CELEX: 62015TJ0153
Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika
Reštriktívne opatrenia prijaté voči Sýrii
Zmrazenie finančných prostriedkov
Zrušenie predchádzajúcich aktov rozsudkom Všeobecného súdu
Nové akty, ktorými sa mená žalobcov zaraďujú do zoznamov
Žaloba o neplatnosť
Článok 76 písm. d) rokovacieho poriadku
Obsah žaloby
Prípustnosť
Povinnosť odôvodnenia
Dôkazné bremeno
Právo vlastniť majetok
Sloboda podnikania

Okolnosti predchádzajúce sporu
Pán Mohamad Hamcho, sýrsky podnikateľ, je prezidentom Hamcho International (spoločne ďalej len „žalobcovia“), sýrskej spoločnosti špecializujúcej sa na oblasti telekomunikácií, cestovného ruchu, prenájmu áut a zastupovania zahraničných, hlavne európskych spoločností.
Rada Európskej únie, ktorá ostro odsúdila násilné potlačenie pokojných protestov na rôznych miestach v Sýrii a vyzvala sýrske orgány, aby sa zdržali použitia sily, prijala 9. mája 2011 rozhodnutie 2011/273/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (
Ú. v. EÚ L 121, s. 11
). Vzhľadom na závažnosť situácie Rada zaviedla zbrojné embargo, zákaz vývozu materiálu, ktorý možno použiť na účely vnútornej represie, obmedzenie vstupu na územie Európskej únie, ako aj zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov niektorých osôb a subjektov zodpovedných za násilné represie voči sýrskemu civilnému obyvateľstvu.
Mená osôb zodpovedných za násilné represie voči sýrskemu civilnému obyvateľstvu, ako aj mená a názvy fyzických a právnických osôb a subjektov, ktoré sú s nimi spojené, sú uvedené v prílohe k rozhodnutiu 2011/273. Podľa článku 5 ods. 1 tohto rozhodnutia Rada môže zmeniť túto prílohu na návrh členského štátu alebo vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku. Mená žalobcov v ňom neboli uvedené.
Vzhľadom na to, že niektoré z reštriktívnych opatrení prijatých voči Sýrskej arabskej republike patria do pôsobnosti Zmluvy o FEÚ, Rada prijala nariadenie (EÚ) č. 442/2011 z 9. mája 2011 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii (
Ú. v. EÚ L 121, s. 1
). Toto nariadenie je v podstate totožné s rozhodnutím 2011/273, ale upravuje možnosti uvoľnenia zmrazených finančných prostriedkov. Zoznam osôb, subjektov a orgánov identifikovaných buď ako zodpovedné za predmetné represie, alebo ako s týmito zodpovednými osobami, subjektmi a orgánmi spojené, ktorý je uvedený v prílohe II k uvedenému nariadeniu, je totožný so zoznamom uvedeným v prílohe k rozhodnutiu 2011/273. Mená žalobcov v ňom teda neboli uvedené. Podľa článku 14 ods. 1 a 4 nariadenia č. 442/2011, ak Rada rozhodne, že sa na fyzickú alebo právnickú osobu, subjekt alebo orgán vzťahujú predmetné reštriktívne opatrenia, príslušne zmení a doplní prílohu II a okrem toho pravidelne, najmenej raz za 12 mesiacov, preskúma zoznam v nej uvedený.
1.
Predchádzajúce konanie týkajúce sa žalobcov
Vykonávacím rozhodnutím 2011/302/SZBP z 23. mája 2011, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2011/273 (
Ú. v. EÚ L 136, s. 91
), Rada zmenila a doplnila rozhodnutie 2011/273 najmä s cieľom, aby sa dotknuté reštriktívne opatrenia vzťahovali aj na ďalšie osoby a subjekty. Meno pána Hamcha bolo zaradené na zoznam uvedený v prílohe k tomuto rozhodnutiu, a to v riadku 19 tabuľky tvoriacej túto prílohu. Tento riadok obsahoval rôzne údaje, vrátane údajov týkajúcich sa dátumu zaradenia jeho mena na uvedený zoznam, v danom prípade 23. mája 2011, jeho dátumu narodenia a čísla pasu, ako aj tieto dôvody:
„Švagor Mahera Al Assada, podnikateľ a miestny zástupca viacerých zahraničných spoločností, financuje režim, čím umožňuje represie voči demonštrantom.“
V ten istý deň Rada na základe článku 215 ods. 2 ZFEÚ a rozhodnutia 2011/273 prijala vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 504/2011, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 442/2011 (
Ú. v. EÚ L 136 s. 45
). Meno pána Hamcha bolo doplnené do zoznamu uvedeného v prílohe II k tomuto nariadeniu s tými istými údajmi a dôvodmi, aké boli uvedené v prílohe k vykonávaciemu rozhodnutiu 2011/302.
Vykonávacím rozhodnutím 2011/367/SZBP z 23. júna 2011, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2011/273 (
Ú. v. EÚ L 164, s. 14
), Rada uplatnila dotknuté reštriktívne opatrenia na ďalšie osoby a subjekty, ktorých mená boli doplnené do zoznamu uvedeného v prílohe k rozhodnutiu 2011/273. Názov spoločnosti Hamcho International bol zaradený na tento zoznam v riadku 3 tabuľky B tejto prílohy, ktorý obsahoval rôzne údaje, vrátane údajov týkajúcich sa dátumu zaradenia jej názvu na uvedený zoznam, v danom prípade 23. mája 2011, a jej adresy, ako aj tieto dôvody:
„Kontrolovaná Mohammad Hamchom alebo Hamshom poskytuje finančné prostriedky režimu.“
V ten istý deň Rada prijala vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 611/2011, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 442/2011 (
Ú. v. EÚ L 164, s. 1
). Názov spoločnosti Hamcho International bol zaradený na zoznam uvedený v prílohe II k tomuto nariadeniu s tými istými údajmi a dôvodmi, aké boli uvedené v prílohe k vykonávaciemu rozhodnutiu 2011/367.
Rozhodnutím 2011/782/SZBP z 1. decembra 2011 o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii, a ktorým sa zrušuje rozhodnutie 2011/273/SZBP (
Ú. v. EÚ L 319, s. 56
), Rada vzhľadom na závažnosť situácie v Sýrii považovala za potrebné uložiť ďalšie reštriktívne opatrenia. V záujme prehľadnosti sa opatrenia uložené rozhodnutím 2011/273 a dodatočné opatrenia zlúčili do jedného právneho nástroja. Toto rozhodnutie spresňuje, že stanovené opatrenia sa uplatňujú aj voči „osobám, ktoré profitujú z režimu alebo ho podporujú“. Mená žalobcov boli uvedené v zozname prílohy I k rozhodnutiu 2011/782, a to meno pána Hamcha v riadku 19 tabuľky A a názov Hamcho International v riadku 3 tabuľky B, s tými istými informáciami a dôvodmi, aké boli uvedené v prílohe k rozhodnutiu 2011/273, ktoré sa vykonáva vykonávacími rozhodnutiami 2011/302 a 2011/367.
Nariadenie č. 442/2011 bolo nahradené nariadením Rady (EÚ) č. 36/2012 z 18. januára 2012 o reštriktívnych opatreniach s ohľadom na situáciu v Sýrii, ktorým sa zrušuje nariadenie č. 442/2011 (
Ú. v. EÚ L 16, s. 1
). Mená žalobcov boli uvedené v zozname prílohy II k nariadeniu č. 36/2012 s tými istými informáciami a dôvodmi, aké boli uvedené v prílohe II k nariadeniu č. 442/2011, ktoré sa vykonáva vykonávacími nariadeniami č. 504/2011 a č. 611/2011.
Dňa 30. januára 2012 podali žalobcovia na Všeobecný súd žalobu, ktorou sa domáhali zrušenia rozhodnutia 2011/273, rozhodnutia 2011/782, nariadenia č. 442/2011 a nariadenia č. 36/2012 v znení, v akom sa vykonávajú alebo sú zmenené a doplnené ku dňu podania žaloby, a to v rozsahu, v akom sa ich tieto akty týkali. Táto žaloba bola v kancelárii Všeobecného súdu zapísaná pod spisovou značkou T‑43/12.
Vykonávacím rozhodnutím Rady 2012/172/SZBP z 23. marca 2012, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2011/782 (
Ú. v. EÚ L 87, s. 103
), a vykonávacím nariadením Rady (EÚ) č. 266/2012 z 23. marca 2012, ktorým sa vykonáva článok 32 ods. 1 nariadenia č. 36/2012 (
Ú. v. EÚ L 87, s. 45
), boli dôvody týkajúce sa pána Hamcha, uvedené v prílohe II k rozhodnutiu 2011/782 a nariadeniu č. 36/2012, nahradené týmito dôvodmi:
„Sýrsky podnikateľ a miestny agent pre viaceré zahraničné spoločnosti; spoločník Mahera al‑Assada, ktorý spravuje časť jeho finančných a ekonomických aktivít a z tejto pozície poskytuje finančné prostriedky režimu.“
Rozhodnutím Rady 2012/739/SZBP z 29. novembra 2012 o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii a o zrušení rozhodnutia 2011/782 (
Ú. v. EÚ L 330, s. 21
) sa predmetné reštriktívne opatrenia zlúčili do jedného právneho nástroja. Mená žalobcov boli uvedené v zozname prílohy I k rozhodnutiu 2012/739, a to meno pána Hamcha v riadku 18 tabuľky A a názov Hamcho International v riadku 3 tabuľky B, s tými istými informáciami a dôvodmi, aké boli uvedené v rozhodnutí 2011/782, ktoré sa vykonáva vykonávacím rozhodnutím 2012/172.
Dňa 31. mája 2013 Rada prijala rozhodnutie 2013/255/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči Sýrii (
Ú. v. EÚ L 147, s. 14
). Mená žalobcov boli uvedené v zozname prílohy I k tomuto rozhodnutiu, a to meno pána Hamcha v riadku 18 tabuľky A a názov Hamcho International v riadku 3 tabuľky B, s tými istými informáciami a dôvodmi, aké boli uvedené v prílohe k rozhodnutiu 2012/739.
Vyjadreniami prispôsobujúcimi návrhy podané do kancelárie Všeobecného súdu 22. júna 2012, 7. januára a 24. júna 2013 žalobcovia požadovali tiež zrušenie najmä vykonávacieho rozhodnutia 2012/172, vykonávacieho nariadenia č. 266/2012, rozhodnutia 2012/739, vykonávacieho rozhodnutia Rady 2013/185/SZBP z 22. apríla 2013, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2012/739 (
Ú. v. EÚ L 111, s. 77
), vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 363/2013 z 22. apríla 2013, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 36/2012 (
Ú. v. EÚ L 111, 2013, s. 1
), a rozhodnutia 2013/255.
Rozsudkom z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International/Rada (T‑43/12, neuverejnený, ďalej len „rozsudok Hamcho a Hamcho International I“,
EU:T:2014:946
), Všeobecný súd čiastočne vyhovel žalobe o neplatnosť podanej žalobcami a zrušil nariadenie č. 36/2012, vykonávacie nariadenie č. 266/2012, vykonávacie nariadenie č. 363/2013 a rozhodnutie 2013/255 v rozsahu, v akom sa týkali žalobcov, a to s účinnosťou od 23. januára 2015.
Rada nepodala odvolanie proti rozsudku Hamcho a Hamcho International I.
2.
Konanie o opätovnom zaradení mien žalobcov na sporné zoznamy
Listom z 19. decembra 2014 Rada oznámila advokátom žalobcov, že má v úmysle znova zaradiť mená žalobcov na zoznamy osôb a subjektov, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, uvedené v prílohe I k rozhodnutiu 2013/255 a v prílohe I k nariadeniu č. 36/2012 (ďalej len „sporné zoznamy“). Uviedla dôvody, ktoré chcela uviesť na podporu tohto opätovného zaradenia a zaslala kópiu dokumentov a informácií (pod značkami RELEX MD 342/14 a RELEX MD 343/14), o ktoré sa chcela oprieť na účely podpory návrhu na opätovné zaradenie. Rada stanovila žalobcom lehotu na predloženie prípadných pripomienok.
Listom z 15. januára 2015 advokáti žalobcov požiadali Radu, aby upustila od opätovného zaradenia ich mien na sporné zoznamy a spochybnili všetky informácie a dokumenty, ktoré podľa Rady odôvodňovali toto nové zaradenie.
Dňa 26. januára 2015 Rada prijala vykonávacie rozhodnutie 2015/117/SZBP, ktorým sa vykonáva rozhodnutie 2013/255 (
Ú. v. EÚ L 20, 2015, s. 85
). V ten istý deň Rada prijala vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/108, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 36/2012 (
Ú. v. EÚ L 20, 2015, s. 2
). Týmito aktmi boli mená žalobcov znova zaradené na sporné zoznamy.
Konkrétne meno pána Hamcha bolo znova zaradené do riadku 18 tabuľky obsahujúcej predmetné zoznamy, pod názvom „A. Osoby“, pričom toto opätovné zaradenie sa zakladalo na týchto dôvodoch:
„Významný sýrsky podnikateľ, majiteľ Hamcho International, ktorý má blízke vzťahy s kľúčovými predstaviteľmi sýrskeho režimu, ako sú napríklad prezident Baššár al‑Asad a Maher al‑Asad. Od marca 2014 zastával pozíciu predsedu pre oblasť Číny v rámci bilaterálnych obchodných rád a na túto pozíciu ho vymenoval minister hospodárstva, Khodr Orfali. Mohammed Hamcho získava výhody od režimu a poskytuje mu podporu a je v spojení s osobami, ktoré získavajú od režimu výhody a podporujú ho.“
Názov Hamcho International bol znova zaradený do riadku 3 tabuľky obsahujúcej predmetné zoznamy, pod názvom „B. Subjekty“, pričom toto opätovné zaradenie sa zakladalo na týchto dôvodoch:
„Hamcho International je veľká sýrska holdingová spoločnosť, ktorú vlastní Mohammed Hamcho. Hamcho International získava výhody od režimu a poskytuje mu podporu a je spojená s osobou, ktorá od režimu získava výhody a podporuje ho.“
Listom z 27. januára 2015, adresovaným žalobcom aj advokátom žalobcov, Rada odpovedala na ich list z 15. januára 2015 a zaslala im kópiu vykonávacieho rozhodnutia 2015/117 a vykonávacieho nariadenia 2015/108 (ďalej len „napadnuté akty“), ako aj nové informácie na podporu týchto aktov (pod značkou RELEX MD 66/15).
Konanie a návrhy účastníkov konania
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 27. marca 2015 podali žalobcovia túto žalobu o neplatnosť napadnutých aktov.
Samostatným podaním doručeným do kancelárie Všeobecného súdu 27. marca 2015 podali žalobcovia na základe článku 76a ods. 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu z 2. mája 1991 žiadosť o skrátené súdne konanie.
Samostatným podaním doručeným do kancelárie Všeobecného súdu 15. mája 2015 podali žalobcovia návrh na nariadenie predbežného opatrenia s cieľom dosiahnuť odklad výkonu napadnutých aktov v rozsahu, v akom sa ich týkajú, až kým Všeobecný súd nerozhodne o žalobe vo veci samej.
Uznesením z 20. mája 2015, Hamcho a Hamcho International/Rada (
T‑153/15 P
, neuverejnené,
EU:T:2015:298
), predseda Všeobecného súdu zamietol tento návrh ako neprípustný.
Rozhodnutím z 3. júna 2015 Všeobecný súd zamietol žiadosť o skrátené súdne konanie.
Všeobecný súd (siedma komora) na základe článku 106 ods. 3 rokovacieho poriadku rozhodol, že sa rozhodne bez ústnej časti konania.
Žalobcovia navrhujú, aby Všeobecný súd:
—
nariadil „pripojenie spisového materiálu týkajúceho sa konania T‑43/12“,
—
vyhradil žalobcom právo na repliku a pri tejto príležitosti právo predkladať nové písomnosti a navrhovať svedkov,
—
zrušil napadnuté akty,
—
uložil Rade povinnosť nahradiť trovy konania.
Rada navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zamietol žalobu,
—
uložil žalobcom povinnosť nahradiť trovy konania.
Právny stav
1.
O prvom žalobnom návrhu
Žalobcovia svojím prvým návrhom žiadajú Všeobecný súd o „pripojenie spisového materiálu týkajúceho sa konania T‑43/12“. Žiadajú v podstate, aby Všeobecný súd nariadil, že spis týkajúci sa veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
), sa vloží do spisu tejto veci.
V tejto súvislosti je na jednej strane potrebné pripomenúť, že každá vec podaná na Všeobecný súd má svoj vlastný spis obsahujúci najmä písomnosti a podania predložené účastníkmi konania v predmetnej veci a že každý z týchto spisov je preto úplne samostatný. Toto je vyjadrené v Praktických vykonávacích ustanoveniach rokovacieho poriadku (
Ú. v. EÚ L 152
, 2015, s. 1), podľa ktorých „procesnú písomnosť a jej prílohy predložené vo veci, vložené do spisu tejto veci, nemožno zohľadniť pre potreby prípravy inej veci“ (uznesenie z 15. októbra 2009, Hangzhou Duralamp Electronics/Rada,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
, bod
).
Na druhej strane je potrebné uviesť, že z ustálenej judikatúry vyplýva, že podľa pravidiel, ktoré upravujú prejednávanie vecí na Všeobecnom súde, sú účastníci konania chránení proti zneužívaniu procesných dokumentov, takže účastníci konania v jednej veci nemajú právo používať procesné podania iných účastníkov, ktoré im boli sprístupnené len na účel ich vlastnej obrany v rámci uvedenej veci (pozri uznesenie z 15. októbra 2009, Hangzhou Duralamp Electronics/Rada,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
, bod
a citovanú judikatúru).
Okrem toho z ustálenej judikatúry tiež vyplýva, že okrem výnimočných prípadov, kedy by sprístupnenie dokumentu mohlo ohroziť riadny výkon spravodlivosti, môžu účastníci konania voľne sprístupňovať svoje vlastné vyjadrenia tretím osobám v tomto konaní. V rovnakom zmysle a s tou istou výhradou by mohol účastník konania súhlasiť s tým, že vyjadrenie, ktoré predložil v rámci tohto konania, môže byť použité iným účastníkom tohto konania v rámci iného konania (pozri uznesenie z 15. októbra 2009, Hangzhou Duralamp Electronics/Rada,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
, bod
a citovanú judikatúru).
Napokon len ak by Všeobecný súd dospel k záveru, že obsah spisu týkajúceho sa veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
), by mohol byť užitočný na účel vyriešenia prejednávaného sporu, mohol by nariadiť jeho predloženie prostredníctvom opatrenia na zabezpečenie priebehu konania podľa článku 89 rokovacieho poriadku (pozri v tomto zmysle uznesenie z 15. októbra 2009, Hangzhou Duralamp Electronics/Rada,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
, bod
).
Všeobecný súd v prejednávanej veci konštatuje, že žalobcovia už v znení žaloby podanej kancelárii Všeobecného súdu 27. marca 2015 pripojili ako prílohy k tomuto dokumentu hlavné písomné podania, ktoré boli súčasťou spisu veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
), a to jednak žalobu a repliku žalobcov (prílohy A.1 a A.3) a jednak vyjadrenie k žalobe a dupliku Rady (prílohy A.2 a A.4).
Na základe judikatúry citovanej v bodoch 34 a 35 vyššie sa kancelária Všeobecného súdu pýtala listom z 9. apríla 2015 žalobcov, či získali povolenie Rady predložiť ako prílohy A.2 a A.4 k ich žalobe vyjadrenie k žalobe a dupliku Rady vo veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
). Vzhľadom na zápornú odpoveď žalobcov boli uvedené prílohy rozhodnutím predsedu siedmej komory Všeobecného súdu zo 4. mája 2015 vyňaté zo spisu tejto veci.
Z toho vyplýva, že žiadosť, ktorú žalobcovia podali v rámci ich prvého návrhu, treba chápať tak, že sa vzťahuje na všetky dokumenty v spise týkajúcom sa veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
), s výnimkou žaloby a repliky, ktoré už sú súčasťou tejto veci.
Napriek tomu, že predmetom tak veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
), ako aj tejto veci je zaradenie mien tých istých žalobcov na zoznamy reštriktívnych opatrení, ktoré Rada prijala voči Sýrskej arabskej republike, treba však konštatovať, že tieto dve veci sa týkajú rôznych aktov a odôvodnenie Rady uvedené v jednom a v druhom prípade, ako aj dôkazy predložené na podporu uvedených zaradení na zoznam, sú pre každú z týchto vecí špecifické. Okrem toho je potrebné uviesť, že žalobcovia nespresnili konkrétne informácie v spise, ktoré by im umožňovali vykonať ich právo na obhajobu. Preto sa treba domnievať, že žalobcami požadované pripojenie spisu týkajúceho sa veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
), nemôže doplniť informácie relevantné pre posúdenie dôvodnosti aktov napadnutých v tejto veci. Vzhľadom na judikatúru citovanú v bode 36 vyššie teda nie je odôvodnené nijaké opatrenie na zabezpečenie priebehu konania.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy nie je potrebné nariadiť, aby sa spis týkajúci sa veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
), vložil do spisu tejto veci.
Prvý žalobný návrh treba teda zamietnuť.
2.
O druhom žalobnom návrhu
Žalobcovia svojím druhým návrhom žiadajú Všeobecný súd, aby im „vyhradil… právo na repliku a pri tejto príležitosti právo predkladať nové písomnosti a navrhovať svedkov“.
Po prvé, pokiaľ ide o návrh, ktorého cieľom je možnosť predložiť repliku v tejto veci, treba pripomenúť, že Všeobecný súd v súlade s článkom 83 rokovacieho poriadku vyzval žalobcov, aby do 10. septembra 2015 predložili repliku. Žalobcovia následne požiadali o predĺženie lehoty na predloženie uvedeného vyjadrenia, pričom Všeobecný súd im toto predĺženie lehoty priznal 26. augusta 2015. Žalobcovia predložili repliku 9. októbra 2015. Z toho vyplýva, že časť druhého žalobného návrhu týkajúca sa možnosti predloženia repliky je už bezpredmetná.
Po druhé, pokiaľ ide o návrh, ktorého cieľom je možnosť predložiť nové písomnosti v rámci predloženia repliky, článok 85 ods. 2 a 3 rokovacieho poriadku stanovuje, že žalobcovi môže byť výnimočne povolené predložiť dôkazy alebo označiť dôkazy, ktoré navrhujú vykonať, aj po prvej výmene vyjadrení, ak je omeškanie s ich predložením odôvodnené.
V tomto prípade nie je možné povoliť predloženie nových písomností, keďže vyplýva z čisto špekulatívnej žiadosti a týka sa predloženia budúcich a hypotetických dôkazov, ktoré žalobcovia ešte nepredložili. Žalobcovia tiež v rozpore s požiadavkou článku 85 ods. 2 a 3 rokovacieho poriadku neodôvodnili omeškanie predloženia doplňujúcich písomností k žalobe.
Po tretie, pokiaľ ide o časť návrhu týkajúcu sa navrhovania svedkov, treba pripomenúť, že v súlade s článkom 88 ods. 2 rokovacieho poriadku ak je tento návrh podaný po prvej výmene vyjadrení, účastník konania, ktorý návrh podáva, musí uviesť dôvody, pre ktoré ho nemohol podať skôr.
V prejednávanej veci je potrebné znova uviesť, že žalobcovia neodôvodnili prípadné omeškanie týkajúce sa navrhnutia svedka, a preto treba tento ich návrh, ako aj druhý žalobný návrh v celom rozsahu zamietnuť.
3.
O treťom žalobnom návrhu
Žalobcovia svojím tretím návrhom navrhujú zrušiť napadnuté akty.
O prípustnosti
Rada bez toho, aby vzniesla formálnu námietku podľa článku 130 ods. 1 rokovacieho poriadku, vyjadruje pochybnosti týkajúce sa prípustnosti návrhu na zrušenie podaného žalobcami, a to na základe porušenia článku 76 písm. d) rokovacieho poriadku. Tvrdí predovšetkým, že žaloba je nepresná a nedostatočne podrobná a kritizuje skutočnosť, že žalobcovia sa obmedzili len na systematické odkazovanie na prílohy ich žaloby a na vec, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
). Podľa Rady tieto odkazy nemôžu kompenzovať formálne a vecné nedostatky žaloby.
Žalobcovia neuvádzajú nijaké tvrdenie proti tvrdeniam o neprípustnosti uplatneným Radou.
Je potrebné uviesť, že podľa článku 76 ods. 1 písm. d) rokovacieho poriadku musí žaloba uvádzať predmet konania a stručné zhrnutie uvedených dôvodov. Tieto informácie musia byť dostatočne jasné a presné, aby umožnili žalovanému pripraviť svoju obranu a Všeobecnému súdu rozhodnúť o žalobe, a to prípadne bez ďalších podporných informácií. Na účely zabezpečenia právnej istoty a riadneho výkonu spravodlivosti je na to, aby bola žaloba prípustná, potrebné, aby podstatné skutkové a právne okolnosti, na ktorých sa zakladá, vyplývali prinajmenšom stručne, ale súvislým a pochopiteľným spôsobom z textu samotnej žaloby (uznesenie z 11. januára 2013, Charron Inox a Almet/Komisia a Rada,
T‑445/11 a T‑88/12
, neuverejnené,
EU:T:2013:4
, bod
).
V prejednávanej veci treba uviesť, že žalobné dôvody predložené žalobcami vyplývajú dostatočne pochopiteľným spôsobom zo samotného znenia žaloby. Žalobcovia totiž jednak tvrdia, že odôvodnenie a písomnosti predložené Radou v tejto veci sú totožné s odôvodnením a písomnosťami predloženými v predchádzajúcej veci a že dokumenty predložené na podporu napadnutých aktov sú vágne a abstraktné, rovnako ako zdroj jej informácií. Žalobcovia tiež tvrdia, že ich právo vlastniť majetok a právo na hospodársku slobodu bolo porušené už len tým, že bolo porušené ich právo na obhajobu. Okrem toho skutočnosť, že si žalovaná mohla pripraviť svoju obhajobu, potvrdzuje, že znenie žaloby je dostatočne jasné a presné, aby umožnilo Všeobecnému súdu rozhodnúť o žalobe.
Táto žaloba je teda prípustná a musí byť vecne preskúmaná.
O veci samej
Žalobcovia uvádzajú na podporu svojej žaloby v podstate tri žalobné dôvody. Prvý žalobný dôvod je založený na porušení povinnosti odôvodnenia. Druhý žalobný dôvod je založený na porušení pravidiel dokazovania a na nesprávnom posúdení dôvodnosti dôvodov zaradenia ich mien na sporné zoznamy. Tretí žalobný dôvod je založený na porušení ich práva vlastniť majetok a práva na hospodársku slobodu.
O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení povinnosti odôvodnenia
Žalobcovia v rámci prvého žalobného dôvodu tvrdia, že Rada nepredložila nijaké odôvodnenie alebo písomnosť, ktoré by boli skutočne odlišné alebo nové vo vzťahu k odôvodneniu a písomnostiam, ktoré už Všeobecný súd zohľadnil na účely rozsudku z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
).
Podľa ustálenej judikatúry povinnosť odôvodnenia aktu spôsobujúceho ujmu vyplýva zo zásady dodržiavania práva na obhajobu a jej cieľom je jednak poskytnúť dotknutej osobe dostatočné informácie na to, aby zistila, či je akt dôvodný, prípadne či má vadu, ktorá by umožnila napadnúť jeho platnosť na súde Únie, a jednak umožniť tomuto súdu vykonať preskúmanie zákonnosti tohto aktu (pozri rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, bod
a citovanú judikatúru).
Treba tiež pripomenúť, že odôvodnenie požadované článkom 296 ZFEÚ sa musí prispôsobiť druhu príslušného právneho aktu a musí byť z neho jasne a jednoznačne zrejmá úvaha orgánu, ktorý akt vydal, a to tak, aby dotknuté osoby mohli spoznať dôvody prijatia opatrenia a príslušný súd mohol plniť svoju kontrolnú úlohu (pozri rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, bod
a citovanú judikatúru).
Pokiaľ ide o reštriktívne opatrenia prijaté v rámci spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky, treba zdôrazniť, že keďže dotknutá osoba nemá právo na vypočutie pred prijatím prvotného rozhodnutia o zmrazení finančných prostriedkov, dodržanie povinnosti odôvodnenia je ešte dôležitejšie vzhľadom na to, že táto povinnosť predstavuje jedinú záruku, ktorá dotknutej osobe umožňuje aspoň po prijatí tohto opatrenia účinne uplatniť prostriedky nápravy, ktoré má k dispozícii, aby napadla zákonnosť uvedeného rozhodnutia (pozri rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, bod
a citovanú judikatúru).
Odôvodnenie aktu Rady, ktorým sa ukladá opatrenie zmrazenia finančných prostriedkov, musí teda vymedziť presné a konkrétne dôvody, pre ktoré sa Rada v rámci svojej diskrečnej právomoci pri posúdení domnieva, že také opatrenie sa má vzťahovať na dotknutú osobu (pozri rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, bod
a citovanú judikatúru).
Požiadavka odôvodnenia sa však musí posúdiť vo vzťahu k okolnostiam prejednávanej veci, najmä obsahu aktu, povahe uvádzaných dôvodov a záujmu, ktorý môžu mať adresáti na tom, aby dostali vysvetlenia (pozri rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, bod
a citovanú judikatúru).
Nevyžaduje sa, aby v odôvodnení boli presne uvedené všetky relevantné právne a skutkové okolnosti, keďže otázka, či odôvodnenie aktu spĺňa požiadavky uvedeného článku 296 ZFEÚ, sa má posudzovať nielen s ohľadom na jeho znenie, ale tiež s ohľadom na jeho kontext, ako aj s ohľadom na všetky právne predpisy upravujúce dotknutú oblasť (pozri rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, bod
a citovanú judikatúru).
Konkrétne akt spôsobujúci ujmu je dostatočne odôvodnený vtedy, pokiaľ bol prijatý v kontexte, ktorý je dotknutej osobe známy a umožňuje jej pochopiť dosah opatrenia prijatého vo vzťahu k nej (pozri rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, bod
a citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci Rada na jednej strane odôvodnila opätovné zaradenie mena pána Hamcha na sporné zoznamy takto:
„Významný sýrsky podnikateľ, majiteľ Hamcho International, ktorý má blízke vzťahy s kľúčovými predstaviteľmi sýrskeho režimu, ako sú napríklad prezident Baššár al‑Asad a Maher al‑Asad. Od marca 2014 zastával pozíciu predsedu pre oblasť Číny v rámci bilaterálnych obchodných rád a na túto pozíciu ho vymenoval minister hospodárstva, Khodr Orfali. Mohammed Hamcho získava výhody od režimu a poskytuje mu podporu a je v spojení s osobami, ktoré získavajú od režimu výhody a podporujú ho.“
Na druhej strane Rada odôvodnila opätovné zaradenie spoločnosti Hamcho International na sporné zoznamy takto:
„Hamcho International je veľká sýrska holdingová spoločnosť, ktorú vlastní Mohammed Hamcho. Hamcho International získava výhody od režimu a poskytuje mu podporu a je spojená s osobou, ktorá od režimu získava výhody a podporuje ho.“
Po prvé, pokiaľ ide o tvrdenie žalobcov, podľa ktorého odôvodnenie, ktoré Rada použila na zdôvodnenie zaradenia ich mien do napadnutých aktov, je rovnaké ako odôvodnenie, o ktoré sa opierali akty zrušené rozsudkom z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
), je potrebné uviesť, že takéto tvrdenie možno len zamietnuť ako neúčinné. Z bodu 108 rozsudku z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
), totiž vyplýva, že Rada má v rámci nového preskúmania možnosť znova zaradiť mená žalobcov na zoznamy reštriktívnych opatrení na základe dostatočne právne podložených dôvodov. Rozhodnutie o opätovnom zaradení prijaté na základe tých istých dôvodov, aké boli použité pri prvom zaradení, môže byť preto postačujúce na odôvodnenie uvedeného zaradenia, ak sú uvedené dôvody z právneho hľadiska dostatočne podložené dôkazmi predloženými Radou.
Okrem toho treba v každom prípade pripomenúť, že odôvodnenie, ktoré vyplýva zo sporných zoznamov v tejto veci, je v rozpore s tvrdením žalobcov úplne odlišné od odôvodnenia, ktoré Rada použila v rámci aktov zrušených rozsudkom z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
). Mená žalobcov boli totiž pôvodne zaradené na zoznamy v prílohách k rozhodnutiu 2011/273 a nariadeniu č. 442/2011 z dôvodu poskytovania finančnej podpory režimu. Nové odôvodnenie sa však zakladá po prvé na skutočnosti, že žalobca je významný sýrsky podnikateľ, po druhé na blízkych vzťahoch pána Hamcha s kľúčovými predstaviteľmi režimu a po tretie na skutočnosti, že zastáva pozíciu predsedu pre oblasť Číny v rámci bilaterálnych obchodných rád zastupujúceho Sýrsku arabskú republiku. Z toho vyplýva, že žalobcovia získavajú výhody od režimu a poskytujú mu podporu, pričom sú v spojení s osobami, ktoré získavajú od režimu výhody a podporujú ho.
Po druhé je potrebné domnievať sa, že odôvodnenie, ktoré Rada uviedla v aktoch napadnutých v tejto veci, spĺňa pravidlá pripomenuté v bodoch 57 až 63 vyššie. Predovšetkým je nesporné, že takéto odôvodnenie umožňuje žalobcom pochopiť dôvody, pre ktoré boli ich mená znova zaradené na sporné zoznamy z dôvodu ich významnej úlohy v sýrskych podnikateľských kruhoch, a to tým viac, že v rámci ich prvého zaradenia na zoznam už poznali kontext a rozsah opatrení, ktoré boli voči nim prijaté.
Okrem toho ako vyplýva z ich argumentácie, odôvodnenie predložené Radou bolo zjavne dostačujúce na to, aby umožnilo žalobcom podať túto žalobu a súdu Únie preskúmať zákonnosť (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, bod
).
Žalobcovia v prejednávanej veci namietajú skutočnosť, že dokumenty predložené na podporu odôvodnenia aktov napadnutých v rámci tejto veci sú novými dokumentmi. Spochybňujú tiež ich dôkaznú silu a domnievajú sa, že z právneho hľadiska dostatočne nepodporujú napadnuté akty.
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že povinnosť odôvodniť akt je podstatnou formálnou náležitosťou, ktorú treba odlíšiť od otázky dôvodnosti dôvodov, ktorá patrí do zákonnosti sporného aktu z vecného hľadiska. Odôvodnenie aktu je totiž formálnym vyjadrením dôvodov, na ktorých toto rozhodnutie spočíva. Pokiaľ sa tieto dôvody vyznačujú chybami, je nimi postihnutá zákonnosť aktu z vecného hľadiska, ale nie jeho odôvodnenie, ktoré môže byť dostatočné, aj keď obsahuje chybné dôvody (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. novembra 2012, Rada/Bamba,
C‑417/11
,
EU:C:2012:718
, bod
).
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba zamietnuť žalobný dôvod založený na porušení povinnosti odôvodnenia. Pokiaľ ide o dôvodnosť dôvodov, ktoré Rada uviedla vo vzťahu k žalobcom, argumentáciu predloženú v tejto súvislosti treba posúdiť v rámci odlišného žalobného dôvodu.
O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení pravidiel dokazovania a na zjavne nesprávnom posúdení dôvodnosti dôvodov uvedených v napadnutých aktoch
V rámci tohto žalobného dôvodu žalobcovia uvádzajú v podstate dve časti tvrdení. Po prvé žalobcovia jednak tvrdia, že Rada nepredložila nijakú písomnosť, ktorá by bola skutočne odlišná alebo nová vo vzťahu k písomnostiam, ktoré už Všeobecný súd zohľadnil v rozsudku z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
). Na účel rozvinutia svojej argumentácie odkazujú na svoj list z 15. januára 2015 (pozri prílohu A.10 žaloby). Taktiež vytýkajú Rade, že dokumenty predložené na podporu opätovného zaradenia ich mien do napadnutých aktov sú vágne, abstraktné a bez akejkoľvek dôkaznej sily. Po druhé žalobcovia vyvodzujú záver, že toto opätovné zaradenie je zjavne zneužívajúce, vychádzajúce z vôle Rady ponechať ich mená na sporných zoznamoch.
Komisia spochybňuje tvrdenia žalobcov.
Podľa ustálenej judikatúry účinnosť súdneho preskúmania zaručená v článku 47 Charty základných práv Európskej únie predovšetkým vyžaduje, aby sa súd Únie pri preskúmaní zákonnosti dôvodov, o ktoré sa opiera rozhodnutie zapísať meno určitej osoby na zoznamy osôb, na ktoré sa vzťahujú sankcie, alebo ho na nich ponechať, uistil o tom, či sa toto rozhodnutie opiera o dostatočne silný skutkový základ. To predpokladá overenie skutočností uvádzaných v zhrnutí dôvodov, o ktoré sa uvedené rozhodnutie opiera, tak, aby súdne preskúmanie nebolo obmedzené len na abstraktné posúdenie pravdepodobnosti uvádzaných dôvodov, ale aby sa týkalo otázky, či sú tieto dôvody, alebo aspoň jeden z nich, ktorý je sám osebe dostatočný na odôvodnenie tohto rozhodnutia, podložené (rozsudok z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
, bod
).
V prípade pochybností prináleží príslušnému orgánu Únie, aby preukázal dôvodnosť dôvodov uplatňovaných proti dotknutej osobe, pričom táto osoba nie je povinná predložiť opačné dôkazy svedčiace o neexistencii dôvodnosti uvedených dôvodov. Je potrebné, aby boli dôvody použité proti dotknutej osobe podložené informáciami a dôkazmi zo strany predmetného orgánu. Ak tieto skutočnosti neumožňujú rozhodnúť o dôvodnosti niektorého z dôvodov, súd Únie ho nemôže prijať ako dôvod na rozhodnutie o predmetnom zaradení do zoznamu alebo o zachovaní predmetného zaradenia do zoznamu (rozsudok z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
, body
až
).
V prejednávanej veci je potrebné v prvom rade preskúmať, či Rada uniesla dôkazné bremeno, ktorým je zaťažená na základe článku 47 Charty základných práv, najmä s prihliadnutím na tvrdenia, ktoré žalobcovia uviedli v bodoch 50 a 51 žaloby.
– O prvej časti založenej na porušení pravidiel dokazovania
V prvom rade, pokiaľ žalobcovia v bode 49 žaloby v celom rozsahu odkazujú na svoj list z 15. januára 2015 s cieľom rozvinúť argumentáciu týkajúcu sa nových písomností predložených Radou, takýto odkaz treba zamietnuť ako neprípustný. Hoci totiž obsah žaloby možno v konkrétnych bodoch podporiť a doplniť odkazmi na určité časti priložených dokumentov, všeobecný odkaz na iné písomnosti, hoci tvoria jej prílohu, nemôže kompenzovať chýbajúce podstatné informácie v žalobe. Všeobecnému súdu neprináleží vyhľadávať a identifikovať v prílohách dôvody a tvrdenia, ktoré by mohol považovať za základ žaloby, keďže prílohy majú čisto dôkaznú a inštrumentálnu funkciu (pozri uznesenie z 19. mája 2008, TF1/Komisia,
T‑144/04
,
EU:T:2008:155
, bod
a citovanú judikatúru; rozsudok z 25. októbra 2012, Arbos/Komisia,
T‑161/06
, neuverejnený,
EU:T:2012:573
, bod
).
V druhom rade, pokiaľ ide o výhrady uvedené v bodoch 50 a 51 žaloby, po prvé treba uviesť, že žalobcovia kritizujú irelevantnosť písomností, na základe ktorých Rada trvá na stanovisku, že pán Hamcho je švagor Mahera al‑Asada. Zdôrazňujú, že tento aspekt už zamietla samotná Rada.
Hoci je iste pravda, že Rada predložila žalobcom výstrižok z novín, z ktorého je zrejmé, že pán Hamcho je švagrom Mahera al‑Asada, pričom Rada už týmto dôvodom neodôvodňuje opätovné zaradenie jeho mena na zoznam, nič to nemení na skutočnosti, že táto dokumentácia obsahuje ďalšie rovnako užitočné informácie na podporu nového odôvodnenia použitého voči žalobcom, a to že pán Hamcho je významný sýrsky podnikateľ, ktorý má blízke vzťahy s kľúčovými predstaviteľmi režimu, ako je Maher al‑Asad, a je vlastníkom Hamcho International, veľkej sýrskej holdingovej spoločnosti pôsobiacej vo viacerých sýrskych priemyselných odvetviach. Okrem toho Rada v bode 12 svojho vyjadrenia k žalobe pripomína, že na účely podloženia dôvodov uvedených v napadnutých aktoch nevychádzala z informácie, že pán Hamcho je švagor Mahera al‑Asada.
Preto sa treba domnievať, že uvedený výstrižok je v rozpore s tvrdením žalobcov relevantný na účely podloženia dôvodov opätovného zaradenia ich mien na sporné zoznamy.
Po druhé žalobcovia vytýkajú Rade vágnosť a abstraktnosť nových predložených písomností a spochybňujú ich dôkaznú silu, keďže podľa ich názoru tieto písomnosti neidentifikujú primárny zdroj v nich uvedených informácií.
V tejto súvislosti je dôležité pripomenúť, že Rada poskytla žalobcom na odôvodnenie ich opätovného zaradenia na zoznam dokumenty pod značkami RELEX MD 342/14, RELEX MD 343/14 a RELEX MD 66/15 zo 17. decembra 2014 a z 23. januára 2015 (pozri prílohy A.9 a A.11 žaloby). Ide o tri dokumenty obsahujúce verejne dostupné informácie, ktoré majú podľa Rady spresniť všeobecný a osobný kontext týkajúci sa žalobcov. Konkrétne dokument pod značkou RELEX MD 342/14 obsahuje zhrnutie dôvodov uvedených proti žalobcom, ako aj informácie poskytnuté na podporu tohto odôvodnenia. Týmito informáciami sú najmä odkazy a výňatky z novinových článkov uverejnených na internetových stránkach „Wordcrunch“, „The Washington Institute“, „The Middle East Research and Information Project (MERIP)“, „The Syria Report, Syriandays“, „Le Commerce du Levant“ a „Al Arabiya“. Tento dokument obsahuje okrem toho aj výňatky z dvoch kníh vydaných v rokoch 2006 a 2014, ako aj informácie vyplývajúce z internetovej stránky spoločnosti Hamcho International. Dokument pod značkou RELEX MD 343/14 obsahuje článok uverejnený v časopise
Le Commerce du Levant
, nazvaný „La guerre a transformé la communauté syrienne des affaires“, ktorý opisuje vývoj sýrskej hospodárskej elity a jej vzťah so súčasným režimom. Dokument pod značkou RELEX MD 66/15 obsahuje článok uverejnený 12. januára 2015 na internetovej stránke „The Syria Report“, podľa ktorého mal minister hospodárstva Sýrskej arabskej republiky vymenovať pána Hamcha za generálneho sekretára Obchodnej komory v Damasku (Sýria).
V prejednávanej veci je potrebné uviesť, že znenia výňatkov, ktoré predložila Rada, najmä tých, ktoré sú súčasťou dokumentov pod značkami RELEX MD 342/14 a RELEX MD 66/15, umožňujú konštatovať, že informácie v nich uvedené nie sú vágne a abstraktné, ako tvrdia žalobcovia, ale sú naopak konkrétne a presné. Uvedené informácie totiž preukazujú konkrétne údaje užitočné na účely opisu pána Hamcha ako významného podnikateľa prepojeného s kľúčovými predstaviteľmi sýrskeho režimu, vrátane Mahera al‑Asada. Uvedené informácie taktiež spresňujú jeho hospodársku a reprezentatívnu funkciu, ktorú vykonáva a ktorá ho spája s uvedeným režimom, a to v rámci predsedníctva bilaterálnych obchodných rád pre oblasť Číny, generálneho sekretariátu Obchodnej komory v Damasku a predstavenstva Hamcho International, veľkej sýrskej holdingovej spoločnosti pôsobiacej vo väčšine odvetví sýrskeho hospodárstva.
Je potrebné osobitne poznamenať, že:
—
predovšetkým viacero článkov z rôznych dátumov a zdrojov jasne a konkrétne opisuje vzťah žalobcu k režimu. Po prvé totiž v knihe vydanej v roku 2006 pod názvom
Governance in the Middle East and North Africa
bol pán Hamcho opísaný v kontexte ukončenia prevádzky súkromného televízneho kanála „the Cham Satellite channel“ ako „blízky priateľ prezidenta, ktorý chystal spustenie vlastného televízneho kanála“. Po druhé v dvoch článkoch uverejnených vo februári 2012 na internetovej stránke „The Middle East Research and Information Project (MERIP)“ sa uvádzalo jednak, že „Hamcho [je] podnikateľ blízky Maherovi al‑Assadovi“, a jednak, že „rodiny akýmkoľvek spôsobom spriaznené s režimom ovládli súkromný sektor, a to popri značnej kontrole nad verejnými hospodárskymi aktívami, pričom jedným z týchto klanov je rodina Hamchová“. Po tretie v článku uverejnenom v novembri 2013 v časopise
Le Commerce du Levant
sa uvádzalo, že „záujmy najmocnejších podnikateľov, vrátane Mohammada Hamcha, sú tak závislé od moci, že sa považujú za neoddeliteľnú súčasť súčasného režimu“ a „títo podnikatelia, hoci je ich málo, disponujú obrovskými finančnými prostriedkami“,
—
ďalej článok uverejnený 30. júna 2014 na internetovej stránke „Woldcrunch“ podrobne opisuje aj obchodnú činnosť žalobcu takto: „Hamcho, služobník sýrskeho oligarchu Mahera al‑Assada, vlastní veľmi rentabilný VOIP (Voice Over Internet Protocol) trh nasmerovaný na Sýriu a sýrske ministerstvo cestovného ruchu mu má udeliť povolenie na vypracovanie projektu umelého ostrova blízko mesta Tartus“,
—
ďalej dva články uverejnené 3. a 30. marca 2014 na internetových stránkach „The Syria Report“ a „Syriandays“ opisujú vymenovanie žalobcu do funkcie predsedu bilaterálnych obchodných rád pre oblasť Číny ministrom hospodárstva Khodrom Orfalim, ako aj jeho účasť spolu s premiérom Waelom al‑Halqim a ministrom hospodárstva najmä na prvom valnom zhromaždení bilaterálnych obchodných rád, ktoré sa konalo 29. marca 2014,
—
napokon v článku uverejnenom 12. januára 2015 na internetovej stránke „The Syria Report“ sa uvádza, že začiatkom decembra 2014 minister hospodárstva vymenoval žalobcu za generálneho sekretára Obchodnej komory v Damasku a že žalobca má blízke vzťahy s Maherom al‑Assadom a je hlavným akcionárom Hamcho International, skupiny pôsobiacej v odvetví informatiky. Tento článok uvádza, že dôvod radikálnej zmeny v správnej rade tejto komory vyplýva z viacerých faktorov, akým je napríklad politický postoj niektorých podnikateľov voči režimu.
Z toho vyplýva, že argumentáciu žalobcov, podľa ktorej dokumentácia predložená Radou obsahuje len vágne a abstraktné tvrdenia, nemožno prijať.
Ďalej, pokiaľ ide o neidentifikovanie primárnych zdrojov informácií uvedených v článkoch z tlače predložených Radou, ktorým v dôsledku toho chýba dôkazná sila, treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry sa činnosť Súdneho dvora a Všeobecného súdu riadi zásadou voľného posúdenia dôkazov a jediným kritériom na posúdenie hodnoty predložených dôkazov je ich dôveryhodnosť. Navyše na účely posúdenia dôkaznej sily dokumentu je potrebné v prvom rade overiť vierohodnosť informácie, ktorú obsahuje a zohľadniť najmä pôvod dokumentu, okolnosti jeho vypracovania, jeho adresáta a položiť si otázku, či sa vzhľadom na svoj obsah javí zmysluplný a dôveryhodný (pozri v tomto zmysle rozsudok z 27. septembra 2012, Shell Petroleum a i./Komisia,
T‑343/06
,
EU:T:2012:478
, bod
a citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci treba predovšetkým konštatovať, že informácie, ktorých dôkaznú silu žalobcovia spochybňujú, pochádzajú z rôznych digitálnych informačných zdrojov a akademických štúdií, čím si zachovávajú rôzny geografický pôvod, a to nielen miestny, ako v prípade „The Syria Report“ a „Syriandays“, ale aj zahraničný, ako v prípade „The Washington Institute“, „Woldcrunch“, „The Middle East Research and Information Project (MERIP)“, „Le Commerce du Levant“ a „Al Arabiya“. Ďalej treba uviesť, rovnako ako Rada, že citované články z tlače boli uverejnené v rôznom čase, a to aj pred prepuknutím krízy v Sýrii, pričom už v tom čase spájajú žalobcov s režimom. Napokon treba uviesť, že každý jeden informačný zdroj prináša rozdielne informácie, a to napriek tomu, že sa všetky tieto zdroje v podstate zhodujú v opise pána Hamcha ako podnikateľa spojeného s režimom vzhľadom na jeho obchodnú činnosť a reprezentatívne funkcie, ktoré vykonáva, ako aj na skutočnosť, že žalobcovia profitujú zo sýrskeho režimu, najmä v kontexte súčasnej vojny.
Všeobecný súd sa preto domnieva, že informácie predložené Radou možno ako celok považovať za spoľahlivé v zmysle judikatúry citovanej v bode 87 vyššie. V tejto súvislosti je potrebné uviesť, že hoci články priamo neoznačujú primárny zdroj svojich informácií, vojnový stav v Sýrii v praxi komplikuje, ba dokonca znemožňuje získavanie svedectiev od osôb, ktoré by súhlasili s vlastnou identifikáciou. Z toho vyplývajúce ťažkosti spojené s vyšetrovaním a nebezpečenstvo, ktorému sa vystavujú osoby poskytujúce informácie, bránia uvádzaniu presných zdrojov informácií o správaní osôb podporujúcich režim (pozri v tomto zmysle návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Bot vo veci Anbouba/Rada,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:2
, bod
). Napokon treba podotknúť, že keď žalobcovia v žalobe všeobecne namietajú dôkaznú silu výňatkov predložených Radou, neuvádzajú ani ten najmenší dôkaz, ktorý by mohol spochybniť ich vierohodnosť.
Z toho vyplýva, že argumentáciu žalobcov týkajúcu sa nedostatku dôkaznej sily informácií predložených Radou, ktorý vyplýva z neuvedenia primárnych zdrojov informácií, treba zamietnuť.
Po tretie žalobcovia odkazujú na článok, ktorý Rada predložila v rámci dokumentu pod značkou RELEX MD 343/14, uverejnený v novembri 2013 v časopise
Le Commerce du Levant
, na podporu svojho tvrdenia, že uvedený článok „vyvracia“ domnienku Rady, podľa ktorej možno obchodný úspech žalobcov vysvetliť iba ich blízkym vzťahom so sýrskym režimom a ich podporou poskytovanou tomuto režimu.
V tejto súvislosti treba jednak uviesť, že žalobcovia opäť nie sú schopní vysvetliť, ako by uvedený článok mohol „vyvrátiť“ kritizovanú domnienku. V každom prípade sa tiež treba domnievať, rovnako ako Rada, že článok uverejnený v dokumente pod značkou RELEX MD 343/14 nielen že nespochybňuje uvedenú domnienku, ale môže ju podporiť, a to v rozsahu, v akom sa v ňom popri ďalších aspektoch zdôrazňuje skutočnosť, že záujmy najmocnejších sýrskych podnikateľov, vrátane Mohammada Hamcha, „sú tak závislé od moci, že sa považujú za neoddeliteľnú súčasť súčasného režimu“ (pozri v tejto súvislosti stranu 227
in fine
). Tvrdenie žalobcov treba preto zamietnuť.
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že tvrdenia žalobcov uvedené v bodoch 50 a 51 žaloby a v dôsledku toho aj prvú časť druhého žalobného dôvodu treba zamietnuť.
– O druhej časti založenej na nesprávnom posúdení dôvodnosti zaradenia mien žalobcov na sporné zoznamy
Žalobcovia v bode 52 žaloby tvrdia, že opätovné zaradenie ich mien bolo „zjavne zneužívajúce“, vychádzajúce z vôle Rady ponechať ich mená na sporných zoznamoch „aspoň po dobu postupu preskúmavania“.
V tejto súvislosti treba po prvé uviesť, že ako už bolo uvedené v bode 66 vyššie, z rozsudku z 13. novembra 2014, Hamcho a Hamcho International I (
T‑43/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:946
), vyplýva, že Rada má v rámci nového preskúmania možnosť znova zaradiť mená žalobcov na zoznamy reštriktívnych opatrení na základe dostatočne právne podložených dôvodov. V tomto kontexte skutočnosť, že Rada znova zaradila mená žalobcov na sporné zoznamy, nemôže sama osebe poukazovať na zneužívajúcu a nezákonnú vôľu tejto inštitúcie vo vzťahu k žalobcom.
Po druhé ak by sa mal Všeobecný súd domnievať, že žalobcovia sa svojím tvrdením v skutočnosti snažia spochybniť dostatočne podložený a odôvodnený charakter opätovného zaradenia ich mien na sporné zoznamy, treba pripomenúť, že podľa judikatúry Súdneho dvora sa posúdenie dôvodnosti zaradenia na zoznam musí vykonať preskúmaním dôkazov nie izolovane, ale v kontexte, do ktorého patria (pozri v tomto zmysle rozsudky z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
, bod
, a z 28. novembra 2013, Rada/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft,
C‑348/12 P
,
EU:C:2013:776
, bod
).
Okrem toho vzhľadom na situáciu v Sýrii Rada uniesla dôkazné bremeno, ktoré jej prislúcha, ak súdu Únie predložila súbor dostatočne konkrétnych, presných a zhodujúcich sa nepriamych dôkazov umožňujúcich preukázať existenciu dostatočného spojenia medzi osobou, proti ktorej je namierené opatrenie, ktorým sa zmrazujú finančné prostriedky, a dotknutým režimom (rozsudok z 21. apríla 2015, Anbouba/Rada,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, bod
).
Ako vyplýva z listu z 19. decembra 2014, v prejednávanej veci Rada rozhodla o opätovnom zaradení mien žalobcov na sporné zoznamy na základe kritéria spojenia so sýrskym režimom, najmä prostredníctvom ich hospodárskych a politických vzťahov s vedúcimi predstaviteľmi súčasného režimu, ako aj výhod, ktoré im môžu plynúť z tohto blízkeho vzťahu. Takéto kritérium vyplýva z článku 28 ods. 1 smernice 2013/255 a z článku 15 ods. 1 nariadenia č. 36/2012. Na jednej strane odôvodnenie Rady zahŕňa okrem toho, pokiaľ ide o pána Hamcha, tri skutočnosti: po prvé pán Hamcho je významný sýrsky podnikateľ, majiteľ Hamcho International, po druhé má blízke vzťahy s kľúčovými predstaviteľmi sýrskeho režimu, ako sú napríklad prezident Baššár al‑Asad a Maher al‑Asad, a po tretie zastáva pozíciu predsedu v rámci bilaterálnych obchodných rád pre oblasť Číny. Z toho vyplýva, že žalobcovia získavajú výhody od režimu a poskytujú mu podporu, pričom sú tiež v spojení s osobami, ktoré získavajú od režimu výhody a podporujú ho. Na druhej strane Rada zaradila názov Hamcho International na zoznam z dôvodu, že je to veľká sýrska holdingová spoločnosť, ktorú vlastní Mohammed Hamcho, a ktorá na základe toho získava výhody od sýrskeho režimu a poskytuje mu podporu a je spojená s osobou, ktorá od režimu získava výhody a podporuje ho.
Je potrebné preskúmať najskôr podloženosť každého z dôvodov opätovného zaradenia mena pána Hamcha.
Pokiaľ ide o tretí dôvod, týkajúci sa pozície pána Hamcha ako predsedu v rámci bilaterálnych obchodných rád pre oblasť Číny, hneď na úvod treba poznamenať, že žalobcovia uvádzajú proti tomuto vyjadreniu Rady len jedno jediné tvrdenie. Vo svojej replike sa totiž obmedzujú iba na tvrdenie, že „táto inštitúcia bola veľmi rýchlo uzavretá, ak vôbec skutočne fungovala“ a že „ide o jednoduché obchodné komory“. Neuvádzajú však nijaké konkrétne tvrdenie, ktorým by spochybnili podstatu odôvodnenia Rady.
Navyše podľa judikatúry pokiaľ ide o rozhodnutie o prijatí reštriktívnych opatrení, ak sa súd Únie vzhľadom na ich preventívnu povahu domnieva, že aspoň jeden z uvedených dôvodov je dostatočne presný a konkrétny, je podložený a predstavuje sám osebe dostatočný základ tohto rozhodnutia, skutočnosť, že ostatné z týchto dôvodov túto požiadavku nespĺňajú, nemôže odôvodiť zrušenie uvedeného rozhodnutia (pozri rozsudok z 28. novembra 2013, Rada/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft,
C‑348/12 P
,
EU:C:2013:776
, bod
a citovanú judikatúru).
Všeobecný súd sa v každom prípade domnieva, že s prihliadnutím na informácie vyplývajúce z dokumentov analyzovaných v bodoch 83 až 88 vyššie a z konkrétneho politického a hospodárskeho kontextu Sýrie sa Rada mohla oprávnene domnievať, že pán Hamcho je jedným z hlavných podnikateľov v Sýrii a že z dôvodu jeho hospodárskej a reprezentatívnej funkcie by nemohol tak prosperovať, keby nebol prepojený s režimom.
Treba totiž pripomenúť, že ako vyplýva z dokumentácie predloženej Radou a osobitne z dvoch článkov uverejnených 3. a 30. marca 2014 na internetových stránkach „The Syria Report“ a „Syriandays“, v marci 2014 minister hospodárstva Khodr Orfali vymenoval žalobcu za predsedu v rámci bilaterálnych obchodných rád pre oblasť Číny. Okrem toho z článku uverejneného 12. januára 2015 na internetovej stránke „The Syria Report“ vyplýva, že v decembri 2014 ho minister hospodárstva vymenoval aj za generálneho sekretára Obchodnej komory v Damasku. Hoci je iste pravda, že tieto články samé osebe neumožňujú preukázať priamy vzťah medzi žalobcom na jednej strane a ministrom hospodárstva alebo súčasným režimom na druhej strane, nič to nemení na skutočnosti, že predstavujú dostatočne konkrétne, presné a zhodujúce sa nepriame dôkazy, ktoré treba zohľadniť spolu s významným postavením žalobcu v rámci sýrskeho hospodárskeho diania, najmä z dôvodu jeho vlastníctva spoločnosti Hamcho International a jeho hospodárskych aktivít.
Okrem toho treba uviesť, že funkciu žalobcu v hospodárskych radách ako bilaterálnych obchodných radách pre Čínu, ktorých cieľom je podpora sýrskeho hospodárstva a rozvoj jej podnikov, obchodných činností a investovania, možno vysvetliť len určitou blízkosťou so súčasným režimom a predstavuje nesporný fakt, ktorý preukazuje určité spojenie žalobcu s režimom Baššára al‑Asada. Tento vzťah podporuje aj jeho vymenovanie na post generálneho sekretára Obchodnej komory v Damasku v decembri 2014 ministrom hospodárstva. Článok uverejnený 12. januára 2015 na internetovej stránke „The Syria Report“ totiž v tejto súvislosti hovorí, že dôvod radikálnej zmeny v zložení správnej rady Obchodnej komory v Damasku vyplýva z viacerých faktorov, vrátane politického postoja niektorých podnikateľov voči režimu.
Okrem toho treba uviesť, že ak chce súd Únie vykonať realistické preskúmanie reštriktívnych opatrení, ktoré Rada zaviedla voči žalobcovi, v rámci svojho posúdenia musí nutne vziať do úvahy kontext Sýrskej arabskej republiky (pozri v tomto zmysle návrhy, ktoré predniesol generálny advokát Bot vo veci Anbouba/Rada,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:2
, bod
).
V prejednávanej veci Rada predložila žalobcom prostredníctvom dokumentu pod značkou RELEX MD 343/14 článok uverejnený v časopise
Le Commerce du Levant
. Tento článok opisuje všeobecný kontext, v ktorom pôsobia významní sýrski podnikatelia, jedným z ktorých je aj pán Hamcho. Konkrétne tento článok predovšetkým konštatuje, že záujmy najmocnejších sýrskych podnikateľov sú tak závislé od moci v Sýrii, že sa považujú za neoddeliteľnú súčasť súčasného režimu. Ako sa Rada vyjadrila v liste z 19. decembra 2014 adresovanom žalobcom, tento aspekt ilustruje aj autoritárska povaha sýrskeho režimu, ktorý vykonáva prísnu kontrolu nad sýrskym hospodárstvom a jeho aktérmi.
Okrem toho treba uviesť, že sýrska podnikateľská komunita bola predmetom mnohých ďalších článkov v tlači pochádzajúcich z rôznych zdrojov, ktoré Rada predložila v prílohe k svojmu vyjadreniu k žalobe. Tieto články uvádzajú, že sýrsku hospodársku elitu tvoria z veľkej časti podnikatelia vybraní Baššárom al‑Asadom a jeho širokou rodinou a že táto elita prosperovala získavaním výhod od režimu. V prejednávanej veci je potrebné uviesť, rovnako ako Rada a v rozpore s tvrdením žalobcov, že táto dokumentácia je prípustná, keďže jej cieľom nie je odôvodniť
ex post
sporné akty, ale preukázať, že odôvodnenie týchto aktov bolo vzhľadom na kontext, v ktorom boli prijaté, dostatočné (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. novembra 2012, Rada/Bamba,
C‑417/11 P
,
EU:C:2012:718
, bod
).
Napokon treba konštatovať, že Rada vo svojom vyjadrení k žalobe vysvetľuje práve nielen spôsob, akým je žalobca súčasťou vedúcej hospodárskej triedy v Sýrii, ale aj nespochybniteľný charakter jeho vzťahov so sýrskym režimom, keďže má prostredníctvom svojich reprezentatívnych funkcií, obchodných činností a vlastníctva Hamcho International rozhodujúci vplyv na celý prvý okruh vedúcich predstaviteľov tohto režimu.
Z predchádzajúcich úvah vyplýva, že Rada sa správne domnievala, že pán Hamcho je jedným z hlavných podnikateľov v Sýrii a má vzťahy s režimom Baššára al‑Asada na základe výkonu funkcií zástupcu Sýrskej arabskej republiky. Je preto potrebné vyvodiť záver, že dôvody na podporu opätovného zaradenia pána Hamcha na sporné zoznamy sú dostatočne podložené.
Z článku 28 ods. 1 rozhodnutia 2013/255 navyše vyplýva, že sa musia zmraziť všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje, ktoré patria subjektom spojeným s osobami podporujúcimi režim. V prejednávanej veci jednak z bodu 109 vyššie vyplýva, že zaradenie pána Hamcha na sporné zoznamy bolo správne. Treba tiež uviesť, že Hamcho International je holdingová spoločnosť, ktorej hlavným vlastníkom je pán Hamcho, ako vyplýva z príloh k vyjadreniam účastníkov konania, čo navyše nespochybnili ani samotní žalobcovia.
Bez toho, aby bolo potrebné posúdiť dôkazy predložené Radou, treba v dôsledku toho konštatovať, že názov Hamcho International, holdingovej spoločnosti, ktorú vlastní pán Hamcho, bol správne zaradený na sporné zoznamy.
Druhú časť druhého žalobného dôvodu, ako aj žalobný dôvod v celom rozsahu treba teda zamietnuť.
O treťom žalobnom dôvode založenom na porušení práva vlastniť majetok a práva na hospodársku slobodu
Žalobcovia tvrdia, že ich právo vlastniť majetok a právo na hospodársku slobodu bolo porušené už len tým, že bolo porušené ich právo na obhajobu.
Rada spochybňuje argumentáciu žalobcov.
Na úvod treba pripomenúť, že dodržanie práva na obhajobu zakotvené v článku 41 ods. 2 Charty základných práv zahŕňa právo byť vypočutý a právo na prístup k spisu, za predpokladu rešpektovania oprávnených záujmov dôvernosti (pozri rozsudok z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P a C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
, bod
a citovanú judikatúru).
Podľa ustálenej judikatúry v oblasti reštriktívnych opatrení predpokladom účinnosti súdneho preskúmania, ktoré sa musí týkať najmä zákonnosti dôvodov, na ktorých sa zakladá zapísanie mena fyzickej osoby alebo názvu právnickej osoby do zoznamu adresátov uvedených opatrení, je skutočnosť, že orgán Únie má povinnosť oznámiť tieto dôvody dotknutej fyzickej alebo právnickej osobe v čo najširšej možnej miere, buď v okamihu, keď sa o tomto zapísaní rozhodne, alebo prinajmenšom čo najrýchlejšie po tom, čo sa o ňom rozhodlo, aby sa tejto fyzickej alebo právnickej osobe umožnil výkon jej práva podať žalobu v stanovených lehotách (pozri v tomto zmysle rozsudok z 3. septembra 2008, Kadi a Al Barakaat International Foundation/Rada a Komisia,
C‑402/05 P a C‑415/05 P
,
EU:C:2008:461
, bod
).
Dodržanie tejto povinnosti oznámiť uvedené dôvody je totiž nevyhnutné na to, aby sa adresátom reštriktívnych opatrení umožnilo brániť svoje práva za najlepších možných podmienok a rozhodnúť pri plnej znalosti veci, či je potrebné obrátiť sa na súd Únie (pozri v tomto zmysle rozsudky z 15. októbra 1987, Heylens a i.,
222/86
,
EU:C:1987:442
, bod
, a zo 4. februára 2014, Syrian Lebanese Commercial Bank/Rada,
T‑174/12 a T‑80/13
,
EU:T:2014:52
, bod
).
V prejednávanej veci treba uviesť, že ako vyplýva z bodov 18, 19 a 23 vyššie, Rada listom z 19. decembra 2014 vopred oznámila žalobcom dôvody a dôkazy na podporu opätovného zaradenia ich mien na sporné zoznamy, pričom im stanovila lehotu na predloženie prípadných pripomienok. Žalobcovia namietali toto opätovné zaradenie 15. januára 2015. Rada následne rozhodla o opätovnom zaradení ich mien na sporné zoznamy, pričom svoje rozhodnutie, napadnuté akty a nové informácie týkajúce sa žalobcov im oznámila listom z 27. januára 2015. Rade preto nemožno vytýkať, že sa dopustila porušenia práva žalobcov na obhajobu.
Ďalej treba pripomenúť, že právo vlastniť majetok je súčasťou všeobecných zásad práva Únie a je zakotvené v článku 17 Charty základných práv (pozri rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, bod
a citovanú judikatúru).
Podľa ustálenej judikatúry však toto základné právo nepožíva v práve Únie absolútnu ochranu, ale musí sa zohľadniť vo vzťahu k jeho funkcii v spoločnosti. V dôsledku toho môže byť výkon tohto práva obmedzený pod podmienkou, že toto obmedzenie skutočne zodpovedá cieľom všeobecného záujmu sledovaným Úniou a nepredstavuje vzhľadom na sledovaný cieľ neprimeraný a neprípustný zásah do samotnej podstaty takto zaručeného práva (pozri rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, bod
a citovanú judikatúru).
Z toho vyplýva, že vzhľadom na prvoradý cieľ ochrany civilného obyvateľstva v Sýrii a výnimky uvedené v napadnutých aktoch nie sú obmedzenia vlastníckeho práva, na ktoré žalobca poukazuje, neprimerané (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, bod
), a to tým viac, že napadnuté akty upravujú určité výnimky, ktoré umožňujú osobám a subjektom dotknutým reštriktívnymi opatreniami pokryť základné výdavky.
Napadnuté akty totiž stanovujú možnosť povoliť používanie zmrazených finančných prostriedkov na pokrytie základných potrieb alebo splnenie si určitých záväzkov a poskytnutie osobitného povolenia umožňujúceho uvoľniť zmrazenie finančných prostriedkov, iných finančných aktív alebo iných hospodárskych zdrojov a pravidelne prehodnocovať zloženie zoznamov, aby sa zaistilo, že osoby a subjekty, ktoré už nezodpovedajú kritériám na zaradenie do zoznamu, budú z neho vyradené (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. septembra 2013, Makhlouf/Rada,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, body
a
).
Napokon pokiaľ ide o údajné obmedzenia hospodárskej slobody žalobcov, ktorá je zakotvená v článku 16 Charty základných práv, tieto obmedzenia nemožno z rovnakých dôvodov, aké boli uvedené v bodoch 119 a 120 vyššie v súvislosti s právom vlastniť majetok, považovať za neprimerané.
Z toho vyplýva, že Rada neporušila právo vlastniť majetok a právo na hospodársku slobodu žalobcov.
Tretí žalobný dôvod, ako aj žalobu v celom rozsahu treba preto zamietnuť.
O trovách
Podľa článku 134 ods. 1 rokovacieho poriadku je účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobcovia nemali vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ich, aby v súlade s návrhmi Rady nahradili trovy tohto konania, ako aj trovy spojené s konaním o nariadení predbežného opatrenia.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (siedma komora),
rozhodol a vyhlásil:

1.
Žaloba sa zamieta.

2.
Mohamad Hamcho a Hamcho International sa zaväzujú znášať vlastné trovy konania, ako aj nahradiť trovy konania Rady Európskej únie v rámci tohto konania a v rámci konania o nariadení predbežného opatrenia.

Van der Woude
Ulloa Rubio
Marcoulli
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 26. októbra 2016.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.