CELEX: 62015TJ0153
Közös kül‑ és biztonságpolitika
Szíriával szemben hozott korlátozó intézkedések
A pénzeszközök befagyasztása
A korábbi jogi aktusok Törvényszék ítéletével történő megsemmisítése
A felperesek nevét jegyzékbe vevő új jogi aktusok
Megsemmisítés iránti kereset
Az eljárási szabályzat 76. cikkének d) pontja
A keresetlevél tartalma
Elfogadhatóság
Indokolási kötelezettség
Bizonyítási teher
A tulajdonhoz való jog
A vállalkozás szabadsága

A jogvita előzményei
Mohamad Hamcho, szíriai állampolgárságú üzletember, a szíriai Hamcho International társaság (a továbbiakban együtt: felperesek) elnöke, amely a távközlés, a turizmus, a gépjárműkölcsönzés és külföldi – főképp európai – társaságok képviselete területén tevékenykedik.
Az Európai Unió Tanácsa – határozottan elítélve a Szíria különböző pontjain tartott békés tüntetések erőszakos leverését és felszólítva a szíriai biztonsági erőket az erőszakhoz fordulástól történő tartózkodásra – elfogadta a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló, 2011. május 9‑i 2011/273/KKBP határozatot (
HL 2011. L 121., 11. o.
). Tekintettel a helyzet súlyosságára, a Tanács fegyverembargót, a belső elnyomás céljára felhasználható felszerelések kivitelének tilalmát és az Európai Unió területére való belépést érintő korlátozásokat vezetett be, valamint azon személyek és szervezetek pénzeszközeinek és gazdasági erőforrásainak befagyasztását, akik, illetve amelyek felelősek a szíriai civil lakosság elleni erőszakos fellépésekért.
A Szíriában a civil lakossággal szemben gyakorolt erőszakos elnyomásért felelős személyeknek, valamint a velük összeköttetésben álló természetes vagy jogi személyeknek és szervezeteknek a nevét a 2011/273 határozat melléklete tartalmazza. E határozat 5. cikkének (1) bekezdése értelmében valamely tagállamnak vagy az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének a javaslata alapján a Tanács módosíthatja az említett mellékletet. A felperesek neve nem szerepelt e mellékletben.
Tekintettel arra, hogy a Szíriai Arab Köztársasággal szemben hozott bizonyos korlátozó intézkedések az EUM‑Szerződés hatálya alá tartoznak, a Tanács elfogadta a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról szóló, 2011. május 9‑i 442/2011/EU rendeletet (
HL 2011. L 121., 1. o.
). E rendelet lényegében megegyezik a 2011/273 határozattal, azonban rendelkezik a befagyasztott pénzeszközök felszabadításának lehetőségeiről. A szóban forgó elnyomásért felelősként vagy az említett felelősökkel kapcsolatban állóként elismert személyeknek, szervezeteknek és szerveknek az említett rendelet II. mellékletében szereplő jegyzéke megegyezik a 2011/273 határozat mellékletében szereplő jegyzékkel. A felperesek neve nem szerepelt tehát rajta. A 442/2011 rendelet 14. cikkének (1) és (4) bekezdése értelmében amennyiben a Tanács úgy határoz, hogy valamely természetes vagy jogi személyt, szervezetet vagy szervet az említett korlátozó intézkedések hatálya alá von, ennek megfelelően módosítja a II. mellékletet, egyébiránt az ott szereplő jegyzéket rendszeresen, legalább 12 havonta felülvizsgálja.
1.
A felpereseket érintő korábbi eljárás
A Tanács a 2011/273 határozat végrehajtásáról szóló, 2011. május 23‑i 2011/302/KKBP tanácsi végrehajtási határozattal (
HL 2011. L 136., 91. o.
; helyesbítés:
HL 2011. L 164., 20. o.
) módosította a 2011/273 határozatot többek között a szóban forgó korlátozó intézkedéseknek más személyekre és szervezetekre történő alkalmazása céljából. M. Hamcho nevét felvették az ez utóbbi határozat mellékletben szereplő jegyzékbe, az e mellékletet képező táblázat 19. sorába. E sorban különböző adatok, köztük nevének a szóban forgó jegyzékbe való felvételének időpontjára – amely a jelen esetben 2011. május 23. –, a születési idejére és az útlevélszámára vonatkozó adatok, valamint a jegyzékbe vétel okai szerepelnek:
„[Maher al‑Aszad] sógora; üzletember és több külföldi vállalat helyi képviselője; finanszírozást biztosít a rezsimnek a tüntetők elleni erőszakos fellépéshez.”
A Tanács ugyanazon a napon az EUMSZ 215. cikk (2) bekezdése, valamint a 2011/273 határozat alapján elfogadta a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló 504/2011/EU végrehajtási rendeletet (
HL 2011. L 136., 45. o.
). M. Hamcho nevét a 2011/302 végrehajtási határozat mellékletében szereplőkkel megegyező információkkal és indokokkal felvették az ez utóbbi rendelet II. mellékletében lévő jegyzékbe.
A 2011/273 határozat végrehajtásáról szóló 2011/367/KKBP végrehajtási határozattal (
HL 2011. L 164., 14. o.
) a Tanács a szóban forgó korlátozó intézkedéseket más személyekre és szervezetekre alkalmazta, akiknek, illetve amelyeknek a nevét felvette a 2011/273 határozat mellékletében szereplő jegyzékbe. A Hamcho International nevét e jegyzékbe e melléklet B. táblázatának 3. sorába vették fel, amelyben különböző információk, köztük a nevének a szóban forgó jegyzékbe vételének időpontjára – amely a jelen esetben 2011. június 23. –, a születési idejére és az útlevélszámára vonatkozó információk, valamint a jegyzékbe vétel okai szerepelnek:
„[Mohamad] Mohamed Hamcho vagy Hamsho ellenőrzése alatt áll. Finanszírozás biztosítása a rezsimnek.”
A Tanács ugyanezen a napon elfogadta a 442/2011 rendelet végrehajtásáról szóló 611/2011/EU végrehajtási rendeletet (
HL 2011. L 164., 1. o.
). A Hamcho International nevét a 2011/367 végrehajtási határozat mellékletében szereplőkkel megegyező információkkal és indokokkal felvették az ez utóbbi rendelet II. mellékletében lévő jegyzékbe.
A Tanács a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről és a 2011/273 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2011. december 1‑jei 2011/782/KKBP határozattal (
HL 2011. L 319., 56. o.
) szükségesnek tartotta, hogy a szíriai helyzet súlyosságára tekintettel további korlátozó intézkedéseket vezessen be. Az egyértelműség érdekében a 2011/273 határozattal hozott intézkedéseket és a kiegészítő intézkedéseket egyetlen jogszabályba építették be. E határozat kifejti, hogy a bevezetett korlátozó intézkedések „a rezsimet támogató és abból hasznot húzó személyek[re]” is alkalmazandók. A 2011/782 határozat I. mellékletében szereplő jegyzéken – pontosabban M. Hamcho esetében az A. táblázat 19. sorában, a Hamcho International esetében pedig a B. táblázat 3. sorában – a felperesek nevei a 2011/302 és 2011/367 végrehajtási határozattal végrehajtott 2011/273 határozat mellékletében említettekkel azonos információkkal és indokokkal szerepeltek.
A 442/2011 rendeletet felváltotta a szíriai helyzetre tekintettel korlátozó intézkedések meghozataláról és a 442/2011 rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. január 18‑i 36/2012/EU tanácsi rendelet (
HL 2012. L 16., 1. o.
). A felperesek nevei a 36/2012 rendelet II. mellékletében szereplő jegyzéken az 504/2011 és a 611/2011 végrehajtási rendelettel végrehajtott 442/2011 rendelet II. mellékletében említettekkel azonos információkkal és indokokkal szerepeltek.
2012. január 30‑án a felperesek keresetet indítottak a Törvényszék előtt a jelen kereset benyújtásának időpontjáig végrehajtott vagy módosított 2011/273 határozat, 2011/782 határozat, 442/2011 rendelet és 36/2012 rendelet őket érintő részében történő megsemmisítése iránt. A keresetet a Törvényszék Hivatala a T‑43/12. számon vette nyilvántartásba.
A 2011/782 határozat végrehajtásáról szóló, 2012. március 23‑i 2012/172/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL 2012. L 87., 103. o.
) és a 36/2012 rendelet 32. cikke (1) bekezdésének végrehajtásáról szóló, 2012. március 23‑i 266/2012/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL 2012. L 87., 45. o.
) az alábbi indokokkal váltotta fel az M. Hamchóra vonatkozó, a 2011/782 határozat és a 36/2012 rendelet II. mellékletében szereplő indokokat:
„Szíriai üzletember és több külföldi vállalat helyi képviselője; kapcsolatban áll [Maher al‑Aszaddal], ő kezeli [Maher al‑Aszad] pénzügyi és gazdasági érdekeltségeinek egy részét, és ezáltal finanszírozást biztosít a rezsimnek.”
A Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről és a 2011/782 határozat hatályon kívül helyezéséről szóló, 2012. november 29‑i 2012/739/KKBP tanácsi határozat (
HL 2012. L 330., 21. o.
) a szóban forgó korlátozó intézkedéseket egyetlen jogi eszközbe foglalta. A felperesek nevei a 2012/739 határozat I. mellékletében szereplő jegyzéken – pontosabban M. Hamcho neve az A. táblázat 18. sorában, a Hamcho International neve pedig a B. táblázat 3. sorában – a 2012/172 végrehajtási határozattal végrehajtott 2011/782 határozatban említettekkel azonos információkkal és indokokkal szerepeltek.
A Tanács 2013. május 31‑én elfogadta a Szíriával szembeni korlátozó intézkedésekről szóló 2013/255/KKBP határozatot (
HL 2013. L 147., 14. o.
). A felperesek nevei az e határozat I. mellékletében szereplő jegyzéken – pontosabban M. Hamcho neve az A. táblázat 18. sorában, a Hamcho International neve pedig a B. táblázat 3. sorában – a 2012/739 határozatban említettekkel azonos információkkal és indokokkal szerepeltek.
A felperesek a Törvényszék Hivatalához 2012. június 22‑én, 2013. január 7‑én és 2013. június 24‑én a kereseti kérelmek módosítása iránt benyújtott beadványokban kérték többek között a 2012/172 végrehajtási határozat, a 266/2012 végrehajtási rendelet, a 2012/739 határozat, 2012/739 határozat végrehajtásáról szóló, 2013. április 22‑i 2013/185/KKBP tanácsi végrehajtási határozat (
HL 2013. L 111., 77. o.
), a 36/2012 rendelet végrehajtásáról szóló 2013. április 22‑i 363/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL 2013. L 111., 1. o.
) és a 2013/255 határozat megsemmisítését.
A Törvényszék a 2014. november 13‑i Hamcho és Hamcho International kontra Tanács ítéletében (T‑43/12, nem tették közzé, a továbbiakban: „Hamcho és Hamcho International I”‑ítélet,
EU:T:2014:946
) részben helyt adott a felperesek által indított megsemmisítés iránti keresetnek, és a felpereseket érintő részében 2015. január 23‑i hatállyal megsemmisítette a 36/2012 rendeletet, a 266/2012 végrehajtási rendeletet, a 363/2013 végrehajtási rendeletet és a 2013/255 határozatot.
A Tanács nem nyújtott be fellebbezést a „Hamcho és Hamcho International I”‑ítélet ellen.
2.
A felperesek nevének a vitatott jegyzékekbe való újbóli felvételére irányuló eljárás
2014. december 19‑i levelével a Tanács közölte a felperesek ügyvédeivel azon szándékát, hogy újra felveszi nevüket a 2013/255 határozat I. mellékletében és a 36/2012 rendelet I. mellékletében szereplő, a korlátozó intézkedések hatálya alá tartozó személyek és szervezetek jegyzékébe (a továbbiakban: vitatott jegyzékek). Közölte azokat az indokokat, amelyeket ezen újrafelvétel alátámasztására fel kívánt hozni, és átadta azon dokumentumok és információk másolatát (hivatkozási szám: RELEX MD 342/14 és RELEX MD 343/14), amelyekre az újrafelvételi javaslat alátámasztása érdekében hivatkozni kívánt. A Tanács határidőt állapított meg a felperesek számára az esetleges észrevételek megtételére.
2015. január 15‑i levelükkel a felperesek ügyvédei kérték a Tanácsot, hogy álljon el a felperesek nevének a vitatott jegyzékekbe való felvételétől, és vitatták mindazokat az információkat és dokumentumokat, amelyek a Tanács szerint alátámasztották ezen újbóli felvételt.
2015. január 26‑án a Tanács elfogadta a 2013/255 határozat végrehajtásáról szóló (KKBP) 2015/117 végrehajtási határozatot (
HL 2015. L 20., 85. o.
). Ugyanezen a napon elfogadta a 36/108 rendelet végrehajtásáról szóló (EU) 2015/108 végrehajtási rendeletet (
HL 2015. L 20., 2. o.
). E jogi aktusokkal újra felvette a felperesek nevét a vitatott jegyzékekre.
Konkrétan, M. Hamcho nevét újra felvette a szóban forgó jegyzékeket tartalmazó, „A. Személyek” című táblázat 18. sorába, az alábbi indokokra alapozva ezen újrafelvételt:
„Prominens szíriai üzletember, a Hamcho International tulajdonosa; közel áll a szíriai rezsim kulcsfontosságú szereplőihez, beleértve Basar al‑Aszad elnököt és Maher al‑Aszadot is. Khodr Orfali gazdasági miniszter által történt kinevezését követően 2014 márciusa óta ő tölti be a Kétoldalú Üzleti Tanácsok Kínáért felelős elnöki tisztségét. [Mohamad] Hamcho haszonélvezője a szíriai rezsimnek, és támogatást nyújt annak, továbbá kapcsolatban van a rezsimből hasznot húzó és azt támogató személyekkel.”
A Hamcho International nevét újra felvették a szóban forgó jegyzékeket tartalmazó, „B. Szervezetek” című táblázat 3. sorába, az alábbi indokokra alapozva ezen újrafelvételt:
„A Hamcho International egy nagy szíriai holdingtársaság, amelynek tulajdonosa [Mohamad] Hamcho. A Hamcho International haszonélvezője a rezsimnek és támogatást nyújt annak, továbbá kapcsolatban van egy, a rezsimből hasznot húzó és azt támogató személlyel.”
A felpereseknek és a felperesek ügyvédeinek címzett 2015. január 27‑i levelével a Tanács válaszolt a 2015. január 15‑i levelükre, és megküldte nekik a 2015/117 végrehajtási határozat és a 2015/108 végrehajtási rendelet (a továbbiakban együtt: megtámadott jogi aktusok) egy példányát, valamint az e jogi aktusokat alátámasztó új információkat (hivatkozási szám: RELEX MD 66/15).
Az eljárás és a felek kérelmei
A Törvényszék Hivatalához 2015. március 27‑én benyújtott keresetlevelükkel a felperesek megindították a jelen megsemmisítés iránti keresetet a megtámadott jogi aktusok ellen.
A Törvényszék Hivatalához 2015. március 27‑én benyújtott külön beadványukkal a felperesek a Törvényszék 1991. május 2‑i eljárási szabályzatának 76a. cikkének (2) bekezdése alapján gyorsított eljárás iránti kérelmet terjesztettek elő.
A Törvényszék Hivatalához 2015. május 15‑én benyújtott külön beadványukban a felperesek ideiglenes intézkedés iránti kérelmet terjesztett elő, amelyben kérték a megtámadott jogi aktusok őket érintő része végrehajtásának azon időpontig történő felfüggesztését, amíg a Törvényszék a keresetet elbírálja.
A 2015. május 20‑iHamcho és Hamcho International kontra Tanács végzésében (
T‑153/15 R
, nem tették közzé,
EU:T:2015:298
) a Törvényszék elnöke mint elfogadhatatlan elutasította e kérelmet.
A Törvényszék 2015. június 3‑i határozatával a gyorsított eljárás iránti kérelmet elutasította.
A Törvényszék úgy döntött, hogy az eljárási szabályzata 106. cikke (3) bekezdésének alkalmazásával szóbeli szakasz nélkül határoz az ügyben.
A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:
—
rendelje „el a T‑43/12. sz. ügy iratainak bemutatását”;
—
tartsa fenn számukra a válaszadáshoz, valamint ennek alkalmával új bizonyítékok előterjesztéséhez és tanúk megnevezéséhez való jogot;
—
semmisítse meg a megtámadott jogi aktusokat;
—
a Tanácsot kötelezze a költségek viselésére.
A Tanács azt kéri, hogy a Törvényszék:
—
utasítsa el keresetet;
—
a felpereseket kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
1.
Az első kereseti kérelemről
A felperesek első kereseti kérelmükkel azt kérik, hogy a Törvényszék rendelje el „a T‑43/12. sz. ügy iratainak bemutatását”. Lényegében azt kérik, hogy a Törvényszék rendelje el, hogy a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) alapjául szolgáló ügy iratait csatolják a jelen ügy irataihoz.
E tekintetben egyrészt emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszék előtt folyamatban lévő valamennyi ügynek saját iratanyaga van, amely többek között a felek által az adott ügyben benyújtott eljárási iratokat tartalmazza, valamint hogy ezen iratanyagok egymástól teljesen függetlenek. Ez utóbbi megállapítást szemléltetik az eljárási szabályzat gyakorlati végrehajtási rendelkezései (
HL 2015. L 152., 1. o.
), amelyek értelmében „[a]z ügyben benyújtott és az ügy iratanyagába felvett eljárási iratot és annak mellékleteit nem lehet egy másik ügy előkészítése érdekében felhasználni” (2009. október 15‑iHangzhou Duralamp Electronics kontra Tanács végzés,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
,
12.
pont).
Másrészt meg kell jegyezni, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében a Törvényszék előtt folyamatban lévő ügyek kezelésére irányadó szabályok szerint az eljárás felei védelmet élveznek az eljárási iratok visszaélésszerű felhasználásával szemben, és ezért az eljárásban részt vevő felek a másik fél számukra hozzáférhető eljárási iratait kizárólag az adott ügyben saját jogi álláspontjuk alátámasztásának céljára használhatják fel (lásd: 2009. október 15‑iHangzhou Duralamp Electronics kontra Tanács végzés,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
,
13.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Továbbá az is az állandó ítélkezési gyakorlatból következik, hogy olyan kivételes esetektől eltekintve, amikor a dokumentum hozzáférhetővé tétele sértheti a gondos igazságszolgáltatást, az eljárás felei belátásuk szerint hozzáférhetővé tehetik beadványaikat az eljárásban részt nem vevők számára. Hasonlóképpen, valamely fél a fent említett fenntartással hozzájárulhat ahhoz, hogy az adott eljárásban általa benyújtott beadványt az eljárásban részt vevő másik fél egy másik eljárás keretében felhasználja (lásd: 2009. október 15‑iHangzhou Duralamp Electronics kontra Tanács végzés,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
,
14.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Végül a Törvényszék csak akkor rendelhetné el az eljárási szabályzatának 89. cikke szerinti pervezető intézkedéssel a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) alapjául szolgáló ügyre vonatkozó iratanyag benyújtását, ha úgy ítélné meg, hogy annak tartalma hasznos lehet a jelen jogvita megoldásához (lásd ebben az értelemben: 2009. október 15‑iHangzhou Duralamp Electronics kontra Tanács végzés,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
,
15.
pont).
A Törvényszék a jelen esetben megállapítja, hogy keresetlevelüknek a Törvényszék Hivatalához 2015. március 27‑én benyújtott változatában a felperesek az említett dokumentum mellékleteként már csatolták a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) alapjául szolgáló ügyre vonatkozó fontosabb beadványokat, nevezetesen a felperesek keresetlevelét és válaszát (A.1 és A.3 melléklet), másfelől a Tanács ellenkérelmét és viszonválaszát (A.2 és A.4 melléklet).
A fenti 34. és 35. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatot alapján a Törvényszék Hivatala 2015. április 9‑i levelében megkérdezte a felperesektől, hogy kapott‑e engedélyt a Tanácstól ahhoz, hogy a Tanács által a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) alapjául szolgáló ügyben benyújtott ellenkérelmet és viszonválaszt keresetlevelük A.2 és A.4 mellékleteként benyújthassák. Mivel a felperesek nemleges választ adtak e kérdésre, az említett mellékleteket a Törvényszék hetedik tanácsának elnöke által 2015. május 4‑én hozott határozattal kivonták a jelen ügy aktájából.
Ebből következik, hogy a felperesek által az első kereseti kérelmükben előterjesztett kérelmet úgy kell érteni, mint amely a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) alapjául szolgáló ügyre vonatkozó aktában szereplő valamennyi dokumentumra vonatkozik, kivéve a keresletlevelet és a választ, amely már a jelen ügy iratanyagának részét képezi.
Márpedig annak ellenére, hogy a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) alapjául szolgáló ügy és a jelen ügy egyaránt ugyanazon felperesek nevének a Tanács által a Szíriai Arab Köztársasággal szemben elfogadott korlátozó intézkedések jegyzékébe vételére vonatkozik, meg kell állapítani, hogy a két ügy különböző jogi aktusokra vonatkozik, és hogy a két esetben különbözik a Tanács által az egyik, illetve a másik esetben megfogalmazott indokolás, valamint az említett jegyzékbe vételt alátámasztására felhozott bizonyítékok. Emellett meg kell jegyezni, hogy a felperesek nem pontosították az akta azon konkrét iratait, amelyek lehetővé teszik számukra védelemhez való joguk gyakorlását. Ezért meg kell állapítani, hogy a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) alapjául szolgáló ügyre vonatkozó aktának a felperesek által kért formában történő benyújtása nem egészíti ki a jelen ügyben megtámadott jogi aktusok megalapozottságának értékelése tekintetében releváns információkat. Ezért semmilyen pervezető intézkedés nem indokolt a fenti 36. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlatra tekintettel.
A fentiekre tekintettel nem kell elrendelni, hogy a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) alapjául szolgáló ügy iratait csatolják a jelen ügy irataihoz.
Az első kereseti kérelmet tehát el kell utasítani.
2.
A második kereseti kérelemről
A második kereseti kérelmükkel a felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék „tartsa fenn számukra a válaszadáshoz, valamint ennek alkalmával új bizonyítékok előterjesztéséhez és tanúk megnevezéséhez való jogot”.
Ami először is a jelen ügyben való válaszadásra irányuló kérelmet illeti, emlékeztetni kell arra, hogy a felpereseket a Törvényszék az eljárási szabályzat 83. cikkének megfelelően felhívta arra, hogy 2015. szeptember 10‑ig nyújtsák be válaszukat. Ezt követően ők az említett beadvány benyújtására nyitva álló határidő meghosszabbítását kérték, amelyet a Törvényszék 2015. augusztus 26‑ig meghosszabbított. A felperesek 2015. október 9‑én nyújtották be válaszukat. Ebből következik, hogy a kereseti kérelem második, a válaszadás lehetőségére vonatkozó része tárgytalanná vált.
Ami másodsorban azon kérelmet illeti, hogy a válasz benyújtásakor új bizonyítékokat is előterjeszthessenek, az eljárási szabályzat 85. cikkének (2) és (3) bekezdése előírja, hogy az első beadványváltást követően a felperes kivételesen további bizonyítékokat terjeszthet elő vagy ajánlhat fel, feltéve hogy a késedelmes előterjesztés vagy felajánlás igazolt.
A jelen esetben az új bizonyítékok előterjesztése nem engedélyezhető, mivel egyrészt pusztán spekulatív kérelemből ered, valamint a felperesek által még be nem nyújtott, jövőbeli és hipotetikus bizonyítékok előterjesztésére irányul. Másfelől, az eljárási szabályzat 85. cikkének (2) és (3) bekezdésében szereplő követelménnyel szemben a felperesek nem indokolták a keresetlevelet kiegészítő iratok késedelmes benyújtását igazoló okokat.
Ami harmadsorban a kérelem tanuk beidézésére vonatkozó részét illeti, emlékeztetni kell arra, hogy az eljárási szabályzat 88. cikkének (2) bekezdése értelmében, amennyiben a kérelmet az első beadványváltást követően terjesztik elő, a kérelmet előterjesztő félnek ki kell fejtenie azokat az okokat, amelyeknél fogva a kérelmet nem tudta korábban előterjeszteni.
A jelen esetben ismételten meg kell jegyezni, hogy a felperesek nem adták meg a tanuk beidézésére vonatkozó esetleges késedelem okait, és emiatt el kell utasítani a kérelmüket, így az egész második kereseti kérelmet is.
3.
A harmadik kereseti kérelemről
A harmadik kereseti kérelmükkel a felperesek a megtámadott jogi aktusok megsemmisítését kérik.
Az elfogadhatóságról
A Tanács – anélkül, hogy az eljárási szabályzat 130. cikkének (1) bekezdése szerint alakszerű kifogást emelne – kinyilvánítja kétségeit a felpereseknek az eljárási szabályzat 76. cikkének d) pontjára alapított megsemmisítés iránti kérelmének elfogadhatósága tekintetében. Különösen arra hivatkozik, hogy a keresetlevél pontatlan és nem kellően részletes, valamint azt vitatja, hogy a felperesek a keresetlevelük mellékleteire és a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) alapjául szolgáló ügyre való szisztematikus hivatkozásokra szorítkoztak. A Tanács szerint ezek a hivatkozások nem palástolhatják el a keresetlevél alakszerű és lényegi hiányosságait.
A felperesek egyetlen érvet sem adnak elő a Tanács által felhozott elfogadhatatlansági kifogásokkal szemben.
Meg kell jegyezni, hogy az eljárási szabályzat 76. cikke (1) bekezdésének d) pontja alapján a keresetlevélnek tartalmaznia kell a jogvita tárgyát és a felhozott jogalapok rövid ismertetését. Ezeknek kellően egyértelműnek és pontosnak kell lenniük, hogy lehetővé tegyék az alperes számára védekezése előkészítését és a Törvényszék számára a keresetről való határozathozatalt, adott esetben további, azt alátámasztó információ nélkül. A jogbiztonság és a gondos igazságszolgáltatás biztosítása végett a kereset elfogadhatóságához az szükséges, hogy az alapvető ténybeli és jogi elemek, amelyeken a kereset alapul, legalább összefoglalva, ám koherens és érthető módon kiderüljenek a keresetlevél szövegéből (2013. január 11‑iCharron Inox és Almet kontra Bizottság és Tanács végzés,
T‑445/11 és T‑88/12
, nem tették közzé,
EU:T:2013:4
,
57.
pont).
A jelen esetben meg kell jegyezni, hogy a felperesek által előadott jogalapok kellően érthetően kiderülnek magának a keresetlevélnek a szövegéből. Ugyanis, egyfelől a felperesek azt állítják, hogy a Tanács által a jelen ügyben szolgáltatott indokolás és bizonyítékok megegyeznek az előző ügyben szolgáltatottakkal, és hogy a megtámadott jogi aktusok alátámasztására benyújtott dokumentumok homályosak és elvontak, csakúgy mint az információforrásai. Másfelől a felperesek azt állítják, hogy a tulajdonhoz és a gazdasági szabadsághoz való jogukat pusztán a védelemhez való joguk megsértése révén megsértették. Továbbá az, hogy az alperesnek védekeznie kell, megerősíti, hogy a keresetlevél kellően világos és egyértelmű ahhoz, hogy a Törvényszék a kereset érdeméről határozhasson.
Következésképpen a jelen kereset elfogadható, és azt meg kell vizsgálni érdemben.
Az ügy érdeméről
Keresetük alátámasztása érdekében a felperesek lényegében három jogalapra hivatkoznak. Az első jogalap az indokolási kötelezettség megsértésén alapul. A második jogalap a bizonyításra vonatkozó szabályok megsértésén és a nevük vitatott jegyzékekre való felvétele indokainak megalapozottságára vonatkozó értékelést érintő hibán alapul. A harmadik jogalap a tulajdonhoz és a gazdasági szabadsághoz való joguk megsértésén alapul.
Az első, az indokolási kötelezettség megsértésére alapított jogalapról
Az első jogalap keretében a felperesek azt állítják, hogy a Tanács nem szolgáltatott semmilyen indokolását, sem lényegesen különböző vagy új bizonyítékot a Törvényszék által a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) kapcsán már megvizsgált indokoláshoz és bizonyítékokhoz képest.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a sérelmet okozó jogi aktus indokolására vonatkozó kötelezettségnek, amely a védelemhez való jog tiszteletben tartására vonatkozó elvből következik, a célja egyrészt az érintettnek elegendő tájékoztatás nyújtása annak eldöntéséhez, hogy a jogi aktus megalapozott‑e, vagy hogy tartalmaz‑e esetleg az érvényességének vitatását uniós bíróság előtt lehetővé tévő valamilyen hibát, másrészt pedig annak lehetővé tétele, hogy az uniós bíróság felülvizsgálhassa e jogi aktus jogszerűségét (lásd: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
60.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Arra is emlékeztetni kell, hogy az EUMSZ 296. cikk által megkövetelt indokolásnak meg kell felelnie a szóban forgó jogi aktus jellegének, valamint világosan és egyértelműen kell megjelenítenie az azt meghozó intézmény érvelését, oly módon, amely lehetővé teszi az érdekeltek számára a meghozott intézkedés igazolásának megismerését és az illetékes bíróságnak a felülvizsgálat gyakorlását (lásd: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
61.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A közös kül‑ és biztonságpolitika keretében elfogadott korlátozó intézkedések tekintetében hangsúlyozni kell, hogy mivel az érintett személy nem rendelkezik a pénzeszközök befagyasztására irányuló eredeti határozat meghozatalát megelőzően a meghallgatáshoz való joggal, annál is inkább fontos az indokolási kötelezettség betartása, hiszen ez az egyetlen olyan biztosíték, amely legalább e határozat elfogadását követően lehetővé teszi az érdekelt számára, hogy érdemben érvényesítse a rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőségeket az említett határozat jogszerűségének vitatása érdekében (lásd: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
62.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Következésképpen a pénzeszközök befagyasztását előíró tanácsi jogi aktus indokolásának meg kell határoznia azokat az egyedi és konkrét okokat, amelyek miatt a Tanács mérlegelési jogköre gyakorlása során úgy ítéli meg, hogy az érintettel szemben ilyen intézkedést kell hozni (lásd: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
63.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ugyanakkor az indokolási kötelezettséget az eset körülményeire, így különösen a jogi aktus tartalmára, a hivatkozott indokok jellegére és a címzettek magyarázathoz fűződő érdekére tekintettel kell vizsgálni (lásd: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
64.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Nem szükséges, hogy az indokolás valamennyi jelentőséggel bíró tény‑ és jogkérdésre külön kitérjen, mivel azt, hogy valamely aktus indokolása megfelel‑e az EUMSZ 296. cikk követelményeinek, nem pusztán a szövegére figyelemmel kell megítélni, hanem az összefüggéseire, valamint az érintett tárgyra vonatkozó jogszabályok összességére való tekintettel is (lásd: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
65.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Konkrétan, valamely sérelmet okozó aktus akkor kellően indokolt, ha az érintett előtt ismert összefüggésben került sor az elfogadására, amely lehetővé teszi a vele szemben hozott intézkedés jelentőségének megértését (lásd: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
66.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen esetben egyfelől a Tanács a következőképpen indokolta M. Hamcho nevének a vitatott jegyzékekre való újbóli felvételét:
„Prominens szíriai üzletember, a Hamcho International tulajdonosa; közel áll a szíriai rezsim kulcsfontosságú szereplőihez, beleértve Basar al‑Aszad elnököt és Maher al‑Aszadot is. Khodr Orfali gazdasági miniszter által történt kinevezését követően 2014 márciusa óta ő tölti be a Kétoldalú Üzleti Tanácsok Kínáért felelős elnöki tisztségét. [Mohamad] Hamcho haszonélvezője a szíriai rezsimnek és támogatást nyújt annak, továbbá kapcsolatban van a rezsimből hasznot húzó és azt támogató személyekkel.”
Másfelől a Tanács a következőképpen indokolta a Hamcho International nevének a vitatott jegyzékekre való újbóli felvételét:
„A Hamcho International egy nagy szíriai holdingtársaság, amelynek tulajdonosa [Mohamad] Hamcho. A Hamcho International haszonélvezője a rezsimnek és támogatást nyújt annak, továbbá kapcsolatban van egy, a rezsimből hasznot húzó és azt támogató személlyel.”
Először is, ami a felperesek azon érvét illeti, amely szerint a Tanács által nevüknek a megtámadott jogi aktusokba való felvételének igazolására felhozott indokolás megegyezik a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélettel (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) megsemmisített jogi aktusok alapját képező indokolással, ezen érvet mint hatástalant mindenképpen el kell utasítani. A 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
)
108.
pontjából ugyanis kiderül, hogy a Tanácsnak az új vizsgálat keretében lehetősége volt arra, hogy a jogilag megkövetelt módon alátámasztott indokokkal vegye fel a felperesek nevét a korlátozó intézkedések jegyzékére. Ennélfogva az első felvételkor felhozottakkal megegyező indokok alapján elfogadott, az újbóli felvételről szóló határozat elegendő lehet az említett felvétel igazolásához, amennyiben a Tanács által előterjesztett bizonyítékok a jogilag megkövetelt módon alátámasztják az említett indokokat.
Egyébként mindenképp meg kell jegyezni, hogy a felperesek állításával szemben a jelen ügyben a vitatott jegyzékekből következő indokolás különbözik azon indokolástól, amelyet a Tanács a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélettel (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) megsemmisített jogi aktusok keretében alkalmazott. A felperesek nevét ugyanis eredetileg a rezsimnek nyújtott pénzügyi támogatásuk miatt vették fel a 2011/273 határozat és a 442/2011 rendelet mellékletében szereplő jegyzékekbe. Az új indokolás ezzel szemben először is azon alapul, hogy a felperes prominens szíriai üzletember, másodszor azon, hogy M. Hamcho közel áll a rezsim kulcsfontosságú szereplőihez, harmadszor pedig azon, hogy ő tölti be a Kétoldalú Üzleti Tanácsok Kínáért felelős elnöki tisztségét és képviseli a Szíriai Arab Köztársaságot. Ebből következően a felperesek haszonélvezői a rezsimnek és támogatást nyújtanak annak, továbbá kapcsolatban vannak a rezsimből hasznot húzó és azt támogató személyekkel.
Másodsorban meg kell állapítani, hogy a Tanács által a jelen ügyben a megtámadott jogi aktusokban adott indokolás megfelel a fenti 57–63. pontban felidézett szabályoknak. Konkrétan nem vitatott, hogy ezen indokolás lehetővé teszi a felperesek számára azon okok megértését, amelyek miatt újra felvették nevüket a vitatott jegyzékekre a szíriai üzleti körökben betöltött fontos szerepük miatt, annál is inkább, mert az első jegyzékbe vételük alkalmával már tudomásuk volt a velük szemben hozott intézkedések összefüggéseiről és terjedelméről.
Továbbá, amint az érvelésükből kiderül, a Tanács által adott indokolás nyilvánvalóan elegendő volt a jelen kereset benyújtására, és annak lehetővé tételére, hogy az uniós bíróság jogszerűségi felülvizsgálatot folytathasson (lásd ebben az értelmében: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
72.
pont).
A jelen ügyben a felperesek vitatják, hogy a jelen ügyben a megtámadott jogi aktusok indokolásának alátámasztására benyújtott dokumentumok újak lennének. Vitatják továbbá a bizonyító erejüket, és úgy ítélik meg, hogy azok nem támasztják alá a jogilag megkövetelt módon a megtámadott jogi aktusokat.
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy valamely jogi aktus indokolására vonatkozó kötelezettség olyan lényeges formai követelménynek minősül, amelyet külön kell választani az indokok megalapozottságának kérdésétől, amely a vitatott jogi aktus érdemi jogszerűségére vonatkozik. Valamely jogi aktus indokolása ugyanis azon indokok egyértelmű kifejezéséből áll, amelyeken e jogi aktus alapszik. Ha ezen indokok hibában szenvednek, az az említett jogi aktus érdemi jogszerűségét érintheti, de annak indokolását nem, ami megfelelő lehet annak ellenére, hogy hibás indokokat fejt ki (lásd ebben az értelemben: 2012. november 15‑iTanács kontra Bamba ítélet,
C‑417/11 P
,
EU:C:2012:718
,
60.
pont).
A fenti megfontolásokra tekintettel az indokolási kötelezettség megsértésén alapuló jogalapot el kell utasítani. Ami a Tanács által a felperesekkel szemben felhozott indokok megalapozottságát illeti, az ezzel kapcsolatban felhozott érveket egy külön jogalap keretében kell megvizsgálni.
A második, a bizonyításra vonatkozó szabályok megsértésén és a megtámadott jogi aktusokban felhozott indokok megalapozottságát érintő nyilvánvaló értékelési hibára alapított jogalapról
A felperesek által felhozott e jogalap lényegében két részre oszlik. Először is a felperesek egyfelől azt állítják, hogy a Tanács nem szolgáltatott lényegesen különböző vagy új bizonyítékot a Törvényszék által a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítélet (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) kapcsán már megvizsgált bizonyítékokhoz képest. Érvelésük kibontása céljából a 2015. január 15‑i levelükre (lásd a keresetlevél A.10 mellékletét) hivatkoznak. Másfelől nevük megtámadott jogi aktusokra való újbóli felvételének alátámasztása érdekében benyújtott dokumentumok homályos és elvont jellegét, valamint bizonyító erejének teljes hiányát róják fel a Tanácsnak. Másodsorban a felperesek azt állítják, hogy ezen újbóli jegyzékekbe vétel nyilvánvalóan visszaélésszerű, mivel a Tanács azon szándékát tükrözi, hogy fenntartsa nevüket a vitatott jegyzékeken.
A Tanács vitatja a felperesek érvelését.
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkében biztosított bírósági felülvizsgálat hatékonysága különösen azt követeli meg, hogy azon indokok jogszerűsége vizsgálatának keretében, amelyeken valamely meghatározott személy nevének a szankciókkal érintett személyek listáira történő felvételére vagy a listán történő fenntartására vonatkozó határozat alapul, az uniós bíróság meggyőződjön arról, hogy e határozat kellően biztos ténybeli alappal rendelkezik. Ez magában foglalja az említett határozat alapjául szolgáló indokolásban hivatkozott tények ellenőrzését, amely folytán a bírósági felülvizsgálat nem a hivatkozott indokok absztrakt valószínűségének értékelésére korlátozódik, hanem arra irányul, hogy ezen indokok – vagy legalább azok közül egy, ugyanezen határozat alátámasztására önmagában elengedőnek tekintett indok – megalapozottak‑e (2013. július 18‑iBizottság és társai kontra Kadi ítélet,
C‑584/10 P, C‑593/10 P és C‑595/10 P
, EBHT,
EU:C:2013:518
,
119.
pont).
Vitatás esetén az Unió illetékes hatóságának kell az érintett személlyel szemben felhozott indokok megalapozottságát bizonyítani, és nem az érintett személynek kell az említett indokok megalapozottságának hiányára vonatkozó bizonyítékot szolgáltatni. Szükséges, hogy a kérdéses hatóság által szolgáltatott információk vagy bizonyítékok alátámasszák az érintett személlyel szemben felhozott indokokat. Amennyiben ezen információk nem teszik lehetővé valamely indok megalapozottságának megállapítását, az uniós bíróság nem veszi figyelembe utóbbit a felvételre vagy a szóban forgó felvétel fenntartására vonatkozó határozat alátámasztásaként (2013. július 18‑iBizottság és társai kontra Kadi ítélet,
C‑584/10 P, C‑593/10 P és C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
–
123.
pont).
A jelen esetben először azt kell megvizsgálni, hogy a Tanács eleget tett‑e az Alapjogi Charta 47. cikke alapján őt terhelő bizonyítási tehernek, különösen a felperesek által keresetlevelük 50. és 51. pontjában megfogalmazott érvekre tekintettel.
– A második jogalap első, a bizonyításra vonatkozó szabályok megsértésére alapított részéről
Először is, amennyiben a keresetlevél 49. pontjában a felperesek teljes egészében a 2015. január 15‑i levelükre hivatkoznak a Tanács által újonnan benyújtott bizonyítékokra vonatkozó érvelés kibontása céljából, az ilyen hivatkozást mint elfogadhatatlant el kell utasítani. Ugyanis, bár a keresetlevél szövegének egyes pontjait alátámaszthatják és kiegészíthetik a csatolt iratok meghatározott részeire történő hivatkozások, más – akár a keresetlevélhez csatolt – beadványokra való általános hivatkozás nem pótolhatja a keresetlevél lényeges elemeinek hiányát. Nem a Törvényszéknek kell a mellékletekben megkeresnie és azonosítania azokat a jogalapokat, amelyek meglátása szerint a kereset alapját képezhetik, e mellékleteknek tisztán bizonyító és kisegítő szerepük van (lásd: 2008. május 19‑iTF1 kontra Bizottság ítélet,
T‑144/04
,
EU:T:2008:155
,
29.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat; 2012. október 25‑iArbos kontra Bizottság ítélet,
T‑161/06
, nem tették közzé,
EU:T:2012:573
,
23.
pont).
Másodsorban, a keresetlevelük 50. és 51. pontjában felhozott kifogásokat illetően meg kell jegyezni, hogy a felperesek azon iratok relevanciájának hiányát kifogásolják, amelyek alapján a Tanács fenntartotta azon állítását, hogy M. Hamcho Maher al‑Aszad sógora. Kiemelik, hogy ezt a nézőpontot már maga a Tanács is elutasította.
Márpedig, ugyan kétségkívül igaz, hogy a Tanács átadott a felpereseknek egy sajtóközleményt, amely M. Hamchót Maher al‑Aszad sógoraként mutatja be, és a Tanács már nem hozta fel ezen indokot nevének újbóli jegyzékbe vételének igazolásaként, e dokumentáció azonban más, a felperesekkel szemben felhozott új indokolás alátámasztása szempontjából is hasznos információkat tartalmaz, nevezetesen azt, hogy M. Hamcho prominens szíriai üzletember, aki közel áll a rezsim kulcsfontosságú szereplőihez, beleértve Maher al‑Aszadot is, és egy nagy szíriai holdingtársaság, a Hamcho International tulajdonosa, amely több szíriai iparágban tevékeny. A Tanács továbbá ellenkérelmének 12. pontjára emlékeztet, hogy a megtámadott jogi aktusokban felhozott indokok megalapozásakor nem azon információra támaszkodott, miszerint M. Hamcho Maher al‑Aszad sógora.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a felperesek állításával szemben az említett sajtóközlemény releváns nevük vitatott jegyzékekbe való újbóli felvételére vonatkozó indokok alátámasztása céljából.
Másodsorban a felperesek a benyújtott új bizonyítékok homályos és elvont jellegét róják fel a Tanácsnak, valamint megkérdőjelezik bizonyító erejüket, mivel szerintük nem azonosítják az abban szereplő információk első forrását.
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a Tanács a felperesek újbóli jegyzékbe vételének igazolásaként megküldte számukra a 2014. december 17‑én, illetve 2015. január 23‑án kelt, RELEX MD 342/14, RELEX MD 343/14 és RELEX MD 66/15 hivatkozási számú dokumentumot (lásd a keresetlevél A.9 és A.11 mellékletét). Három, nyilvánosan hozzáférhető információkat tartalmazó dokumentumról van szó, amelyek a Tanács szerint a felpereseket érintő általános és személyi összefüggések pontosítására szolgálnak. Konkrétan, a RELEX MD 342/14 hivatkozási számú dokumentum a felperesekkel szemben felhozott indokok, valamint az ezen indokolás alátámasztására szolgáló információk összefoglalását tartalmazza. Ezen információk különösen a „Wordcrunch”, a „The Washington Institute”, a „The Middle East Research and Information Project (MERIP)”, a „The Syria Report, Syriandays”, a „Le Commerce du Levant” és az „Al Arabiya” internetes oldalakon megjelent újságcikkek linkjei és kivonatai. E dokumentum továbbá két, 2006‑ban, illetve 2014‑ben megjelent könyv kivonatait is tartalmazza, valamint a Hamcho International internetes oldaláról származó információkat. A RELEX MD 343/14 hivatkozási számú dokumentum tartalmazza a
Le Commerce du Levant
folyóiratban megjelent, „La guerre a transformé la communauté syrienne des affaires” című cikket, amely bemutatja a szíriai gazdasági elit fejlődését és a fennálló rezsimmel való kapcsolatát. Végül a RELEX MD 66/15 hivatkozási számú dokumentum tartalmazza a „The Syria Report” internetes oldalán 2015. január 12‑én közzétett azon cikket, amely szerint a Szíriai Arab Köztársaság gazdasági miniszterének M. Hamchót kellett volna kineveznie a damaszkuszi (Szíria) kereskedelmi kamara főtitkárává.
A jelen esetben meg kell jegyezni, hogy a Tanács által átadott kivonatok, nevezetesen a RELEX MD 342/14 és a RELEX MD 66/15 hivatkozási számú dokumentumok alá tartozó kivonatok olvasata alapján megállapítható, hogy az abban szereplő információk nem homályosak és elvontak, amint azt a felperesek állítják, hanem éppen ellenkezőleg, konkrétak és pontosak. Az említett információk ugyanis hasznos konkrét adatokkal szolgálnak ahhoz, hogy M. Hamchót a szíriai rezsim kulcsfontosságú szereplőihez, köztük Maher al‑Aszadhoz közel álló, prominens üzletemberként írják le. Ehhez hasonlóan az említett információk pontosítják az általa ellátott és az őt az említett rezsimhez kapcsoló gazdasági és képviseleti tisztségeket, nevezetesen a Kétoldalú Üzleti Tanácsok Kínáért felelős elnöki tisztséget, valamint a szíriai ágazatok többségében jelen lévő, nagy szíriai holdingtársaság, a Hamcho International elnöki tisztségét.
Különösen rá kell mutatni az alábbiakra:
—
legelőször is több, különböző időpontban és forrásban megjelent cikk egyértelműen és konkrétan leírja a felperes rezsimmel fennálló kapcsolatát. Először is a 2006‑ban megjelent
Governance in the Middle East and North Africa
című könyv M. Hamchót a „the Cham Satellite channel” kereskedelmi televíziós csatorna bezárása keretében ugyanis úgy írta le, mint az „elnök közeli barátja, aki hamarosan megkezdi saját televíziós csatornájának működtetését”. Másodsorban a 2012 februárjában a „The Middle East Research and Information Project (MERIP)” internetes oldalon megjelent két cikk állítása szerint egyfelől „M. Hamcho Maher al‑Aszadhoz közel álló üzletember”, másfelől pedig „a rezsimhez valamilyen módon kapcsolódó családok uralkodóvá váltak a magánszektorban, egyre jelentősebb ellenőrzést gyakorolva az állami gazdasági eszközök felett, és hogy e klánokba tartozik a Hamcho család”. Harmadsorban a 2013 novemberében a
Le Commerce du Levant
folyóiratban megjelent cikk azt állította, hogy „több befolyásos üzletember, köztük Mohammad Hamcho érdekei oly mértékben a hatalomtól függnek, hogy a fennálló rendszer szerves részének tekintik őket”, és hogy „habár kevesen vannak, de ezek az üzletemberek jelentős pénzügyi tőkével rendelkeznek”;
—
ezt követően, a „Woldcrunch” internetes oldalon 2014. június 30‑án megjelent cikk szintén részletezi a felperes kereskedelmi tevékenységeit az alábbi módon: „M. Hamcho, Maher al‑Aszad szíriai oligarcha követője birtokolja az igencsak jövedelmező VOIP (Voice Over Internet Protocol) piacot Szíriában, és hamarosan engedélyt kap az ország idegenforgalmi minisztériumától a Tartus közelében lévő mesterséges sziget tervezetének kidolgozására”;
—
egyebek mellett a „The Syria Report” és a „Syriandays” internetes oldalon 2014. március 3‑án, illetve 30‑án megjelent két cikk leírja, hogy Khodr Orfali gazdasági miniszter kinevezte a felperest a Kétoldalú Üzleti Tanácsok Kínáért felelős elnöki tisztségére, valamint azt, hogy a felperes Wael N. al‑Halqi miniszterelnökkel és a gazdasági miniszterrel részt vett többek között a Kétoldalú Üzleti Tanácsok 2014. március 29‑i első közgyűlésén;
—
végül a „The Syria Report” internetes oldalon 2015. január 12‑én megjelent cikkben az szerepel, hogy a felperest a gazdasági miniszter 2014. december elején kinevezte a damaszkuszi kereskedelmi kamara főtitkárává, és hogy közel áll Maher al‑Aszadhoz, továbbá a Hamcho International fő részvényese, amely az informatikai ágazatban tevékeny csoport. A cikk állítása szerint az e kamara igazgatótanácsán belüli radikális változás oka több olyan tényező következménye, mint például bizonyos üzletemberek rezsimmel szemben képviselt álláspontja.
Ebből következően nem lehet helyt adni a felperesek azon érvelésének, mely szerint a Tanács által benyújtott dokumentáció csak homályos és elvont állításokat tartalmaz.
Ami ezen túlmenően a Tanács által benyújtott újságcikkekben szereplő információ elsődleges forrásai azonosításának hiányát illeti – amely cikkek ezért nem rendelkeznek bizonyító erővel –, emlékeztetni kell arra, hogy az állandó ítélkezési gyakorlatnak megfelelően a Bíróság és a Törvényszék tevékenységét a bizonyítékok szabad mérlegelésének elve szabályozza, és a benyújtott bizonyítékok jelentősége értékelésének egyetlen kritériuma a bizonyítékok hitelességében rejlik. Emellett valamely dokumentum bizonyító erejének értékelésekor ellenőrizni kell az abban szereplő információ valószínűségét, és figyelembe kell venni többek között a dokumentum eredetét, készítésének körülményeit, címzettjét, valamint fel kell tenni a kérdést, hogy tartalma alapján értelmesnek és hitelesnek tűnik‑e (lásd ebben az értelemben: 2012. szeptember 27‑iShell Petroleum és társai kontra Bizottság ítélet,
T‑343/06
,
EU:T:2012:478
,
161.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen esetben legelőször is azt kell megállapítani, hogy azon bizonyítékok, amelyek bizonyító erejét a felperesek vitatják, különböző digitális információforrásokból és tudományos tanulmányokból származnak, és különböző földrajzi eredetet tükröznek, nemcsak helyiek, mint a „The Syria Report” és a „Syriandays”, hanem külföldiek is, mint a „The Washington Institute”, a „Woldcrunch”, a „The Middle East Research and Information Project (MERIP)”, a „Le Commerce du Levant” és az „Al Arabiya”. Ezt követően a Tanácshoz hasonlóan meg kell jegyezni, hogy a hivatkozott újságcikkek különböző időpontokban – akár még a szíriai válság kezdete előtt – jelentek meg, és hogy azok már összekapcsolták a rezsimmel a felpereseket. Végül rá kell mutatni, hogy mindegyik információforrás különböző információval szolgál, annak ellenére, hogy mindegyik forrás lényegében egybevág a tekintetben, hogy M. Hamchót a rezsimhez kapcsolódó üzletemberként írja le az általa folytatott kereskedelmi tevékenységekre és az általa ellátott képviseleti tisztségekre tekintettel, valamint a tekintetben, hogy a felperesek – különösen a jelenlegi háborúval összefüggésben – hasznot húznak a szíriai rezsimből.
A Törvényszék ezért úgy véli, hogy a Tanács által szolgáltatott információk összességükben tekintve a fenti 87. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében megbízhatónak tekinthetők. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a szíriai háborús helyzet a gyakorlatban nehézzé, sőt lehetetlenné teszi – még az információk elsődleges forrásának kifejezett megjelölése nélkül is – olyan személyektől származó tanúvallomások beszerzését, akik vállalják személyazonosságukat. A nyomozással kapcsolatban ebből eredő nehézségek és azon veszély, amelynek azok teszik ki magukat, akik információt szolgáltatnak, megakadályozza, hogy a rezsimet támogató személyes cselekmények pontos forrásait azonosítsák (lásd ebben az értelemben: Bot főtanácsnok Anbouba kontra Tanács ítéletére vonatkozó indítványa,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:2
,
204.
pont). Végül meg kell jegyezni, hogy noha a felperesek keresetlevelükben általánosságban vitatják a Tanács által benyújtott kivonatok bizonyító erejét, a legcsekélyebb valószínűsítő körülményt sem terjesztenek elő, amely kétségbe vonhatná a hitelességüket.
Ebből következően a felpereseknek a Tanács által benyújtott információk bizonyító erejének hiányára vonatkozó, az információ elsődleges forrásai megjelölésének hiányára alapított érvelését el kell utasítani.
Harmadsorban a felperesek a Tanács által a RELEX MD 343/14 hivatkozási számú, 2013 novemberében a
Le Commerce du Levant
folyóiratban megjelent dokumentum keretében benyújtott cikkre hivatkoznak annak alátámasztására, hogy az említett cikk „érvényteleníti” a Tanács azon feltételezését, miszerint a felperesek üzleti sikerét csak a szíriai rezsimhez való közelségük és az utóbbi által számukra nyújtott támogatás magyarázhatja.
E tekintetben egyfelől meg kell jegyezni, hogy a felperesek ismét nem fejtik ki, hogy az említett cikk miként „érvényteleníti” a vitatott feltételezést. Másfelől a Tanácshoz hasonlóan mindenképpen meg kell állapítani, hogy a RELEX MD 343/14 hivatkozási számú dokumentumban megjelent cikk nemcsak hogy nem kérdőjelezi meg az említett feltételezést, hanem alkalmas annak alátámasztására, mivel egyéb szempontok mellett kiemeli azt, hogy több befolyásos üzletember – köztük M. Hamcho – érdekei „oly mértékben a hatalomtól függtek, hogy a fennálló rendszer szerves részének tekintették őket” (lásd e tekintetben: 227. o. alja). Ezért el kell utasítani a felperesek érvét.
A fentiekből következően a felperesek által a keresetlevelük 50. és 51. pontjában megfogalmazott érveket el kell utasítani, és következésképpen a második jogalap első részét is.
– A második jogalap második, a felperesek neve vitatott jegyzékekre való felvételének megalapozottságára vonatkozó értékelés során elkövetett hibára alapított részéről
A felperesek keresetlevelük 52. pontjában azt állítják, hogy nevük újbóli jegyzékbe vétele „nyilvánvalóan visszaélésszerű” volt, a Tanács azon szándékát leplezte, hogy „legalábbis a peres eljárás időtartama alatt” fenntartsa nevüket a vitatott jegyzékeken.
E tekintetben először is meg kell jegyezni, hogy – amint a fenti 66. pontban már kifejtésre került – a 2014. november 13‑iHamcho és Hamcho International I‑ítéletből (
T‑43/12
, nem tették közzé,
EU:T:2014:946
) kiderül, hogy a Tanács az új vizsgálat keretében megőrzi a lehetőségét arra, hogy a jogilag megkövetelt módon alátámasztott indokokkal újra felvegye a felperesek nevét a jegyzékekre. Ezzel összefüggésben az, hogy a Tanács újra felvette a felperesek nevét a vitatott jegyzékekbe, önmagában nem bizonyítja az említett intézmény felperesekkel szembeni visszaélésszerű és jogellenes szándékát.
Másodsorban, ha a Törvényszéknek úgy kellene tekintenie, hogy a felperesek az érvükkel valójában a nevük vitatott jegyzékekre való újbóli felvételének kellően alátámasztott és igazolt jellegét vitatják, emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság ítélkezési gyakorlatának megfelelően a jegyzékbe vétel megalapozottságának értékelését bizonyítékok nem elszigetelt módon, hanem azon összefüggésben történő vizsgálatával kell elvégezni, amelybe azok illeszkednek (lásd ebben az értelemben: 2013. július 18‑iBizottság és társai kontra Kadi ítélet,
C‑584/10 P, C‑593/10 P és C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
102.
pont; 2013. november 28‑iTanács kontra Manufacturing Support & Procurement Kala Naft ítélet,
C‑348/12 P
,
EU:C:2013:776
,
70.
pont).
Továbbá a Szíriában fennálló helyzetre tekintettel a Tanács eleget tesz a rá háruló bizonyítási tehernek, ha az uniós bíróság előtt kielégítően konkrét, pontosan meghatározott és egybevágó valószínűsítő körülmények olyan együttesét mutatja be, amely lehetővé teszi a pénzeszközei befagyasztására vonatkozó intézkedéssel érintett személy és a megdönteni kívánt rezsim közötti elégséges kapcsolat fennállásának megállapítását (2015. április 21‑iAnbouba kontra Tanács ítélet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
53.
pont).
A jelen esetben a 2014. december 19‑i levélből következik, hogy a Tanács úgy határozott, hogy a szíriai rezsimmel – különösen a fennálló rezsim vezetőivel fenntartott gazdasági és politikai összeköttetés, valamint az e közelségből általuk esetlegesen húzott haszon révén – fennálló kapcsolat kritériuma alapján újból jegyzékbe veszi a felperesek nevét. E kritérium a 2013/255 határozat 28. cikkének (1) bekezdéséből és a 36/2012 rendelet 15. cikkének (1) bekezdéséből következik. A Tanács indokolása egyébként M. Hamcho tekintetében egyfelől három elemet tartalmaz: először is M. Hamcho prominens szíriai üzletember, a Hamcho International tulajdonosa, másodsorban közel áll a szíriai rezsim kulcsfontosságú szereplőihez, beleértve Basar al‑Aszad elnököt és Maher al‑Aszadot is, harmadsorban pedig ellátja a Kétoldalú Üzleti Tanácsok Kínáért felelős elnöki tisztségét. Ebből következően haszonélvezője a rezsimnek és támogatást nyújt annak, továbbá kapcsolatban van a rezsimből hasznot húzó és azt támogató személyekkel is. Másfelől a Hamcho Intenational nevét azzal az indokkal vette jegyzékbe a Tanács, hogy az egy nagy szíriai holdingtársaság, amelynek M. Hamcho a tulajdonosa, valamint haszonélvezője a rezsimnek, és támogatást nyújt annak, továbbá kapcsolatban van egy, a rezsimből hasznot húzó és azt támogató személlyel.
Legelőször a M. Hamcho nevének újbóli jegyzékbe vételére vonatkozó egyes indok alátámasztottságát kell megvizsgálni.
Ami a harmadik, az M. Hamcho által ellátott a Kétoldalú Üzleti Tanácsok Kínáért felelős elnöki tisztséggel kapcsolatos indokot illeti, mindjárt meg kell jegyezni, hogy a felperesek szinte csak egyetlen érvet hoznak fel a Tanács ezen állításával szemben. Válaszukban csak azon állításra szorítkoznak, hogy „ezen intézményt gyorsan bezárták, már amennyiben valóban működött”, és hogy „egyszerű kereskedelmi kamarákról van szó”. Nem hoznak fel azonban semmilyen konkrét érvet a Tanács indokának lényegi vitatása céljából.
Egyébként a korlátozó intézkedések elfogadására vonatkozó ítélkezési gyakorlat szerint – tekintettel azok megelőző jellegére – amennyiben az uniós bíróság úgy véli, hogy az említett indokok legalább egyike kellően pontos és konkrét, alá van támasztva, valamint hogy önmagában elegendő alapot képez e határozat alátámasztásához, az a körülmény, hogy a többi indok nem ilyen, nem igazolhatja az említett határozat megsemmisítését (2013. november 28‑iTanács kontra Manufacturing Support & Procurement Kala Naft ítélet,
C‑348/12 P
,
EU:C:2013:776
,
72.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat;).
MindenesEtre a Törvényszék álláspontja szerint a fenti 83–88. pontban vizsgált dokumentumokból származó információkra, valamint Szíria különleges politikai és gazdasági összefüggéseire tekintettel a Tanács helytállóan állapíthatta meg, hogy M. Hamcho volt az egyik legjelentősebb szíriai üzletember, és hogy a gazdasági és képviseleti tisztségei folytán csak a rezsimmel fenntartott kapcsolatai révén folytathatott virágzó üzletet.
Meg kell ugyanis jegyezni, hogy – amint a Tanács által benyújtott dokumentumokból, és különösen a „The Syria Report” és a „Syriandays” internetes honlapokon 2014. március 3‑án, illetve 30‑án megjelent két cikkből kiderül – a felperest 2014 márciusában a gazdasági miniszter, Khodr Orfali kinevezte a Kétoldalú Üzleti Tanácsok Kínáért felelős elnökének. Továbbá a „The Syria Report” internetes oldalon 2015. január 12‑én megjelent cikkből kiderül, hogy 2014 decemberében a gazdasági miniszter a damaszkuszi kereskedelmi kamara főtitkárának is kinevezte őt. Noha kétségkívül igaz, hogy ezek a cikkek önmagukban nem teszik lehetővé az egyrészt a felperes, másrészt a gazdasági miniszter vagy a fennálló rezsim közötti közvetlen kapcsolat felállítását, ugyanakkor kellően konkrét, pontos és egybevágó valószínűsítő körülményeknek minősülnek, amelyek a felperes által a szíriai gazdasági életben – különösen a Hamcho International társaság tulajdonosaként és a gazdasági tevékenységei révén – betöltött jelentős pozícióval együttesen figyelembe veendők.
Emellett meg kell jegyezni, hogy a felperes olyan, a Kínáért felelős Kétoldalú Üzleti Tanácshoz hasonló gazdasági tanácsokban betöltött tisztsége, amelyek célja a szíriai gazdaságnak és a szíriai vállalkozások fejlődésének előmozdítása, csak a fennálló rezsimhez való bizonyos közelséggel magyarázható, és olyan nem vitatott ténybeli elemnek minősül, amely a felperes és a Basar al‑Aszad rezsim közötti biztos kapcsolatot tanúsítja. E kapcsolatot megerősíti az, hogy a gazdasági miniszter 2014 decemberében kinevezte a damaszkuszi kereskedelmi kamara főtitkári posztjára. A „The Syria Report” internetes oldalon 2015. január 12‑én megjelent cikk ugyanis ezzel kapcsolatban kifejti, hogy a damaszkuszi kereskedelmi kamara igazgatótanácsának összetételében bekövetkezett radikális változás oka több tényező, ideértve azon politikai álláspontot, amelyet bizonyos üzletemberek képviseltek a rezsimmel szemben.
Meg kell továbbá jegyezni, hogy az uniós bíróságnak a Tanács által hozott korlátozó intézkedések valósághű felülvizsgálata érdekében figyelembe kell vennie értékelése során a Szíriai Arab Köztársaság összefüggéseit (lásd ebben az értelemben: Bot főtanácsnok Anbouba kontra Tanács ítéletre vonatkozó indítványa,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:2
,
205.
pont).
A jelen esetben a Tanács a RELEX MD 343/14 hivatkozási számú dokumentumban bemutatta a felpereseknek a
Le Commerce du Levant
folyóiratban megjelent cikket. E cikk ismerteti azon általános összefüggéseket, amelyek azon prominens szíriai üzletembereket jellemzik, akik közé M. Hamcho tartozik. E cikk többek között megállapítja, hogy a legbefolyásosabb üzletemberek érdekei oly mértékben a szíriai hatalomtól függnek, hogy azok a fennálló rezsim szerves részének tekinthetők. Amint azt a Tanács a felpereseknek címzett 2014. december 19‑i levelében ismertette, e szempontot szemlélteti a szíriai rezsim autoritárius jellege is, amely szoros ellenőrzést gyakorol a szíriai gazdaság és annak szereplői felett.
Emellett meg kell jegyezni, hogy a szíriai ügyek közössége számos egyéb, különböző forrásokból származó újságcikk témája volt, amelyeket a Tanács az ellenkérelmének mellékletében benyújtott. E cikkek állítása szerint a szíriai gazdasági elitet nagyrészt a Basar al‑Aszad és a széles családi köre által választott vállalkozók alkották, és ezen elit a rezsimtől származó előnyök kihasználása révén virágzott. A jelen esetben – a Tanácshoz hasonlóan és a felperesek állításával ellentétben –meg kell jegyezni, hogy e dokumentáció elfogadható, mivel nem a vitatott jogi aktusok utólagos indokolása a célja, hanem annak bemutatása, hogy ezen jogi aktusok indokolása – azon összefüggésekre tekintettel, amelyben azokat elfogadták – megfelelő volt (lásd ebben az értelemben: 2012. november 15‑iTanács kontra Bamba ítélet,
C‑417/11 P
,
EU:C:2012:718
,
62.
pont).
Végül meg kell állapítani, hogy a Tanács ellenkérelmében pontosan kifejti nemcsak azt, hogy a felperes miként vesz részt Szíria vezető gazdasági osztályában, hanem a szíriai rezsimmel fennálló kapcsolatainak tagadhatatlan jellegét is, mivel – a képviseleti tisztségei és kereskedelmi tevékenységei révén, valamint a Hamcho International tulajdonosaként – meghatározó befolyást gyakorol e rezsim vezetőinek egész első köre felett, és ezáltal haszonélvezője e rezsimnek.
A fentiekből következően a Tanács helyesen állapította meg, hogy M. Hamcho az egyik legjelentősebb szíriai üzletember, és hogy kapcsolatot tartott fenn Basar al‑Aszad rezsimjével, mivel a Szíriai Arab Köztársaság képviseletével kapcsolatos tisztségeket látott el. Ezért azt a következtetést kell levonni, hogy kellően alátámasztottak azok az indokok, amelyek alapján M. Hamcho nevét újra felvették a vitatott jegyzékekbe.
Ezenfelül a 2013/255 határozat 28. cikkének (1) bekezdéséből következik, hogy a rezsimet támogató személyekkel összefüggésbe hozható szervezetekhez tartozó valamennyi pénzeszközt és gazdasági erőforrást be kell fagyasztani. A jelen esetben egyfelől a fenti 109. pontból következik, hogy M. Hamchót helytállóan vették fel a vitatott jegyzékekbe. Másfelől meg kell jegyezni, hogy – amint a felek beadványainak mellékletéből kiderül – a Hamcho International olyan holdingtársaság, amelynek fő tulajdonosa M. Hamcho, és ezt egyébként maguk a felperesek sem vitatták.
Következésképpen anélkül, hogy szükséges lenne a Tanács által előterjesztett bizonyítékok értékelése, meg kell állapítani, hogy helytállóan vették fel az M. Hamcho tulajdonában lévő holdingtársaság, a Hamcho International nevét a vitatott jegyzékekbe.
A második jogalap második részét, és ennek megfelelően e jogalap egészét el kell utasítani.
A harmadik, a tulajdonhoz és a gazdasági szabadsághoz való jog megsértésére alapított jogalapról
A felperesek azt állítják, hogy a tulajdonhoz és a gazdasági szabadsághoz való jogukat pusztán a védelemhez való joguk megsértése révén megsértették.
A Tanács vitatja a felperesek érvelését.
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy az Alapjogi Charta 41. cikkének (2) bekezdésében rögzített védelemhez való jog tiszteletben tartása magában foglalja a meghallgatáshoz való jogot, valamint az iratokba a bizalmas adatkezeléshez fűződő jogos érdekek tiszteletben tartása mellett való betekintés jogát (lásd: 2013. július 18‑iBizottság és társai kontra Kadi ítélet,
C‑584/10 P, C‑593/10 P és C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
99.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A korlátozó intézkedésekre vonatkozó állandó ítélkezési gyakorlat szerint a bírósági felülvizsgálat hatékonysága – amelynek vonatkoznia kell többek között azon indokok jogszerűségére, amelyekre megalapozzák valamely személy vagy szervezet nevének a korlátozó intézkedések címzettjeinek jegyzékeibe történő felvételét – azt jelenti, hogy az Unió köteles közölni ezen indokokat az érintett személlyel vagy szervezettel, amennyiben lehetséges, vagy az e felvételről való döntés időpontjában, vagy legalábbis a lehető leggyorsabban azután, hogy arra sor került, hogy lehetővé tegye az említett személynek vagy szervezetnek a jogorvoslathoz való joga határidőn belül történő gyakorlását (lásd ebben az értelemben: 2008. szeptember 3‑iKadi és Al Barakaat International Foundation kontra Tanács és a Bizottság ítélet,
C‑402/05 P és C‑415/05 P
,
EU:C:2008:461
,
336.
pont).
Az említett indokok közlésére vonatkozó ezen kötelezettség tiszteletben tartása ugyanis egyaránt szükséges ahhoz, hogy lehetővé tegye a korlátozó intézkedések címzettjeinek a jogaiknak a lehető legjobb feltételek mellett történő védelmét, és az ügy teljes ismeretében különösen annak eldöntését, hogy hasznos‑e az uniós bírósághoz fordulni (lásd ebben az értelemben: 1987. október 15‑iHeylens és társai ítélet,
222/86
,
EU:C:1987:442
,
15.
pont; 2014. február 4‑iSyrian Lebanese Commercial Bank kontra Tanács ítélet,
T‑174/12 és T‑80/13
,
EU:T:2014:52
,
132.
pont).
A jelen esetben meg kell jegyezni, hogy – amint a fenti 18., 19. és 23. pontból kiderül – a Tanács előzetesen közölte a 2014. december 19‑i levélben a felperesekkel a nevük vitatott jegyzékekbe való újbóli felvételének alátámasztására szolgáltatott indokokat és bizonyítékokat, és határidőt tűzött számukra az esetleges észrevételek benyújtására. A felperesek 2015. január 15‑én vitatták ezen újbóli jegyzékbe vételt. A Tanács ezt követően úgy határozott, hogy újra felveszi nevüket a vitatott jegyzékekbe, és a 2015. január 27‑i levelében közölte velük a döntését, a megtámadott jogi aktusokat és az őket érintő új információkat. Ennélfogva nem lehet felróni a Tanácsnak, hogy megsértette a felperesek védelemhez való jogát.
Ezt követően emlékeztetni kell arra, hogy a tulajdonhoz való jog az uniós jog általános elvei közé tartozik és az Alapjogi Charta 17. cikkében került rögzítésre (lásd: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
96.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Az állandó ítélkezési gyakorlat szerint azonban ezen alapvető jog az uniós jogban nem részesül korlátlan védelemben, hanem a társadalomban betöltött szerepe függvényében kell értékelni őket. Következésképpen e jog gyakorlása korlátozásoknak vethető alá, azzal a feltétellel, hogy e korlátozások ténylegesen az Unió által elérni kívánt közérdekű céloknak felelnek meg, és a kitűzött cél vonatkozásában nem jelentenek aránytalan és elviselhetetlen beavatkozást, amely épp az ily módon biztosított jog tartalmát veszélyeztetné (lásd: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
97.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ebből következően – tekintettel Szíriában a civil lakosság védelmének elsődleges fontosságára, valamint a megtámadott jogi aktusok által célzott mentességekre – a tulajdonhoz való jog felperes által hivatkozott korlátozása nem aránytalan (lásd ebben az értelemben: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
106.
pont), annál is inkább, mert a megtámadott jogi aktusok bizonyos kivételeket írnak elő, amelyek lehetővé teszik a intézkedésekkel érintett személyek és szervezetek számára az alapvető kiadások fedezését.
A megtámadott jogi aktusok ugyanis rendelkeznek arról a lehetőségről, hogy engedélyezzék a befagyasztott pénzeszközök felhasználását alapvető szükségletek fedezésére vagy bizonyos kötelezettségvállalások teljesítésére, valamint különleges jogosítványokat biztosítsanak pénzeszközök, egyéb vagyoni értékek vagy egyéb gazdasági erőforrások befagyasztásának feloldására, továbbá időszakos felülvizsgálat tárgyát képezik annak biztosítása érdekében, hogy azokat a személyeket és szervezeteket, akik, illetve amelyek már nem felelnek meg a szóban forgó listán való szereplés feltételeinek, töröljék arról (lásd ebben az értelemben: 2013. szeptember 13‑iMakhlouf kontra Tanács ítélet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
102.
és
105.
pont ).
Végül ami a felperesek Alapjogi Charta 16. cikkében kimondott gazdasági szabadságának állítólagos korlátozását illeti, a fenti 119. és 120. pontban a tulajdonhoz való joggal kapcsolatban kifejtettekkel megegyező indokok miatt az nem tekinthető aránytalannak.
Ebből következően a Tanács nem sértette meg a felperesek tulajdonhoz és gazdasági szabadsághoz való jogát.
Következésképpen a harmadik jogalapot, valamint a kereset egészét el kell utasítani.
A költségekről
Az eljárási szabályzat 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Mivel a felperesek pervesztesek lettek, a Tanács kérelmének megfelelően kötelezni kell őket a jelen eljárásban, valamint az ideiglenes intézkedés iránti eljárásban felmerült költségek viselésére.

A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A Törvényszék a keresetet elutasítja.

2)
A Törvényszék Mohamad Hamchót és a Hamcho Internationalt kötelezi a jelen eljárásban, valamint az ideiglenes intézkedés iránti eljárásban felmerült saját költségei, valamint az Európai Unió Tanácsa részéről felmerült költségek viselésére.

Van der Woude
Ulloa Rubio
Marcoulli
Kihirdetve Luxembourgban, a 2016. október 26‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.