CELEX: 62014CJ0409
Zahtjev za prethodnu odluku
Zajednička carinska tarifa
Kombinirana nomenklatura
Razvrstavanje robe
Tumačenje podbroja Kombinirane nomenklature
Direktiva 2008/118/EZ
Uvoz trošarinske robe
Carinski postupak s odgodom ili postupanje
Posljedice carinske deklaracije s pogrešno naznačenim podbrojem Kombinirane nomenklature
Nepravilnosti tijekom kretanja trošarinske robe

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje podbrojeva 2401 10 35 i 2403 10 90 Kombinirane nomenklature (u daljnjem tekstu: KN) iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (
SL 1987., L 256, str. 1
.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 861/2010 od 5. listopada 2010. (
SL 2010., L 284, str. 1
.) (u daljnjem tekstu: Uredba br. 2658/87), kao i članka 2. točke (b), članka 4. točaka 6. i 8. te članka 38. Direktive Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 92/12/EEZ od 25. veljače 1992. o općim aranžmanima za proizvode koji podliježu trošarinama te o posjedovanju, kretanju i praćenju takvih proizvoda, koje nisu uključene u Sporazum (
SL 2009., L 9, str. 12
.).
Taj je zahtjev upućen u okviru spora između Schenker Nemzetközi Szállítmányozási és Logisztikai Kft. (u daljnjem tekstu: Schenker) i Nemzeti Adó-és Vámhivatal Észak‑Alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Opća carinska i financijska uprava za pokrajinu Alföld‑Sjever Nacionalne porezne i carinske uprave, Mađarska) (u daljnjem tekstu: Opća carinska uprava) povodom klasifikacije u carinsku tarifu duhana
light air cured
unutar KN‑a i njegova mogućeg podvrgavanja trošarini.
Pravni okvir
Međunarodno pravo
Vijeće za carinsku suradnju, koje je postalo Svjetska carinska organizacija (WCO), osnovano je konvencijom o osnivanju tog vijeća, zaključenom u Bruxellesu 15. prosinca 1950. Harmonizirani sustav nazivlja i brojčanog označavanja robe (u daljnjem tekstu: HS) uspostavljen je Međunarodnom konvencijom o Harmoniziranom sustavu nazivlja i brojčanog označavanja robe (u daljnjem tekstu: Konvencija o HS‑u) sklopljenom u Bruxellesu 14. lipnja 1983. i prihvaćenom zajedno s Protokolom o njezinim izmjenama od 24. lipnja 1986. u ime Europske ekonomske zajednice Odlukom Vijeća 87/369/EEZ od 7. travnja 1987. (
SL L 1987., L 198, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 6., str. 3.).
Na temelju članka 3. stavka 1. Konvencije o HS‑u, svaka se ugovorna strana obvezuje uskladiti svoje tarifne i statističke nomenklature s HS‑om, koristiti se svim njegovim tarifnim brojevima i podbrojevima, kao i pripadajućim brojčanim oznakama, bez dodavanja ili preinaka, i slijediti brojčani niz navedenog sustava. Svaka ugovorna strana obvezuje se također primijeniti opća pravila za tumačenje HS‑a, kao i sve napomene za odsjeke, poglavlja i podbrojeve HS‑a, i da im neće preinačiti opseg.
WCO odobrava, pod uvjetima iz članka 8. Konvencije o HS‑u, napomene s objašnjenjem i mišljenja o razvrstavanju koja donosi Odbor HS‑a.
Napomene s objašnjenjem HS‑a koje se odnose na broj 2401 KN‑a glase kako slijedi:
„24.01 – Neprerađeni duhan; duhanski otpaci.
2401.10 – duhan, neižiljen
2401.20 – duhan, djelomično ili potpuno ižiljen
2401.30 – duhanski otpaci
Taj broj obuhvaća:
1)
Duhan u prirodnom stanju, u obliku cijelih biljaka ili listova i sušenih ili fermentiranih listova, pri čemu ti listovi mogu biti cijeli ili ižiljeni, obrezani ili ne, lomljeni ili izrezani čak i u pravilnom obliku, ali pod uvjetom da se ne radi o proizvodu koji je spreman za pušenje.
Listovi duhana koji su miješani, ižiljeni, zatim natopljeni u tekućinu takva sastava da ponajprije može spriječiti plijesan i sušenje te osim toga sačuvati njegov okus, također su obuhvaćeni ovim brojem.
2)
Duhanski otpaci, kao što su stabljike, peteljke, žilice, obrezani rubovi, prašina, koji su rezultat održavanja lišća ili proizvodnje gotovih proizvoda.
[...]” (neslužbeni prijevod)
U skladu s napomenama s objašnjenjem HS‑a koje se odnose na tarifni broj 2403 KN‑a navodi se:
„24.03 – Ostali prerađeni duhan i prerađeni nadomjesci duhana; homogenizirani i rekonstituirani duhan; duhanski ekstrakti i esencije.
2403.10 – Duhan za pušenje, neovisno sadrži li nadomjeske duhana u bilo kojem omjeru
—
ostalo:
2403.91 – – Homogenizirani ili rekonstituirani duhan;
2403.99 – – Ostali
Taj tarifni broj obuhvaća:
1)
Duhan za pušenje, neovisno sadrži li nadomjestke duhana u bilo kojem omjeru, primjerice prerađeni duhan korišten za lule ili izradu cigareta.
[...]”
Pravo Unije
Kombinirana nomenklatura
Carinsko razvrstavanje robe uvezene u Europsku uniju uređeno je KN‑om.
Na temelju članka 12. stavka 1. Uredbe br. 2658/87, Europska komisija svake godine uredbom donosi cjelokupnu verziju KN‑a i carinske stope, kako proizlazi iz mjera koje su usvojili Vijeće Europske unije ili Komisija. Ta se uredba primjenjuje od 1. siječnja sljedeće godine.
Verzija KN‑a primjenjiva na činjenice iz glavnog postupka, koje su se odvile tijekom 2011., je ona koja proizlazi iz Uredbe br. 861/2010.
Opća pravila za tumačenje KN‑a koja se nalaze u njegovu prvom dijelu, odsjeku I. A. određuju:
„Razvrstavanje robe u [KN] uređuju sljedeća načela.
1.
Naslovi odsjeka, poglavlja i potpoglavlja služe samo za lakše snalaženje; za zakonske potrebe, razvrstavanje se vrši na temelju naziva tarifnih brojeva i svih odgovarajućih napomena uz odsjeke i poglavlja, te na temelju sljedećih pravila pod uvjetom da iz naziva tarifnih brojeva ili napomena ne proizlazi drukčije.
[...]
2.
(a)
Smatra se da svako spominjanje proizvoda u nazivu tarifnog broja uključuje i necjelovit ili nedovršen proizvod, pod uvjetom da u stanju u kojem je podnesen posjeduje bitne značajke cjelovitog ili dovršenog proizvoda. Također se smatra da uključuje pozivanje na proizvod koji je cjelovit ili dovršen (ili proizvod koga se razvrstava kao cjelovitog ili dovršenog primjenom ovog pravila), a podnesen je u nesastavljenom ili u rastavljenom stanju.
(b)
Smatra se da svako spominjanje materijala ili tvari u nazivu tarifnog broja uključuje i mješavine ili kombinacije tog materijala ili tvari s drugim materijalima ili tvarima. Smatra se da svako spominjanje proizvoda od navedenog materijala ili tvari uključuje i proizvod izrađen u cijelosti ili djelomično od tog materijala ili tvari. Proizvode koji se sastoje od više od jednog materijala ili tvari razvrstava se po načelima općeg pravila 3.
3.
Proizvode koje bi se, primjenom općeg pravila 2(b) ili zbog bilo kojeg drugog razloga, na prvi pogled moglo razvrstati u dva ili više tarifnih brojeva, razvrstava se na sljedeći način.
(a)
tarifni broj koji sadrži najodređeniji opis ima prednost u odnosu na tarifne brojeve s općenitijim opisom. Međutim, ako se u nazivu svakog od tih tarifnih brojeva navodi samo dio materijala ili tvari sadržanih u mješavini ili složenoj robi ili samo dio proizvoda pripremljenih u setu za pojedinačnu prodaju, te se tarifne brojeve smatra podjednako određenima u odnosu na predmetnu robu, čak i kada jedan od njih sadrži potpuniji ili određeniji opis robe.
(b)
mješavine, složenu robu koja se sastoji od različitih materijala ili je izrađena od različitih komponenti i proizvode pripremljene u setovima za pojedinačnu prodaju [maloprodaju] koje se ne može razvrstati primjenom općeg pravila 3.a razvrstava se kao da se sastoje od materijala ili komponente koja im daje bitnu značajku, u mjeri u kojoj se taj kriterij može primijeniti.
(c)
ako se robu ne može razvrstati pozivanjem na opće pravilo 3(a) ili 3(b), razvrstava je se u tarifni broj koji dolazi posljednji po redu od onih tarifnih brojeva koji podjednako dolaze u obzir.
4.
Roba koja se ne može razvrstati primjenom prethodnih pravila razvrstava se u tarifni broj robe kojoj je ona najsličnija.
[...]
6.
Za zakonske potrebe, razvrstavanje robe u podbrojeve tarifnog broja vrši se sukladno nazivu tih podbrojeva i svih odgovarajućih napomena za podbrojeve te,
mutatis mutandis
, u skladu s gore navedenim pravilima, podrazumijevajući da se može uspoređivati samo podbrojeve na istoj razini. U smislu ovog pravila, primjenjuju se i odgovarajuće napomene uz odsjeke i poglavlja, osim ako iz konteksta ne proizlazi drukčije.”
Drugi dio KN‑a uključuje odsjek IV. pod naslovom „[p]ripremljeni prehrambeni proizvodi; pića, alkoholi i ocat; duhan i prerađeni nadomjesci duhana”. Taj odsjek obuhvaća među ostalim poglavlje 24. pod naslovom „Duhan i prerađeni nadomjesci duhana”. To poglavlje sadrži sljedeće tarifne brojeve:
„1.
Ovo poglavlje ne obuhvaća cigarete koje su lijekovi (poglavlje 30.).
Oznaka KN
Naziv
Ugovorna stopa carine
Dodatna mjerna jedinica
Neprerađeni duhan; duhanski otpaci:


2401 10
– duhan, neižiljen


2401 10 35
– – svijetli zračno sušen duhan
11,2 MIN 22 [eura] MAX 56 [eura]/100 kg/net
––
2401 10 60
– – na suncu sušen duhan orijentalnog tipa
11,2 MIN 22 [eura] MAX 56 [eura]/100 kg/ net
––
2401 10 70
– – tamni zračno sušen duhan
11,2 MIN 22 [eura] MAX 56 [eura]/100 kg/net
––
2401 10 85
– – zračnim tokom sušen duhan
11,2 MIN 22 [eura] MAX 56 [eura]/100 kg/net
––
2401 10 95
– ostalo
10 MIN 22 [eura] MAX 56 [eura]/100 kg/net
––
2401 20
– duhan, djelomično ili potpuno ižiljen


2401 20 35
– – svijetli zračno sušen duhan
11,2 MIN 22 [eura] MAX 56 [eura]/100 kg/ net
––
2401 20 60
– – na suncu sušen duhan orijentalnog tipa
11,2 MIN 22 [eura] MAX 56 [eura]/100 kg/ net
––
2401 20 70
– – tamni zračno sušen duhan
11,2 MIN 22 [eura] MAX 56 [eura]/100 kg/ net
––
2401 20 85
– – zračnim tokom sušen duhan
11,2 MIN 22 [eura] MAX 56 [eura]/100 kg/ net
––
2401 20 95
– ostalo
11,2 MIN 22 [eura] MAX 56 [eura]/100 kg/ net
––
2401 30 00
– duhanski otpaci
11,2 MIN 22 [eura] MAX 56 [eura]/100 kg/ net
––
Cigare, cigarilosi i cigarete, od duhana ili od nadomjestaka duhana:


2402 10 00
– cigare i cigarilosi koji sadrže duhan
1 000 p/st
2402 20
– cigarete koje sadrže duhan


2402 20 10
– s klinčićima
1 000 p/st
2402 20 90
– ostalo
57,6
1 000 p/st
2402 90 00
– ostalo
57,6
––
Ostali prerađeni duhan i prerađeni nadomjesci duhana; „homogenizirani” i „rekonstituirani” duhan; duhanski ekstrakti i esencije:


2403 10
– duhan za pušenje, neovisno sadrži li nadomjeske duhana u bilo kojem omjeru


2403 10 10
– – u neposrednim pakiranjima neto‑mase ne veće od 500 g
74,9
––
2403 10 90
– ostalo
74,9
––

– ostalo


2403 91 00
– – „homogenizirani” ili „rekonstituirani” duhan
16,6
––
2403 99
– ostalo


2403 99 10
– – – duhan za žvakanje i šmrkanje
41,6
––
2403 99 90
– – – ostalo
16,6
––
Napomene s objašnjenjem Kombinirane nomenklature Europskih zajednica (
SL 2008., C 133, str. 1
.) koje se odnose na broj 2401, koje je razradila Komisija, u verziji koja je primjenjiva na činjenično stanje glavnog postupka (
SL 2008., C 133, str. 1
.), glase kako slijedi:
„2401Neprerađeni duhan; duhanski otpaci:
Glede duhana u prirodnom ili neprerađenom stanju, vidjeti Objašnjenja HS za tarifni broj 2401, prvi odlomak, pod 1.
Treba napomenuti da:
[...]
b)
„svijetli zračno sušen” duhan tipa Burley (uključujući Burley hibride) je duhan što je sušen u prirodnim atmosferskim uvjetima i nema mirisa po dimu ako je uporabljeno dodatno kruženje toplog zraka. Listovi su obično svjetlo žutosmeđe do crvenkaste boje. Druge boje i kombinacije boja često su rezultat razlika u zrelosti ili uzgoju i tehnici sušenja;
c)
„svijetli zračno sušen” duhan tipa Maryland je duhan što je sušen u prirodnim atmosferskim uvjetima i nema mirisa po dimu ako je bilo uporabljeno dodatno kruženje toplog zraka. Listovi su obično od svijetložute do tamno višnja crvene boje. Druge boje i kombinacije boja često su rezultat razlika u zrelosti ili uzgoju i tehnici sušenja;
[...]”
U skladu s napomenama s objašnjenjem KN‑a koje se odnose na podbroj 24 03 10 90 KN‑a navodi se:
„Duhan za pušenje, neovisno sadrži li nadomjeske duhana u bilo kojem omjeru
Duhan za pušenje je duhan što je rezan ili drukčije razdvojen, te savijen ili stisnut u blokove što ih je moguće pušiti bez daljnje industrijske obrade.
Duhanski otpaci smatraju se duhanom za pušenje kada su pripremljeni u pakovanja za pojedinačnu prodaju, koji se mogu pušiti i da nisu razvrstani kao cigare, cigarilosi ili cigarete (vidjeti napomene s objašnjenjem podbrojeva 2402 10 00, 2402 20 10 i 2402 20 90 [KN‑a]).
Pod uvjetom da ispunjavaju gornje preduvjete, proizvode koji se sastoje u potpunosti ili djelomično iz neduhanskih tvari razvrstava se u ove podbrojeve. U ove se podbrojeve međutim ne razvrstava proizvode koji se u potpunosti sastoje iz neduhanskih tvari ako su namijenjeni za medicinsku uporabu (poglavlje 30.).
U ove se podbrojeve razvrstava rezane cigaretne krpe ([
cut cigarette rag
]) što su gotova duhanska mješavina za proizvodnju cigareta.”
Carinski zakonik
Članak 4. stavak 19. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (
SL 1992., L 302, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 955/1999 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 1999. (
SL 1999., L 119, str. 1
) i Uredbom (EZ) br. 648/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. travnja 2005. (
SL 2005., L 117, str. 13
.) (u daljnjem tekstu: Carinski zakonik), glasi kako slijedi:
„Za potrebe ovog Zakonika, primjenjuju se sljedeće definicije:
[...]
19)
‚Podnošenje robe carini’ znači obavještavanje carinskih tijela, koje se obavlja na propisan način, o prispijeću robe u carinarnicu ili na bilo koje drugo mjesto koje je određeno ili odobreno od strane carinskih tijela.”
U članku 37. Carinskog zakonika predviđa se:
„1.   Roba unesena u carinsko područje Zajednice podliježe carinskom nadzoru od trenutka njezina unosa. Roba može podlijegati provjeri od strane carinskog tijela u skladu s važećim odredbama.
2.   Roba ostaje pod takvim nadzorom sve dok je to potrebno radi utvrđivanja njezinog statusa, ako je to primjereno, i u slučaju robe koja nije roba Zajednice i ne dovodeći u pitanje članak 82. stavak 1., roba ostaje pod nadzorom dok se njezin carinski status ne promijeni, odnosno dok se ne smjesti u slobodnu zonu ili slobodno skladište, dok se ponovno ne izveze ili uništi u skladu s člankom 182.”
Članak 38. stavak 1. Carinskog zakonika propisuje:
„1. Osoba koja je unijela robu u carinsko područje Zajednice obvezna je robu bez odgode prevesti putem i na način koji odrede carinska tijela i u skladu s njihovim uputama:
a)
do naznačene carinarnice, od strane carinskih tijela, ili kojega drugog mjesta koje odrede ili odobre ta tijela; ili
b)
u slobodnu zonu, ako se roba u slobodnu zonu unosi izravno:
—
pomorskim ili zračnim putem, ili
—
kopnenim putem, bez prolaska kroz druge dijelove carinskog područja Zajednice ako je slobodna zona smještena na kopnenoj granici između države članice i treće zemlje.”
Članak 40. Carinskog zakonika propisuje:
„Robu koja ulazi u carinsko područje Zajednice carinarnici podnosi osoba koja je robu unijela na to područje ili prema potrebi osoba koja je preuzela odgovornost za prijevoz robe nakon takvog ulaska, izuzev robe koja se nalazi na prijevoznim sredstvima koja samo prolaze teritorijalnim vodama ili zračnim prostorom carinskog područja Zajednice bez zaustavljanja na tom području. Osoba koja podnosi robu treba uputiti na skraćenu deklaraciju ili carinsku deklaraciju koja je prethodno podnesena u pogledu robe.”
Na temelju članka 79. Carinskog zakonika:
„Puštanjem u slobodni promet roba koja nije roba Zajednice stječe status robe Zajednice.
To ima za nužnu posljedicu primjenu mjera trgovinske politike, ispunjavanje drugih propisanih formalnosti u vezi s uvozom robe i plaćanjem zakonom propisanih carina.”
U članku 84. stavku 1. Carinskog zakonika predviđa se:
„U člancima od 85. do 90.:
a)
kad se radi o robi koja nije roba Zajednice, izraz ‚postupak’ podrazumijeva sljedeće postupke:
—
vanjski provoz;
—
carinsko skladištenje;
—
unutarnja proizvodnja u obliku sustava suspenzije;
—
prerada pod carinom;
i
—
privremeni uvoz;
[...]”
Članak 91. Carinskog zakonika propisuje:
„1.   Postupak vanjskog provoza dopušta kretanje robe od jednog do drugog mjesta unutar carinskog područja Zajednice, i to:
a)
robe koja nije roba Zajednice, a ne podliježe plaćanju uvoznih carina i drugih davanja ili mjerama trgovinske politike;
b)
robe Zajednice, u slučajevima i pod uvjetima koji su određeni u skladu s postupkom Odbora, kako bi se onemogućilo da proizvodi koji podliježu ili se koriste izvoznim mjerama, ovisno o okolnostima slučaja, izbjegnu primjenu tih mjera ili se njima neosnovano koriste.
[...]”
U članku 202. Carinskog zakonika predviđa se:
„1.   Uvozni carinski dug nastaje:
a)
nezakonitim unosom u carinsko područje Zajednice robe koja podliježe plaćanju uvoznih carina,
ili
b)
nezakonitim unosom robe smještene u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu u drugi dio tog područja.
Za potrebe ovog članka, nezakoniti unos znači svaki unos uz nepoštivanje odredaba članaka 38. do 41. i članka 177. druge alineje.
2.   Carinski dug nastaje u trenutku nezakonita unosa robe.
[...]”
U skladu s člankom 204. stavkom 1. Carinskog zakonika:
„1. Uvozni carinski dug nastaje:
a)
neispunjavanjem jedne od obveza koja za robu koja podliježe uvoznim carinama proizlazi iz njezina privremenog smještaja ili uporabe carinskog postupka u koji je roba stavljena
ili
b)
neispunjavanjem uvjeta za stavljanje robe u taj postupak ili za odobravanje smanjene ili nulte stope uvozne carine zbog krajnje uporabe robe,
u slučajevima različitim od navedenih u članku 203., osim ako se ne utvrdi da navedeni propusti nisu bitno utjecali na pravilnu provedbu privremenog smještaja ili određenog carinskog postupka.”
[Kako je izmijenjeno rješenjem od 6. listopada 2016.] Uredba br. 2454/93
[Kako je izmijenjeno rješenjem od 6. listopada 2016.] Članak 186. stavak 1. prvi podstavak Uredbe Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredbi za provedbu Uredbe br. 2913/92 (
SL 1993., L 253, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 1., str. 3.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 312/2009 od 16. travnja 2009. (
SL 2009, L 98, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 11., str. 258.) određuje:
„Roba koja nije iz Zajednice predočena carini obuhvaćena je skraćenom deklaracijom za privremeni smještaj kako su odredila carinska tijela.”
[Kako je izmijenjeno rješenjem od 6. listopada 2016.] U skladu s člankom 859. Uredbe br. 2454/93 kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 444/2002 od 11. ožujka 2002. (
SL 2002., L 68, str. 11
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 11., str. 184.):
„Smatra se da sljedeći propusti nemaju značajan utjecaj na propisano izvođenje privremenog smještaja ili predmetnog carinskog postupka u smislu članka 204. stavka 1. [Carinskog] zakonika, ako:
—
ne predstavljaju pokušaj nezakonitog izuzimanja robe ispod carinskog nadzora,
—
ne uključuju očitu nemarnost od strane osobe na koju se to odnosi,
—
su naknadno ispunjene sve formalnosti potrebne za [uređivanje] položaja robe:
[...]
2)
u slučaju robe koja se nalazi u provoznom postupku, neispunjavanje jedne od obveza obuhvaćenih primjenom toga postupka kada su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
roba stavljena u taj postupak bila je podnesena odredišnoj carinarnici uistinu netaknuta;
(b)
odredišna carinarnica uspjela je osigurati da je ta roba dobila carinski dopušteno postupanje ili uporabu ili da je ta roba stavljena u privremeno skladište na kraju provoza,
i
(c)
kada se nije poštovao vremenski rok utvrđen člankom 356. i kada se ne primjenjuje stavak 3. toga članka, a roba je unatoč tome dostavljena odredišnom uredu unutar razumnog vremenskog roka;
[...]”
Direktiva 2008/118
Uvodna izjava 7. preambule Direktive 2008/118 navodi:
„Budući da postupci odgode iz [...] Carinsko[g] zakonik[a] [...] utvrđuju odgovarajući nadzor dok trošarinska roba podliježe odredbama navedene Uredbe, nije potrebna odvojena primjena sustava nadzora trošarina za vrijeme kada trošarinska roba podliježe carinskom postupku odgode ili postupanja Zajednice.”
Članak 1. stavak 1. točka (c) te direktive propisuje:
„Ovom se Direktivom utvrđuju opća pravila u odnosu na trošarine, koje se ubiru neposredno ili posredno na potrošnju sljedećih roba (dalje u tekstu ‚trošarinska roba’):
[...];
(c)
prerađeni duhan, obuhvaćen direktivama 95/59/EZ, 92/79/EEZ i 92/80/EEZ.”
Članak 2. Direktive 2008/118 određuje:
„Trošarinska roba je podložna trošarini u trenutku:
(a)
njezine proizvodnje, uključujući i njezino crpljenje iz tla gdje je to moguće primijeniti na području Zajednice;
(b)
njezinog uvoza na područje Zajednice.”
Članak 3. stavak 4. navedene direktive određuje:
„Poglavlja III. i IV. ne primjenjuju se na trošarinsku robu, na koju se primjenjuje carinski sustav odgode ili postupanja.”
Članak 4. točke 6. i 8. navedene direktive glasi:
„U ovoj se Direktivi i njezinim provedbenim odredbama primjenjuju sljedeće definicije:
[...]
6)
‚carinski postupak s odgodom ili postupanje’ znači bilo koji od posebnih postupaka propisanih Uredbom (EEZ) br. 2913/92 koji se odnosi na carinski nadzor kojem podliježe roba koja nema status robe Zajednice pri ulazu robe u carinsko područje Zajednice, u privremenom smještaju, slobodnoj zoni ili slobodnim skladištima, kao i bilo koji postupak iz članka 84. stavka 1. točki (a) te Uredbe;
[...]
8)
‚uvoz trošarinske robe’ znači ulaz trošarinske robe na područje Zajednice, osim ako se roba pri ulasku na područje Zajednice stavlja u carinski postupak s odgodom, kao i puštanje robe iz carinskog postupka s odgodom.”
U skladu s člankom 7. stavkom 2. iste direktive:
U smislu ove Direktive ,puštanje u potrošnju' znači:
(a)
otpuštanje trošarinske robe, uključujući nepravilno otpuštanje, iz sustava odgode plaćanja trošarine;
[...]
(d)
uvoz trošarinske robe, uključujući nepravilni uvoz, osim ako se trošarinska roba odmah nakon uvoza stavi u sustav odgode plaćanja trošarine.”
U skladu s člankom 33. stavkom 1. Direktive 2008/118:
„Ne dovodeći u pitanje članak 36. stavak 1., kada se trošarinska roba koja je već puštena u potrošnju u jednoj državi članici drži u komercijalne svrhe u drugoj državi članici kako bi se isporučila ili u njoj koristila, obveza obračunavanja trošarine nastaje u toj drugoj državi članici.
[...]”
Članak 38. te direktive propisuje:
„1.   Ako je tijekom kretanja trošarinske robe u skladu s člankom 33. stavkom 1. ili člankom 36. stavkom 1. došlo do nepravilnosti u državi članici koja nije država članica u kojoj je ta roba puštena u potrošnju, obveza obračunavanja trošarine nastaje u državi članici u kojoj je došlo do nepravilnosti.
2.   Ako je tijekom kretanja trošarinske robe u skladu s člankom 33. stavkom 1. ili člankom 36. stavkom 1. otkrivena nepravilnost u državi članici koja nije država članica u kojoj je ta roba puštena u potrošnju, i nije moguće utvrditi gdje je do nepravilnosti došlo, smatra se da je do nepravilnost došlo i da obveza obračunavanja trošarine nastaje u državi članici gdje je nepravilnost otkrivena.
Međutim ako se prije isteka tri godine od datuma kupnje trošarinske robe ustanovi u kojoj državi članici je stvarno došlo do nepravilnosti, primjenjuju se odredbe iz stavka 1.
[...]
4.   U smislu ovog članka, „nepravilnost” znači okolnosti tijekom kretanja trošarinske robe iz članka 33. stavka 1. ili članka 36. stavka 1., koje nisu obuhvaćene člankom 37. zbog kojih se kretanje, ili dio kretanja trošarinske robe nije odgovarajuće završio.”
Mađarsko pravo
A jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól szóló 2003. évi CXXVII. törvény (Zakon br. CXXVII iz 2003. o trošarinama i posebnim pravilima o stavljanju na tržište proizvoda koji su podložni trošarinama) (u daljnjem tekstu: Zakon o trošarinama) predviđa sljedeće u članku 1. stavcima 1. i 2.:
„1.   Trošarina se ubire u slučaju proizvodnje na nacionalnom području i u slučaju uvoza na to područje svakog proizvoda podložnog trošarini.
2.   Radi provedbe i nadzora obveze trošarine, sljedeći zahtjevi moraju biti ispunjeni:
a)
proizvod podložan trošarini koji dovodi do ubiranja trošarine mora biti isključivo proizveden u trošarinskom skladištu, osim ako je proizveden pod carinskim nadzorom,
b)
proizvod podložan trošarini uvezen na nacionalno područje bez plaćanja trošarine- osim ako se radi o proizvodu pod carinskim nadzorom ili uvezenom kako bi bio dostavljen registriranom operatoru- mora biti stavljen u trošarinsko skladište ili dostavljen u pogonu skladište oslobođenog korisnika, i
c)
proizvod podložan trošarini za koji trošarina nije bila plaćena mora isključivo- osim ako se nalazi pod carinskim nadzorom- biti uskladišten ili smješten u trošarinsko skladište, ili u pogon ili skladište oslobođenog korisnika.”
Članak 3. stavak 1. Zakona o trošarinama propisuje:
„Odredbe ovog zakona primjenjuju se na poreze koji se plaćaju na proizvode podložne trošarini, porez na dodanu vrijednost za prerađeni duhan, proizvodnju i stavljanje na tržište proizvoda podložnih trošarini, kao i na druge predmete u području trošarina.”
Na temelju članka 3. stavka 2. točke (g) Zakona o trošarinama, prerađeni duhan je proizvod podložan trošarini.
Članak 7. navedenog zakona sadržava sljedeće definicije:
„2)   Uvoz proizvoda podložnih trošarini: uvoz na nacionalno područje proizvoda podložnih trošarini, bilo izravno iz treće zemlje bilo preko područja jedne ili više drugih država članica, pod uvjetom da se, ako proizvodi uđu na nacionalno područje pod carinskim postupkom, uvoz odvija istovremeno sa završetkom postupka predviđenog tim postupkom kojim su proizvodi stavljeni u upotrebu prema carinskom pravu.
7/I)   Nepravilno otpuštanje iz sustava odgode plaćanja trošarine: svaki akt ili činjenica koji, za proizvod podložan trošarini koji se kreće unutar sustava Zajednice odgode plaćanje trošarine, ne dovodi do oslobođenja, kako je predviđeno člankom 21. stavkom 1. kao i člankom 26/B stavkom 3., odgođene obveze određivanja i plaćanja iznosa poreza.
22)   Puštanje u potrošnju: puštanje proizvoda podložnog trošarini iz trošarinskog skladišta ili trošarinskog skladišta druge države članice, ili pogona oslobođenog korisnika, osim ako je proizvod prenesen u trošarinsko skladište, trošarinsko skladište druge države članice, prema trećoj državi ili oslobođenom korisniku; primitak proizvoda podložnog trošarini od strane registriranog operatora; korištenje vina od grožđa od strane proizvođača za prodaju u rasutom obliku u trošarinskom skladištu; ispunjenje carinskih formalnosti za proizvod podložan trošarini uvezen iz treće države, što rezultira stavljanjem u potrošnju prema carinskom pravu, ili mjera koju je poduzelo carinsko tijelo koja ima za učinak da se proizvod mora smatrati stavljenim u potrošnju prema carinskom pravu, ako proizvod nije nakon formalnosti ili mjere uskladišten u trošarinsko skladište ili kod oslobođenog korisnika ili ga registrirani pošiljatelj ne pošalje, na temelju članka 18. stavka 2., na odredište iz članka 18. stavka 1.”
Članak 8. stavak 1. istog zakona propisuje:
„Obveza trošarine, ako nije drugačije propisano ovim zakonom, nastaje ako je:
a)
proizvod podložan trošarini proizveden na nacionalnom području;
b)
proizvod podložan trošarini uvezen na nacionalno područje.”
Članak 15. stavak 2. Zakona o trošarinama propisuje:
„Obveza trošarine je nastala ako:
a)
je proizvod podložan trošarini koji dovodi do ubiranja trošarine nezakonito proizveden izvan trošarinskog skladišta;
b)
je proizvod podložan trošarini stečen, zadržan, prenesen, korišten ili stavljen u promet nakon što je nezakonito proizveden izvan trošarinskog skladišta ili nezakonito uvezen i primljen iz treće države na nacionalno područje, osim slučaja kada fizička osoba koja ne obavlja nezavisnu djelatnost s navedenim proizvodom dokaže da je mogla, u okolnostima konkretnog slučaja, zaključiti nedvosmisleno da je stjecanje proizvoda bilo zakonito.”
Sukladno članku 48. stavku 1. navedenog zakona:
„Odredbe carinskog zakonodavstva primjenjuju se u skladu s odredbama ovog zakona na proizvode podložne trošarini uvezene iz trećih država dok god zadržavaju narav robe koja nema status robe Zajednice i što se tiče ispunjenja formalnosti predviđenih carinskim zakonodavstvom, na proizvode podložne trošarini uvezene s područja iz članka 7. stavka 3.a točke ab), kao i na proizvode podložne trošarini koji nisu oporezovani, namijenjeni prijevozu s nacionalnog područja u treću državu.”
U skladu s člankom 114. stavkom 1. istog zakona, svaka fizička osoba, osim ako neovisno obavlja gospodarsku djelatnost s predmetnim proizvodom, dužna je platiti novčanu kaznu porporcionalnu količini proizvoda ako: „ proizvod podložan trošarini koji drži, prevozi, prodaje ili koristi nije bio proizveden u trošarinskom skladištu ili, u slučaju uvoza, nije prošao carinske formalnosti.”
Članak 114. stavak 2. Zakona o trošarinama predviđa da treba smatrati da je stavkom 1. tog članka obuhvaćen: „ svaki proizvod podložan trošarini čija osoba koja drži robu, prijevoznik, prodavatelj ili korisnik ne može potvrditi, računom, pojednostavljenim računom, popratnim dokumentom proizvoda, carinskim dokumentom ili drugim vjerodostojnim sredstvom da je bio oporezovan ili da se kreće unutar sustava odgode plaćanja trošarine.”
Prema sadržaju članka 114. stavka 4. navedenog zakona, gospodarski subjekt, osim ako se radi o osobi koja ne obavlja neovisno gospodarsku djelatnost s predmetnim proizvodom, obvezan je, ako počini jedno od djela iz stavka 1. točaka a) i b) tog članka, platiti novčanu kaznu u iznosu koji odgovara dvostrukoj osnovici određenoj u stavku 3. navedenog članka, ili peterostrukoj ako je proizvod predmetnog djelovanja postigao trgovinsku količinu.
Glavni postupak i prethodna pitanja
Schenker je trgovačko društvo sa sjedištem u Mađarskoj koje pruža usluge carinskog zastupanja i logistike. Dana 21. siječnja 2011. Nyíregyháza Logisztik Centrum Kft, trgovačko društvo registrirano u Mađarskoj, zadužilo ga je da u „privremeni smještaj” stavi dvije pošiljke duhana zbog nedostatka prostora. Zatim je također stavilo druge dvije pošiljke duhana u „privremeni smještaj”.
Pošiljke duhana su ušle na područje Europske unije u Sloveniji, a njihova zemlja odredišta bila je Ukrajina. Prema popratnoj dokumentaciji, predmetne četiri pošiljke stigle su u Mađarsku u okviru postupka vanjskog provoza „T1” predviđenog Carinskim zakonikom.
Dokumenti „T1” sadržavali su oznaku NC 2401 10 35 („Neižiljeni duhan- svijetli zračno sušeni duhan”) koja se ne odnosi na proizvod podložan trošarini.
Nakon istovara predmetne robe Schenker je uskladištio pošiljke duhana u okviru postupka „privremenog smještaja”.
Jedan od kontejnera prevezen je 1. veljače 2011. u prostorije Nyíregyháza Logisztik Centrum, a Schenker je 8. ožujka 2011. uskladištio tri preostala kontejnera u svoje javno licencirano trošarinsko skladište „tipa A” koje drži u Debrecenu (Mađarska).
Nemzeti Adó- és Vámhivatal Hajdú-Bihar Megyei Vám- és Pénzügyőri Igazgatóság (Uprava za financije i carine za okrug Hajdú-Bihar Nacionalne uprave za poreze i carinu, Mađarska) (u daljnjem tekstu: prvostupanjsko upravno tijelo) je 20. travnja 2011. izvršio nadzor provjerom triju kontejnera.
Među robom koja nije roba Zajednice koja je fizički pregledana u trošarinskom skladištu i koja je bila pakirana u zapečaćenim kutijama zatvorenima čvrstim vrpcama i samoljepivim trakama kontrolori prvostupanjskog upravnog tijela nasumično su izabrali tri kutije i nakon njihova otvaranja utvrdili da se, s obzirom na organoleptička svojstva proizvoda koji se nalazio u tim kutijama, radi ne o „neižiljenom duhanu”, kako je bilo navedeno u dokumentima, nego o rezanom duhanu. Stoga on nije ulazio u podbroj 2401 10 35 KN‑a.
Prvostupanjsko upravno tijelo je zatim pregledavajući kutiju po kutiju pošiljke, koja se sastojala od ukupno 1260 kutija, zaključilo da je svaka sadržavala rezani duhan u ukupnoj količini od 37800 kg neto težine prema skladišnoj dokumentaciji.
Tih 37800kg rezanog duhana je 22. travnja 2011. bilo stavljeno pod nadzor carinske uprave.
Sukladno pravilima o uzimanju uzoraka, 5. svibnja 2011. bili su uzeti primjerci rezanog duhana.
Nakon što je analizirao vanjska organoleptička svojstva proizvoda, Nemzeti Adó- és Vámhivatal Szakértői Intézete (Odjel za vještačenje nacionalne porezne i carinske uprave, Mađarska) (u daljnjem tekstu: odjel za vještačenje) donio je sljedeće zaključke:
„Uzorak se sastoji od duhana rezanog na nehomogeni način, svjetlo i tamnosmeđe boje, u manjim česticama i s tipičnim mirisom duhana. Uzorak se ponajprije sastoji od tankih i dugih filamenata. K tome sadržava dosta značajnu količinu većih čestica, među kojima se može naći i ostataka žilica. Na dnu vrećice s uzorkom ima i duhana u prahu.”
Zapisnik uzimanja uzoraka sadržava sljedeće navode:
„Stanje i oblik uzorka:
—
‚U rasutom stanju, stisnuto u kutijama obloženima plastikom’;
—
neto težina kutije: 30 kg.”
Stručni odjel je također analizirao širinu listića duhana i zaključio da: „[u] ispitanom uzorku više od 25 % dijelova duhana ima širinu manju od 1 milimetra.”
Nakon što je testirao ispitani proizvod, odjel za vještačenje je zaključio da predmetni uzorak predstavlja „duhan spreman za pušenje”.
Nakon izvještaja koji je podnio odjel za vještačenje, prvostupanjsko upravno tijelo je procijenilo da je proizvod u kontejneru sitno rezani duhan za pušenje, odnosno proizvod podložan trošarini.
Osim toga, zaključio je da, s obzirom na to da popratni dokumenti proizvoda podložnog trošarini navode oznaku KN koja ne odgovara podbroju KN‑a u koji ulazi stvarna roba, navedeni dokumenti nisu prikladni za potvrdu porijekla robe kao proizvoda podložnog trošarini.
Posljedično, prvostupanjsko upravno tijelo je odlukom br. 5214‑9/2011 od 21. lipnja 2011. naložilo Schenkeru da uplati novčanu kaznu na ime trošarine u iznosu od 1485540000 mađarskih forinti (HUF) (oko 4732052,83 eura). Sukladno obrazloženju te odluke, Schenker je povrijedio zakon o trošarini time što je čuvao, skladištio i posjedovao proizvod podložan trošarini a da nije platio porez na taj proizvod ni potvrdio njegovo porijeklo ili mjesto otpreme.
Opća financijska i carinska uprava za okrug Alföld‑Sjever Nacionalne porezne i carinske uprave (u daljnjem tekstu: drugostupanjsko upravno tijelo), pred kojom je Schenker podnio upravno pravno sredstvo, svojom je odlukom br. 2177‑18/2012 od 28. ožujka 2012. potvrdila odluku prvostupanjskog upravnog tijela.
Schenker je pred Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Upravni i radni sud u Debrecenu) podnio zahtjev za sudski nadzor te odluke u kojem je naveo da je ona nezakonita iz više razloga.
Kao prvo, iznio je da je Opća carinska uprava pogrešno razvrstala spornu robu u podbroj 2403 10 90 poglavlja 24 KN‑a.
Nadalje, Schenker je osporio činjenicu da roba može ući u područje primjene zakona o trošarini jer prema njegovu mišljenju nije došlo do stavljanja u potrošnju navedene robe.
Konačno, naveo je da treba smatrati da je predmetna roba obuhvaćena carinskim postupkom odgode ili postupanja neovisno o činjenici da oznaka KN iz popratne dokumentacije ne odgovara opisu iz podbroja KN‑a u koji roba zaista spada.
Prema stručnom mišljenju koje je podnio Schenker, broj 2401 KN‑a ne obuhvaća samo neižiljeni duhan već i dopušta da se u njega razvrstava mljevene ili rezane listove duhana ako oni moraju kasnije biti industrijski prerađeni. Prema tom mišljenju, primjena broja 2401 KN‑a nije nezakonita, iako je proizvod bio u cijelosti narezan, zato što taj proizvod zahtijeva naknadnu preradu i kao takav može biti razvrstan u podbroj 2401 30 00 KN‑a.
Opća carinska uprava je meritorno odbila zahtjev. Prema njezinu mišljenju ne može se smatrati da je proizvod bio predočen carini jer su ga provozne isprave koje su ga pratile određivale kao „neižiljeni duhan” koji ulazi u tarifni broj 2401 10 3510 KN‑a, dok se predmetna roba u stvarnosti sastojala od „sitno rezanog duhana za pušenje” koji ulazi u broj 2403 10 9000 KN‑a, pakiranog u doze neto težine veće od 500 g, odnosno da sadržaj provoznih isprava koje su pratile tu robu nije bio u skladu sa stvarnim stanjem.
Prema Općoj carinskoj upravi, popratni dokumenti nisu mogli dokazati ili učiniti vjerodostojnim porijeklo robe koju je držao Schenker.
U tim je okolnostima Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Upravni i radni u Debrecenu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li opis robe koja nosi naziv „laki duhan sušen na zraku” iz tarifnog podbroja 2401 10 35 KN, u poglavlju 24. „Duhan i prerađeni nadomjesci duhana” Uredbe Komisije (EU) br. 861/2010, tumačiti na način da uključuje isključivo neižiljeni duhan sušen na zraku:
—
koji sadržava čitave listove biljke duhana;
—
koji nisu ni nasjeckani ni stisnuti ni zbijeni;
—
koji uz sušenje na zraku u smislu oblika „obrade” ne dopušta da se neižiljeni duhan sušen na zraku iz tarifnog podbroja 2401 10 35 KN podvrgne drugom obliku obrade (na primjer, izdvajanju žila, sjeckanju ili zbijanju listova);
—
koji se ne može pušiti?
2.
Treba li pojam „carinski postupak s odgodom ili postupanje” iz članka 4. točke 6. Direktive 2008/118 tumačiti na način da obuhvaća i robu (trošarinsku robu) koja se nalazi u vanjskom provozu, u privremenom ili u carinskom skladištu i za koju je u pratećim dokumentima naveden pogrešan tarifni broj (odnosno [2401 10 35 KN] umjesto [2403 10 9000 KN])), dok je poglavlje [KN‑a] u koje ulazi roba (odnosno poglavlje 24. – Duhan) točno navedeno, kao i svi ostali podaci (broj kontejnera, količina, neto težina), a pečati su netaknuti?
(Drugim riječima, može li se podvrgavanje određene robe carinskom postupku s odgodom dovesti u pitanje kada je u pratećim dokumentima ispravno navedeno poglavlje Zajedničke carinske tarife u koje spada roba, ali je pogrešno naznačen konkretan tarifni podbroj?).
3.
Treba li pojam „uvoza” iz članka 2. točke (b) Direktive 2008/118 i pojam „uvoza trošarinske robe” iz članka 4. točke 8. te iste direktive tumačiti na način da obuhvaćaju i slučaj u kojem se tarifni podbroj stvarne robe u režimu vanjskog provoza i tarifni broj naveden u pratećim dokumentima navedene robe razlikuju, dok je naznaka poglavlja u koje ulazi (odnosno poglavlje 24. – Duhan) ispravna, a osim te razlike, količina i neto težina stvarne robe odgovaraju podacima unesenima u prateće dokumente?
4.
Predstavlja li činjenično stanje glavnog postupka nepravilnost u smislu članka 38. Direktive 2008/118 kada se na robu primjenjuje carinski postupak odgode ili postupanje Zajednice, s netočnim navodom tarifnog podbroja KN‑a prema Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 u pratećim dokumentima?”
O prethodnim pitanjima
Prvo pitanje
Uvodno je potrebno s jedne strane napomenuti da se zadaća Suda, kada mu je upućen zahtjev za prethodnu odluku u području tarifnog razvrstavanja, sastoji u tome da pojasni kriterije primjene koji će nacionalnom sudu omogućiti pravilno razvrstavanje predmetnih proizvoda u KN, a ne u tome da on sam provodi to razvrstavanje, tim više što sam sud ne raspolaže nužno svim elementima koji su za to prijeko potrebni. Tako je u svakom slučaju nacionalni sud u boljem položaju da to učini (presude od 7. studenoga 2002., Lohmann i Medi Bayreuth,
C‑260/00 do C‑263/00
,
EU:C:2002:637
, t.
26.
, kao i od 16. veljače 2006., Proxxon,
C‑500/04
,
EU:C:2006:111
, t.
23.
).
Dakle, sud koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku treba provesti razvrstavanje predmetnih proizvoda iz glavnog postupka u skladu s odgovorima koje Sud daje na pitanja koja su mu postavljena.
S druge strane valja naglasiti da je, prema ustaljenoj sudskoj praksi, u okviru suradnje između nacionalnih sudova i Suda ustanovljenoj u članku 267. UFEU‑a, na Sudu da nacionalnom sudu pruži koristan odgovor koji će mu omogućiti da riješi spor koji se pred njim vodi. U tom smislu, Sud će prema potrebi preoblikovati pitanja koja su mu postavljena (presude od 17. srpnja 1997., Krüger,
C‑334/95
,
EU:C:1997:378
, t.
22.
i
23.
, kao i od 4. listopada 2012., Byankov,
C‑249/11
,
EU:C:2012:608
, t.
57.
).
U ovom predmetu iz odluke o upućivanju zahtjeva za prethodnu odluku proizlazi da se svojim prvim pitanjem nacionalni sud u biti pita o tumačenju tarifnih brojeva 2401 i 2403 KN‑a u svrhu tarifnog razvrstavanja proizvoda s osobinama poput onih koje imaju proizvodi u predmetu iz glavnog postupka.
Tako treba smatrati da tim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li Uredbu br. 2658/87 tumačiti na način da roba poput one u glavnom postupku ulazi u broj 2401 KN‑a, a posebno u podbrojeve 2401 10 35 ili 2401 30 00 KN‑a, ili broj 2403 KN‑a te, u ovom slučaju, u podbroj 2403 10 90 KN‑a.
Kako bi se odgovorilo na postavljena pitanja, važno je s jedne strane istaknuti da Opća pravila za tumačenje KN‑a predviđaju da je razvrstavanje roba određeno prema pojmovima brojeva i bilješki odsjeka ili poglavlja, sadržaju naslova odsjeka, poglavlja ili potpoglavlja, za koje se smatra da imaju samo indikativnu vrijednost (presuda od 11. lipnja 2015., Baby Dan,
C‑272/14
,
EU:C:2015:388
, t.
25.
).
S druge strane treba podsjetiti da, prema ustaljenoj sudskoj praksi, u interesu pravne sigurnosti i olakšavanja nadzora odlučujući kriterij za tarifno razvrstavanje robe treba tražiti na općenit način u njihovim osobinama i objektivnim svojstvima, kako su definirani u tekstu tarifnog broja KN‑a i napomenama odsjeka ili poglavlja (vidjeti osobito presude od 16. rujna 2004., DFDS,
C‑396/02
,
EU:C:2004:536
, t.
27.
; od 15. rujna 2005., Intermodal Transports,
C‑495/03
,
EU:C:2005:552
, t.
47.
, i od 15. veljače 2007., RUMA,
C‑183/06
,
EU:C:2007:110
, t.
27.
).
Kad je riječ o napomenama s objašnjenjem HS‑a, valja dodati da su, iako nemaju obvezujuću snagu, važan instrument za osiguravanje jedinstvene primjene zajedničke carinske tarife te kao takve predstavljaju valjane elemente za njezino tumačenje (presude od 18. lipnja 2009., Kloosterboer Services,
C173/08
,
EU:C:2009:382
, t.
25.
, i od 20. lipnja 2013., Agroferm,
C‑568/11
,
EU:C:2013:407
, t.
28.
). Isto vrijedi za napomene s objašnjenjem KN‑a (vidjeti presude od 16. lipnja 1994., Develop Dr. Eisbein,
C‑35/93
,
EU:C:1994:252
, t.
21.
, i od 14. travnja 2011., British Sky Broadcasting Group i Pace,
C‑288/09 i C‑289/09
,
EU:C:2011:248
, t.
92.
).
U svrhu razvrstavanja u odgovarajući tarifni broj namjena proizvoda može biti objektivan kriterij razvrstavanja ako je svojstvena tom proizvodu i ako se ta svojstvenost procjenjuje na temelju njegovih osobina i objektivnih svojstava (vidjeti presudu od 4. ožujka 2004., Krings,
C‑130/02
,
EU:C:2004:122
, t.
30.
i navedenu sudsku praksu).
Iz odluke o upućivanju zahtjeva proizlazi da se sporna roba sastoji od nehomogeno rezanog duhana, osobito od tankih ali dugačkih filamenata i da sadrži dosta veliku količinu većih čestica među kojima se nalaze ostaci žilica i duhan u obliku praha. U odluci o upućivanju zahtjeva precizira se također da se radi o „duhanu spremnom za pušenje”.
Budući da Schenker ističe da roba spada pod broj 2401 KN‑a, valja navesti karakteristike koje mora imati roba da bi bila obuhvaćena tim brojem.
U tom smislu, prema njegovu sadržaju, broj 2401 KN‑a obuhvaća „neprerađeni duhan, duhansk[e] otpat[ke]”.
Što se tiče „neprerađenog duhana”, napomene s objašnjenjem KN‑a koje se tiču broja 2401 KN‑a upućuju na točku 1. napomena s objašnjenjem HS‑a koje se odnose na taj broj, koja pojašnjava da navedeni broj obuhvaća duhan u prirodnom stanju u obliku cijelih biljaka ili listova i sušenih ili fermentiranih listova, pri čemu ti listovi mogu biti cijeli ili ižiljeni, obrezani ili ne, lomljeni ili izrezani čak i u pravilnom obliku, ali pod uvjetom da se ne radi o proizvodu koji je spreman za pušenje.
Kada je riječ o „duhanskim otpacima”, točka 2. napomena s objašnjenjima HS‑a koje se odnose na broj 2401 KN‑a specifira da taj pojam obuhvaća stabljike, peteljke, žilice listova, obreske i prah, koji su posljedica prerade listova ili proizvodnje gotovih proizvoda.
Budući da iz odluke o upućivanju zahtjeva proizlazi da se sporna roba koja je predmet glavnog postupka sastoji od elemenata koji bi se mogli okvalificirati kao „duhanski otpatci”, ali da proizvod također predstavlja „duhan spreman za pušenje”, potrebno je temeljem pravila iz točke 3.b Općih pravila za tumačenje KN‑a, kako bi se tarifno razvrstao taj proizvod, utvrditi koji je među sastojcima koji ga čine onaj koji mu daje bitni karakter, što se može učiniti ako se pita bi li proizvod lišen koje od komponenti zadržao svojstva koja ga karakteriziraju (presuda od 18. lipnja 2009., Kloosterboer Services,
C‑173/08
,
EU:C:2009:382
, t.
31.
).
Također, kao što je naznačeno u točki VIII. napomena s objašnjenjima HS‑a u vezi s pravilom iz točke 3.b Općih pravila za tumačenje KN‑a, čimbenik koji određuje bitnu značajku može, ovisno o vrsti proizvoda, proizlaziti primjerice iz prirode materijala od kojeg je on izrađen ili njegovih sastavnih dijelova, o njihovu volumenu, količini, masi, vrijednosti ili važnosti koju neka od sastavnih tvari ima za uporabu tih proizvoda.
U ovom slučaju, odluka o upućivanju zahtjeva precizira da se predmetna roba ne sastoji od sušenih listova duhana u prirodnom stanju, nego, gledajući u cijelosti, od duhana spremnog za pušenje. Stoga, budući da sud koji je uputio zahtjev smatra da prisutnost otpadaka duhana ne sprečava to da se proizvod kao cjelina predstavlja kao duhan spreman za pušenje, taj proizvod ne može ulaziti u broj 2401 KN‑a.
U tom pogledu, na temelju napomena s objašnjenjem HS‑a u odnosu na broj 2403 KN‑a, taj broj uključuje duhan za pušenje.
Točnije, napomene s objašnjenjem KN‑a preciziraju u pogledu podbroja 2403 10 90 KN‑a da je duhan za pušenje rezani duhan koji se može pušiti a da prethodno ne mora proći industrijsku preradu.
Tako se razgraničenje između neprerađenog i prerađenog duhana odnosi, kao što je iznijela nezavisna odvjetnica u točki 60. svojeg mišljenja, na pitanje može li se duhan kvalificirati kao „spreman za pušenje”.
Stoga, kao što pravilno iznosi mađarska vlada, odlučujući kriterij koji omogućava da se proizvod razvrsta u broj 2403 KN‑a, a ne u broj 2401 KN‑a, temelji se na tome jesu li listovi bili prerađeni do stupnja da je riječ o prerađenom duhanu spremnom za potrošnju bez dodatne industrijske prerade.
U tim okolnostima, budući da je, kao što proizlazi iz točke 78. ove presude, sud koji je uputio zahtjev precizirao da se roba koja je predmet glavnog postupka sastoji od duhana spremnog za pušenje, koji je k tome zapakiran u rasutom stanju, stisnutom u kutije obložene plastikom i da je neto težina kutije 30 kg, ona ulazi u podbroj 2403 10 90 KN‑a.
Naime, podbroj 2403 10 10 KN‑a tiče se robe u „neposrednim pakiranjima neto sadržaja koji ne prelazi 500 g”.
Stoga na prvo pitanje valja odgovoriti da Uredbu br. 2658/87 treba tumačiti na način da ne ulazi u broj 2401 KN‑a roba poput one u glavnom postupku koja se sastoji od duhana za pušenje, unatoč prisutnosti duhanskih otpadaka, s obzirom na to da potonji ne sprječavaju tu svrhu predmetnog proizvoda. Takva roba međutim može biti obuhvaćena brojem 2403 KN‑a, a osobito podbrojem 2403 10 90 KN‑a ako je zapakirana u rasutom stanju, stisnuta u kutije obložene plastikom neto težine 30 kg.
Drugo i treće pitanje
Svojim drugim i trećim pitanjem, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li pojam „carinski postupak s odgodom ili postupanje”, predviđen člankom 4. točkom 6. Direktive 2008/118, tumačiti na način da se podvrgavanje određene robe postupku s odgodom ili postupanju može dovesti u pitanje kada je poglavlje Zajedničke carinske tarife kojom je obuhvaćena ta roba pravilno navedeno u njezinoj popratnoj dokumentaciji, ali je poseban podbroj pogrešno naveden, i treba li članak 2. točku (b) i članak 4. točku 8. Direktive 2008/118 tumačiti na način da se u takvom slučaju mora smatrati da je navedena roba uvezena.
Uvodno valja podsjetiti da je, na temelju članka 2. točke (b) Direktive 2008/118, trošarinska roba podložna trošarini u trenutku njezina uvoza na područje Zajednice.
Najprije valja provjeriti je li roba poput one koja je predmet glavnog postupka bila uvezena u smislu članka 2. točke (b) Direktive 2008/118.
Na temelju članka 4. stavka 8. Direktive 2008/118 „uvoz trošarinske robe” znači ulaz trošarinske robe na područje Unije, osim ako se roba pri ulasku na područje Zajednice stavlja u carinski postupak s odgodom, kao i puštanje robe iz carinskog postupka s odgodom.
Nadalje, na temelju članka 4. točke 6. Direktive 2008/118 „carinski postupak s odgodom ili postupanje” znači bilo koji od posebnih postupaka propisanih Carinskim zakonikom koji se odnosi na carinski nadzor kojem podliježe roba koja nema status robe Zajednice pri ulazu robe u carinsko područje Zajednice, u privremenom smještaju, slobodnoj zoni ili slobodnim skladištima, kao i bilo koji postupak iz članka 84. stavka 1. točki (a) te Uredbe.
Iz odluke o upućivanju zahtjeva proizlazi da je roba koja je predmet glavnog postupka bila predočena na carini u Sloveniji tijekom njezina unošenja na carinsko područje Unije i da je stigla u Mađarsku u okviru postupka vanjskog provoza, gdje je bila stavljena u postupak privremenog smještaja, a zatim u trošarinsko skladište.
Posljedično ta je roba bila stavljena, od svojeg ulaska na carinsko područje Unije, pod „carinski postupak s odgodom ili postupanje” u smislu članka 4. stavka 6. Direktive 2008/118 koji upućuje na članak 84. stavak 1. točku (a) Carinskog zakonika.
U ovom slučaju valja ispitati je li naznaka pogrešnog tarifnog broja u skraćenoj deklaraciji privremenog smještaja uzrokovala izlazak navedene robe iz predmetnog carinskog postupka s odgodom ili postupanja, po potrebi dovodeći do nastanka carinskog duga na temelju članaka 202. i 204. Carinskog zakonika i obračunavanja trošarine.
Što se tiče članka 202. Carinskoga zakonika, on „nezakoniti unos” definira kao svaki unos, uz nepoštovanje odredaba članaka od 38. do 41. i članka 177. druge alineje tog zakonika, robe koja podliježe plaćanju uvoznih carina, bilo na carinsko područje Unije bilo u drugi dio tog područja, dok se ona nalazi u slobodnoj zoni ili slobodnom skladištu (presuda od 3. ožujka 2005., Papismedov e.a.,
C‑195/03
,
EU:C:2005:131
, t.
25.
).
Uvoz robe koji ne poštuje sve sljedeće etape predviđene Carinskim zakonikom znači dakle nezakonit unos. Kao prvo, prema članku 38. stavku 1. tog zakonika, roba koja je unesena na carinsko područje Unije mora biti prevezena bez odgode bilo do naznačene carinarnice ili u slobodnu zonu. Kao drugo, sukladno članku 40. navedenog zakonika, roba koja je stigla do carinarnice, mora tamo biti podnesena. Podnošenje robe na carini definirano je u članku 4. točki 19. istog zakonika kao obavještavanje carinskih tijela, koje se obavlja na propisan način, o prispijeću robe u carinarnicu ili na bilo koje drugo mjesto koje je određeno ili odobreno (presuda od 3. ožujka 2005., Papismedov i dr.,
C‑195/03
,
EU:C:2005:131
, t.
26.
).
Tumačeći članke 40., 43. i 45. Carinskog zakonika, Sud je ocijenio da podnošenje robe carini sadržava, naime, povezanu obvezu podnošenja u kratkom roku skraćene deklaracije ili u istom roku obvezu ispunjavanja formalnosti kako bi se predmetnoj robi dala carinska uporaba, odnosno ako je podnesen zahtjev da se stavi u carinski postupak obvezu podnošenja carinske deklaracije. Konkretno, iz samog teksta članka 43. stavka 2. tog zakonika proizlazi da se dvije operacije u pravilu izvršavaju istovremeno jer rok koji carinska tijela mogu dati za to podnošenje istječe najkasnije prvi radni dan nakon onoga kada je roba bila podnesena carini. Osim toga, na temelju članka 44. stavka 1. navedenog zakonika, skraćena deklaracija mora sadržavati sve podatke potrebne za utvrđivanje istovjetnosti robe (vidjeti u tom smislu presudu od 3. ožujka 2005., Papismedov i dr.,
C‑195/03
,
EU:C:2005:131
, t.
30.
).
[Kako je izmijenjeno rješenjem od 6. listopada 2016.] Točno je da su članci 43. do 45. Carinskog zakonika brisani Uredbom br. 648/2005. Međutim, kao što je to istaknula nezavisna odvjetnica u točki 122. svojeg mišljenja, veza između predočenja robe carini na temelju članka 40. Carinskog zakonika i skraćene deklaracije sada je izričito predviđena člankom 186. stavkom 1. prvim podstavkom Uredbe br. 2454/93, kako je izmijenjena Uredbom br. 312/2009.
[Kako je izmijenjeno rješenjem od 6. listopada 2016.] U tim uvjetima valja ustvrditi da, ako je podnošenje robe carini, predviđeno člankom 40. Carinskog zakonika, popraćeno podnošenjem skraćene deklaracije za privremeni smještaj, na temelju članka 186. Uredbe br. 2454/93, kako je izmijenjena Uredbom br. 312/2009, koja daje opis vrste robe koji nema nikakve veze sa stvarnim stanjem, tada izostaje obavijest carinskim tijelima o činu prispijeća robe u smislu članka 4. stavka 19. istog zakonika. Ako u toj deklaraciji nije naveden znatan dio robe podnesene carini, tada valja smatrati da je ona unesena nezakonito (vidjeti po analogiji presudu od 3. ožujka 2005., Papismedov i dr.,
C‑195/03
,
EU:C:2005:131
, t.
31.
).
U tom pogledu iz odluke o upućivanju zahtjeva proizlazi da je u glavnom postupku, za razliku od činjenica ispitanih u presudi od 3. ožujka 2005., Papismedov i dr. (
C‑195/03
,
EU:C:2005:131
), skraćena deklaracija sadržavala podatke potrebne za utvrđivanje istovjetnosti robe. Naime, prema sudu koji je uputio zahtjev, roba je bila deklarirana pod točnim nazivom, ali je međutim tarifni podbroj bio pogrešan, a roba je bila pravilno utvrđena u pogledu vrste, količine i pakiranja.
U tim okolnostima ne može se smatrati da je roba koja je predmet glavnog postupka nezakonito unesena u carinsko područje Unije u smislu članka 202. Carinskog zakonika. Ona je stoga mogla biti valjano stavljena, prilikom ulaska u Sloveniju, u „carinski postupak s odgodom ili postupanje” u smislu članka 4. stavka 6. Direktive 2008/118 s obzirom na to da nije došlo ni do kakvog uvoza u smislu članka 2. točke (b) te direktive i da nije nastala obveza trošarine.
Kada je riječ o članku 204. Carinskog zakonika, valja provjeriti je li roba koja je predmet glavnog postupka zatim bila pravilno stavljena u postupak vanjskog provoza i, u Mađarskoj, u postupak carinskog skladištenja kako bi se ispitalo je li nastala obveza trošarine primjenom članka 4. točke 8. Direktive 2008/118.
Na temelju članka 59. stavka 1. Carinskog zakonika za svu robu koja se stavlja u carinski postupak podnosi se deklaracija za taj carinski postupak.
U tom pogledu, Sud je prilikom analize prirode i dosega carinske deklaracije, u točki 40. presude od 15. rujna 2011., DP grup (
C‑138/10
,
EU:C:2011:587
), presudio da se obveza deklaranta da pruži točne podatke proteže i na određivanje točnog podbroja prilikom tarifnog razvrstavanja robe, pri čemu navedeni deklarant može u slučaju dvojbe prethodno zahtijevati od carinskih tijela obvezujuću tarifnu informaciju, primjenom članka 12. Carinskog zakonika.
Zato nije isključeno da carinski dug može nastati na temelju članka 204. Carinskog zakonika.
Sukladno članku 204. stavku 1. točki (a) navedenog zakonika, uvozni carinski dug nastaje neispunjavanjem jedne od obveza koje za robu koja podliježe uvoznim carinama proizlaze iz uporabe carinskog postupka u koji je roba bila stavljena, osim ako se utvrdi da ti propusti nemaju značajan utjecaj na pravilnu provedbu tog postupka.
U situaciji poput one u glavnom postupku, roba je bila razvrstana u točno poglavlje KN‑a, ali u netočan podbroj tog KN‑a.
[Kako je izmijenjeno rješenjem od 6. listopada 2016.] Valja podsjetiti da članak 859. Uredbe br. 2454/93, kako je izmijenjena Uredbom br. 444/2002 valjano uvodi režim koji taksativno uređuje propuste, u smislu članka 204. Carinskog zakonika, koji „nisu bitno utjecali na pravilnu provedbu privremenog smještaja ili određenog carinskog postupka” (presuda od 6. rujna 2012., Eurogate Distribution,
C‑28/11
,
EU:C:2012:533
, t.
34.
).
[Kako je izmijenjeno rješenjem od 6. listopada 2016.] U tom pogledu valja naglasiti da članak 859. Uredbe br. 2454/93, kako je izmijenjena Uredbom br. 444/2002 dopušta smatrati da nema bitnog utjecaja na provedbu postupka provoza neizvršenje jedne od obveza koje uzrokuje korištenje tog postupka ako tri uvjeta nabrojena u točki 2. tog članka budu ispunjena i ako tri uvjeta nabrojena u prvom stavku navedenog članka budu ispunjena.
Kada je riječ o glavnom postupku, na sudu koji je uputio zahtjev je da ispita jesu li svi ti uvjeti ispunjeni.
U slučaju potvrdnog odgovora, može se dakle smatrati da pogreška u razvrstavanju robe nema bitnog utjecaja na provedbu uzastopnih carinskih postupaka.
Tek nakon provjera na koje se odnosi točka 114. moguće je da nacionalni sudac ustanovi je li predmetna roba bila stavljena u „carinski postupak s odgodom ili postupanje”, u smislu članka 4. stavka 6. Direktive 2008/118, od njezina ulaska na područje Unije.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na drugo i treće postavljeno pitanje treba odgovoriti da pojam „carinski postupak s odgodom ili postupanje” predviđen člankom 4. stavkom 6. Direktive 2008/118 treba tumačiti na način da podvrgavanje određene robe carinskom postupku odgode ili postupanja ne može biti dovedeno u pitanje kada je poglavlje Zajedničke carinske tarife u koje ulazi roba točno navedeno u njezinoj popratnoj dokumentaciji, ali je pogrešno naveden specifični podbroj. U takvom slučaju članak 2. točku (b) i članak 4. točku 8. Direktive 2008/118 treba tumačiti na način da treba smatrati da navedena roba nije bila uvezena i da nije podložna trošarini.
Četvrto pitanje
Svojim četvrtim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li u situaciji poput one u glavnom postupku pojam „nepravilnost” u smislu članka 38. Direktive 2008/118 tumačiti na način da obuhvaća robu stavljenu u „carinski postupak s odgodom ili postupanje” u smislu članka 4. točke 6. te direktive, popraćenu dokumentom u kojem je navedeno pogrešno razvrstavanje u carinsku tarifu.
Članak 38. stavak 1. Direktive 2008/118 propisuje da ako je tijekom kretanja trošarinske robe došlo do nepravilnosti u državi članici koja nije država članica u kojoj je ta roba puštena u potrošnju, obveza obračunavanja trošarine nastaje u državi članici u kojoj je došlo do nepravilnosti.
Prema članku 38. stavku 2. navedene direktive, ako je tijekom kretanja trošarinske robe otkrivena nepravilnost u državi članici koja nije država članica u kojoj je ta roba puštena u potrošnju, i nije moguće utvrditi gdje je do nepravilnosti došlo, smatra se da je do nepravilnosti došlo i da obveza obračunavanja trošarine nastaje u državi članici gdje je nepravilnost bila otkrivena.
Članak 38. stavak 1. Direktive 2008/118 upućuje na nepravilnosti čija se definicija nalazi u stavku 4. Njime je predviđeno da „nepravilnost” znači okolnosti tijekom kretanja trošarinske robe, osobito iz članka 33. stavka 1. te direktive, zbog kojih se kretanje, ili dio kretanja trošarinske robe, nije odgovarajuće završilo.
Riječ je dakle o kretanju trošarinske robe u smislu članka 33. stavka 1. navedene direktive ako su proizvodi već pušteni u potrošnju u jednoj državi članici ili ih se drži u komercijalne svrhe u drugoj državi članici kako bi se tamo isporučili ili u njoj koristili.
U situaciji poput one koja je dovela do glavnog postupka, valja smatrati da zahtjevi iz članka 38. stavka 4. Direktive 2008/118 tumačeni u vezi s člankom 33. stavkom 1. te direktive nisu ispunjeni.
Naime, s jedne strane, roba koja je predmet glavnog postupka nije bila puštena u potrošnju u Sloveniji s obzirom na to da je bila stavljena u „carinski postupak s odgodom ili postupanje” u smislu članka 4. stavka 6. Direktive 2008/118 i, s druge strane, nije bila držana u komercijalne svrhe u Mađarskoj kako bi se tamo isporučila ili koristila, nego je bila namijenjena ponovnom izvozu u Ukrajinu.
S obzirom na prethodno navedeno, na četvrto pitanje valja odgovoriti da u situaciji poput one u glavnom postupku pojam „nepravilnost” u smislu članka 38. Direktive 2008/118 treba tumačiti na način da ne obuhvaća robu stavljenu u „carinski postupak s odgodom ili postupanje” popraćenu dokumentom u kojem je navedeno pogrešno razvrstavanje u carinsku tarifu.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenoga, Sud (peto vijeće) odlučuje:

1.
Uredbu Vijeća br. 861/2010 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 861/2010 od 5. listopada 2010. treba tumačiti na način da ne ulazi u broj 2401 Kombinirane nomenklature iz Priloga I. Uredbi br. 2658/87, kako je izmijenjena Uredbom br. 861/2010, roba poput one u glavnom postupku koja se sastoji od duhana za pušenje, unatoč prisutnosti duhanskih otpadaka, s obzirom na to da potonji ne sprječavaju tu svrhu predmetnog proizvoda. Takva roba međutim može biti obuhvaćena brojem 2403 te nomenklature iz Priloga I. Uredbi br. 2658/87, kako je izmijenjena Uredbom br. 861/2010, a osobito podbrojem 2403 10 90 navedene nomenklature, ako je zapakirana u rasutom stanju, stisnuta u kutije obložene plastikom neto težine 30 kg.

2.
Pojam „carinski postupak s odgodom ili postupanje” predviđen člankom 4. točkom 6. Direktive Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 92/12/EEZ treba tumačiti na način da podvrgavanje određene robe carinskom postupku odgode ili postupanja ne može biti dovedeno u pitanje kada je poglavlje Zajedničke carinske tarife u koje ulazi roba točno navedeno u njezinoj popratnoj dokumentaciji, ali je pogrešno naveden specifični podbroj. U takvom slučaju članak 2. točku (b) i članak 4. točku 8. Direktive 2008/118 treba tumačiti na način da treba smatrati da navedena roba nije bila uvezena i da nije podložna trošarini.

3.
U situaciji poput one u glavnom postupku, pojam „nepravilnost” u smislu članka 38. Direktive 2008/118 treba tumačiti na način da ne obuhvaća robu stavljenu u „carinski postupak s odgodom ili postupanje”, popraćenu dokumentom u kojem je navedeno pogrešno razvrstavanje u carinsku tarifu.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: mađarski