiga åtgärder (
EUT L 325, 2013, s. 214
):
”(13)
Lägsta importpris och årlig nivå omfattas av tystnadsplikt …
(14)
… Dessa avväganden gäller även för lägsta importpris och årlig nivå, som inte bör avslöjas mer i detalj.”
I artikel 1.3 i genomförandeförordning nr 1238/2013 anges följande:
”Om inget annat anges ska gällande bestämmelser om tullar tillämpas.”
I artikel 3.1 och 3.2 i genomförandeförordningen föreskrivs följande:
”1.   Import som deklareras för övergång till fri omsättning för produkter som för närvarande omfattas av KN-nummer ex85414090 (Taricnummer 8541409021, 8541409029, 8541409031 och 8541409039 och som faktureras av företag från vilka åtaganden har godtagits av kommissionen och vars namn förtecknas i bilagan till genomförandebeslut 2013/707/EU ska undantas från den antidumpningstull som införs genom artikel 1, förutsatt att
a)
ett företag på förteckningen i bilagan till genomförandebeslut 2013/707/EU har tillverkat, avsänt och direkt fakturerat ovannämnda produkter eller via ett närstående företag som också förtecknas i bilagan till genomförandebeslut 2013/707/EU antingen till närstående företag i unionen som fungerar som importör och klarerar varorna för fri omsättning i unionen eller till första oberoende kund som fungerar som importör och klarerar varorna för fri omsättning i unionen, och
b)
importen åtföljs av en åtagandefaktura som är en handelsfaktura som innehåller åtminstone de uppgifter och den försäkran som föreskrivs i bilaga III till denna förordning, och
c)
importen åtföljs av ett exportåtagandeintyg enligt bilaga IV till denna förordning, och
d)
de varor som deklarerats och uppvisas för tullmyndigheterna exakt motsvarar beskrivningen på åtagandefakturan.
2.   En tullskuld ska uppstå vid tidpunkten för godkännande av deklarationen för övergång till fri omsättning
a)
närhelst det konstateras att sådan import som avses i punkt 1 inte uppfyller ett eller flera av villkoren i den punkten, eller
…”
I bilaga III till genomförandeförordningen förtecknas de uppgifter som ska anges på den faktura som åtföljer varor som omfattas av ett åtagande, vilket har godtagits, och som säljs i unionen. I punkt 9 i den bilagan föreskrivs vad som ska anges på fakturan:
”Namnet på den företrädare för företaget som har utfärdat handelsfakturan samt följande undertecknade försäkran:
’Jag intygar härmed att försäljningen för direkt export till Europeiska unionen av de varor som avses i denna faktura omfattas av och sker enligt villkoren i det åtagande som [företagets namn] erbjudit och Europeiska kommissionen godtagit genom genomförandebeslut 2013/707/EU. Jag försäkrar att uppgifterna i denna faktura är fullständiga och korrekta.’”
I artikel 1.3 i genomförandeförordning nr 1239/2013 anges följande:
”Om inget annat anges ska gällande bestämmelser om tullar tillämpas.”
I artikel 2.1 och 2.2 i genomförandeförordningen föreskrivs följande:
”1.   Import som deklareras för övergång till fri omsättning för produkter som för närvarande omfattas av KN-nummer ex85414090 (Taricnummer 8541409021, 8541409029, 8541409031 och 8541409039) och som faktureras av företag från vilka åtaganden har godtagits av kommissionen och vars namn förtecknas i bilagan till genomförandebeslut 2013/707/EU ska undantas från den antisubventionstull som införs genom artikel 1, förutsatt att
a)
ett företag på förteckningen i bilagan till genomförandebeslut 2013/707/EU har tillverkat, avsänt och direkt fakturerat ovannämnda produkter eller via ett närstående företag som också förtecknas i bilagan till genomförandebeslut 2013/707/EU antingen till närstående företag i unionen som fungerar som importör och klarerar varorna för fri omsättning i unionen eller till första oberoende kund som fungerar som importör och klarerar varorna för fri omsättning i unionen,
b)
importen åtföljs av en åtagandefaktura som är en handelsfaktura som innehåller åtminstone de uppgifter och den försäkran som föreskrivs i bilaga 2 till denna förordning,
c)
importen åtföljs av ett exportåtagandeintyg enligt bilaga 3 till den här förordningen, och
d)
de varor som deklarerats och uppvisas för tullmyndigheterna exakt motsvarar beskrivningen på åtagandefakturan.
2.   En tullskuld ska uppstå vid tidpunkten för godkännande av deklarationen för övergång till fri omsättning
a)
närhelst det konstateras att sådan import som avses i punkt 1 inte uppfyller ett eller flera av villkoren i den punkten, eller
…”
I bilaga 2 till genomförandeförordningen förtecknas de uppgifter som ska ingå i den faktura som åtföljer varor som omfattas av ett åtagande, vilket har godtagits, och som säljs i unionen. I punkt 9 i den bilagan föreskrivs vad som ska anges på fakturan:
”Namnet på den företrädare för företaget som har utfärdat handelsfakturan samt följande undertecknade försäkran:
’Jag intygar härmed att försäljningen för direkt export till Europeiska unionen av de varor som avses i denna faktura omfattas av och sker enligt villkoren i det åtagande som [företagets namn] erbjudit och Europeiska kommissionen godtagit genom genomförandebeslut 2013/707/EU. Jag försäkrar att uppgifterna i denna faktura är fullständiga och korrekta.’”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Sökanden i det nationella målet driver ett lager i hamnen i Hamburg (Tyskland). Den 21 augusti 2014 tog sökanden emot två leveranser av solcellsmoduler, för vilka den lämnade en summarisk deklaration, och placerade dem i tillfällig förvaring.
Den 11 september 2014 uppmärksammade huvudtullkontoret sökanden på att inga formaliteter hade fullgjorts i syfte att hänföra dessa varor till en annan godkänd tullbehandling inom den tjugodagarsperiod som föreskrivs i artikel 49 i tullkodexen. Huvudtullkontoret anmodade också sökanden att lämna in de handlingar som krävs för att fastställa tillämpliga tullar.
Genom en skrivelse av den 26 september 2014 tillställde sökanden huvudtullkontoret handlingar av vilka det framgår att de berörda varorna hade tillverkats av Wuxi Suntech Power, vilket är ett kinesiskt bolag som förtecknats i bilagan till genomförandebeslut 2013/707, och hade sänts till ett närstående företag i Tyskland. Bland dessa handlingar återfanns en faktura från Wuxi Suntech Power av den 11 juli 2014, som innehöll en hänvisning till beslut 2013/423, samt ett intyg om exportåtagande från den kinesiska handelskammaren för import och export av maskiner och elektroniska produkter, som innehöll en hänvisning till genomförandebeslut 2013/707.
Genom ett beslut av den 24 november 2014 fastställde huvudtullkontoret bland annat en antidumpningstull och en utjämningstull på varorna, efter att i enlighet med artikel 204 i tullkodexen ha slagit fast att en tullskuld uppkommit den 11 september 2014 med anledning av underlåtenheten att iaktta den tidsfrist som anges i artikel 49 i tullkodexen.
Den 28 november 2014 lämnade sökanden i det nationella målet in ett klagomål mot detta beslut. Sökanden angav därvid bland annat att även om en tullskuld uppkommit till följd av underlåtenhet att uppfylla en skyldighet om tillfällig lagring, skulle de undantag från antidumpningstullar och utjämningstullar som föreskrivs i artikel 3.1 i genomförandeförordning nr 1238/2013 respektive artikel 2.1 i genomförandeförordning nr 1239/2013 tillämpas i enlighet med artikel 212a i tullkodexen som en gynnsam behandling i tullhänseende eller befrielse från importtullar enligt den artikeln. Sökanden anförde vidare att det var irrelevant att det var beslut 2013/423 i stället för beslut 2013/707 som angavs på fakturan.
Den 4 maj 2015 sänkte huvudtullkontoret antidumpnings- och utjämningstullsatsen till nivån på den tullsats som var tillämplig på solcellsmoduler tillverkade av Wuxi Suntech Power och som föreskrevs i genomförandeförordning nr 1238/2013 och genomförandeförordning nr 1239/2013 (nedan tillsammans kallade genomförandeförordningarna). Huvudtullkontoret nekade däremot befrielse från dessa tullar med motiveringen att villkoren för befrielse inte var uppfyllda, eftersom den åtagandefaktura som sökanden presenterat i det nationella målet inte innehöll en hänvisning till genomförandebeslut nr 2013/707, utan till beslut 2013/423.
Den 19 maj 2015 gav sökanden in en rättad åtagandefaktura med hänvisning till genomförandebeslut 2013/707.
Efter det att sökanden ställt den begärda säkerheten beviljade huvudtullkontoret frigörande av varorna och dessa levererades till det bolag som var närstående den kinesiska exportören.
Den 7 juli 2015 avslog huvudtullkontoret sökandens klagomål och upprepade sitt påstående om att varorna inte hade genomgått någon ny godkänd tullbehandling vid utgången av den tillfälliga lagringsperioden. Vidare konstaterades det att antidumpnings- och utjämningstullarna inte var en gynnsam behandling eller en befrielse från importtullar i den mening som avses i artikel 212a i tullkodexen.
Huvudtullkontoret ansåg att den befrielse som föreskrivs i tillämpningsförordningarna inte kunde beviljas, eftersom de berörda varorna inte hade övergått till fri omsättning och de fakturor som utfärdats inte uppfyllde de formella kraven i dessa förordningar.
Sökanden överklagade detta beslut till Finanzgericht Hamburg (skattedomstolen i Hamburg, Tyskland).
Sökanden har gjort gällande att befrielsen från antidumpnings- och utjämningstullar utgör gynnsam behandling i tullhänseende eller åtminstone befrielse från tullar enligt artikel 212a i tullkodexen. Sökanden anser också att den faktura som ursprungligen lämnades in till huvudtullkontoret, och därmed med nödvändighet den korrigerade fakturan, uppfyllde villkoren i genomförandeförordningarna. Sökanden har påpekat att en övergång till fri omsättning saknar relevans med avseende på villkoren för tillämpningen av artikel 212a och att det därför inte kunde krävas att sökanden gav in en åtagandefaktura den dag då den tidsfrist som föreskrivs i artikel 49.1 i tullkodexen löpte ut.
Huvudtullkontoret har i första hand gjort gällande att artikel 212a i tullkodexen inte är tillämplig eftersom befrielse från antidumpnings- och utjämningstullar varken utgör en gynnsam behandling, på grund av varornas karaktär, eller en befrielse som inte avser tullar. Dessutom är inte alla villkor i tillämpningsförordningarna uppfyllda, eftersom gäldenären inte är den person vars namn anges på fakturan. Det är inte heller möjligt att i efterhand lägga fram ändrade kommersiella fakturor.
Mot denna bakgrund beslutade Finanzgericht Hamburg (skattedomstolen i Hamburg) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen:
”1)
Omfattar artikel 212a i tullkodexen befrielse från antidumpnings- och utjämningstull enligt artikel 3.1 i [genomförande]förordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 i [genomförande]förordning nr 1239/2013?
2)
För det fall fråga 1 besvaras jakande: Är villkoret i artikel 3.1 a i [genomförande]förordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 a i [genomförande]förordning nr 1239/2013 uppfyllt vid tillämpningen av artikel 212a i tullkodexen på en tullskuld som har uppkommit enligt artikel 204.1 i tullkodexen till följd av att tidsfristen som avses i artikel 49.1 i tullkodexen har överskridits, om företaget, som är närstående företaget vars namn förtecknas i bilagan till genomförandebeslut 2013/707/EU (och som tillverkat, avsänt och fakturerat den aktuella varan) inte agerade som importör av den aktuella varan och inte heller ansvarade för varans övergång till fri omsättning, men hade en sådan avsikt och faktiskt tog emot leveransen av den aktuella varan?
3)
För det fall fråga 2 besvaras jakande: När artikel 212a i tullkodexen tillämpas på en tullskuld som har uppkommit enligt artikel 204.1 i tullkodexen till följd av att tidsfristen som avses i artikel 49.1 i tullkodexen har överskridits, får en åtagandefaktura och ett exportåtagandeintyg, i den mening som avses i artikel 3.1 b och c i [genomförande]förordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 b och c i [genomförande]förordning nr 1239/2013, då också lämnas in inom en tidsfrist som fastställts av tullmyndigheterna i enlighet med artikel 53.1 i tullkodexen?
4)
För det fall fråga 3 besvaras jakande: Uppfyller en åtagandefaktura enligt artikel 3.1 b i [genomförande]förordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 b i [genomförande]förordning nr 1239/2013, som anger beslut 2013/423/EU i stället för genomförandebeslut 2013/707/EU, under de omständigheter som föreligger i målet vid den nationella domstolen och mot bakgrund av allmänna rättsprinciper, villkoren som ställs upp i bilaga III punkt 9 till [genomförande]förordning nr 1238/2013 och i bilaga 2 punkt 9 till [genomförande]förordning nr 1239/2013?
5)
För det fall fråga 4 besvaras nekande: När artikel 212a i tullkodexen tillämpas på en tullskuld som har uppkommit enligt artikel 204.1 i tullkodexen till följd av att tidsfristen som avses i artikel 49.1 i tullkodexen har överskridits, kan en åtagandefaktura, i den mening som avses i artikel 3.1 b i [genomförande]förordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 b i [genomförande]förordning nr 1239/2013, då fortfarande lämnas in inom ramen för ett överklagande av den fastställda tullskulden?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Den första frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida artikel 212a i tullkodexen ska tolkas på så sätt att den är tillämplig på de befrielser från antidumpnings- respektive utjämningstullar som föreskrivs i artikel 3.1 i genomförandeförordning nr 1238/2013 respektive artikel 2.1 i genomförandeförordning nr 1239/2013.
Inledningsvis bör det påpekas att tullagstiftningen som helhet, i enlighet med vad som anges särskilt i unionens tullkodex, endast är tillämplig på antidumpnings- eller utjämningstullar om det föreskrivs i de förordningar som fastställer sådana tullar.
I förevarande fall föreskrivs i artikel 1.3 i genomförandeförordningarna att gällande bestämmelser om tullar ska tillämpas om inte annat anges. Om inte annat anges i dessa förordningar är därför artikel 212a i tullkodexen i princip tillämplig på de befrielser från antidumpnings- och utjämningstullar som föreskrivs i de förordningarna.
Artikel 212a i tullkodexen ska dock endast tillämpas om sådana undantag, i den mening som avses i den artikeln, betraktas som en gynnsam behandling i tullhänseende av en vara på grund av dess art eller användning för särskilda ändamål, som tullfrihet eller som partiell eller total befrielse från import- eller exporttullar i enlighet med artiklarna 21, 82, 145 eller 184–187 i tullkodexen.
För det första omfattar importtullar, enligt artikel 4 punkt 10 i tullkodexen, bland annat tullar och avgifter med motsvarande verkan, vilka ska betalas vid import av varor.
I detta hänseende har domstolen slagit fast att avgifter med motsvarande verkan ska förstås som varje avgift, oavsett benämning eller utformning, som åläggs ensidigt och som tas ut på varor på grund av att dessa passerar en gräns, om det inte är fråga om en tull i egentlig mening (dom av den 8 juni 2006, Koornstra,
C‑517/04
,
EU:C:2006:375
, punkt
, och dom av den 26 oktober 2006, Koninklijke Coöperatie Cosun,
C‑248/04
,
EU:C:2006:666
, punkt
).
Antidumpnings- och utjämningstullar är avgifter som påförs ensidigt och som tas ut på varor på grund av att dessa passerar unionens gräns och förs in till unionens tullområde. De utgör därför avgifter med motsvarande verkan som tullar, i den mening som avses i artikel 4 punkt 10 i tullkodexen.
För det andra ska begreppet ”befrielse” i artikel 212a i tullkodexen, vid tillämpningen av den artikeln, bland annat anses avse ett tröskelvärde, som fastställts utifrån kvantitet eller värde, vilket tillämpas på varor som importeras till unionens territorium och under vilket importören beviljas befrielse från importtull.
Genom hänvisning till genomförandebeslut 2013/707 ska artikel 3.1 i genomförandeförordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 i genomförandeförordning nr 1239/2013 tolkas som ett införande av en befrielse från importtullar i den mening som avses i artikel 212a i tullkodexen.
Skälen 13, 14, 16–23 och 26 i genomförandebeslutet, jämförda med skälen 6 och 8 i beslut 2013/423, återspeglar, såsom kommissionen påpekade i sitt yttrande, innehållet i de åtaganden som kommissionen godtagit i detta sammanhang, och som inte bara avser de kinesiska exporterande tillverkarnas efterlevnad av ett minimiimportpris, utan även av en årlig importnivå till unionen.
Mot bakgrund av det ovan anförda ska den första frågan besvaras enligt följande. Artikel 212a i tullkodexen ska tolkas så, att den är tillämplig på de befrielser från antidumpningstullar och utjämningstullar som föreskrivs i artikel 3.1 i genomförandeförordning nr 1238/2013 respektive artikel 2.1 i genomförandeförordning nr 1239/2013.
Den andra frågan
Den nationella domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida artikel 212a i tullkodexen ska tolkas så, att – när den tillämpas på en tullskuld som uppstått i enlighet med artikel 204.1 i tullkodexen med anledning av att den tidsfrist som anges i artikel 49.1 i tullkodexen har överskridits – det villkor som fastställs i artikel 3.1 a i genomförandeförordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 a i genomförandeförordning nr 1239/2013 är uppfyllt när det bolag som är närstående det bolag som anges i bilagan till genomförandebeslut 2013/707 och som har tillverkat, avsänt och fakturerat varorna i fråga inte har fungerat som importör av dessa varor och inte har sett till att varorna övergått till fri omsättning trots att bolaget hade för avsikt att göra detta och faktiskt har tagit emot varorna.
För det första ska det påpekas att domstolen har slagit fast att begreppet ”den berörda parten” i den mening som avses i artikel 212a i tullkodexen, med hänsyn till bestämmelsens lydelse, ska förstås på så sätt att det avser varje fysisk eller juridisk person som ska anses vara betalningsskyldig för en tullskuld enligt någon av artiklarna 202–205 i nämnda kodex, bland annat på grund av att den personen genom sitt agerande har legat bakom den olagliga införseln av varor till unionens tullområde (dom av den 25 januari 2017, Ultra-Brag,
C‑679/15
,
EU:C:2017:40
, punkt
).
Om sökanden i det nationella målet anses vara gäldenär avseende en tullskuld enligt artikel 204 i tullkodexen, är sökanden en ”berörd part” i den mening som avses i artikel 212a i tullkodexen.
För det andra kan befrielse från antidumpningstullar eller utjämningstullar endast beviljas på vissa villkor, i vissa särskilt föreskrivna fall, och utgör sålunda undantag från det normala förfarandet för antidumpningstullar och utjämningstullar. Bestämmelserna om sådana undantag ska därför tolkas strikt (dom av den 17 september 2014, Baltic Agro,
C‑3/13
,
EU:C:2014:2227
, punkt
).
Vid tillämpningen av artikel 212a i tullkodexen, och mer specifikt av begreppet ”övriga villkoren för tillämpning” i den artikeln, ska de olika villkor som fastställs i tillämpningsförordningarna, vilka föreskriver befrielse från antidumpnings- och utjämningstullar, vara uppfyllda.
I artikel 3.1 i genomförandeförordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 i genomförandeförordning nr 1239/2013 anges i detta avseende flera villkor för befrielse från de antidumpningstullar och utjämningstullar som föreskrivs i dessa förordningar.
Båda bestämmelserna föreskriver, såsom generaladvokaten påpekade i punkt 42 i sitt förslag till avgörande, att import av varor ska deklareras för övergång till fri omsättning.
Det framgår av handlingarna i målet vid domstolen att ingen deklaration för övergång till fri omsättning avseende de varor som är i fråga i det nationella målet lämnades in inom den frist för tillfällig lagring som anges i artikel 49.1 i tullkodexen. Sökandens åsidosättande av denna frist gav upphov till en tullskuld enligt artikel 204.1 a i tullkodexen.
I artikel 3.1 a i genomförandeförordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 a i genomförandeförordning nr 1239/2013 föreskrivs att ett företag som förtecknas i bilagan till genomförandebeslut 2013/707 måste ha tillverkat, avsänt och fakturerat de berörda varorna antingen till sina närstående företag i unionen som fungerar som importörer och ser till att varorna övergår till fri omsättning i unionen, eller till den första oberoende kund som fungerar som importör och ser till att varorna övergår till fri omsättning i unionen.
I detta fall var de aktuella varorna avsedda för ett företag med anknytning till den berörda kinesiska exporterande tillverkaren, men detta företag hade varken mottagit varorna eller sett till att de övergått till fri omsättning vid den tidpunkt då tullskulden uppkom, på grund av åsidosättandet av den tidsfrist för tillfällig lagring som föreskrivs i artikel 49.1 i tullkodexen. Den omständigheten att företaget avsåg att agera som importör av varorna och låta dem övergå till fri omsättning och att företaget senare faktiskt mottog varorna innebär inte att det villkor som nämns i föregående punkt är uppfyllt.
Slutligen bör det också noteras att enligt artikel 3.1 b i genomförandeförordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 b i genomförandeförordning nr 1239/2013 ska importen åtföljas av en åtagandefaktura, det vill säga en faktura som innehåller åtminstone de uppgifter och den deklaration som föreskrivs i bilaga III till genomförandeförordning nr 1238/2013 och i bilaga 2 till genomförandeförordning nr 1239/2013.
Det framgår av de handlingar som getts in till domstolen att ingen faktura hade lämnats in vid den tidpunkt då tullskulden i det nationella målet uppkom. Dessutom innehöll den faktura av den 11 juli 2014 som lämnats in efter detta datum, nämligen den 26 september 2014, inte all information som krävs i de relevanta bilagorna till tillämpningsförordningarna, eftersom deklarationen ska undertecknas av ansvarig person på det företag som har utfärdat fakturan och inte innehåller någon hänvisning till genomförandebeslut 2013/707.
Det bör noteras att en sådan hänvisning är av särskild betydelse inom ramen för det system som fastställs i tillämpningsförordningarna, eftersom det gör det möjligt för tullmyndigheterna att vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna kontrollera att alla de krav som rör befrielse från antidumpningstullar och utjämningstullar är uppfyllda. (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 juli 2010, Isaac International,
C‑371/09
,
EU:C:2010:458
, punkt
).
Följaktligen kan tillämpningen av artikel 212a i tullkodexen under sådana omständigheter inte leda till att en sådan befrielse, vilken enligt artikel 3.1 i genomförandeförordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 i genomförandeförordning nr 1239/2013 omfattas av villkor, kan beviljas trots att dessa villkor inte är uppfyllda (se, analogt, dom av den 29 juli 2010, Isaac International,
C‑371/09
,
EU:C:2010:458
, punkt
).
Den andra frågan ska således besvaras enligt följande. Artikel 212a i tullkodexen ska tolkas så, att – när den tillämpas på en tullskuld som uppstått i enlighet med artikel 204.1 i tullkodexen med anledning av att den tidsfrist som anges i artikel 49.1 i tullkodexen har överskridits – det villkor som fastställs i artikel 3.1 a i genomförandeförordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 a i genomförandeförordning nr 1239/2013 inte är uppfyllt när det bolag som är närstående till det bolag som anges i bilagan till genomförandebeslut 2013/707 och som har tillverkat, avsänt och fakturerat varorna i fråga inte har fungerat som importör av dessa varor och inte har sett till att varorna övergått till fri omsättning trots att bolaget hade för avsikt att göra detta och faktiskt har tagit emot varorna.
Frågorna 3–5
Med hänsyn till svaret på den andra frågan saknas anledning att besvara frågorna 3–5.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (fjärde avdelningen) följande:

1)
Artikel 212a i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 648/2005 av den 13 april 2005 ska tolkas så, att den är tillämplig på de befrielser från antidumpningstullar och utjämningstullar som föreskrivs i artikel 3.1 i rådets genomförandeförordning (EU) nr 1238/2013 av den 2 december 2013 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina, och i artikel 2.1 i rådets genomförandeförordning (EU) 1239/2013 av den 2 december 2013 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina.

2)
Artikel 212a i förordning nr 2913/92, i dess lydelse enligt förordning nr 648/2005, ska tolkas så, att – när den tillämpas på en tullskuld som uppstått i enlighet med artikel 204.1 i förordning nr 2913/92, i dess ändrade lydelse, med anledning av att den tidsfrist som anges i artikel 49.1 i den förordningen har överskridits – det villkor som fastställs i artikel 3.1 a i genomförandeförordning nr 1238/2013 och artikel 2.1 a i genomförandeförordning nr 1239/2013 inte är uppfyllt när det bolag som är närstående det bolag som anges i bilagan till kommissionens genomförandebeslut 2013/707/EU av den 4 december 2013 som bekräftar godtagande av ett åtagande som erbjudits i samband med antidumpnings- och antisubventionsförfarandena avseende import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina under giltighetsperioden för slutgiltiga åtgärder, och som har tillverkat, avsänt och fakturerat varorna i fråga inte har fungerat som importör av dessa varor och inte har sett till att varorna övergått till fri omsättning trots att bolaget hade för avsikt att göra detta och faktiskt har tagit emot varorna.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.