CELEX: 62019CJ0440
Pritožba
Omejevalni sporazumi
Evropski trg jeklenih abrazivov
Sodelovanje pri dvostranskih in večstranskih stikih zaradi usklajevanja cen v celotnem Evropskem gospodarskem prostoru
,Mešani‘ postopek, v katerem sta bila zaporedoma sprejeta sklep o poravnavi in sklep po končanem rednem postopku
Listina Evropske unije o temeljnih pravicah
Člen 41
Dolžnost nepristranskosti Evropske komisije
Člen 48
Domneva nedolžnosti
Obveznost obrazložitve
Enotna in trajajoča kršitev
Trajanje kršitve
Enako obravnavanje
Neomejena sodna pristojnost

Družba Pometon SpA s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 28. marca 2019, Pometon/Komisija (
T‑433/16
, v nadaljevanju: izpodbijana sodba,
EU:T:2019:201
), s katero je to sodišče člen 2 Sklepa Komisije C(2016) 3121 final z dne 25. maja 2016 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva AT.39792 – Jekleni abrazivi) (v nadaljevanju: sporni sklep) razglasilo za ničen ter določilo, da se družbi Pometon naloži globa v višini 3.873.375 EUR.
Pravni okvir
Člen 7(1) Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [101] in [102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205) določa:
„Kadar Komisija na podlagi pritožbe ali po uradni dolžnosti ugotovi, da gre za kršitev člena [101] ali člena [102 PDEU], lahko z odločbo zahteva od zadevnih podjetij ali podjetniških združenj, da tako kršitev odpravijo. […]“.
Člen 23(2) in (3) te uredbe določa:
„2.   Komisija lahko podjetjem in podjetniškim združenjem z odločbo naloži globe, kadar naklepno ali iz malomarnosti:
(a)
kršijo člen [101] ali člen [102 PDEU]; ali
[…]
Za vsako podjetje ali podjetniško združenje, udeleženo pri kršitvi, globa ne presega 10 % njegovega celotnega prometa v predhodnem poslovnem letu.
[…]
3.   Pri določanju višine globe se upošteva teža, pa tudi trajanje kršitve.“
Člen 31 navedene uredbe določa:
„S pritožbo zoper odločbo, s katero je Komisija določila globo ali periodično denarno kazen, ima Sodišče neomejeno pristojnost do pregleda odločbe. Naloženo globo ali periodično denarno kazen lahko prekliče, zniža ali zviša.“
V Smernicah o načinu določanja glob, naloženih v skladu s členom 23(2)(a) Uredbe (ES) št. 1/2003 (
UL 2006, C 210, str. 2
, v nadaljevanju: Smernice o načinu določanja glob), je v točkah od 9 do 35 predstavljena splošna metodologija za določanje glob.
V točki 37 Smernic o načinu določanja glob je določeno:
„V teh smernicah je predstavljena splošna metodologija za določanje glob, vendar lahko Komisija zaradi posebnosti posamezne zadeve ali potrebe po zagotavljanju odvračilnega učinka v posamezni zadevi utemeljeno odstopi od te metodologije ali omejitev, določenih v točki 21.“
Dejansko stanje in sporni sklep
Splošno sodišče je dejansko stanje spora predstavilo v točkah od 1 do 21 izpodbijane sodbe. Za potrebe tega postopka ga je mogoče povzeti tako.
Družba Pometon je italijanska družba, specializirana za obdelavo kovin. Na trgu jeklenih abrazivov (v nadaljevanju: abrazivi) je bila dejavna do 16. maja 2007, ko je svojo dejavnost v tem sektorju prodala francoskemu konkurenčnemu podjetju Winoa SA.
Abrazivi so sipki jekleni delci v obliki okroglega ali drobljenega granulata, namenjeni predvsem rabi v jeklarski in avtomobilski industriji, metalurgiji ter petrokemični in kamnoseški industriji. Proizvedeni so iz odpadnega jekla.
Komisija je s spornim sklepom ugotovila, da je družba Pometon v obdobju od 3. oktobra 2003 do 16. maja 2007 bodisi neposredno bodisi prek svojih predstavnikov ali predstavnikov dveh izmed svojih hčerinskih družb, Pometon España SA in Pometon Deutschland GmbH, sodelovala pri kartelu, ki so ga tvorili sporazumi ali usklajena ravnanja s štirimi drugimi podjetji, in sicer z ameriško skupino Ervin Industries Inc. (v nadaljevanju: Ervin), družbo Winoa ter nemškima družbama MTS GmbH in Würth GmbH, ter katerega namen je bil predvsem usklajevanje cen abrazivov v Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljevanju: EGP).
Preiskovalna faza in začetek postopka
Komisija je po prošnji za imuniteto pred globami, ki jo je skupina Ervin vložila na podlagi Obvestila Komisije o imuniteti pred globami in znižanju glob v kartelnih zadevah (
UL 2006, C 298, str. 17
), in po tem, ko je tej skupini odobrila pogojno imuniteto, od 15. do 17. junija 2010 opravila nenapovedane preglede v prostorih različnih proizvajalcev abrazivov, med katerimi so bile družba Pometon in njene hčerinske družbe. Pozneje je poslala več zahtev po informacijah podjetjem, ki so bila po njenem mnenju udeležena pri kartelu.
Komisija je 16. januarja 2013 v skladu s členom 2 Uredbe Komisije (ES) št. 773/2004 z dne 7. aprila 2004 v zvezi z vodenjem postopkov Komisije v skladu s členoma [101] in [102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 3, str. 81) začela postopek preiskave iz člena 11(6) Uredbe št. 1/2003 zoper družbe Ervin, Winoa, MTS, Würth in Pometon. Določila jim je rok, v katerem so ji lahko predložile pisno izjavo o pripravljenosti za sodelovanje v pogovorih za dosego poravnave v skladu s členom 10a(1) Uredbe št. 773/2004.
Postopek in sklep o poravnavi
Pet udeležencev domnevnega kartela je izrazilo voljo za sodelovanje v pogovorih za dosego poravnave. Od februarja do decembra 2013 so bili izvedeni trije krogi dvostranskih sestankov med Komisijo in udeleženci kartela, na katerih so bili tem predstavljeni vsebina očitkov in dokazi, na katerih so ti temeljili. Komisija je vsakega udeleženca kartela obvestila o razponu zneskov glob, ki bi mu lahko bil naložen.
Zadevna podjetja so januarja 2014 v predpisanem roku predložila vloge za poravnavo, tega pa ni storila le družba Pometon, ki se je odločila odstopiti od tega postopka.
Komisija je 13. februarja 2014 vsakemu od štirih udeležencev domnevnega kartela poslala obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah. 2. aprila 2014 je v zvezi z njimi na podlagi členov 7 in 23 Uredbe št. 1/2003 sprejela Sklep C(2014) 2074 final o poravnavi (v nadaljevanju: sklep o poravnavi).
Sporni sklep
Komisija je 3. decembra 2014 na družbo Pometon naslovila obvestilo o ugotovitvah o možnih kršitvah.
Komisija je 25. maja 2016 na podlagi členov 7 in 23 Uredbe št. 1/2003 sprejela sporni sklep.
Komisija je s tem sklepom v bistvu menila, da so družba Pometon in drugi udeleženci kartela v okviru prvega dela kartela vpeljali enotno metodo izračuna, ki jim je omogočila, da so dosegli usklajeno doplačilo k ceni abrazivov, ki je temeljilo na indeksih cen odpadnih kovin (v nadaljevanju: doplačilo za odpadni material). V okviru drugega dela kartela naj bi se vzporedno dogovorili za usklajevanje svojega ravnanja glede prodajnih cen abrazivov, ki so se uporabljale za posamezne kupce, pri čemer naj bi se zlasti zavezali, da si ne bodo konkurirali z zniževanjem cen (točke 32, 33, 37 in 57 obrazložitve spornega sklepa).
Komisija je menila, da je šlo pri tej kršitvi za enotno in trajajočo kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP. Protikonkurenčni dogovori udeležencev naj bi se namreč ne samo vsi nanašali na usklajevanje cen in na iste proizvode, temveč naj bi se tudi izvajali na enak način in pod enakimi pogoji v celotnem obdobju kršitve, ki je trajalo od 3. oktobra 2003 do 16. maja 2007. Nazadnje, podjetja, udeležena pri kršitvi, in osebe, ki so delovale za njihov račun, naj bi bili v glavnem isti (točki 107 in 166 obrazložitve spornega sklepa).
Zato je bil po mnenju Komisije cilj takega kartela omejevanje konkurence s pomembnimi posledicami za trgovino z zadevnim proizvodom med državami članicami in pogodbenicami Sporazuma EGP (točki 142 in 154 obrazložitve spornega sklepa).
Komisija je menila, da je bila družba Pometon v kartelu udeležena od 3. oktobra 2003, in na podlagi dejstva, da se družba Pometon ni formalno distancirala od navedenega kartela, menila, da se je ta udeležba nadaljevala do 16. maja 2007, ko je družba Pometon svojo dejavnost v sektorju abrazivov prodala družbi Winoa (točki 160 in 166 obrazložitve spornega sklepa).
Komisija je na podlagi Smernic o načinu določanja glob osnovni znesek globe družbe Pometon določila na znesek v višini 16 % vrednosti prodaje, ki jo je družba Pometon ustvarila na trgih v državah EGP v letu 2006, ki je bilo zadnje celo leto udeležbe te družbe pri zadevni kršitvi.
Ta stopnja je bila izračunana ob upoštevanju osnovne stopnje 15 %, ki je bila zvišana za 1 %, da bi se upošteval geografski obseg kršitve v celotnem EGP (točke od 214 do 216 obrazložitve spornega sklepa). Spremenljivi del osnovnega zneska globe je bil nato povečan še za fiksen dodaten znesek v višini 16 %, ki je bil uporabljen zaradi odvračanja podjetij od sklepanja sporazumov o usklajevanju cen (točka 220 obrazložitve spornega sklepa).
Za tako izračunani osnovni znesek globe ni bilo uporabljeno nobeno povečanje zaradi obteževalnih okoliščin. Nasprotno, družbi Pometon je bilo priznano 10‑odstotno zmanjšanje tega zneska iz naslova olajševalnih okoliščin, ker je bila pri drugem delu kartela udeležena v manjšem obsegu kot druga podjetja (točka 225 obrazložitve spornega sklepa).
Nazadnje je Komisija na podlagi točke 37 Smernic o načinu določanja glob prilagojeni osnovni znesek globe popravila (točke od 228 do 231 obrazložitve spornega sklepa), tako da ga je zmanjšala za 60 %.
Glede na te elemente je Komisija v členu 1 spornega sklepa ugotovila, da je družba Pometon kršila člen 101(1) PDEU in člen 53(1) Sporazuma EGP s tem, da je med 3. oktobrom 2003 in 16. majem 2007 sodelovala pri enotni in trajajoči kršitvi, ki je zajemala celoten EGP, v zvezi z usklajevanjem cen v sektorju abrazivov.
Komisija je v členu 2 tega sklepa družbi Pometon za to kršitev naložila globo v višini 6.197.000 EUR.
Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
Družba Pometon je 3. avgusta 2016 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila tožbo, v kateri je v bistvu predlagala razglasitev ničnosti spornega sklepa in, podredno, znižanje zneska globe.
Družba Pometon je pred Splošnim sodiščem navedla pet tožbenih razlogov.
Prvi tožbeni razlog se je nanašal na kršitev načela nepristranskosti postopka, načela domneve nedolžnosti in pravice do obrambe, ker naj bi ji Komisija v sklepu o poravnavi pripisala konkretna ravnanja, s čimer naj bi vnaprej določila obtožbe, ki so bile zoper njo pozneje navedene v spornem sklepu.
Drugi tožbeni razlog se je nanašal na kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP, na nezadostnost in protislovnost obrazložitve ter na kršitev pravice do obrambe in pravil o dokaznem bremenu, ker naj bi ji Komisija brez dokazov pripisala udeležbo v kartelu, v katerem naj ne bi dejansko nikoli sodelovala.
Tretji tožbeni razlog se je nanašal na kršitev člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP, ker je Komisija menila, da kartel pomeni omejevanje konkurence zaradi cilja.
S četrtim tožbenim razlogom je družba Pometon izpodbijala trajanje svoje udeležbe v kartelu ter uveljavljala zastaranje.
Nazadnje, družba Pometon se je v petem tožbenem razlogu, navedenem v utemeljitev predloga za odpravo ali zmanjšanje zneska globe, sklicevala na kršitev obveznosti obrazložitve ter načel sorazmernosti in enakega obravnavanja v zvezi z izjemnim popravkom osnovnega zneska globe, ki ga je Komisija izvedla na podlagi točke 37 Smernic o načinu določanja glob.
Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo zavrnilo prve štiri tožbene razloge in ugodilo petemu tožbenemu razlogu.
Splošno sodišče je zato člen 2 spornega sklepa razglasilo za ničen in znesek globe, naložene družbi Pometon, določilo na 3.873.375 EUR, v preostalem pa tožbo zavrnilo.
Predlogi strank v pritožbenem postopku
Družba Pometon Sodišču predlaga, naj:
–
izpodbijano sodbo razveljavi in sporni sklep razglasi za ničen;
–
podredno, razveljavi izpodbijano sodbo v delu, v katerem Splošno sodišče ni ugotovilo, da je družba Pometon med 18. novembrom 2005 in 20. marcem 2007 prenehala biti kakor koli udeležena pri spornem kartelu, in posledično zniža znesek globe, ki ji je bila naložena, in vsekakor ta znesek zniža, in
–
Komisiji naloži plačilo stroškov prvostopenjskega in pritožbenega postopka.
Komisija Sodišču predlaga, naj:
–
pritožbo zavrže kot delno nedopustno in zavrne kot delno neutemeljeno ter
–
družbi Pometon naloži plačilo stroškov.
Pritožba
Družba Pometon v utemeljitev svoje pritožbe navaja štiri pritožbene razloge. Prvi pritožbeni razlog se nanaša na napačno uporabo prava s strani Splošnega sodišča, ker ni ugotovilo, da je Komisija kršila načelo nepristranskosti in domnevo nedolžnosti. Drugi in tretji pritožbeni razlog se nanašata, prvič, na napačno uporabo pravil o dokaznem bremenu in domnevi nedolžnosti, in drugič, na protislovno ali pomanjkljivo obrazložitev izpodbijane sodbe glede udeležbe tega podjetja pri prvem delu kartela in trajanja njegove udeležbe v kartelu. Četrti pritožbeni razlog se nanaša na kršitev načela enakega obravnavanja in domnevno protislovno ali pomanjkljivo obrazložitev izpodbijane sodbe v zvezi z določitvijo zneska globe, ki je bila naložena družbi Pometon.
Prvi pritožbeni razlog
Trditve strank
Družba Pometon s prvim pritožbenim razlogom v bistvu trdi, da je Splošno sodišče v točkah od 63 do 103 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo, ker je menilo, da Komisija s sprejetjem spornega sklepa ni kršila načela nepristranskosti in domneve nedolžnosti, kakor sta razložena v sodni praksi, ki izhaja zlasti iz sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice (v nadaljevanju: ESČP) z dne 27. februarja 2014, Karaman proti Nemčiji (CE:ECHR:2014:0227JUD 001710310), in sodbe Splošnega sodišča z dne 10. novembra 2017, Icap in drugi/Komisija (
T‑180/15
,
EU:T:2017:795
).
Družba Pometon meni, da je v nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče presodilo v točki 103 izpodbijane sodbe, sporni sklep nezakonit, ker ji je Komisija od sprejetja sklepa o poravnavi, kot je razvidno iz točk 26, 28, 29, 31 in od 36 do 38 obrazložitve tega sklepa, pripisala odgovornost za natančno določeno kršitveno ravnanje. Meni, da v teh okoliščinah ta institucija v postopku, v katerem je bil sprejet sporni sklep, ni mogla opraviti nepristranske presoje.
Na prvem mestu, okoliščina, ki naj bi bila napačna in je navedena v točkah 65 in 76 izpodbijane sodbe, da naj bi Komisija v opombi 4 sklepa o poravnavi izrecno izključila krivdo družbe Pometon, naj ne bi mogla preprečiti nesporazumov glede odgovornosti družbe Pometon. Poleg tega naj bi se ta zadeva v zvezi s tem razlikovala od zadeve, v kateri je bila izdana sodba Splošnega sodišča z dne 10. novembra 2017, Icap in drugi/Komisija (
T‑180/15
,
EU:T:2017:795
).
Na drugem mestu, družba Pometon meni, da je Splošno sodišče s tem, da je v točkah 79, 81 in 83 izpodbijane sodbe menilo, da je Komisija ravnala v skladu s sodbo ESČP z dne 27. februarja 2014, Karaman proti Nemčiji (CE:ECHR:2014:0227JUD 001710310), kršilo merila, navedena v točki 64 te sodbe. V skladu s temi merili bi morala biti sklicevanja na družbo Pometon, da bi se spoštovala domneva nedolžnosti, potrebna oziroma nepogrešljiva za presojo krivde naslovnikov sklepa o poravnavi. V obravnavanem primeru pa naj ne bi bilo tako in Splošno sodišče naj bi privolilo v upoštevanje sklicevanj, ki bi se lahko „[izkazala] za objektivno koristna“ ali katerih „namen [je] dokazati le odgovornost“ strank, ki so sklenile poravnavo.
Natančneje, prvič, ugotovitev Komisije iz točke 31 sklepa o poravnavi, da so se stiki z družbo Pometon nadaljevali do 16. maja 2007, naj bi se nanašala le na element odgovornosti, ki jo je mogoče pripisati družbi Pometon, in naj ne bi bila upoštevna za presojo krivde drugih udeležencev kartela. Družba Pometon trdi, da navedba te ugotovitve ni bila nujna, ker se je, kot je Splošno sodišče ugotovilo v točki 89 izpodbijane sodbe, Komisija s to ugotovitvijo omejila na natančnejšo opredelitev časovnega razvoja kartela in ker naj bi podjetja, ki so sklenila poravnavo, priznala, da so bila pri kartelu udeležena do leta 2010. Poleg tega, če bi Komisija želela prikazati prenos dejavnosti družbe Pometon na družbo Winoa, bi bila navedba tega prenosa zadostna.
Poleg tega naj bi Splošno sodišče v točki 89 izpodbijane sodbe ugotovilo tudi, da sklicevanje na družbo Pometon v točki 31 sklepa o poravnavi ni bilo „namenjen[o] ugotovitvi odgovornosti [družbe Pometon] za zadevno kršitev“. Družba Pometon v zvezi s tem trdi, da iz točk 41 in 65 sodbe ESČP z dne 27. februarja 2014, Karaman proti Nemčiji (CE:ECHR:2014:0227JUD 001710310), izhaja, da je domneva nedolžnosti kršena, ker je iz obrazložitve sklepa mogoče sklepati, da je Komisija zadevno osebo štela za krivo ali da je tako sklicevanje vzbudilo dvom o morebitni prezgodnji sodbi glede krivde.
Drugič, iz istega razloga naj tudi trditev iz točke 81 izpodbijane sodbe, v skladu s katero sklicevanja na družbo Pometon, ki so navedena izključno v točki 4 sklepa o poravnavi, naslovljeni „Opis dogodkov“, „ne zajemajo nobene pravne opredelitve v zvezi z ravnanjem tega podjetja“, ne bi bila upoštevna. Poleg tega naj bi bila napačna, ker naj se Komisija ne bi sklicevala le na nekatera dejstva, ki jih je mogoče pripisati družbi Pometon, ampak naj bi njeno ravnanje v točki 29 tega sklepa opredelila kot „sporazum“ ali kartel. Poleg tega družba Pometon opozarja, da je Splošno sodišče v sodbi z dne 10. novembra 2017, Icap in drugi/Komisija (
T‑180/15
,
EU:T:2017:795
), menilo, da je Komisija kršila domnevo nedolžnosti zaradi navedb tretje osebe v sklepu o poravnavi, čeprav so bili izpodbijani odlomki v delu tega sklepa, ki se nanaša na opozorilo na dejansko stanje, in niso vsebovali pravne opredelitve z vidika člena 101(1) PDEU.
Tretjič, Splošno sodišče naj bi v točki 83 izpodbijane sodbe pripisalo neupravičen pomen dejstvu, da so sklicevanja na družbo Pometon temeljila na dejstvih, ki so jih priznala štiri podjetja, ki so privolila v poravnavo. Splošno sodišče naj bi tako poskušalo utemeljiti vsebino sklepa o poravnavi s trditvijo, da je v njem povzeta vsebina vlog za poravnavo, ki so jih podpisale stranke, ki so privolile v sklenitev poravnave. Družba Pometon pa trdi, da je te vloge dejansko podala Komisija. Poleg tega naj bi bila predhodna presoja Komisije v zvezi z njo jasno razvidna iz samega besedila navedenih vlog, v katerem naj bi bila ravnanja, pripisana družbi Pometon, opredeljena kot „kartel“ in „protikonkurenčni stiki“.
Družba Pometon v zvezi s tem v repliki pojasnjuje, da so njene trditve v zvezi z vlogami za poravnavo potrebne ob upoštevanju presoj Splošnega sodišča in jih torej ni mogoče šteti za nedopustne.
Komisija v obrambo trdi, da ta pritožbeni razlog ni dopusten v delu, v katerem se z njim izpodbija presoja dejanskega stanja v zvezi z upravnim postopkom, in v katerem se želi z njim doseči, da Sodišče ponovno presodi vsebino razloga, o katerem je Splošno sodišče že odločalo, in v delu, v katerem so z njim navedeni novi očitki, ki niso bili navedeni na prvi stopnji. Ta pritožbeni razlog naj nikakor ne bi bil utemeljen.
Presoja Sodišča
–
Dopustnost
Spomniti je treba, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča edino Splošno sodišče pristojno za ugotavljanje in presojo dejanskega stanja ter načeloma za presojo dokazov, ki jih je sprejelo za utemeljitev tega dejanskega stanja. Če so bili namreč ti dokazi pravilno pridobljeni in če so bila upoštevana splošna načela prava ter pravila postopka glede dokaznega bremena in izvedbe dokazov, je samo Splošno sodišče pristojno za presojo vrednosti, ki jo je treba pripisati predloženim dokazom. Ta presoja torej, razen izkrivljanja teh dokazov, ne pomeni pravnega vprašanja, ki bi bilo predmet nadzora Sodišča (sodba z dne 12. januarja 2017, Timab Industries in CFPR/Komisija,
C‑411/15 P
,
EU:C:2017:11
, točka
).
Nadzor Sodišča v okviru pritožbe je poleg tega načeloma omejen na presojo pravne odločitve glede razlogov in trditev, ki so bili predmet razprave pred Splošnim sodiščem. Zato stranka pred Sodiščem ne more prvič navajati razlogov ali trditev, ki jih pred njim ni uveljavljala (glej v tem smislu sodbi z dne 8. novembra 2016, BSH/EUIPO,
C‑43/15 P
,
EU:C:2016:837
, točka
, in z dne 19. decembra 2019, HK/Komisija,
C‑460/18 P
,
EU:C:2019:1119
, točka
).
Nazadnje, čeprav je pritožba nedopustna, ker so v njej zgolj ponovljeni tožbeni razlogi in trditve, ki so bili navedeni že pred Splošnim sodiščem, pa se lahko pravna vprašanja, obravnavana na prvi stopnji, ponovno obravnavajo v pritožbenem postopku, kadar pritožnik izpodbija način, kako je Splošno sodišče razlagalo ali uporabilo pravo Unije. Če namreč pritožnik svoje pritožbe ne bi mogel utemeljiti z razlogi in trditvami, ki jih je že navajal pred Splošnim sodiščem, bi postopek s pritožbo deloma izgubil smisel (glej v tem smislu sodbo z dne 12. januarja 2017, Timab Industries in CFPR/Komisija,
C‑411/15 P
,
EU:C:2017:11
, točki
in
ter navedena sodna praksa).
V obravnavani zadevi družba Pometon s prvim pritožbenim razlogom meni, da je Splošno sodišče večkrat napačno uporabilo pravo, ko je na podlagi napačnih meril presodilo tožbeni razlog, ki se je nanašal na kršitev načela nepristranskosti in domneve nedolžnosti.
V nasprotju s trditvami Komisije se tak pritožbeni razlog nanaša na pravna vprašanja, ki so lahko predmet preizkusa v fazi pritožbe.
Vendar kot pravilno opozarja Komisija, družba Pometon v utemeljitev prvega pritožbenega razloga navaja novo trditev v fazi pritožbe, ki se nanaša na pripravo vlog za poravnavo in njihovih učinkov s strani Komisije, čeprav bi se lahko nanjo sklicevala pred Splošnim sodiščem. V skladu s sodno prakso, navedeno v točki 51 te sodbe, pa ta trditev ni dopustna.
Zato je prvi pritožbeni razlog dopusten v delu, v katerem se ne nanaša na navedeno trditev.
–
Vsebinska presoja
Družba Pometon s prvim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je v točki 103 izpodbijane sodbe presodilo, da spornih omemb v zvezi z družbo Pometon v sklepu o poravnavi tako zaradi redakcijske previdnosti Komisije pri sestavljanju tega sklepa kot tudi zaradi njihove bistvene vsebine ni mogoče šteti za indic o pristranskosti te institucije do družbe Pometon in o nespoštovanju domneve njene nedolžnosti v spornem sklepu.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da mora Komisija med upravnim postopkom spoštovati temeljne pravice zadevnih podjetij. Med njimi je pravica do dobrega upravljanja, določena v členu 41 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina), v skladu s katero ima vsakdo med drugim pravico, da institucije Unije njegove zadeve obravnavajo nepristransko. Ta zahteva po nepristranskosti zajema subjektivno nepristranskost v smislu, da noben član zadevne institucije, ki vodi postopek v zadevi, ne sme biti pristranski in ne sme imeti osebnih predsodkov, ter objektivno pristranskost v smislu, da mora institucija zagotoviti primerna jamstva, da se v zvezi s tem izključi vsak upravičen dvom (glej v tem smislu sodbo z dne 11. julija 2013, Ziegler/Komisija (
C‑439/11 P
,
EU:C:2013:513
, točki
in
).
Načelo nepristranskosti, ki izhaja iz pravice do dobrega upravljanja, je treba razlikovati od načela domneve nedolžnosti, ki se glede na naravo zadevnih kršitev ter naravo in stopnjo strogosti z njimi povezanih sankcij uporablja za postopke v zvezi s kršitvami pravil o konkurenci, ki veljajo za podjetja in na podlagi katerih se lahko naložijo globe ali periodične denarne kazni (sodbi z dne 8. julija 1999, Hüls/Komisija,
C‑199/92 P
,
EU:C:1999:358
, točka
, in z dne 22. novembra 2012, E.ON Energie/Komisija,
C‑89/11 P
,
EU:C:2012:738
, točka
).
Domneva nedolžnosti je namreč splošno načelo prava Unije, ki je določeno v členu 48(1) Listine (sodba z dne 22. novembra 2012, E.ON Energie/Komisija,
C‑89/11 P
,
EU:C:2012:738
, točka
).
Člen 48 Listine ustreza členu 6(2) in (3) Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, podpisane 4. novembra 1950 v Rimu (v nadaljevanju: EKČP), kot je razvidno iz pojasnil k tej določbi Listine. Iz tega sledi, da je treba v skladu s členom 52(3) Listine za razlago člena 48 Listine upoštevati člen 6(2) in (3) EKČP kot minimalno raven varstva (sodba z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti),
C‑377/18
,
EU:C:2019:670
, točka
).
V teh okoliščinah je treba spomniti, da je načelo domneve nedolžnosti kršeno, če sodna odločba ali izjava nosilca uradne funkcije, ki se nanaša na obdolženo osebo, vsebuje jasno izjavo – brez pravnomočne obsodbe – da je zadevna oseba storila zadevno kaznivo dejanje. V tem okviru je treba poudariti pomembnost izbire izrazov, ki jih uporabijo sodni organi, in posebnih okoliščin, v katerih so bili ti uporabljeni, ter narave in okvira zadevnega postopka (glej v tem smislu sodbo z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti),
C‑377/18
,
EU:C:2019:670
, točka
; glej v tem smislu tudi sodbo ESČP z dne 27. februarja 2014, Karaman proti Nemčiji, CE:ECHR:20140227JUD 001710310, točka 63).
Tako je v sestavljenih kazenskih postopkih, v katerih se obravnava več osumljencev, ki jim ni mogoče soditi skupaj, nujno, da pristojno sodišče, da bi presodilo krivdo obdolžencev, navede sodelovanje tretjih oseb, ki se jim lahko pozneje sodi ločeno. Če pa je treba predložiti dejstva v zvezi z vpletenostjo tretjih oseb, bi se moralo zadevno sodišče izogniti temu, da bi se posredovalo več informacij, kot je potrebno za presojo pravne odgovornosti oseb, ki so obtožene v postopku pred njim. Poleg tega je treba obrazložitev sodnih odločb oblikovati tako, da se prepreči morebitna prezgodnja sodba o krivdi zadevnih tretjih oseb, ki bi lahko ogrozila pravično obravnavo obtožb proti tem v okviru ločenega postopka (glej v tem smislu sodbo z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti),
C‑377/18
,
EU:C:2019:670
, točka
; glej v tem smislu tudi sodbo ESČP z dne 27. februarja 2014, Karaman proti Nemčiji, CE:ECHR:20140227JUD 001710310, točki 64 in 65).
Ob upoštevanju točk od 59 do 61 te sodbe je sodna praksa v zvezi z domnevo nedolžnosti, navedena v točkah 62 in 63 te sodbe,
mutatis mutandis
upoštevna, kadar Komisija v zvezi z enim samim kartelom zaporedoma sprejme dva sklepa, ki imata različne naslovnike po izvedbi dveh ločenih postopkih, in sicer, prvič, sklep, ki je sprejet po koncu postopka poravnave in ki je naslovljen na podjetja, ki so sklenila poravnavo, in drugič, sklep, ki je sprejet po koncu rednega postopka in ki je naslovljen na druga podjetja, ki so bila udeležena v kartelu.
V takem primeru, ki je opredeljen kot „mešani“ postopek, ki vodi do sprejetja zaporednih sklepov, je namreč lahko objektivno nujno, da Komisija v sklepu, s katerim se konča postopek poravnave, obravnava nekatera dejstva in ravnanja udeležencev zatrjevanega kartela, zoper katere se vodi redni postopek. Glede na sodno prakso, navedeno v točkah 62 in 63 te sodbe, pa mora Komisija v sklepu, s katerim se konča postopek poravnave, zagotoviti, da se ohrani domneva nedolžnosti podjetij, ki so zavrnila poravnavo in zoper katere se vodi redni postopek.
Da bi sodišče Unije preverilo, ali je Komisija spoštovala domnevo nedolžnosti, mora preučiti sklep, s katerim se konča postopek poravnave, in njegovo obrazložitev v celoti ob upoštevanju posebnih okoliščin, v katerih je bil sprejet. Vsako izrecno sklicevanje na neobstoj odgovornosti drugih udeležencev domnevnega kartela v določenih odstavkih tega sklepa bi bilo namreč brez smisla, če bi bilo mogoče druge odstavke tega sklepa razumeti kot prezgodnji izraz njihove odgovornosti (glej po analogiji sodbo z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti),
C‑377/18
,
EU:C:2019:670
, točka
).
Ob upoštevanju te sodne prakse je treba preveriti, ali je Splošno sodišče, kot trdi družba Pometon, napačno uporabilo pravo pri presoji prvega tožbenega razloga, ki je bil naveden pred tem sodiščem in ki se je nanašal na to, da je Komisija kršila načelo nepristranskosti in domnevo nedolžnosti.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi v bistvu preverilo, prvič, ali je Komisija v sklepu o poravnavi ravnala z zadostno redakcijsko previdnostjo, da bi se izognila prezgodnji sodbi glede udeležbe družbe Pometon v kartelu, in drugič, ali so bila sklicevanja na to družbo v sklepu o poravnavi potrebna.
Prvič, glede redakcijske previdnosti, je namreč Splošno sodišče v točkah 65 in 76 izpodbijane sodbe menilo, da je Komisija, zlasti v opombi 4 sklepa o poravnavi, v tej fazi postopka izrecno izključila krivdo družbe Pometon, pri čemer je poudarilo, da je bil ta sklep namenjen izključno štirim podjetjem, ki so privolila v poravnavo, in da bo spis v zvezi z družbo Pometon obravnavan pozneje v ločenem in kontradiktornem postopku.
Splošno sodišče je v točkah 67, 81 in 82 te sodbe še navedlo, da obrazložitev sklepa o poravnavi ne vsebuje nobene pravne opredelitve dejstev v zvezi z družbo Pometon, ki je bila omenjena le v točki 4 tega sklepa, naslovljeni „Opis dogodkov“, in da ta sklep v točki 2.25 družbe Pometon ne določa kot stranke v postopku poravnave in naslovnika navedenega sklepa, temveč kot podjetje, ki je predmet preiskovalnega postopka, uvedenega zoper udeležence domnevnega kartela.
S trditvami družbe Pometon ni mogoče dokazati, da je bilo pri teh presojah napačno uporabljeno pravo.
Prvič, v zvezi s trditvami družbe Pometon, povzetimi v točki 42 te sodbe, je treba navesti, da tudi če bi se družba Pometon nameravala sklicevati na to, da je Splošno sodišče napačno razlagalo opombo 4 sklepa o poravnavi in tako izkrivilo ta sklep, take trditve ni mogoče sprejeti.
Čeprav drži, da v tej opombi ni izrecno navedeno, da je odgovornost družbe Pometon v zatrjevanem kartelu izključena, pa je v njej nedvoumno navedeno, da družba Pometon ni naslovnica sklepa o poravnavi, da je predmet ločenega postopka in da se sklicevanja na družbo Pometon v navedenem sklepu uporabljajo izključno za dokazovanje odgovornosti drugih udeležencev kartela. Zato Splošno sodišče navedene opombe ni napačno razlagalo s tem, da je v točki 65 izpodbijane sodbe navedlo, da je Komisija v isti opombi izključila krivdo družbe Pometon, pri čemer je opozorilo, da je Splošno sodišče skrbno pojasnilo, da je bila ta izključitev izvedena le „v tej fazi postopka“.
V teh okoliščinah tudi ni mogoče sprejeti trditve družbe Pometon, da je Splošno sodišče v bistvu napačno uporabilo pravo s tem, da je ugotovilo, da se je z izključitvijo krivde družbe Pometon v opombi 4 sklepa o poravnavi mogoče izogniti nesporazumom glede odgovornosti tega podjetja za kršitev.
Drugič, v delu, v katerem družba Pometon trdi, da je Komisija zlasti v točki 29 sklepa o poravnavi omenila „sporazum“ (
agreement
), ki so ga sklenile stranke postopka poravnave in družba Pometon, ter da je ravnanje te družbe opredelila kot protikonkurenčno ravnanje, je treba ugotoviti, da Komisija, kot je pravilno navedlo Splošno sodišče v točkah 67, 81 in 82 izpodbijane sodbe, v sklepu o poravnavi nikakor ni opredelila ravnanja družbe Pometon kot protikonkurenčno ravnanje. Ta institucija se je, nasprotno, omejila na sklicevanje na ravnanje tega podjetja v okviru opisa dejanskih okoliščin. Poleg tega se je Komisija v nasprotju s trditvami družbe Pometon izognila temu, da bi v tem okviru uporabila izraz „kartel“.
Glede na te elemente je lahko Splošno sodišče, ne da bi napačno uporabilo pravo, zlasti v točki 103 izpodbijane sodbe ugotovilo, da je Komisija ravnala z zadostno redakcijsko previdnostjo. Ta institucija je namreč izkazala potrebno redakcijsko previdnost s tem, da je izpostavila dejstvo, da ni bila pozvana k odločanju o udeležbi družbe Pometon pri zatrjevanem kartelu ne le zato, da bi se izognilo – kot je Splošno sodišče navedlo v točkah 76 in 84 izpodbijane sodbe – vsakršnemu namernemu ali celo dokončnemu domnevanju o odgovornosti te družbe, ampak tudi, v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 63 te sodbe, vsakršnemu, čeprav potencialnemu, domnevanju o tej odgovornosti.
Na drugem mestu, v zvezi s presojo potrebnosti sklicevanj na družbo Pometon v sklepu o poravnavi je treba opozoriti, da se mora Komisija v okviru mešanega postopka, ki vodi do sprejetja zaporednih sklepov, pod nadzorom Splošnega sodišča izogibati posredovanju več informacij o vpletenosti tretje osebe pri takem sklepu, kakršna je družba Pometon, kot so potrebne za opredelitev odgovornosti naslovnikov tega sklepa (glej po analogiji sodbo z dne 5. septembra 2019, AH in drugi (Domneva nedolžnosti) (
C‑377/18
,
EU:C:2019:670
, točka
).
V obravnavanem primeru je Splošno sodišče v točki 77 izpodbijane sodbe navedlo, da je treba presoditi, ali je mogoče sklicevanja na družbo Pometon v sklepu o poravnavi dejansko šteti za potrebna za čim popolnejši opis dejanskega stanja zadevnega kartela.
V tem okviru je v točki 79 izpodbijane sodbe navedlo, da se lahko glede mešanega postopka, ki je privedel do zaporednega sprejetja dveh sklepov, sklicevanja na nekatera ravnanja družbe Pometon, navedena v sklepu o poravnavi, „izkažejo za objektivno koristna za opis izvora kartela kot celote“. V točkah od 81 do 83 te sodbe je med drugim menilo, da razlogi, ki vsebujejo ta sklicevanja, ob upoštevanju redakcijske previdnosti Komisije, ne določajo nobene pravne kvalifikacije ravnanja tega podjetja. V točkah 88 in 89 navedene sodbe je zavrnilo trditve družbe Pometon, da sklicevanja na to podjetje v točkah 31 in 37 obrazložitve tega sklepa niso bila potrebna.
Trditve, ki jih je družba Pometon navedla v fazi pritožbe, ne morejo omajati teh presoj.
Namreč, prvič, čeprav je Splošno sodišče v točki 79 izpodbijane sodbe navedlo, da so lahko sklicevanja na družbo Pometon objektivno koristna za opis izvora kartela kot celote, s čimer je navedlo prilagodljivejše merilo od merila nujnosti, ki se zahteva s sodno prakso, navedeno v točki 77 te sodbe, je iz povezanega razumevanja točk 79 in 80 izpodbijane sodbe jasno razvidno, da Splošno sodišče ni izpeljalo nobenega sklepa iz presoje objektivne koristnosti teh sklicevanj in da je, nasprotno, zlasti v točkah 85 in 88 izpodbijane sodbe ob upoštevanju sodbe ESČP z dne 27. februarja 2014, Karaman proti Nemčiji (CE:ECHR:2014:0227JUD 001710310, točka 63), preučilo potrebnost oziroma nepotrebnost navedenih sklicevanj.
Drugič, v delu, v katerem družba Pometon izpodbija presojo potrebe po sklicevanjih, ki se nanjo nanašajo, je treba pojasniti, da se s tem delom graja le presoja iz točke 89 izpodbijane sodbe glede sklicevanja nanjo v točki 31 obrazložitve sklepa o poravnavi.
V tej točki obrazložitve je Komisija ugotovila, da so se „[s]tiki z družbo Pometon […] nadaljevali do 16. maja 2007, ko je družba Pometon svojo dejavnost […] abrazivov prodala družbi Winoa in zapustila trg“. Navedena točka obrazložitve spada v četrto poglavje sklepa o poravnavi, naslovljeno „Opis dogodkov“, in zlasti v prvi del tega poglavja, naslovljenega „Narava in obseg ravnanja“, ki se v točki 26 obrazložitve tega sklepa začenja s sklicevanjem na pogoste stike med družbami Erwin, Winoa, MTS, Würth in Pometon. V skladu s točko 32 obrazložitve navedenega sklepa so drugi udeleženci kartela poleti 2007, in sicer po 16. maju 2007, spremenili doplačilo za odpadni material. Omemba družbe Pometon v točki 31 obrazložitve istega sklepa je tako omogočala pojasniti razvoj ravnanja, očitanega drugim udeležencem kartela, na katere se nanaša navedeni sklep.
Zato Splošno sodišče ni napačno uporabilo prava s tem, da je menilo, da je namen te omembe le pojasniti časovni razvoj kartela, pri katerem so udeležbo priznala štiri podjetja, ki so sodelovala v postopku poravnave, in je v bistvu menilo, da je potrebna.
Tretjič, v delu, v katerem družba Pometon trdi, da je Komisija v obrazložitvi sklepa o poravnavi njeno ravnanje pravno opredelila, je treba njeno argumentacijo zavrniti iz razloga, navedenega v točki 75 te sodbe.
Nazadnje, v zvezi s trditvami družbe Pometon, ki se nanašajo na primerjavo obravnavane zadeve z zadevo, v kateri je bila izdana sodba Splošnega sodišča z dne 10. novembra 2017, Icap in drugi/Komisija (
T‑180/15
,
EU:T:2017:795
), zadostuje opozoriti, da je – kot je razvidno iz sodne prakse, navedene v točki 66 te sodbe – vprašanje, ali je Komisija kršila domnevo nedolžnosti, odvisno od sklepov o poravnavi, ki so lastni vsaki zadevi, vključno z njihovo obrazložitvijo, in od posebnih okoliščin, v katerih so bili ti sprejeti.
Iz vseh zgoraj navedenih ugotovitev izhaja, da je treba prvi pritožbeni razlog delno zavreči kot nedopusten in delno zavrniti kot neutemeljen.
Drugi pritožbeni razlog
Trditve strank
Družba Pometon z drugim pritožbenim razlogom v bistvu trdi, da je Splošno sodišče v točkah od 129 do 160 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo s tem, da je napačno uporabilo načela glede dokaznega bremena in ni uporabilo načela domneve nedolžnosti. Trdi tudi, da je ta sodba v zvezi s tem protislovno oziroma pomanjkljivo obrazložena.
Na prvem mestu, Splošno sodišče naj bi v točkah od 129 do 147 te sodbe navedlo, da dejstva in odgovornost, ki naj bi jih družba Pometon izpodbijala v tožbi na prvi stopnji, niso bila izpodbijana. Družba Pometon se v zvezi s tem sklicuje na nekatere konkretne točke v tej tožbi.
Na drugem mestu, družba Pometon trdi, da je Splošno sodišče v točkah 142, 144 in 145 navedene sodbe na podlagi domnev ali ocen, ki temeljijo na razumnosti ali verjetnosti nekaterih dogodkov, ugotovilo njeno udeležbo v kartelu. S tem naj ne bi upoštevalo sodne prakse, v skladu s katero se, prvič, o udeležbi podjetja v kartelu ne sme sklepati na podlagi špekulacij, izvedenih na osnovi nenatančnih dokazov, drugič, bi morali biti dokazi dovolj verodostojni, natančni in skladni za utemeljitev trdnega prepričanja, da je pritožnica sodelovala v kartelu, in da bi morali omogočati sklepanje onkraj razumnega dvoma o obstoju kršitve, in tretjič, da bi bilo treba dvom sodišča razlagati v korist zadevnega podjetja.
Komisija trdi, da je drugi pritožbeni razlog nedopusten v delu, v katerem se nanaša na presojo dejanskega stanja, da je usmerjen zoper sporni sklep in da delno ponavlja trditve, navedene v utemeljitev drugega tožbenega razloga na prvi stopnji. Ta pritožbeni razlog naj nikakor ne bi bil utemeljen.
Presoja Sodišča
Najprej je treba ugotoviti, da družba Pometon z drugim pritožbenim razlogom v bistvu trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo pri uporabi načel, ki urejajo dokazno breme za kršitve na področju konkurenčnega prava, in kršilo obveznost obrazložitve, ki jo ima. Ker se s tem pritožbenim razlogom postavljajo pravna vprašanja, ki jih Sodišče lahko preuči v fazi pritožbe, je dopusten.
Poudariti je treba, da je Splošno sodišče v točkah od 129 do 160 izpodbijane sodbe presojalo trditve družbe Pometon, s katerimi je izpodbijala dokaz o njeni udeležbi pri prvem delu kartela v zvezi z načinom izračuna doplačila za odpadni material.
V zvezi s tem je Splošno sodišče v točki 129 izpodbijane sodbe ugotovilo, da družba Pometon ni izpodbijala svoje „začetne odgovornosti“ za ta del kartela zaradi svoje vpletenosti v sklenitev sporazuma o načinu izračuna doplačila za odpadni material in pripravo tega sporazuma. V točkah od 132 do 147 te sodbe je menilo, da je Komisija pravno zadostno dokazala, da se je doplačilo za odpadni material med udeleženci kartela samodejno uporabljalo. Splošno sodišče je glede na to samodejnost in elemente iz spisa v točkah od 148 do 159 navedene sodbe zavrnilo trditev družbe Pometon, da je bilo sodelovanje na sestankih in pri drugih stikih nujno za izvajanje prvega dela kartela od leta 2004. Glede na te elemente je Splošno sodišče v točki 160 iste sodbe razsodilo, da je bila udeležba družbe Pometon pri tem delu v celoti dokazana.
Na prvem mestu je treba ugotoviti, da je Splošno sodišče s tem pravno zadostno obrazložilo svojo presojo trditev, ki jih je pred njim navedla družba Pometon. Iz tega sledi, da je treba trditve družbe Pometon, ki se nanašajo na nezadostnost ali protislovnost obrazložitve, ki poleg tega ni potrjena, zavrniti kot neutemeljene.
Na drugem mestu, v zvezi s trditvami o napačni uporabi prava glede uporabe dokaznih pravil na področju konkurenčnega prava je treba poudariti, prvič, da trditve družbe Pometon, da je Splošno sodišče napačno štelo nekatera dejstva in „odgovornost“ za neizpodbijana dejstva, izhajajo iz delnega in napačnega razumevanja izpodbijane sodbe.
Res je, da je Splošno sodišče v točki 129 izpodbijane sodbe navedlo, da družba Pometon „n[i] dvomi[la] o svoji začetni odgovornosti za prvi del kartela“, kar bi bilo zunaj konteksta mogoče razumeti tako, da družba Pometon po mnenju Splošnega sodišča ni izpodbijala svoje odgovornosti in s tem svoje udeležbe pri kartelu. Vendar je iz skupne razlage točk od 129 do 160 te sodbe jasno razvidno, da je Splošno sodišče v tej točki 129 želelo ugotoviti, da družba Pometon ni izpodbijala dejstva, da je prispevala k uvedbi sistema doplačila za odpadni material, ne pa tega, da ni izpodbijala svoje udeležbe pri kartelu.
Poleg tega je treba tudi ob predpostavki, da želi družba Pometon Splošnemu sodišču očitati, da je izkrivilo njeno tožbo na prvi stopnji, ugotoviti, da je družba Pometon v delih te tožbe, na katere se nanaša ta pritožbeni razlog, na splošno izpodbijala svojo udeležbo pri kartelu, ne da bi izpodbijala svojo navzočnost na sestanku 3. oktobra 2003, na katerem je bil uveden način izračuna doplačila za odpadni material. Poleg tega je družba Pometon v repliki, ki jo je vložila pri Sodišču, celo potrdila svojo prisotnost na tem sestanku.
Drugič, v delu, v katerem družba Pometon Splošnemu sodišču očita, da zlasti v točkah 142, 144 in 145 izpodbijane sodbe ni upoštevalo sodne prakse v zvezi z dokaznim bremenom na področju konkurenčnega prava, je treba ugotoviti, da je Splošno sodišče v točkah od 132 do 147 te sodbe ustrezno preučilo dokaze, ki jih je predložila Komisija. Iz vseh teh elementov je sklenilo, da je Komisija pravno zadostno dokazala samodejno uporabo doplačila za odpadni material.
Te presoje ni mogoče izpodbiti z dejstvom, da je Splošno sodišče v točkah 142, 144 in 145 izpodbijane sodbe, ki jih je družba Pometon posebej izpostavila, uporabilo nenatančne formulacije z uporabo izrazov, kot sta „verjetnost“ ali „domneva“.
Te točke izpodbijane sodbe so namreč del presoje listinskih dokazov iz spisa Komisije, s katero je Splošno sodišče v bistvu potrdilo niz indicev, ki jih je predložila Komisija, v skladu s sodno prakso v zvezi z dokazovanjem kršitev na področju konkurenčnega prava. V skladu s to sodno prakso lahko namreč Komisija ta dokaz predloži z nizem objektivnih in skladnih indicev, ki lahko, če se presojajo skupaj in če ni druge dosledne razlage, pomenijo dokaz o taki kršitvi, tudi če eden ali drugi od teh indicev, če se upošteva posamično, v zvezi s tem ne bi zadostoval (glej v tem smislu sodbo z dne 26. januarja 2017, Komisija/Keramag Keramische Werke in drugi,
C‑613/13 P
,
EU:C:2017:49
, točke od 50 do 52).
Ob upoštevanju vseh zgoraj navedenih ugotovitev je treba drugi pritožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen.
Tretji pritožbeni razlog
Trditve strank
Družba Pometon s tretjim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče v točkah od 289 do 316 in 373 izpodbijane sodbe, prvič, kršilo pravila glede dokaznega bremena in domneve nedolžnosti ter, drugič, kršilo obveznost obrazložitve, ki jo ima pri analizi trajanja domnevne udeležbe pri kršitvi.
Na prvem mestu, Splošno sodišče naj bi obrnilo dokazno breme s tem, da je v točkah 308 in 309 izpodbijane sodbe presodilo, da na podlagi okoliščine, da ni bilo nobenih tajnih stikov med družbo Pometon in drugimi udeleženci kartela, ni mogoče šteti, da je družba Pometon prekinila udeležbo pri kartelu in da družba Pometon ni navedla nobenega elementa, na podlagi katerega bi bilo mogoče domnevati, da so bili tajni stiki nujni za nadaljevanje njene udeležbe pri kartelu. Splošno sodišče naj s tem ne bi upoštevalo svoje sodne prakse, v skladu s katero ugotovitev, da ni dokazov ali indicev, na podlagi katerih bi bilo mogoče sklepati, da je bila kršitev glede pritožnika prekinjena, ne more postati upoštevna, dokler Komisija ne zadosti dokaznemu bremenu, ki jo zavezuje, s predložitvijo dokazov, ki se nanašajo na dejstva, ki so si časovno dovolj blizu, da je mogoče razumno sprejeti, da je kršitev med dvema določenima datumoma trajala brez prekinitve.
Na drugem mestu, družba Pometon meni, da bi ob upoštevanju značilnosti kartela, ki je bil po mnenju Komisije vzpostavljen s pogostimi, neprekinjenimi in ponavljajočimi se stiki, okoliščina, da se ni udeležila dvanajstih sestankov, ki so med letoma 2005 in 2007 potekali med preostalimi udeleženci kartela, morala pripeljati do ugotovitve, da je prekinila svojo udeležbo pri tem kartelu.
Taka ugotovitev naj bi še toliko bolj veljala, ker naj bi Splošno sodišče v drugih zadevah priznalo, da je bila udeležba v kartelu prekinjena, če ni bilo tajnih stikov ali pokazateljev v obdobju, krajšem od enega leta, ali v obdobju šestnajstih mesecev.
Komisija trdi, da tretji pritožbeni razlog ni dopusten, ker vprašanje prekinitve udeležbe družbe Pometon pri kartelu spada v presojo dejanskega stanja in ker nikakor ni utemeljen.
Presoja Sodišča
Najprej je treba v zvezi z dopustnostjo tretjega pritožbenega razloga na eni strani spomniti, da je vprašanje porazdelitve dokaznega bremena, čeprav lahko vpliva na dejanske ugotovitve Splošnega sodišča, pravno vprašanje (sodba z dne 6. januarja 2004, BAI in Komisija/Bayer,
C‑2/01 P in C‑3/01 P
,
EU:C:2004:2
, točka
). Iz tega sledi, da je v delu, v katerem družba Pometon Splošnemu sodišču v bistvu očita, da je obrnilo dokazno breme glede trajanja njene udeležbe pri kršitvi, ta pritožbeni razlog dopusten.
Drugič, družba Pometon želi s trditvijo, da je bila njena udeležba pri kršitvi prekinjena, doseči novo presojo dejanskega stanja, za katero v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 50 te sodbe, Sodišče v pritožbenem postopku ni pristojno. Iz tega sledi, da je tretji pritožbeni razlog v tem delu nedopusten.
Primarno, glede utemeljenosti tega pritožbenega razloga je treba v delu, v katerem je bilo ugotovljeno, da je dopusten, spomniti, da je Sodišče že presodilo, da je treba v večini primerov o obstoju protikonkurenčnega ravnanja ali sporazuma sklepati iz določenega števila naključij in indicev, ki – upoštevani skupaj – ob neobstoju druge dosledne razlage pomenijo dokaz o kršitvi pravil o konkurenci (sodba z dne 6. decembra 2012, Komisija/Verhuizingen Coppens,
C‑441/11 P
,
EU:C:2012:778
, točka
in navedena sodna praksa).
Taki indici in naključja lahko, če se presojajo kot celota, razkrijejo ne le obstoj protikonkurenčnih ravnanj ali sporazumov, ampak tudi trajanje trajajočega protikonkurenčnega ravnanja in obdobje uporabe sporazuma, sklenjenega v nasprotju s pravili o konkurenci (sodba z dne 6. decembra 2012, Komisija/Verhuizingen Coppens,
C‑441/11 P
,
EU:C:2012:778
, točka
in navedena sodna praksa).
V zvezi z neobstojem dokaza o obstoju sporazuma v nekih določenih obdobjih ali vsaj glede tega, da je neko podjetje ta sporazum izvajalo v danem obdobju, je treba spomniti, da to, da tak dokaz ni bil predložen za neka določena obdobja, ne preprečuje, da bi se kršitev štela za podano v širšem časovnem okviru od teh obdobij, če ta ugotovitev temelji na skladnih in objektivnih indicih. V okviru kršitve, ki traja več let, tudi dejstvo, da se zunanji znaki kartela pojavljajo v različnih časovno bolj ali manj oddaljenih obdobjih, ne vpliva na njegov obstoj, če različni ukrepi, ki so del te kršitve, uresničujejo samo en cilj in se umeščajo v okvir enotne in trajajoče kršitve (sodba z dne 6. decembra 2012, Komisija/Verhuizingen Coppens,
C‑441/11 P
,
EU:C:2012:778
, točka
in navedena sodna praksa).
Iz sodne prakse ravno tako izhaja, da je posledica tihega odobravanja nezakonite pobude brez javnega distanciranja od njene vsebine ali brez njene prijave upravnim organom spodbujanje nadaljevanja kršitve, zaradi česar je oteženo njeno odkritje. Ta soudeležba je pasivni način udeležbe pri kršitvi, na podlagi katere lahko nastane odgovornost zadevnega podjetja (sodba z dne 6. decembra 2012, Komisija/Verhuizingen Coppens,
C‑441/11 P
,
EU:C:2012:778
, točka
in navedena sodna praksa).
Iz te sodne prakse izhaja, da Komisija sme šteti, da kršitev ali udeležba podjetja pri kršitvi ni bila prekinjena, čeprav nima dokazov o kršitvi za nekatera določena obdobja, če različna dejanja, ki so del te kršitve, uresničujejo samo en cilj in se lahko umeščajo v okvir enotne in trajajoče kršitve ter če zadevno podjetje ni navedlo indicev ali dokazov, ki bi dokazovali, da se, nasprotno, kršitev ali njegovo sodelovanje pri njej med temi obdobji ni nadaljevalo.
V obravnavanem primeru je treba poudariti, da je Splošno sodišče v točkah 266 in 267 izpodbijane sodbe, ki se v okviru te pritožbe ne izpodbijata, po preučitvi drugega tožbenega razloga, navedenega pred njim, ugotovilo, da je Komisija dokazala odgovornost družbe Pometon za enotno in trajajočo kršitev, ki je predmet spornega sklepa, ne da bi v tej fazi preučilo trajanje njene udeležbe pri tej kršitvi.
V zvezi z zadnjenavedenim je Splošno sodišče v okviru svoje suverene diskrecijske pravice za presojo dejanskega stanja in ne da bi bilo to izpodbijano v fazi pritožbe, v točki 304 te sodbe ugotovilo, da je Komisija dokazala, da je bila družba Pometon neposredno vpletena v tajne stike v zvezi z obema deloma kartela med 3. oktobrom 2003 in 18. novembrom 2005 ter v dveh mesecih pred njenim izstopom s trga 16. maja 2007, vendar ta institucija ni imela nobenega dokaza o protikonkurenčnih stikih, v katere bi bila družba Pometon vpletena v obdobju med 18. novembrom 2005 in marcem 2007 (v nadaljevanju: zadevno obdobje).
Splošno sodišče je v točki 308 izpodbijane sodbe kljub temu presodilo, da glede na značilnosti kartela, in sicer samodejno uporabo doplačila za odpadni material in neobstoj strukturirane organizacije stikov med udeleženci, da bi se izvedlo usklajevanje v zvezi s posameznimi kupci, pri čemer naj bi enkratni stiki potekali le v primeru nesporazuma, neobstoj tajnih stikov med družbo Pometon in preostalimi udeleženci tega kartela v zadevnem obdobju ne omogoča ugotovitve, da je družba Pometon prekinila svojo udeležbo pri navedenem kartelu. Splošno sodišče je v točki 309 te sodbe dodalo, da družba Pometon ni navedla nobenega elementa, na podlagi katerega bi bilo mogoče domnevati, da so bili tajni stiki vseeno nujni za neprekinjeno nadaljevanje njene udeležbe pri kartelu.
Iz navedenega izhaja, da je Splošno sodišče jasno navedlo razloge, iz katerih je menilo, da udeležba družbe Pometon pri enotni in trajajoči kršitvi v zadevnem obdobju ni bila prekinjena. Trditve družbe Pometon, ki se nanašajo na kršitev obveznosti obrazložitve, je torej treba zavrniti.
Iz izpodbijane sodbe je razvidno tudi, da je Splošno sodišče svojo presojo trajanja udeležbe družbe Pometon pri kršitvi oprlo na preudarek, ki v okviru te pritožbe ni bil izpodbijan, prvič, da je Komisija pravno zadostno dokazala tajne stike, v katere je bila vpletena družba Pometon pred zadevnim obdobjem in po njem, drugič, da je bila uporaba doplačila za odpadni material samodejna in ni zahtevala stikov ter, tretjič, da sta bila oba dela kartela tesno povezana. Splošno sodišče je iz teh elementov v bistvu sklepalo, da je Komisija lahko štela, da je družba Pometon neprekinjeno sodelovala pri enotni in trajajoči kršitvi v zadevnem obdobju, ne da bi to vplivalo na možnost zadnjenavedene družbe, da dokaže, da je bila ta udeležba prekinjena, ker družba Pometon ni navedla nobenega elementa ali trditve, s katero bi bilo mogoče dokazati, da je bila ta udeležba prekinjena.
Zato je Splošno sodišče, ne da bi kršilo pravila o dokaznem bremenu, na podlagi sodne prakse, navedene v točkah od 110 do 114 te sodbe, menilo, da je družba Pometon neprekinjeno sodelovala pri očitanem ji kršitvenem ravnanju.
Ob upoštevanju vseh zgoraj navedenih ugotovitev je treba tretji pritožbeni razlog delno zavreči kot nedopusten in delno zavrniti kot neutemeljen.
Četrti pritožbeni razlog
Trditve strank
Družba Pometon s četrtim pritožbenim razlogom trdi, da je Splošno sodišče v točkah od 365 do 396 izpodbijane sodbe kršilo načelo enakega obravnavanja in obveznost obrazložitve, ko je spremenilo znesek globe, ki ji je bila naložena.
Družba Pometon navaja, da je Splošno sodišče znesek te globe določilo z odstopanjem od metode, ki jo je Komisija uporabila za določitev stopnje dodatnega znižanja na podlagi točke 37 Smernic o načinu določanja glob. Iz analize treh dejavnikov, navedenih v točki 376 izpodbijane sodbe, in zlasti točk od 379 do 383, 386, 387 in 390 te sodbe, naj bi izhajalo, da čeprav je bila kršitev, ki jo je mogoče pripisati družbi Pometon, manj resna od kršitve, ki jo je storila družba Winoa, naj bi Splošno sodišče družbi Pometon priznalo enako stopnjo zmanjšanja v višini 75 %, kot jo je Komisija odobrila družbi Winoa.
Splošno sodišče naj bi torej enako obravnavalo dva različna položaja, ne da bi objektivno utemeljilo to različno obravnavanje, s čimer naj bi kršilo načelo enakega obravnavanja.
Družba Pometon dodaja, da je Splošno sodišče v točkah 382 in 386 izpodbijane sodbe priznalo, da je njen položaj podoben položaju družbe MTS, ki ji je bilo priznano znižanje za 90 %. Edini element, po katerem naj bi se podjetji razlikovali, naj bi bila njuna velikost, ki pa sama po sebi ne more upravičiti velike razlike med stopnjama znižanja, ki sta se zanju uporabili.
Zato bi moralo biti stopnja znižanja, odobrena družbi Pometon, med 75 % in 90 %.
Komisija trdi, da četrti pritožbeni razlog ni dopusten in v nobenem primeru ni utemeljen.
Komisija meni, da ta pritožbeni razlog ni dopusten, ker v resnici vodi do tega, da Sodišče vsebinsko preveri globo, ki jo je določilo Splošno sodišče, kar presega pristojnosti, ki so dodeljene Sodišču. To namreč iz razlogov pravičnosti ne sme s svojo presojo nadomestiti presoje Splošnega sodišča, ki je pri izvajanju svoje neomejene sodne pristojnosti odločilo o višini glob, naloženih podjetjem zaradi kršitve prava Unije. To naj bi veljalo še toliko bolj, če je Splošno sodišče izvajalo svojo neomejeno sodno pristojnost, da bi samo zagotovilo spoštovanje načela enakega obravnavanja.
Glede vsebine Komisija navaja, da mora Splošno sodišče po razglasitvi ničnosti spornega sklepa, kot je navedeno v točki 369 izpodbijane sodbe, določiti ustrezen znesek izjemnega popravka osnovnega zneska globe ob upoštevanju vseh okoliščin obravnavanega primera.
V tem okviru naj bi iz točke 376 izpodbijane sodbe izhajalo, da je Splošno sodišče za vsakega od različnih analiziranih dejavnikov dejansko primerjalo individualno odgovornost in individualni položaj družbe Pometon z odgovornostjo in položajem drugih udeležencev kartela. Komisija meni, da je Splošno sodišče uporabilo merili v zvezi s težo in trajanjem udeležbe družbe Pometon pri kršitvi, da bi zagotovilo sorazmernost globe.
Dejstvo, da je bil družbi Pometon priznan nižji odstotek znižanja, kot je bil priznan družbi MTS, naj ne bi zadoščalo za dokaz o nezakonitosti obravnavanja in o nedoslednosti obrazložitve izpodbijane sodbe. Iz točke 390 izpodbijane sodbe naj bi namreč izhajalo, da se je Splošno sodišče v zvezi s tem oprlo na promet družbe Pometon, ki znatno presega promet družbe MTS, tako da podjetji nista bili v primerljivem položaju glede na njuno velikost in s tem težo njune udeležbe pri kršitvi. Komisija tako navaja, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso skupni promet podjetja pokazatelj – čeprav približen in nepopoln – njegove velikosti in gospodarske moči.
Po mnenju Komisije spoštovanje načela enakega obravnavanja zahteva upoštevanje vseh značilnosti podjetja v razmerju do drugega, medtem ko neposredna in ponazoritvena primerjava dveh sankcij ni upoštevna. Splošno sodišče naj torej s tem, da je družbi Pometon priznalo enako stopnjo znižanja osnovnega zneska globe, kot je bila uporabljena za družbo Winoa, ne bi kršilo načela enakega obravnavanja.
Uporabo enake stopnje za ti podjetji naj bi bilo mogoče razložiti tudi z višjo stopnjo koncentracije prodaje družbe Winoa v primerjavi s prodajo družbe Pometon. Komisija je v zvezi s tem v prilogi B/2 k odgovoru na tožbo predložila preglednico, v kateri je povzet izvedeni izračun.
Nazadnje, Komisija trdi, da je Splošno sodišče pravno zadostno obrazložilo svojo odločitev glede določitve zneska globe.
Presoja Sodišča
–
Uvodne ugotovitve
Uvodoma je treba spomniti, da ima Splošno sodišče v skladu s členom 261 PDEU in členom 31 Uredbe št. 1/2003 neomejeno sodno pristojnost v zvezi z globami, ki jih določi Komisija.
Splošno sodišče torej lahko preseže preprost nadzor nad zakonitostjo teh glob in nadomesti presojo Komisije s svojo presojo ter tako odpravi, zniža ali zviša naloženo globo ali periodično denarno kazen (sodba z dne 22. novembra 2012, E.ON Energie/Komisija,
C‑89/11 P
,
EU:C:2012:738
, točka
in navedena sodna praksa).
Vendar Sodišče, kadar v okviru pritožbe odloča o pravnih vprašanjih, iz razlogov pravičnosti ne sme s svojo presojo nadomestiti presoje Splošnega sodišča, ki v okviru izvajanja svoje neomejene sodne pristojnosti odloča o višini glob, naloženih podjetjem zaradi kršitve prava Unije. Torej, samo če bi Sodišče ocenilo, da višina sankcije ni le neprimerna, ampak tudi tako pretirana, da je nesorazmerna, bi bilo treba ugotoviti, da je Splošno sodišče zaradi neprimernosti zneska globe napačno uporabilo pravo (sodbi z dne 22. novembra 2012, E.ON Energie/Komisija,
C‑89/11 P
,
EU:C:2012:738
, točki
in
ter navedena sodna praksa, in z dne 25. julija 2018, Orange Polska/Komisija,
C‑123/16 P
,
EU:C:2018:590
, točka
).
Poleg tega iz ustaljene sodne prakse izhaja, da mora Splošno sodišče pri izvajanju neomejene sodne pristojnosti spoštovati nekatere obveznosti, med temi sta obveznost obrazložitve, ki jo ima Splošno sodišče na podlagi člena 36 Statuta Sodišča, ki se zanj uporablja na podlagi člena 53, prvi odstavek, tega statuta, in načelo enakega obravnavanja. Izvajanje neomejene sodne pristojnosti pri določitvi višine naloženih glob namreč ne sme privesti do diskriminacije med podjetji, ki so bila udeležena pri kršitvi pravil o konkurenci (sodba z dne 18. decembra 2014, Komisija/Parker Hannifin Manufacturing in Parker-Hannifin,
C‑434/13 P
,
EU:C:2014:2456
, točka
in navedena sodna praksa).
–
Dopustnost četrtega pritožbenega razloga
Komisija se sklicuje na nedopustnost četrtega pritožbenega razloga, ker naj bi bilo z njim Sodišče pozvano, naj vsebinsko preveri znesek globe, ki ga je določilo Splošno sodišče.
Ta trditev temelji na napačnem razumevanju tega pritožbenega razloga.
Iz trditev, ki jih je družba Pometon navedla v podporo temu pritožbenemu razlogu, je namreč razvidno, da ta družba iz razlogov, ki se nanašajo na nepravičnost ali neprimernost, ne želi izpodbijati zneska globe, ki ji jo je naložilo Splošno sodišče pri izvajanju svoje neomejene sodne pristojnosti, kar naj glede na sodno prakso, navedeno v točki 137 te sodbe, ne bi spadalo v pristojnost Sodišča, ki odloča o pritožbi. Nasprotno, navedeni pritožbeni razlog se jasno nanaša na to, da naj bi Splošno sodišče kršilo načelo enakega obravnavanja in svojo obveznost obrazložitve.
Vendar je glede na sodno prakso, navedeno v točki 138 te sodbe, tak pritožbeni razlog dopusten, tudi ko je – v nasprotju s trditvami Komisije – Splošno sodišče v okviru izvajanja svoje neomejene sodne pristojnosti samo določilo znesek globe (glej v tem smislu sodbo z dne 18. decembra 2014, Komisija/Parker Hannifin Manufacturing in Parker-Hannifin,
C‑434/13 P
,
EU:C:2014:2456
, točke 77, 81, 85 in 86).
Dodati je treba še, da družba Pometon le v primeru, da bi Sodišče ugodilo temu pritožbenemu razlogu, Sodišče poziva, naj samo izvaja svojo neomejeno sodno pristojnost. V zvezi s tem je treba pojasniti, da sme Sodišče naloženo globo ali periodično denarno kazen razveljaviti, znižati ali zvišati le, če samo dokončno odloči o sporu pred Splošnim sodiščem (glej v tem smislu sodbo z dne 21. januarja 2016, Galp Energía España in drugi/Komisija,
C‑603/13 P
,
EU:C:2016:38
, točka
in navedena sodna praksa).
Iz navedenega je razvidno, da je četrti pritožbeni razlog dopusten.
–
Vsebinska presoja
Kot je bilo opozorjeno v točki 138 te sodbe, mora Splošno sodišče pri izvajanju neomejene sodne pristojnosti spoštovati obveznost obrazložitve svojih odločb in načelo enakega obravnavanja.
Ti zahtevi veljata za Splošno sodišče tudi, kadar to odstopa od okvirnih pravil, ki jih je Komisija opredelila v Smernicah o načinu določanja glob, ki ne morejo zavezovati sodišč Unije, ampak jih lahko usmerjajo pri izvajanju njihove neomejene sodne pristojnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 21. januarja 2016, Galp Energía España in drugi/Komisija,
C‑603/13 P
,
EU:C:2016:38
, točka
in navedena sodna praksa).
Splošno sodišče je v izpodbijani sodbi za izračun zneska globe, naložene družbi Pometon, prevzelo presojo Komisije, ki je bila podlaga za izračun glob, naloženih podjetjem, ki so sodelovala pri kartelu, razen tistih, ki se nanašajo na uporabo točke 37 Smernic o načinu določanja glob, na podlagi katere lahko Komisija zaradi posebnosti posamezne zadeve ali potrebe po zagotavljanju odvračilnega učinka globe v posamezni zadevi odstopi od splošne metodologije, predstavljene v teh smernicah.
V zvezi s tem je Splošno sodišče v točkah 376 in 377 izpodbijane sodbe menilo, da je primerno upoštevati tri dejavnike, ki so, čeprav se delno prekrivajo s tistimi, ki jih je upoštevala Komisija, po njegovem mnenju omogočili boljšo opredelitev teže kršitve, ki jo je mogoče pripisati vsakemu od udeležencev. Tako je Splošno sodišče s primerjavo položaja družbe Pometon s položajem drugih udeležencev kartela v točkah od 378 do 382 te sodbe najprej preučilo individualno odgovornost družbe Pometon za udeležbo pri kartelu, nato v točkah od 383 do 387 navedene sodbe konkreten vpliv njenega kršitvenega ravnanja na cenovno konkurenco in nazadnje v točkah od 388 do 390 iste sodbe velikost tega podjetja, ki izhaja iz njenega skupnega prometa.
Potem ko je Splošno sodišče v točkah 391 in 392 izpodbijane sodbe pretehtalo te dejavnike, je v točki 393 te sodbe menilo, da je treba družbi Pometon odobriti izredno znižanje v višini 75 % na osnovni znesek globe. Stopnja tega znižanja je, kot trdi družba Pometon, enaka stopnji, ki jo je Komisija v sklepu o poravnavi odobrila družbi Winoa.
V skladu z ugotovitvami dejanskega stanja, do katerih je prišlo Splošno sodišče in ki jih Sodišče v fazi pritožbe ne sme nadzirati, je treba poudariti, da sta bili družbi Pometon in Winoa glede na dejavnike, ki jih je preučilo to sodišče, v različnih položajih. Iz presoje v točkah od 382 do 384 in 390 izpodbijane sodbe je namreč razvidno, da je imela družba Pometon „na splošno bolj omejeno vlogo pri kartelu“ kot družba Winoa, da je bila njen pomen pri kršitvi bistveno manjši od pomena družbe Winoa in da njen promet ni dosegel tretjine prometa družbe Winoa.
Glede na te elemente je moralo Splošno sodišče navesti razloge, iz katerih je bilo kljub temu različnemu položaju v skladu z načelom enakega obravnavanja to, da je bila družbi Pometon priznana enaka stopnja znižanja, kot je bila odobrena družbi Winoa.
Vendar ti razlogi ne izhajajo iz izpodbijane sodbe. Čeprav je namreč Splošno sodišče v točkah 391 in 392 izpodbijane sodbe menilo, da različne stopnje znižanja, ki jih je Komisija odobrila podjetjem naslovnikom sklepa o poravnavi, v obravnavani zadevi niso upoštevne za določitev stopnje znižanja, ki se uporabi za družbo Pometon, ker izhajajo iz metode izračuna, od katere je odstopilo, ni navedlo razlogov, iz katerih je menilo, da je stopnja 75 %, ki jo je uporabilo, v skladu z načelom enakega obravnavanja.
Zato je treba četrtemu pritožbenemu razlogu ugoditi.
Glede na vse zgornje preudarke je treba točko 2 izreka izpodbijane sodbe, s katero je Splošno sodišče znesek globe, naložene družbi Pometon, določilo na 3.873.375 EUR, in točko 4 izreka te sodbe, s katero je Splošno sodišče odločilo o stroških, razveljaviti, v preostalem pa pritožbo zavrniti.
Tožba pred Splošnim sodiščem
V skladu s členom 61, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije lahko to v primeru razveljavitve odločitve Splošnega sodišča samo dokončno odloči o zadevi, če stanje postopka to dovoljuje.
To velja v obravnavani zadevi, saj ima Sodišče na voljo vse elemente, ki jih potrebuje za odločitev o tožbi.
Vseeno je treba natančneje določiti obseg nadzora Sodišča. V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je bila glede na točko 154 te sodbe izpodbijana sodba razveljavljena v delu, v katerem je Splošno sodišče v točki 2 izreka te sodbe znesek globe, naložene družbi Pometon, določilo na 3.873.375 EUR. Zato mora Sodišče spor preučiti le v delu, v katerem se nanaša na predlog za znižanje zneska globe.
Zato je treba na podlagi neomejene sodne pristojnosti, ki je Sodišču priznana s členom 261 PDEU in členom 31 Uredbe št. 1/2003, odločiti o znesku globe, ki jo je treba naložiti družbi Pometon (glej v tem smislu sodbi z dne 12. novembra 2014, Guardian Industries in Guardian Europe/Komisija,
C‑580/12 P
,
EU:C:2014:2363
, točka
in navedena sodna praksa, ter z dne 21. januarja 2016, Galp Energía España in drugi/Komisija,
C‑603/13 P
,
EU:C:2016:38
, točka
).
V zvezi s tem je treba spomniti, da je Sodišče, ki na podlagi člena 61, prvi odstavek, drugi stavek, Statuta Sodišča samo dokončno odloči o sporu, pristojno, da v okviru izvajanja svoje neomejene sodne pristojnosti presojo Komisije nadomesti s svojo presojo in naloženo globo ali periodično denarno kazen posledično odpravi, zniža ali zviša (sodba z dne 21. januarja 2016, Galp Energía España in drugi/Komisija,
C‑603/13 P
,
EU:C:2016:38
, točka
in navedena sodna praksa).
Da bi določilo znesek naložene globe, je Sodišče pristojno, da samo presodi okoliščine obravnavanega primera in vrsto zadevne kršitve. To izvajanje na podlagi člena 23(3) Uredbe št. 1/2003 pomeni, da je treba za vsako kaznovano podjetje upoštevati težo in trajanje zadevne kršitve ob spoštovanju predvsem načel obrazložitve, sorazmernosti, individualizacije sankcij in enakega obravnavanja in ne da bi bilo Sodišče vezano na okvirna pravila, ki jih je Komisija določila v svojih Smernicah o načinu določanja glob, čeprav lahko te smernice vodijo sodišča Unije pri izvajanju svoje neomejene sodne pristojnosti (sodba z dne 21. januarja 2016, Galp Energía España in drugi/Komisija,
C‑603/13 P
,
EU:C:2016:38
, točki
in
in navedena sodna praksa).
V obravnavani zadevi želi Sodišče za določitev zneska globe, ki jo je treba naložiti družbi Pometon, na prvem mestu slediti presoji Komisije glede določitve osnovnega zneska globe, ki je bil ocenjen na 15.493.500 EUR glede na trajanje in težo kršitve, ki jo je storila družba Pometon, pred uporabo točke 37 Smernic o načinu določanja glob. Poleg tega, da ta ocena ni bila izpodbijana, je namreč treba šteti, da je zaradi spoštovanja enakega obravnavanja družbe Pometon v razmerju do drugih udeležencev kartela ni primerno spremeniti.
Na drugem mestu, glede na vse elemente spisa in ker je stranke niso posebej izpodbijale, se Sodišče strinja tudi s presojo Splošnega sodišča glede dejavnikov, ki so bili upoštevani pri oceni dodatne stopnje znižanja, kot so navedeni v točki 376 izpodbijane sodbe, in primerjalnih presoj, ki jih je v zvezi s tem opravilo Splošno sodišče v točkah od 378 do 390 te sodbe.
Po eni strani iz te presoje izhaja, da je ob upoštevanju teh dejavnikov in kot je poudaril tudi generalni pravobranilec v točkah 123, 124 in 129 sklepnih predlogov, položaj družbe Pometon celostno primerljiv s položajem družbe MTS, ker sta imeli ti podjetji razmeroma omejeno vlogo v kartelu in ker je bil njun skupni pomen v njem prav tako razmeroma nizek glede na vrednost njunih specifičnih prodaj v EGP. Njuna položaja pa se razlikujeta, ker je skupni promet družbe Pometon za leto 2006 (99.890.000 EUR) precej večji od prometa družbe MTS za leto 2009 (25.082.293 EUR), pri čemer je pojasnjeno, da ti leti ustrezata zadnjemu letu njune posamične udeležbe v kartelu.
V zvezi s tem, kot je generalni pravobranilec navedel v točki 125 sklepnih predlogov in kot trdi družba Pometon, čeprav je pri določitvi zneska globe dovoljeno upoštevati tako skupni promet podjetja, ki je –- čeprav približen ali nepopoln – kazalec njegove velikosti in njegove gospodarske moči, ter del tega prometa, ki zadeva proizvode, ki so predmet kršitve, in ki torej lahko pokaže na njen obseg (glej v tem smislu sodbi z dne 28. junija 2005, Dansk Rørindustri in drugi/Komisija,
C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P
,
EU:C:2005:408
, točka
, in z dne 12. novembra 2014, Guardian Industries in Guardian Europe/Komisija,
C‑580/12 P
,
EU:C:2014:2363
, točka
), se navedenemu prometu ne sme pripisati nesorazmernega pomena glede na druge elemente presoje (sodba z dne 28. junija 2005, Dansk Rørindustri in drugi/Komisija,
C‑189/02 P, C‑202/02 P, od C‑205/02 P do C‑208/02 P in C‑213/02 P
,
EU:C:2005:408
, točka
).
Po drugi strani, kot je razvidno iz točke 150 te sodbe, sta družbi Pometon in Winoa v različnih položajih glede na vse dejavnike, ki jih je preučilo Splošno sodišče.
V teh okoliščinah je treba ob upoštevanju vseh okoliščin obravnavanega primera ugotoviti, da bo opravljena pravična presoja teh okoliščin, če se za osnovni znesek, ki ga je izračunala Komisija, uporabi dodatno znižanje za 83 %. Znesek globe, naložene družbi Pometon, se zato določi na 2.633.895 EUR.
Stroški
Člen 184(2) Poslovnika Sodišča določa, da Sodišče, če je pritožba utemeljena in če samo dokončno odloči v sporu, odloči tudi o stroških.
Člen 138(1) tega poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi člena 184(1) tega poslovnika, določa, da se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Vendar člen 138(3) navedenega poslovnika določa, da če vsaka stranka uspe samo deloma, lahko Sodišče odloči, da se stroški delijo ali da vsaka stranka nosi svoje stroške.
V obravnavanem primeru je treba, prvič, ker je bilo družbi Pometon v pritožbenem postopku delno ugodeno, odločiti, da vsaka stranka nosi svoje stroške, povezane s tem postopkom.
Drugič, ker je vsaka stranka s svojimi predlogi pred Splošnim sodiščem uspela samo deloma, se vsaki stranki naloži, da nosi lastne stroške v zvezi s tem postopkom.

Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:

1.
Točki 2 in 4 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 28. marca 2019, Pometon/Komisija (
T‑433/16
,
EU:T:2019:201
), se razveljavita.

2.
V preostalem se pritožba zavrne.

3.
Znesek globe, ki je družbi Pometon SpA naložen s členom 2 Sklepa Komisije C(2016) 3121 final z dne 25. maja 2016 v zvezi s postopkom na podlagi člena 101 PDEU in člena 53 Sporazuma EGP (zadeva AT.39792 – Jekleni abrazivi), se določi na 2.633.895 EUR.

4.
Družba Pometon SpA in Evropska komisija nosita vsaka svoje stroške v zvezi s pritožbenim postopkom in v zvezi s postopkom na prvi stopnji.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: italijanščina.