CELEX: 62018CJ0072
Ennakkoratkaisupyyntö
Sosiaalipolitiikka
Direktiivi 1999/70/EY
Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus
4 lausekkeen 1 kohta
Syrjintäkiellon periaate
Julkisen sektorin opetustoimi
Kansallinen säännöstö, jossa myönnetään palkanlisä yksinomaan opettajille, jotka on otettu palvelukseen vakinaisina virkamiehinä toistaiseksi voimassa olevaan palvelussuhteeseen
Kyseisen palkanlisän epääminen opettajilta, jotka on otettu palvelukseen määräaikaisiksi julkishallinnon sopimussuhteisiksi toimihenkilöiksi
Käsite ”asialliset syyt”
Virkamiesasemaan erottamattomasti liittyvät ominaispiirteet

Ennakkoratkaisupyyntö koskee Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (
EYVL 1999, L 175, s. 43
) liitteenä olevan, 18.3.1999 tehdyn puitesopimuksen (jäljempänä puitesopimus) 4 lausekkeen tulkintaa.
Tämän pyyntö esitettiin asiassa, jossa vastakkain ovat Daniel Ustariz Aróstegui ja Departamento de Educación del Gobierno de Navarra (Navarran aluehallituksen opetusministeriö, Espanja; jäljempänä ”ministeriö”) ja jossa on kyse viimeksi mainitun kieltäytymisestä maksaa Ustariz Arósteguille palkkatasoon perustuvaa palkanlisää.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivin 1999/70 1 artiklan mukaan sen tarkoituksena on ”panna täytäntöön toimialaltaan yleisten työmarkkinakeskusjärjestöjen (EAY, UNICE ja CEEP) välillä – – tehty, liitteenä oleva – – puitesopimus”.
Puitesopimuksen 1 lausekkeen mukaan puitesopimuksen tarkoituksena on yhtäältä parantaa määräaikaisen työn laatua varmistamalla syrjintäkiellon periaatteen soveltaminen ja toisaalta laatia puitteet sellaisten väärinkäytösten ehkäisemiseksi, jotka johtuvat perättäisten määräaikaisten työsopimusten tai työsuhteiden käytöstä.
Puitesopimuksen 3 lausekkeessa, jonka otsikkona on ”Määritelmät”, määrätään seuraavaa:
”[Tässä sopimuksessa]
1.
– – ’määräaikaisella työntekijällä’ tarkoitetaan henkilöä, jolla on suoraan työnantajan ja työntekijän välillä tehty työsopimus tai solmittu työsuhde, jonka päättyminen määräytyy perustelluin syin, esimerkiksi tietyn päivämäärän umpeutumisen, tietyn tehtävän loppuun saattamisen tai tietyn tapahtuman ilmaantumisen perusteella[;]
2.
– – ’vastaavalla vakituisella työntekijällä’ tarkoitetaan työntekijää, jolla on toistaiseksi voimassa oleva työsopimus tai työsuhde ja joka työskentelee samassa työpaikassa ja samassa tai samanlaisessa työssä tai tehtävässä, ottaen huomioon pätevyys ja ammattitaito – –”
Puitesopimuksen 4 lausekkeen, jonka otsikko on ”Syrjimättömyyden periaate,” 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Määräaikaisiin työntekijöihin ei saa soveltaa epäedullisempia työehtoja kuin vastaaviin vakituisiin työntekijöihin pelkästään siksi, että heillä on määräaikainen työsopimus tai työsuhde, ellei siihen ole asiallisia syitä.”
Espanjan lainsäädäntö
Navarran julkishallinnon palveluksessa olevaan henkilöstöön sovellettavien sääntöjen konsolidoidun version hyväksymisestä 30.8.1993 annetun asetuksen 251/1993 (Decreto Foral Legislativo 251/1993 del Texto Refundido del Estatuto del Personal al Servicio de las Administraciones Públicas de Navarra, jäljempänä DFL 251/93) 3 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Navarran julkishallinnon palveluksessa on:
a)
virkamiehiä;
b)
ylimääräistä henkilöstöä;
c)
sopimussuhteisia toimihenkilöitä.”
DFL 251/93:n 12 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Navarran julkishallinnon virkamiehet jakautuvat seuraaviin palkkaluokkiin heidän palvelukseenottonsa edellyttämien tutkintotodistusten ja heidän hoitamiensa tehtävien mukaisesti – –”
DFL 251/93:n 13 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Kuhunkin edellä 12 §:ssä mainittuun palkkaluokkaan kuuluu seitsemän eri palkkatasoa.
2.   Uudet virkamiehet otetaan palvelukseen kyseessä olevan palkkaluokan tasolle 1.
3.   Virkamiehet voivat edetä palkkaluokassaan tasolta 1 tasolle 7 tämän henkilöstösäännön 16 §:n mukaisesti.”
DFL 251/93:n 16 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Virkamiehet voivat edetä palkkaluokassaan tasolta 1 tasolle 7 siitä riippumatta, mistä erikoisalasta näiden tutkintotodistusten, koulutuksen tai ammatin osalta on kyse.
2.   Palkkatasoilla eteneminen tapahtuu vuosittain seuraavasti:
a)
Sen välttämättömänä edellytyksenä on se, että virkamies on ollut kyseisellä tasolla vähintään kaksi vuotta voidakseen edetä seuraavalle tasolle.
b)
Virkamiehet eivät voi pysyä yli kahdeksaa vuotta samalla palkkatasolla niitä virkamiehiä lukuun ottamatta, jotka ovat päässeet tasolle 7.
c)
Tämän vaikuttamatta edellisissä kohdissa säädettyyn, 10 prosenttia palkkatasolla 1–6 olevista virkamiehistä etenee palvelusajan pituuden mukaisessa järjestyksessä välittömästi seuraavalle tasolle.
d)
10 prosenttia palkkatasolla 1–6 olevista virkamiehistä voi edetä välittömästi seuraavalle tasolle ansioihin perustuvalla kilpailumenettelyllä (concurso de méritos), joka toimitetaan erillisten hallinnollisten määräysten mukaisesti.”
DFL 251/93:n neljännessä siirtymäsäännöksessä säädetään seuraavaa:
”1. Vuoden 1992 tammikuun 1. päivästä alkaen ja aina siihen saakka, kunnes annetaan Navarran talousarviosta vuodeksi 1991 26.2.1991 annetun lain 5/1991 (Ley Foral 5/1991 de Presupuestos Generales de Navarra para 1991) 13 §:ssä tarkoitetut säännökset voimassa olevan palkkatasoihin ja palvelusaikaan perustuvan järjestelmän muuttamisesta, lykätään siirtymäkauden ajaksi tämän henkilöstösäännön 16 §:ssä säädetyt säännökset palkkatasoilla tapahtuvasta etenemisjärjestelmästä. Eteneminen toteutetaan mainitusta päivästä alkaen itsenäisesti kunkin virkamiehen osalta sen mukaan, kuinka pitkä tämän palvelusaika kyseisellä palkkatasolla on, seuraavasti:
a)
Palkkatasoilla 1–6 olevat virkamiehet siirtyvät automaattisesti seuraavalle tasolle sen jälkeen, kun kyseisellä tasolla on työskennelty 6 vuotta ja 7 kuukautta.
b)
Tätä uutta järjestelmää sovelletaan sen palvelusajan mukaisesti, joka kullakin virkamiehellä on palkkatasollaan 31.12.1991. Siinä tapauksessa, että virkamies ylittää mainittuna päivänä 6 vuoden ja 7 kuukauden vaatimuksen, erotus luetaan hyväksi palvelusaikana seuraavalla palkkatasolla. Palvelusajan laskeminen ja sen taloudelliset vaikutukset ovat väliaikaisia siihen saakka, kunnes viiden vuoden välein myönnettäviä ylimääräisiä ikälisiä koskevat oikeudenkäynnit on saatettu päätökseen.
2. Edellisessä momentissa säädetystä seuraa, että mainitusta päivästä alkaen ja samalla tavalla siirtymäkauden järjestelynä niissä tilanteissa, joissa eteneminen tapahtuu saman hallintoviranomaisen palveluksessa henkilöstösäännön 17 §:ssä tarkoitetulla tavalla palkkaluokasta toiseen, palkkataso ja palvelusaika tällä tasolla pysytetään sellaisina kuin ne olivat palkkaluokassa, josta ylentäminen tapahtuu.”
DFL 251/93:n 40 §:n 2 momentissa säädetään, että virkamiesten henkilökohtainen peruspalkka koostuu virkamiehen palkkaluokan alkupalkasta, hänen palkkatasoaan vastaavasta korvauksesta ja ikälisästä. Mainitussa artiklassa täsmennetään lisäksi, että henkilökohtainen peruspalkka on virkamiesaseman perusteella saavutettu oikeus.
Navarran julkishallinnon palvelukseen julkisoikeudellisten sopimusten nojalla otettavista toimihenkilöistä 28.9.2009 annetun asetuksen 68/2009 (Decreto Foral 68/2009 por el que se regula la contratación de personal en régimen administrativo en las Administraciones Públicas de Navarra) 11 §:ssä, sellaisena kuin se on 29.3.2017 annetussa asetuksessa 21/2017 (Decreto Foral 21/2017) (jäljempänä asetus 68/2009), säädetään seuraavaa:
”Julkishallinnon sopimussuhteiselle henkilöstölle maksetaan sen viran tai tehtävän mukaista palkkaa, jota henkilö hoitaa, sekä ikä- ja perhelisät. Palkkatasoa vastaavaa lisää, joka on osa virkamiesasemaan olennaisesti perustuvaa henkilökohtaista peruspalkkaa, ei makseta.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
Ministeriö otti syyskuussa 2007 Ustariz Arósteguin palvelukseen opettajaksi määräaikaisella julkisoikeudellisella sopimuksella. Hän on työskennellyt tuon jälkeen useissa oppilaitoksissa.
Ustariz Aróstegui pyysi 1.7.2016 ministeriötä myöntämään hänelle taannehtivasti neljän vuoden ajalta palkkatasoon perustuvan palkanlisän, jota virkamiehinä toimivat opettajat, joilla oli yhtä paljon palvelusaikaa kuin hänellä, saivat asetuksen 68/2009 nojalla.
Hän teki 18.10.2016 päivätyllä valituksella sisäisen oikaisuvaatimuksen edellä mainitun pyynnön implisiittisestä hylkäämisestä. Tämä valitus hylättiin 23.12.2016 tehdyllä ministeriön päätöksellä.
Ustariz Aróstegui valitti edellä mainitusta päätöksestä 28.2.2017 ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n
o
1 de Pamplonaan (Pamplonan maakunnallinen hallintotuomioistuin).
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että Navarrassa tällä hetkellä voimassa olevassa lainsäädännössä asetetaan palkkatasoon perustuvan palkanlisän maksamisen ainoaksi objektiiviseksi edellytykseksi se, että henkilö on ollut välittömästi tätä alemmalla palkkatasolla 6 vuotta ja 7 kuukautta, ja palkkatasoilla eteneminen tapahtuu näin ollen automaattisesti ajan kulumisen myötä. Samainen tuomioistuin täsmentää myös, että koska kansallisessa säännöstössä pidetään palkkatasoa ammatillisen urakehityksen järjestelmänä, joka koskee ainoastaan virkamiehiä, sen mukaan palkkatasoon perustuva palkanlisä on henkilökohtaista palkkaa, joka kuuluu erottamattomasti virkamiesasemaan, joka on täten subjektiivinen edellytys kyseisen lisän myöntämiseksi.
Ustariz Aróstegui täyttää 6 vuoden ja 7 kuukauden palvelusaikaa koskevan objektiivisen edellytyksen mutta ei täytä virkamiesasemaa koskevaa subjektiivista edellytystä.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että opettajien, jotka ovat virkamiehiä, ja opettajien, jotka ovat julkishallinnon sopimussuhteisia toimihenkilöitä, tehtävien, toimien ja ammatillisten velvoitteiden välillä ei ole mitään eroa, mutta pohtii kuitenkin kysymystä siitä, voivatko palkkatasoon perustuvan palkanlisän luonne ja tarkoitus muodostaa asiallisen syyn, joka oikeuttaa julkishallinnon sopimussuhteisten toimihenkilöiden epäedullisemman kohtelun.
Tässä tilanteessa Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n
o
1 de Pamplona on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko [puitesopimuksen] 4 lauseketta tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle aluelainsäädännölle, jolla on nimenomaisesti suljettu pois mahdollisuus vahvistaa ja maksaa tietty palkanlisä sille Navarran julkishallinnon henkilöstöryhmälle, joka muodostuu sopimussuhteisista toimihenkilöistä – joiden sopimukset ovat määräaikaisia –, siitä syystä, että mainittu palkanlisä maksetaan ylennyksestä ja ammattiuralla kehittymisestä vain ja ainoastaan virkamiehistä – joiden sopimukset ovat toistaiseksi voimassa olevia – muodostuvalle henkilöstöryhmälle?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
Kansallinen tuomioistuin pyrkii kysymyksellään selvittämään, onko puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan palkanlisän voivat saada ainoastaan vakinaisina virkamiehinä toistaiseksi voimassa olevaan palvelussuhteeseen otetut opettajat eivätkä muun muassa opettajat, jotka on otettu palvelukseen määräaikaisiksi julkishallinnon sopimussuhteisiksi toimihenkilöiksi.
On muistettava, että puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdan mukaan määräaikaisia työntekijöitä ei saa työehtojen osalta kohdella epäedullisemmin kuin vastaavassa tilanteessa olevia vakituisia työntekijöitä pelkästään siksi, että heillä on määräaikainen työsopimus tai työsuhde, ellei erilaiseen kohteluun ole asiallisia syitä.
Käsiteltävässä asiassa on ensimmäiseksi todettava, että koska ministeriö otti Ustariz Arósteguin palvelukseen opettajaksi määräaikaisella julkisoikeudellisella sopimuksella, on selvää, että hän kuuluu puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa ja 3 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun käsitteen ”määräaikainen työntekijä” piiriin ja näin ollen puitesopimuksen määräysten soveltamisalaan.
Siltä osin kuin on toiseksi kyse puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetusta työehtojen käsitteestä, oikeuskäytännöstä ilmenee, että ratkaiseva seikka sen arvioimisessa, kuuluuko toimenpide tämän käsitteen soveltamisalaan, on juuri työtä koskeva seikka eli työntekijän ja työnantajan välille muodostunut palvelussuhde (tuomio 5.6.2018, Grupo Norte Facility,
C-574/16
,
EU:C:2018:390
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Unionin tuomioistuin on katsonut, että mainitun käsitteen piiriin kuuluvat muun muassa kolmen vuoden välein myönnettävät ikälisät (ks. vastaavasti tuomio 22.12.2010, Gavieiro Gavieiro ja Iglesias Torres,
C-444/09 ja C-456/09
,
EU:C:2010:819
,
kohta ja määräys 18.2.2011, Montoya Medina,
C-273/10
, ei julkaistu,
EU:C:2011:167
,
kohta), ammatillisen täydennyskoulutuksen perusteella kuusivuotisen työskentelyn jälkeen maksettavat palkanlisät (ks. vastaavasti määräys 9.12.2012, Lorenzo Martínez,
C-556/11
, ei julkaistu,
EU:C:2012:67
,
kohta), osallistuminen ammatillisen kehityksen arviointisuunnitelmaan ja positiivisen arvioinnin johdosta myönnettävä taloudellinen kannustin (määräys 21.9.2016, Álvarez Santirso,
C-631/15
,
EU:C:2016:725
,
kohta) ja osallistuminen horisontaalista ammatillista uraa koskevaan järjestelmään, joka johtaa palkanlisään (määräys 22.3.2018, Centeno Meléndez,
C-315/17
, ei julkaistu,
EU:C:2018:207
,
kohta).
Koska käsiteltävässä asiassa 6 vuoden ja 7 kuukauden palvelusajan täyttyminen on – kuten ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämistä tiedoista ilmenee – ainoa objektiivinen edellytys kyseessä olevan palkanlisän myöntämiseksi, mainittu lisä maksetaan nimenomaisesti palvelussuhteen perusteella, ja täten näissä olosuhteissa sen myöntämistä on pidettävä puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettuna työehtona.
Kolmanneksi on syytä muistuttaa, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan syrjintäkiellon periaate, josta puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohta on erityinen ilmaus, edellyttää, että toisiinsa rinnastettavia tapauksia ei kohdella eri tavalla ja että erilaisia tapauksia ei kohdella samalla tavalla, ellei tällaista eroa voida objektiivisesti perustella (tuomio 5.6.2018, Grupo Norte Facility,
C-574/16
,
EU:C:2018:390
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Ministeriö väittää tästä kirjallisissa huomautuksissaan, että pääasiassa vakinaisten virkamiesten ja julkishallinnon sopimussuhteisten toimihenkilöiden välinen erilainen kohtelu, jonka Ustariz Aróstegui tuo esiin, ei kuulu puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa esitetyn kiellon piiriin, koska oikeus pääasiassa kyseessä olevaan palkanlisään ei kansallisessa oikeudessa ratkea palvelussuhteen määräaikaisen tai toistaiseksi voimassa olevan luonteen perusteella, vaan sen mukaan, onko kyseinen palvelussuhde luonteeltaan virkasuhde vai työsopimussuhde.
Espanjan hallitus ja ministeriö ovat lisäksi unionin tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa todenneet, että opetushenkilöstö, joka on otettu palvelukseen toistaiseksi voimassa olevilla yksityisoikeudellisilla sopimuksilla, ei myöskään voi saada mainittua palkanlisää.
On kuitenkin korostettava, että puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdan sanamuodosta seuraa, että riittää, että kyseisiä määräaikaisia työntekijöitä kohdellaan epäedullisemmin kuin vastaavassa tilanteessa olevia vakituisia työntekijöitä, jotta ensin mainituilla työntekijöillä on oikeus vaatia tämän lausekkeen soveltamista.
Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 31 kohdassa, tätä varten ei ole tarpeen, että kyseisiä määräaikaisia työntekijöitä kohdellaan epäedullisemmin kuin kaikkia vakituisia työntekijäryhmiä.
Täten on tutkittava, ovatko pääasiassa kyseessä olevien vakinaisten virkamiesten ja julkishallinnon sopimussuhteisten toimihenkilöiden tilanteet toisiinsa rinnastettavissa.
Jotta voidaan arvioida, tekevätkö työntekijät puitesopimuksessa tarkoitetulla tavalla samaa tai samanlaista työtä, on puitesopimuksen 3 lausekkeen 2 kohdan ja 4 lausekkeen 1 kohdan mukaisesti selvitettävä, voidaanko näiden työntekijöiden tilanteita pitää toisiinsa rinnastettavina, kun otetaan huomioon kaikki tekijät, kuten työn luonne, koulutusta koskevat edellytykset ja työehdot (tuomio 5.6.2018, Grupo Norte Facility,
C-574/16
,
EU:C:2018:390
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Nyt käsiteltävässä asiassa kansallisen tuomioistuimen – jolla ainoastaan on toimivalta arvioida tosiseikkoja – tehtävänä on selvittää, ovatko vakinaisten virkamiesten ja julkishallinnon sopimussuhteisten toimihenkilöiden tilanteet toisiinsa rinnastettavissa (ks. analogisesti tuomio 5.6.2018, Grupo Norte Facility,
C-574/16
,
EU:C:2018:390
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee kuitenkin, että virkamiehinä olevien opettajien ja Ustariz Arósteguin kaltaisten julkishallinnon sopimussuhteisina toimihenkilöinä olevien opettajien toimien, tehtävien ja ammatillisten velvoitteiden välillä ei ole mitään eroa.
Ellei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen arvioinnista kaikkien asiassa merkityksellisten tekijöiden perusteella muuta ilmene, on näin ollen katsottava, että Ustariz Arósteguin kaltaisen määräaikaisen työntekijän tilanne on rinnastettavissa ministeriön palveluksessa olevan vakituisen työntekijän tilanteeseen.
Tässä tilanteessa on todettava, kuten julkisasiamies lausuu ratkaisuehdotuksensa 44 kohdassa, että kyseessä on erilainen kohtelu, joka muodostuu siitä, että julkishallinnon sopimussuhteisilta toimihenkilöiltä evätään pääasiassa kyseessä oleva palkanlisä, kun taas vakinaisille virkamiehille myönnetään rinnastettavassa tilanteessa oikeus tähän palkanlisään.
Neljänneksi on selvitettävä, onko olemassa puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu asiallinen syy, jolla tällainen erilainen kohtelu voitaisiin oikeuttaa.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asiallisten syiden käsite edellyttää, että todettua erilaista kohtelua voidaan perustella sillä, että on olemassa kyseessä olevalle työehdolle ominaisia täsmällisiä ja konkreettisia seikkoja siinä erityisessä asiayhteydessä, johon työehto kuuluu, ja näin on oltava objektiivisten ja avointen arviointiperusteiden perusteella, jotta voidaan varmistaa, että kyseinen erilainen kohtelu vastaa todellista tarvetta, että sillä voidaan saavuttaa asetettu tavoite ja että se on tätä varten tarpeellinen. Tällaiset seikat voivat olla muun muassa seurausta niiden työtehtävien erityisluonteesta, joiden hoitamiseksi kyseiset määräaikaiset sopimukset on tehty, sekä näille tehtäville luontaisista ominaispiirteistä tai mahdollisesti jäsenvaltion toiminnasta, kun se pyrkii perusteltuun sosiaalipoliittiseen päämäärään (tuomio 13.9.2007, Del Cerro Alonso,
C-307/05
,
EU:C:2007:509
,
kohta; tuomio 22.12.2010, Gavieiro Gavieiro ja Iglesias Torres,
C-444/09 ja C-456/09
,
EU:C:2010:819
,
kohta ja tuomio 5.6.2018, Grupo Norte Facility,
C-574/16
,
EU:C:2018:390
,
kohta).
Sen sijaan pelkästään Ustariz Arósteguin kaltaisten julkishallinnon sopimussuhteisten toimihenkilöiden palvelussuhteen tilapäisyyteen vetoaminen ei ole näiden vaatimusten mukaista, eikä sitä näin ollen voida pitää puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettuna asiallisena syynä. Jos myönnettäisiin, että pelkästään palvelussuhteen tilapäisyys riittäisi perusteeksi määräaikaisten ja vakituisten työntekijöiden erilaiselle kohtelulle, näin tehtäisiin direktiivin 1999/70 ja puitesopimuksen tavoitteet sisällöllisesti tyhjiksi ja pidettäisiin loputtomasti yllä määräaikaisille työntekijöille epäedullista tilannetta (tuomio 8.9.2011, Rosado Santana,
C-177/10
,
EU:C:2011:557
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Espanjan hallitus ja ministeriö ovat väittäneet kirjallisissa huomautuksissaan, että pääasiassa kyseessä oleva palkanlisä on virkamiesasemaan erottamattomasti kuuluvaa henkilökohtaista peruspalkkaa. Kyseisellä palkanlisällä pyritään niiden mukaan erityisesti palkitsemaan virkamiehen edistyminen virkauralla etenemistä koskevassa järjestelmässä, mikä oikeuttaa muun muassa julkishallinnon sopimussuhteisten toimihenkilöiden sulkemisen tämän edun ulkopuolelle, koska he eivät voi edetä palkkatasoilla.
Tässä yhteydessä on muistutettava, että kun otetaan huomioon jäsenvaltioilla oman julkishallintonsa järjestämisessä oleva harkintavalta, ne voivat lähtökohtaisesti direktiiviä 1999/70 ja puitesopimusta rikkomatta säätää vakinaisiin virkoihin pääsemisen edellytyksistä ja tällaisten virkamiesten palvelukseen ottamisen ehdoista (tuomio 18.10.2012, Valenza ym.,
C-302/11–C‑305/11
,
EU:C:2012:646
,
kohta ja tuomio 20.9.2018, Motter,
C-466/17
,
EU:C:2018:758
,
kohta). Jäsenvaltioilla on täten oikeus asettaa palvelusvuosia koskevia edellytyksiä tiettyihin tehtäviin pääsemiseksi tai rajoittaa pääsy sisäiseen ylennysmenettelyyn ainoastaan vakinaisiin virkamiehiin, kun tämä johtuu tarpeesta ottaa huomioon kyseistä työtä koskevat objektiiviset vaatimukset, jotka eivät liity työsuhteen määräaikaisuuteen (ks. vastaavasti tuomio 8.9.2011, Rosado Santana,
C-177/10
,
EU:C:2011:557
,
ja
kohta).
Yleinen ja abstrakti edellytys, jonka mukaan henkilön on oltava virkamies, jotta hänen edukseen sovellettaisiin pääasiassa kyseessä olevan kaltaisia työehtoja, ilman, että tässä yhteydessä otetaan huomioon erityisesti hoidettavien tehtävien luonnetta tai ominaispiirteitä, ei kuitenkaan täytä tämän tuomion 40 ja 41 kohdassa mainittuja edellytyksiä (ks. vastaavasti tuomio 8.9.2011, Rosado Santana,
C-177/10
,
EU:C:2011:557
,
kohta).
Unionin tuomioistuin on myös katsonut, että julkishallinnon palvelukseen ottamisessa noudatettaviin menettelyihin suoranaisesti liittyvällä yleisellä edulla ei voida oikeuttaa erilaista kohtelua (ks. vastaavasti tuomio 25.7.2018, Vernaza Ayovi,
C-96/17
,
EU:C:2018:603
,
kohta).
Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 51 kohdassa, asetuksen 68/2009 11 §:stä seuraavaa julkishallinnon sopimussuhteisten toimihenkilöiden jättämistä pääasiassa kyseessä olevan palkanlisän ulkopuolelle ei voida pitää oikeutettuna, elleivät virkamiesasemaan erottamattomasti liittyvät ominaispiirteet ole tosiasiallisesti ratkaisevia kyseisen etuuden myöntämiseksi.
Käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimelle esitetystä oikeudenkäyntiaineistosta ilmenee, että mainitun palkanlisän myöntäminen ei liity kyseisen virkamiehen etenemiseen palkkatasoilla, vaan palvelusvuosiin. Tästä on todettava, että se seikka, että pääasiassa kyseessä olevalla palkanlisällä pyrittiin alun perin huomioimaan virkamiehen ansiot virkauralla etenemistä koskevassa järjestelmässä ja että se poikkesi täten toimenpiteestä, jolla pyrittiin yksinomaan palkitsemaan palvelusvuosia, ei voi johtaa katsomaan, että kyseinen lisä kuuluu erottamattomasti virkamiesasemaan, koska pääasian tosiseikkojen tapahtuma-aikaan sovellettujen siirtymäsäännösten nojalla ylennysjärjestelmä korkeimmilla palkkatasoilla oli keskeytetty ja korvattu säännöstöllä, jossa pelkästään myönnettiin oikeus kyseiseen palkanlisään tietynkestoisen palvelusjakson jälkeen, millä poistettiin näin kaikki eroavaisuudet yksinkertaiseen ikälisään verrattuna. Mikäli kansallisen tuomioistuimen arvioinnista ei muuta ilmene, pääasiassa kyseessä oleva palkanlisä myönnetään täten virkamiehille yksinomaan vaaditun palvelusajan suorittamisen perusteella eikä sillä ole vaikutusta heidän asemaansa virkauralla etenemistä koskevassa järjestelmässä.
Espanjan hallituksen ja ministeriön väitteestä, jonka mukaan vakinaisten virkamiesten tehtävät ovat luonteeltaan erilaisia, millä voidaan oikeuttaa se edullisempi kohtelu, jota heihin sovelletaan verrattuna heihin rinnastettavassa tilanteessa oleviin julkishallinnon sopimussuhteisiin toimihenkilöihin, on lisäksi todettava, ettei unionin tuomioistuimelle esitetystä oikeudenkäyntiaineistosta ilmene mitään konkreettista ja täsmällistä tätä koskevaa seikkaa. Tällainen ero voisi joka tapauksessa olla merkityksellinen vain, jos palkanlisän tarkoituksena olisi palkita sellaisten tehtävien suorittamista, joita voivat hoitaa ainoastaan virkamiehet eivätkä määräaikaiset sopimussuhteiset toimihenkilöt. Se ministeriön unionin tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa vahvistama seikka, että määräaikaisten julkisoikeudellisten sopimusten nojalla työskennellyt ajanjaksot otetaan täysimääräisesti huomioon julkishallinnon sopimussuhteisen toimihenkilön vakinaistamisen yhteydessä, paremminkin puhuu sitä näkemystä vastaan, että tällaisten tehtävien suorittaminen on ratkaiseva tekijä palkanlisän myöntämiseksi, koska julkishallinnon sopimussuhteinen toimihenkilö ei olisi voinut hoitaa tämän tyyppisiä tehtäviä ennen vakinaistamistaan (ks. analogisesti määräys 22.3.2018, Centeno Meléndez,
C-315/17
, ei julkaistu,
EU:C:2018:207
,
kohta).
Näin on katsottava, että mikäli kansallisen tuomioistuimen tämän suhteen suorittamasta arvioinnista ei muuta ilmene, käsiteltävässä asiassa ei ole olemassa mitään puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettuja asiallisia syitä, joilla voitaisiin oikeuttaa se, että julkishallinnon sopimussuhteiset toimihenkilöt, jotka ovat työskennelleet vaadittavan palvelusajan, eivät voi saada pääasiassa kyseessä olevaa palkanlisää.
Edellä esitetyn perusteella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan palkanlisän voivat saada ainoastaan vakinaisina virkamiehinä toistaiseksi voimassa olevaan palvelussuhteeseen otetut opettajat eivätkä muun muassa opettajat, jotka on otettu palvelukseen julkishallinnon määräaikaisiksi sopimussuhteisiksi toimihenkilöiksi, mikäli työskenteleminen tietyn palvelusajan verran on ainoa edellytys kyseisen lisän myöntämiseksi.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan, 18.3.1999 tehdyn puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan palkanlisän voivat saada ainoastaan vakinaisina virkamiehinä toistaiseksi voimassa olevaan palvelussuhteeseen otetut opettajat eivätkä muun muassa opettajat, jotka on otettu palvelukseen julkishallinnon määräaikaisiksi sopimussuhteisiksi toimihenkilöiksi, mikäli työskenteleminen tietyn palvelusajan verran on ainoa edellytys kyseisen lisän myöntämiseksi.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: espanja.