CELEX: 62020TJ0540
Tuet
Egyptistä peräisin olevien jatkuvakuituisten lasikuitutuotteiden tuonti
Täytäntöönpanoasetus (EU) 2020/870
Lopullinen tasoitustulli ja väliaikaisen tasoitustullin lopullinen kantaminen
Puolustautumisoikeudet
Taho, josta tuen katsotaan johtuvan
Ilmeinen arviointivirhe
Tuontitullien palautusjärjestelmä
Valuuttakurssitappioiden verokohtelu
Hinnan alittavuuden marginaalin laskeminen

(
)
Kantaja Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE vaatii SEUT 263 artiklaan perustuvalla kanteellaan kumoamaan lopullisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta Egyptistä peräisin olevien jatkuvakuituisten lasikuitutuotteiden tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä lopullisen tasoitustullin perimisestä Egyptistä peräisin olevien jatkuvakuituisten lasikuitutuotteiden kirjatusta tuonnista 24.6.2020 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2020/870 (EUVL 2020, L 201, s. 10; jäljempänä riidanalainen täytäntöönpanoasetus) kantajaa koskevin osin.
I
Asian tausta
Kantaja on Egyptin arabitasavallan oikeuden mukaisesti perustettu yhtiö, jonka osakkaat ovat kiinalaisia yrityksiä. Kantajan toiminta koostuu tiettyjen silmukka- ja/tai ristikudokseksi kudottujen lasikuitukankaiden (jäljempänä lasikuitukankaat) ja jatkuvakuituisten lasikuitutuotteiden (jäljempänä lasikuitutuotteet) tuotannosta ja viennistä, ja viimeksi mainitut ovat lasikuitukankaiden pääraaka-aine. Näitä tuotteita myydään muun muassa Euroopan unionissa.
A
Kiinan ja Egyptin Suezin talous- ja kauppayhteistyöalue
Kantaja on sijoittautunut Kiinan ja Egyptin Suezin kauppa- ja yhteistyöalueelle (Egypti) (jäljempänä SETC-alue). Egyptin arabitasavalta ja Kiinan kansantasavalta ovat perustaneet SETC-alueen yhdessä. Sen historia ulottuu 1990-luvulle. Vuonna 1997 Kiinan ja Egyptin pääministerit allekirjoittivat yhteisymmärryspöytäkirjan, jossa maat sopivat ”[tekevänsä] yhteistyötä vapaakauppa-alueen kehittämiseksi Suezinlahden pohjoisosassa”.
Vuonna 2002 Egyptin viranomaiset luokittelivat virallisesti erityistalousalueeksi laajemman 20 km2:n suuruisen alueen eli Suezinlahden luoteisosan talousalueen, jolla SETC-alue sijaitsee, ja näin ollen erityistalousalueita koskevaa Egyptin lakia nro 83/2002 (jäljempänä laki nro 83/2002) alettiin soveltaa myös SETC-alueeseen.
Kiinan ja Egyptin valtioiden omistuksessa olevat yksiköt perustivat Egypt TEDA Investment Co:n (jäljempänä Egypt TEDA), jonka osakkeista 80 prosenttia on Kiinan valtion omistuksessa olevilla yksiköillä ja loput 20 prosenttia Egyptin valtion omistuksessa olevilla yksiköillä.
Vuonna 2012 Egyptin presidentti teki Kiinaan vierailun, jonka aikana hän viittasi SETC-alueeseen näiden kahden maan välisenä keskeisenä yhteistyöhankkeena. Hän ilmaisi myös toiveensa siitä, että yhä useammat kiinalaiset yritykset investoisivat SETC-alueeseen ja osallistuisivat näin Egyptin elvytysohjelmaan.
Vuonna 2013 SETC-aluetta laajennettiin 6 km²:llä Egypt TEDA:n ja Egyptin viranomaisten välisellä sopimuksella. Samana vuonna SETC-aluetta kehitettiin Kiinan Uusi silkkitie  ‑aloitteen puitteissa. Tämä aloite kattaa kansainvälisen tuotantokapasiteettia ja laitevalmistusta koskevan yhteistyön edistämisestä 13.5.2015 annettujen Kiinan valtioneuvoston ohjaavien lausuntojen mukaan yritysten, jotka ”[suuntautuvat ulkomaille]”, mahdollisuuden saada tukea, johon kuuluvat rahoitus- ja verotukipolitiikka, pehmeäehtoiset lainat, rahoitustuki syndikoitujen lainojen kautta, vientiluotto, hankerahoitus, pääomasijoitukset ja vientiluottovakuutus.
Vuonna 2015 edellä 4 kohdassa mainittu erityistalousalue, johon SETC-alue kuului, liitettiin virallisesti Suezin kanavan talousalueeseen (jäljempänä SC-alue), joka on laajempi Suezin kanavaa ympäröivän alueen kattava alue ja jota säännellään lailla nro 83/2002, Egyptin laatiman Suezin kanavan kehittämissuunnitelman yhteydessä.
Vuonna 2016 Kiinan ja Egyptin presidentit vihkivät virallisesti käyttöön SETC-alueen 6 km2:n laajennushankkeen ja allekirjoittivat 21.1.2016 Kiinan ja Egyptin välisen yhteistyösopimuksen (jäljempänä vuoden 2016 yhteistyösopimus), jossa selvennetään SETC-alueen merkitystä ja oikeudellista asemaa.
Vuoden 2016 yhteistyösopimuksen mukaan valtiot kehittävät yhdessä SETC-aluetta. Ne toimivat tässä omien kansallisten strategioidensa mukaisesti (Uusi silkkitie  ‑aloite Kiinan osalta ja Suezin kanavan kehittämissuunnitelma Egyptin osalta). Egyptin viranomaiset tarjoavat hanketta varten maan, työvoiman ja joitakin verohelpotuksia, kun taas alueella toimivat kiinalaisyritykset hoitavat tuotantolaitosta tarjoamalla käyttöomaisuutta ja johtajia. Egyptin varojen puutteen kompensoimiseksi Kiinan viranomaiset tukevat hanketta myös tarjoamalla tarvittavaa taloudellista tukea Egypt TEDAlle ja SETC-alueella toimiville kiinalaisyrityksille.
B
Riidanalaisen täytäntöönpanoasetuksen antamiseen johtanut menettely
Väliintulija Association des producteurs de fibres de verre européens (APFE) teki komissiolle 24.4.2019 kantelun niiden tuottajien nimissä, jotka edustivat 71:tä prosenttia unionin kokonaistuotannosta, ja sen mukaan Egyptistä peräisin olevien lasikuituotteiden tuontia oli tuettu ja tästä oli aiheutunut vahinkoa unionin tuotannonalalle.
Tämän kantelun johdosta komissio aloitti muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2019 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1037 (EUVL 016, L 176, s. 55; jäljempänä tukien vastainen perusasetus) 10 artiklan perusteella 7.6.2019 tukien vastaisen tutkimuksen tuonnista, joka koski lasikuitutuotteita ja tarkemmin sanoen, kuten tämän tutkimuksen vireillepanoilmoituksen 2 kohdasta käy ilmi, enintään 50 mm pituisia silvottuja lasikuitusäikeitä, jatkuvakuituista kiertämätöntä lasikuitulankaa, pois luettuna kyllästetty ja päällystetty jatkuvakuituinen kiertämätön lasikuitulanka, jolla on yli 3 prosentin hehkutushäviö (määritetty ISO-standardin 1887 mukaisesti), ja lasikuitufilamenteista valmistetutta mattoja, pois luettuna lasivillasta valmistetut matot.
Tukia ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1.4.2018 ja 31.3.2019 välisen ajanjakson, kun taas vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttavien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1.1.2016 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson.
Tutkimusajanjakson aikana kantaja myi lasikuitutuotteita riippumattomille asiakkaille sekä Egyptissä että ulkomailla. Se myi lasikuitutuotteita myös kolmelle etuyhteydessä olevalle asiakkaalle unionissa eli Jushi Spain SA:lle, Jushi France SAS:lle ja Jushi ltalia Srl:lle sekä Hengshi Egypt Fiberglass Fabrics SAE:lle (jäljempänä Hengshi), joka kuuluu myös SETC-alueeseen.
Kantaja esitti komissiolle huomautuksensa tuesta ja vahingosta 24.6.2019 ja toimitti vastauksensa tukien vastaiseen kyselylomakkeeseen heinäkuussa 2019. Komissio teki myös tarkastuskäynnin kantajan toimitiloihin.
Egyptin viranomaiset toimittivat 7.8.2019 vastauksensa tukien vastaiseen kyselylomakkeeseen.
Komissio muutti 12.2.2020 7.6.2019 julkaistua vireillepanoilmoitusta, koska se löysi tukien vastaisen tutkimuksen yhteydessä lisänäyttöä merkityksellisistä tuista eli etuuskohtelun mukaisia lainoja, jotka  Kiinan valtion omistamat tai valtion määräysvallassa olevat pankit olivat  väitetysti myöntäneet kantajalle, ja katsoi, että oli perusteltua sisällyttää nämä tuet käynnissä olevaan tutkimukseen 10 artiklan 7 kohdan mukaisesti. Komissio lisäsi tutkivansa myös, oliko Egyptin viranomaisten ja Kiinan viranomaisten yhteistyö vaikuttanut muihin tukiohjelmiin.
Muutettuaan vireillepanoilmoitusta komissio lähetti 12.2.2020 kantajalle ja Egyptin viranomaisille tietopyynnön tutkimuksen piiriin kuuluvista täydentävistä tukiohjelmista.
Komissio lähetti 14.2.2020 ennakkoilmoitusasiakirjan, jossa se ilmoitti kantajalle aikomuksestaan ottaa käyttöön väliaikaisia tasoitustoimenpiteitä  lasikuitutuotteiden tuonnissa. Komissio julkaisi samana päivänä myös Egyptistä peräisin olevien jatkuvakuituisten lasikuitutuotteiden tuonnin asettamisesta kirjaamisvelvoitteen alaiseksi 13.2.2020 annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2020/199 (EUVL 2020, L 42, s. 10). Kantaja esitti 19.2.2020 kyseistä asiakirjaa koskevat huomautuksensa.
Egyptin viranomaiset esittivät 17.2.2020 vastauksena komission tietopyyntöön huomautuksensa, joissa ne pyysivät tämän tietopyynnön peruuttamista, koska niillä ei ollut oikeudellista toimivaltaa koordinoida niiden lainkäyttöalueen ulkopuolella sijaitsevien kiinalaisten yksikköjen vastausta. Komissio vastasi 20.2.2020 Egyptin viranomaisten kirjeeseen korostaen, että nämä voisivat toimittaa pyydetyt tiedot joko yksin tai yhteistyössä Kiinan viranomaisten kanssa. Egyptin viranomaiset lähettivät 27.2.2020 täydentävän kirjeen, jossa ne toistivat pyyntönsä siitä, että komissio peruuttaa tietopyyntönsä sillä perusteella, että kiinalaisten yksikköjen toimia ei voitu laillisesti katsoa Egyptin viranomaisten tekemiksi ja että komissio loukkasi niiden puolustautumisoikeuksia. Tässä kirjeessä ne pyysivät myös kuulemisesta vastaavan neuvonantajan järjestämää kuulemista, joka pidettiin 1.4.2020.
Egyptin viranomaiset ja kantaja antoivat lopulta vastauksensa komission tietopyyntöön 5.3.2020.
Komissio antoi 4.3.2020 kantajalle ennakkoilmoituksen. Seuraavana päivänä komissio antoi väliaikaisen tasoitustullin käyttöön ottamisesta Egyptistä peräisin olevien jatkuvakuituisten lasikuitutuotteiden tuonnissa annetun asetuksen (EU) 2020/379 (EUVL 2020, L 69, s. 14; jäljempänä väliaikainen täytäntöönpanoasetus). Kyseinen täytäntöönpanoasetus julkaistiin 6.3.2020 Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ja siinä otettiin käyttöön kantajan osalta 8,7 prosentin suuruinen väliaikainen tasoitustulli.
Komissio ilmoitti kantajalle 18.3.2020 päivätyllä kirjeellä, että kantajan tietopyyntöön antamien vastausten perusteella sen oli harkittava tukien vastaisen perusasetuksen 28 artiklan säännösten soveltamista tiettyjen pyydettyjen tietojen osalta. Kantaja vastasi tähän kirjeeseen 20.3.2020.
Kantaja esitti myös 18.3.2020 huomautuksensa väliaikaisesta täytäntöönpanoasetuksesta, minkä jälkeen kyseistä täytäntöönpanoasetusta koskeva kuulemistilaisuus järjestettiin komission kanssa.
Komissio lähetti 29.4.2020 kantajalle lopullisen ilmoituksen, josta kantaja esitti huomautuksensa 9.5.2020. Komission kanssa pidettiin tämän jälkeen kuulemistilaisuus tästä ilmoituksesta.
Komissio antoi 24.6.2020 riidanalaisen täytäntöönpanoasetuksen. Mainitussa täytäntöönpanoasetuksessa otetaan käyttöön 13,1 prosentin suuruinen lopullinen tasoitustulli kantajan unioniin suuntautuvassa jatkuvakuituisten lasikuitutuotteiden tuonnissa.
II
Asianosaisten vaatimukset
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–        kumoaa riidanalaisen täytäntöönpanoasetuksen kantajaa koskevilta osin
–        velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut
–        velvoittaa väliintulijan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Komissio ja väliintulija vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin
–        hylkää kanteen perusteettomana
–        velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
III
Oikeudellinen arviointi
– –
A
Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee tukien vastaisen perusasetuksen 2 artiklan a ja b alakohdan, 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 4 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 28 artiklan 1 kohdan rikkomista
– –
2.
Ensimmäisen kanneperusteen toinen osa, joka koskee tukien vastaisen perusasetuksen
2 artikla
n a ja
b alakohd
an sekä
3 artikla
n
1 kohd
an
a alakohd
an rikkomista
Kantaja esittää tämän osan tueksi kolme pääasiallista väitettä. Ensinnäkin sen mukaan komission tulkinta tukien vastaisen perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdasta ei ole unionin oikeuden kannalta perusteltu. Toiseksi komission vetoaminen Maailman kauppajärjestön (WTO) oikeuteen kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan tulkitsemiseksi on perusteeton. Kolmanneksi se, miten komissio tulkitsee tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan 1 alakohtaa, ei ole WTO:n oikeuskäytännön eikä kansainvälisen julkisoikeuden mukainen.
Ensimmäisen väitteen tueksi kantaja esittää, että tukien vastaisen perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan, jonka sanamuoto on selvä ja täsmällinen niin ettei sitä ole tarpeen tulkita 23.5.1969 tehdyn valtiosopimusoikeutta koskevan Wienin yleissopimuksen (jäljempänä Wienin yleissopimus)  ja YK:n kansainvälisen oikeuden toimikunnan (ILC) valtioiden vastuuta kansainvälisen oikeuden vastaisista teoista koskevien artiklaluonnosten (jäljempänä ILC:n artiklat) valossa, sanamuodon mukaisesta tulkinnasta ilmenee, että taloudellista tukea antavan viranomaisen on sijaittava alkuperä- tai viejämaassa mutta myös itse taloudellinen tuki on myönnettävä siellä. Tätä tulkintaa tukee tukien vastaisen perusasetuksen yleinen asiayhteys, erityisesti sen 10 artiklan 7 kohta ja 13 artiklan 1 kohta.
Toisen väitteensä tueksi kantaja esittää, että komissio on tulkinnut tukien vastaisen perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa virheellisesti WTO:n oikeuden valossa. Se toteaa, että vaikka oikeuskäytännön mukaan unionin tuomioistuimet voivat valvoa unionin toimen lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden silloin, kun unionin tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksytty erityinen velvoite, ei nyt käsiteltävässä asiassa voida kuitenkaan vedota WTO:n oikeuden valossa tehtyyn tulkintaan tukien vastaisen perusasetuksen sellaisten säännösten osalta, jotka poikkeavat tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen määräyksistä.  Kantajan mukaan tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen sanamuoto poikkeaa selvästi kyseisessä asetuksessa käytetyistä ilmaisuista tuen käsitteen määrittelyssä.
Kolmannen väitteensä tueksi kantaja esittää, että mikäli WTO:n oikeus olisi otettava huomioon tulkittaessa ilmaisua ”julkiset viranomaiset” tukien vastaisessa perusasetuksessa, komission tulkinta tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan 1 alakohdasta on virheellinen, koska siinä jätetään huomiotta Wienin yleissopimuksen 31 artiklan 1 ja 3 kohta. Tästä tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen artiklasta käy nimittäin selvästi ilmi, että kolmansien maiden viranomaisten toimien ei voida katsoa johtuvan alkuperämaan tai viejämaan viranomaisista. Tämän tulkinnan vahvistavat kyseisen sopimuksen muut määräykset, kuten 13 artiklan 1, 2 ja 4 kohta sekä 18 artiklan 1 kohdan a alakohta.
Lisäksi ILC:n artiklojen 11 artikla ei ole Wienin yleissopimuksen 31 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettu kansainvälisen oikeuden ”asiaanvaikuttava” sääntö tulkittaessa tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan 1 alakohdassa olevaa ilmaisua ”julkiset viranomaiset”. Kantajan mukaan WTO:n valituselin ei ole katsonut toisin asiassa ”Yhdysvallat – tiettyjen Kiinasta peräisin olevien tuotteiden lopullinen polkumyynti- ja tasoitustulli” (WT/DS 379/AB/R). Kantaja lisää vastauskirjelmässään, että jos tähän tutkimukseen olisi sovellettu tukia ja tasoitustulleja koskevaa sopimusta tukien vastaisen perusasetuksen sijasta, komissio olisi voinut luokitella Kiinan julkisten elinten kantajalle myöntämät tuet tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi tueksi ilman, että näiden taloudellisten tukien katsottaisi johtuvan Egyptin viranomaisista ILC:n artiklojen 11 artiklan perusteella. ILC:n artiklojen 11 artiklaa ei kantajan mukaan voida missään tapauksessa soveltaa nyt esillä olevassa asiassa, koska sillä on tarkoitus säännellä valtion, joka on liitetty toiseen valtioon tämän hankittua alueen, toimintaa, jonka katsotaan olevan viimeksi mainitun valtion vastuulla,  tai sitä, että valtio hyväksyy myöhemmän yksityisen tehdyn tai tekeillä olevan lainvastaisen teon. Valtion vahingonkorvausvastuuta toisen valtion toiminnasta sääntelevät nimittäin ILC:n artiklojen 16-18 artikla eikä näiden artiklojen 11 artikla.
Komissio kiistää nämä väitteet väliintulijan tukemana.
Kuten edellä 39 kohdasta ilmenee, kantajan mukaan komission tulkinta tukien vastaisen perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdasta, erityisesti alkuperä- tai viejämaan viranomaisten käsitteestä, ei ole perusteltu unionin oikeuden perusteella.
Tähän kysymykseen vastaamiseksi on huomautettava, että oikeuskäytännön mukaan jokainen unionin oikeuden säännös tai määräys on sijoitettava asiayhteyteensä, ja sitä on tulkittava siten, että huomioon otetaan unionin oikeus kokonaisuudessaan, sen tavoitteet sekä sen kehitysaste tulkittavana olevan säännöksen tai määräyksen soveltamisajankohtana (ks. vastaavasti tuomio 28.7.2016, Association France Nature Environnement, C-379/15, EU:C:2016:603, 49 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tästä on todettava ensinnäkin, että tukien vastaisen perusasetuksen 3 artiklan mukaan tuen katsotaan olevan kyseessä, jos sen 1 ja 2 kohdan mukaiset edellytykset täyttyvät eli jos alkuperä- tai viejämaan julkiset viranomaiset myöntävät ”taloudellista tukea” ja jos sitä kautta annetaan ”etua”.
Mainitun asetuksen 2 artiklan b alakohdassa määritellään julkisen viranomaisen käsite siten, että sillä tarkoitetaan alkuperä- tai viejämaan alueella toimivaa julkista elintä.
Tässä artiklassa oleva julkisen viranomaisen määritelmä rajoittuu kuitenkin tulkitsemaan julkisen viranomaisten käsitettä siten, että se kattaa alkuperä- tai viejämaan julkiset elimet. Tässä säännöksessä ei kuitenkaan suljeta pois sitä, että taloudellisen tuen voidaan katsoa johtuvan kyseisen tuotteen alkuperä- tai viejämaan julkisista viranomaisista käytettävissä olevan erityisen näytön perusteella.
Toiseksi on todettava, että tämän asetuksen johdanto-osan 5 perustelukappaleessa todetaan, että ”tuen olemassaoloa määritettäessä on tarpeen osoittaa, että julkinen viranomainen tai julkinen elin on tietyn maan alueella myöntänyt rahallista avustusta tai että jonkinlaista tulosuojaa tai hintatukea GATT 1994  ‑sopimuksen XVI artiklassa tarkoitetussa merkityksessä on annettu ja että vastaanottajana oleva yritys on hyötynyt edusta”.
Tässä perustelukappaleessa käytetty ilmaisu ”maan alueella” ei merkitse sitä, että tuen olisi oltava suoraan peräisin alkuperä- tai viejämaan julkiselta elimeltä. Päinvastoin, kuten komissio toteaa, näiden ilmaisujen käyttäminen ei sulje pois mahdollisuutta päätellä, että taloudellisten tukien voidaan katsoa johtuvan tuotteen alkuperä- tai viejämaan viranomaisista.
Tukien vastaisessa perusasetuksessa ei siten suljeta pois sitä, että vaikka taloudellinen tuki ei ole peräisin suoraan alkuperä- tai viejämaan viranomaisilta, tämän tuen voidaan katsoa johtuvan niistä.
Edellä esitetty päätelmä on erityisen merkityksellinen SETC-alueen, jolle kantaja on sijoittautunut, erityisessä asiayhteydessä.
Komissio on ensinnäkin ottanut huomioon riidanalaisen täytäntöönpanoasetuksen johdanto-osan 78 perustelukappaleessa kahden Egyptin presidentin SETC-aluetta koskevat kaksi ilmoitusta. Ensimmäinen, vuonna 2012 annettu ilmoitus luokitteli tämän alueen Egyptin ja Kiinan väliseksi keskeiseksi yhteistyöhankkeeksi. Toinen, vuonna 2014 annettu ilmoitus liittyi Uusi silkkitie  ‑aloitteeseen ja siinä täsmennettiin muun muassa, että tämä aloite tarjosi merkittävän mahdollisuuden Egyptin elpymiselle ja että Egyptin viranomaiset olivat valmiita osallistumaan aktiivisesti ja antamaan tukea. Egyptin viranomaiset halusivat tehdä yhteistyötä Kiinan kanssa muun muassa Suezin kanavaa koskevien hankkeiden ja Suezin talous- ja kauppayhteistyöalueen kehittämiseksi ja houkutella kiinalaisia yrityksiä investoimaan Egyptiin.
Tältä osin riidanalaisen täytäntöönpanoasetuksen johdanto-osan 79 perustelukappaleessa todetaan, että Kiinan Uusi silkkitie  ‑aloitteen periaatteet ovat julkisesti tiedossa ja että kansainvälisen tuotantokapasiteettia ja laitevalmistusta koskevan yhteistyön edistämisestä 13.5.2015 annetuissa valtioneuvoston ohjaavissa lausunnoissa todetaan, että ”ulkomaille suuntautuvat yritykset” voivat saada tukea, johon  kuuluvat rahoitus- ja verotukipolitiikka, pehmeäehtoiset lainat, rahoitustuki syndikoitujen lainojen kautta, vientiluotto, hankerahoitus, pääomasijoitukset ja vientiluottovakuutus.
Toiseksi komissio on ottanut huomioon riidanalaisen täytäntöönpanoasetuksen johdanto-osan 81 perustelukappaleessa sen, että Kiinan ja Egyptin viranomaisten välillä vuonna 2016 tehty yhteistyösopimus koski SETC-aluetta. Tämän sopimuksen 1 artiklan mukaan Kiinan kansantasavallalle jätetään mahdollisuus soveltaa tiettyjä lakejaan SETC-alueella. Kyseisen sopimuksen 4 §:n 1 momentin mukaan ”Kiinan viranomaiset pitävät [SETC-aluetta] Kiinan ulkomaisena talous- ja kauppayhteistyön alueena ” ja ”yhteistyöalue on kehittämisen, toimijoiden houkuttelemisen ja toiminnan aikana oikeutettu poliittiseen tukeen ja toiminnan helpottamiseen, jota Kiinan viranomaiset tarjoavat ulkomaisille talous- ja kauppayhteistyöalueille”.  Kyseisen sopimuksen 5 artiklan 1 kohdassa määrätään myös, että Kiinan hallitus tukee yhteistyöaluetta ”kannustamalla rahoituslaitoksia tarjoamaan rahoitusmahdollisuuksia yhteistyöalueella sijaitseviin investointihankkeisiin, kunhan lainanantoedellytykset ja lainankäyttövaatimukset täyttyvät”.
Kolmanneksi riidanalaisen täytäntöönpanoasetuksen johdanto-osan 48 perustelukappaleessa todetaan, että vuoden 2016 yhteistyösopimuksen jouhevan täytäntöönpanon varmistamiseksi Kiinan ja Egyptin  hallitukset perustivat myös kolmitasoisen kuulemismekanismin, jossa ensimmäisellä tasolla tehtiin Suezin talous- ja kauppayhteistyöalueen hallintokomitean perustamista koskeva yhteistyösopimus,  toisella tasolla perustettiin alueen hallintokomitea ja kolmannella tasolla  Egypt TEDA ja asiaankuuluvat egyptiläiset vastapuolet raportoivat ongelmista ja vaikeuksista. Saman asetuksen johdanto-osan 40 perustelukappaleesta ilmenee lisäksi, että Egypt TEDA on 80-prosenttisesti Kiinan ja 20-prosenttisesti Egyptin omistuksessa, ja sen tarkoituksena on edistää SETC-alueen kehittämistä Egyptissä.
Lopuksi riidanalaisen täytäntöönpanoasetuksen johdanto-osan 173 perustelukappaleesta ilmenee, että kantajalle myönnetty taloudellinen tuki oli erityisen merkittävä.
Kiinan ja Egyptin viranomaiset ovat siis tiiviissä yhteistyössä perustaneet SETC-alueen, jolla on oikeudellisia ja taloudellisia erityispiirteitä, joiden avulla Kiinan viranomaiset voivat myöntää suoraan kaikki Kiinan Uusi silkkitie  ‑aloitteeseen liittyvät järjestelyt tälle alueelle sijoittautuneille kiinalaisille yrityksille.
Näin ollen ei voida hyväksyä sitä, että SETC-alueen kaltainen laaja taloudellinen ja oikeudellinen rakennelma, joka on luotu Kiinan ja Egyptin korkeimman tason viranomaisten välisessä tiiviissä yhteistyössä, jäisi tukien vastaisen perusasetuksen soveltamisalan ulkopuolelle, koska tämä heikentäisi asetuksen tehokasta vaikutusta tai sen tarkoitusta ja tavoitteita.
Kolmanneksi on todettava, että toisin kuin kantaja väittää, komission tulkinta tukien vastaisen perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdasta ei ole saman asetuksen 10 artiklan 7 kohdan eikä 13 artiklan 1 kohdan vastainen. Kyseisestä 10 artiklan 7 kohdasta on nimittäin huomautettava, että tukien vastaisessa perusasetuksessa ei mitenkään suljeta pois sitä, että alkuperä- tai viejämaan viranomaisia voidaan kuulla niistä johtuvien taloudellisten tukien osalta. Nyt käsiteltävässä asiassa asiakirja-aineistosta ilmenee lisäksi, että komissio on todellakin kehottanut Egyptin viranomaisia aloittamaan neuvottelut Kiinan yksikköjen myöntämien etuuskohtelun mukaisten lainojen kaltaisista kysymyksistä.
Mainitun asetuksen 13 artiklan 1 kohdasta, jonka mukaan alkuperä- tai viejämaa voi poistaa tuen, rajoittaa sitä tai toteuttaa muita sen vaikutuksia koskevia toimenpiteitä, on todettava, että tällainen mahdollisuus on olemassa myös niissä tapauksissa, joissa taloudellisten tukien voidaan katsoa johtuvan tuotteen alkuperä- tai viejämaan viranomaisista. Käsiteltävässä asiassa Egyptin viranomaisilla oli nyt käsiteltävässä asiassa nimittäin mahdollisuus lopettaa taloudellisiin tukiin liittyvä tiivis yhteistyö Kiinan viranomaisten kanssa tai ehdottaa toimenpiteitä, joilla pyrittiin rajoittamaan kyseisten tukien vaikutuksia.
Edellä esitetyn perusteella on katsottava, että tukien vastaisen perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tai sen yleisessä rakenteessa ei suljeta pois sitä, että kolmannen maan viranomaisten myöntämä taloudellinen tuki voitaisiin katsoa alkuperä- tai viejämaan viranomaisista johtuvaksi nyt käsiteltävän kaltaisessa tapauksessa, kun otetaan huomioon käytettävissä oleva erityinen näyttö, sellaisena kuin se on esitetty edellä 53–58 kohdassa.
Lisäksi on todettava, että toisin kuin kantaja väittää, tätä päätelmää tukevat tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen, jonka valossa tukien vastaista perusasetusta on tulkittava, 1 artiklan määräykset. Tästä on huomautettava, että unionin tuomioistuimen on valvottava unionin toimen lainmukaisuutta WTO:n sääntöihin nähden vain, jos unionin tarkoituksena on ollut panna täytäntöön WTO:n yhteydessä hyväksymänsä erityinen velvoite taikka jos kyseisessä unionin toimessa nimenomaisesti viitataan WTO-sopimusten tiettyihin määräyksiin (ks. analogisesti tuomio 14.7.2021, Interpipe Niko Tube ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant v. komissio, T-716/19, EU:T:2021:457, 95 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tukien vastaisen perusasetuksen johdanto-osan kolmannesta perustelukappaleesta ilmenee, että sen tarkoituksena on muun muassa  [”saattaa”] tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen määräykset ”mahdollisimman laajalti” osaksi unionin oikeutta.
Vakiintuneessa oikeuskäytännössä on katsottu myös, että tukien vastaisen perusasetuksen 3 artikla, jonka otsikko on ”Tuen määritelmä”, ja kyseisen sopimuksen 1 artikla ovat sanamuodoltaan hyvin suureksi osaksi samanlaiset ja sisällöltään täysin samanlaiset (ks. vastaavasti tuomio 10.4.2019, Jindal Saw ja Jindal Saw Italia v. komissio, T-300/16, EU:T:2019:235, 99 kohta).
Tukien vastaisen perusasetuksen johdanto-osan perustelukappaleista ei myöskään ilmene mitään lainsäätäjän tahtoa poiketa tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan 1 alakohdan sisällöstä. Kuten edellä 64 kohdassa mainitusta tämän asetuksen johdanto-osan kolmannesta perustelukappaleesta ilmenee, lainsäätäjä on päinvastoin halunnut panna täytäntöön erityisen velvoitteen, joka on hyväksytty tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen yhteydessä edellä 63 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla.
Näin ollen toisin kuin kantaja väittää, tukien vastaisen perusasetuksen säännöksiä on tulkittava mahdollisuuksien mukaan tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen vastaavien määräysten valossa (tuomio 10.4.2019, Jindal Saw ja Jindal Saw Italia v. komissio, T-300/16, EU:T:2019:235, 101 kohta). Sama pätee kyseisen asetuksen 3 artiklaan, jolla pyritään panemaan täytäntöön tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan sisältö (tuomio 10.4.2019, Jindal Saw ja Jindal Saw Italia v. komissio, T-300/16, EU:T:2019:235, 102 kohta).
Tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan 1 alakohdasta on ensinnäkin todettava, että siinä määritellään tueksi ”jäsenen” alueella olevan hallituksen tai minkä tahansa julkisen viranomaisen myötävaikuttaminen taloudellisesti. Tämä sanamuoto ei siis sulje pois sitä mahdollisuutta, että kolmannen maan myöntämä taloudellinen tuki voidaan katsoa alkuperä- tai vientimaan viranomaisista johtuvaksi, koska riittää, että viranomaisten tai minkä tahansa julkisen elimen taloudellinen tuki kattaa WTO:n ”jäsenen” alueen.
Toiseksi tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 13 ja 18 artikla, joista ensimmäinen koskee neuvotteluja ja jälkimmäinen ja sitoumuksia, eivät aseta kyseenalaiseksi edellä esitettyjä seikkoja. Näiden määräysten sanamuoto ja tarkoitus eivät nimittäin sulje pois tilanteita, joissa taloudellisen tuen katsotaan johtuvan WTO:n jäsenestä, koska yhtäältä niitä jäseniä, joiden tuotteet voidaan asettaa tutkimuksen kohteeksi, voidaan kuulla niistä johtuvaksi katsotusta taloudellisesta tuesta ja koska toisaalta jäsenet, joiden tuotteet voidaan asettaa tutkimuksen kohteeksi, voivat asettaa rajoituksia sellaisen tuen osalta, joka katsotaan niistä johtuvaksi.
Edellä esitetyn perusteella on todettava, että koska komissio on tulkinnut tukien vastaista perusasetusta asianmukaisesti tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen valossa, sillä, onko se ottanut huomioon ILC:n artiklojen 11 artiklan, ei ole merkitystä. Näin ollen myös tämän osan kolmas väite ja koko kanneperuste on hylättävä.
– –
Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (laajennettu ensimmäinen jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:
1)
Kanne hylätään.
2)
Jushi Egypt for Fiberglass Industry SAE vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.
3)
L’Association des producteurs de fibres de verre européens (APFE) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Kanninen
Jaeger
Półtorak
Kanninen
Jaeger
Półtorak
Julistettiin Luxemburgissa 1 päivänä maaliskuuta 2023.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: englanti.
Tuomiosta on otettu tähän vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena.