CELEX: 62014CJ0557
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Direktiivi 91/271/ETY
Yhdyskuntajätevesien käsittely
Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan
Täytäntöönpanon laiminlyönti
SEUT 260 artiklan 2 kohta
Rahamääräiset seuraamukset
Kiinteämääräinen hyvitys ja uhkasakko

Euroopan komissio vaatii kanteellaan unionin tuomioistuinta
—
toteamaan, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut SEUT 260 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia 7.5.2009 annetun tuomion komissio vastaan Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä
—
velvoittamaan Portugalin tasavallan maksamaan 20196 euron uhkasakon kultakin päivältä, jonka 7.5.2009 annetun tuomion komissio vastaan Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) täytäntöönpano viivästyy, tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä alkaen siihen päivään asti, jona 7.5.2009 annettu tuomio komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) on pantu täytäntöön
—
velvoittamaan Portugalin tasavallan maksamaan komissiolle 2244 euron päivittäisen kiinteämääräisen hyvityksen 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) julistamispäivästä alkaen tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivään asti tai siihen päivään asti, jolloin 7.5.2009 annettu tuomio (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) on pantu kokonaisuudessaan täytäntöön, jos viimeksi mainittu tapahtuu aikaisemmin, ja
—
velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/271/ETY (
EYVL 1991, L 135, s. 40
) koskee sen 1 artiklan mukaan yhdyskuntajätevesien keräilyä, käsittelyä ja vesistöön johtamista sekä tiettyjen teollisuudenalojen jätevesien käsittelyä ja vesistöön johtamista. Sen tarkoituksena on suojella ympäristöä yhdyskuntajätevesien johtamisesta vesistöön aiheutuvilta haitoilta.
Direktiivin 2 artiklassa säädetään, että ”yhdyskuntajätevedellä” tarkoitetaan ”talousjätevettä tai talous- ja teollisuusjäteveden ja/tai huleveden seosta”. Samassa artiklassa säädetään myös, että ”taajamalla” tarkoitetaan ”aluetta, jossa on niin tiheä asutus ja/tai niin runsaasti yritystoimintaa, että jätevedet on viemäröitävä ja johdettava jätevedenpuhdistamoon tai purkupaikkaan”, ja että ”yhdellä avl:llä (asukasvastineluvulla)” tarkoitetaan ”sellaista orgaanista biologisesti hajoavaa kuormitusta, jonka viiden vuorokauden biokemiallinen hapenkulutus (BOD5) on 60 grammaa happea vuorokaudessa”.
Mainitun direktiivin 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että viemäröidyt yhdyskuntajätevedet on ennen vesistöön johtamista käsiteltävä biologisesti tai vastaavalla tavalla seuraavasti:
—
31 päivään joulukuuta 2000 mennessä purkupaikasta riippumatta taajamissa, joiden avl on suurempi kuin 15000;
– –
3.   Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen yhdyskuntajätevesien on täytettävä liitteessä I olevassa B kohdassa vahvistetut vaatimukset. – –
4.   Asukasvastinelukuna esitetty kuormitus on laskettava suurimman puhdistamolle vuoden aikana tulevan viikon keskikuormituksen perusteella, lukuun ottamatta poikkeuksellisia, esimerkiksi rankkasateista johtuvia, tilanteita.”
Saman direktiivin 6 artiklan 2 ja 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”2.   Jätevesiä, jotka johdetaan 10 000–150 000 avl:n taajamista rannikkovesiin sekä 2 000–10 000 avl:n taajamista suistoihin 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla, ei tarvitse käsitellä yhtä tehokkaasti kuin 4 kohdassa säädetään, edellyttäen että:
—
jätevedet käsitellään ainakin 2 artiklan 7 kohdan mukaisesti mekaanisesti ja toteutetaan liitteessä I olevassa D kohdassa vahvistettu tarkastusmenettely;
—
monipuolisin tutkimuksin osoitetaan, ettei jätevesistä aiheudu ympäristöhaittoja.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tarvittavat tiedot edellä tarkoitetuista tutkimuksista.
– –
4.   Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että luettelo kuormitusta kestävistä alueista otetaan tarkasteltavaksi vähintään joka neljäs vuosi.”
Direktiivin 91/271 8 artiklan 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Poikkeuksellisissa oloissa, jos voidaan osoittaa, ettei tehokkaammasta jäteveden käsittelystä ole ympäristölle hyötyä, voidaan yli 150000 avl:n taajamista kuormitusta kestäviin vesiin johdettavat jätevedet käsitellä noudattaen 6 artiklassa säädettyä menettelyä 10 000–150 000 avl:n taajamien jätevesiä varten.
Tällaisissa tilanteissa jäsenvaltioiden on etukäteen toimitettava komissiolle asiaan liittyvät asiakirjat. Komissio tutkii tapauksen ja toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet noudattaen 18 artiklassa säädettyä menettelyä.”
Tämän direktiivin liite I, jonka otsikko on ”Yhdyskuntajätevesiä koskevat vaatimukset”, on sanamuodoltaan seuraava:
”– –
B.
Yhdyskuntajäteveden johtaminen vesistöön – –
1.
Jätevedenpuhdistamot on suunniteltava tai muutettava sellaisiksi, että puhdistamolle tulevasta ja käsitellystä, vesistöön johdettavasta jätevedestä voidaan ottaa edustavat näytteet.
2.
Yhdyskuntien jätevedenpuhdistamoilta johdettavan jäteveden on 4 ja 5 artiklan mukaisesti täytettävä taulukossa 1 esitetyt vaatimukset.
– –”
Direktiivin 91/271 liitteessä I olevassa D kohdassa, jonka otsikko on ”Tarkkailun ja tulosten arvioinnin toteutusmallit”, säädetään seuraavaa:
”1.
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että sovellettava tarkkailumenetelmä on ainakin jäljempänä esitettyjen vaatimusten mukainen.
Muita kuin 2, 3 ja 4 kohdassa esitettyjä menetelmiä voidaan käyttää, jos voidaan osoittaa, että niiden avulla saavutetaan samanlaiset tulokset.
– –
2.
Tässä direktiivissä vahvistettujen vesistöön laskettavaa jätevettä koskevien vaatimusten valvomiseksi on samoista hyvin valituista kohdista kerättävä virtaamaan verrannolliset 24 tunnin kokoomanäytteet puhdistamolta lähtevästä ja tarvittaessa puhdistamolle tulevasta jätevedestä.
– –
3.
Näytteiden vuotuinen vähimmäismäärä on määriteltävä puhdistamojen koon mukaan ja näytteet on otettava säännöllisin väliajoin seuraavasti:
—
–
—
10 000–49 999 avl: 12 näytettä.
—
–
4.
Käsitellyn jäteveden oletetaan täyttävän vaatimukset, jos kukin tarkkailusuure täyttää sitä koskevat vaatimukset seuraavasti:
a)
tarkkailtaessa taulukossa 1 sekä 2 artiklan 7 alakohdassa määriteltyjen muuttujien noudattamista, sellaisten näytteiden, jotka eivät vastaa kyseisiä pitoisuuden ja/tai poistotehon vaatimuksia, lukumäärä ei saa ylittää taulukossa 1 sekä 2 artiklan 7 alakohdassa mainittuja ja taulukossa 3 määriteltyjä arvoja;
– –”
Tuomio komissio vastaan Portugali
Komissio lähetti Portugalin tasavallalle 9.7.2004 virallisen huomautuksen, jossa se totesi, että useita tämän jäsenvaltion alueella sijaitsevia taajamia, joiden avl on suurempi kuin 15000, ei ole varustettu direktiivin 91/271 3 artiklan vaatimusten mukaisilla yhdyskuntavesien viemäröintijärjestelmillä eikä tämän direktiivin 4 artiklan vaatimusten mukaisilla näiden vesien käsittelyjärjestelmillä.
Koska komissio katsoi, että tämän jäsenvaltion toimittamat selitykset olivat näistä taajamista 17:n osalta riittämättömiä, se lähetti Portugalin tasavallalle 13.7.2005 perustellun lausunnon, jossa sitä kehotettiin noudattamaan lausuntoa kahden kuukauden määräajassa sen vastaanottamisesta.
Portugalin tasavalta vastasi tähän lausuntoon 14.10.2005 päivätyllä kirjeellä.
Koska komissio katsoi tämän vastauksen johdosta, että tietyt taajamat on jätettävä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista koskevan menettelyn ulkopuolelle, kun taas tiettyjen 9.7.2004 päivätyn virallisen huomautuksen liitteessä mutta ei 13.7.2005 päivätyssä perustellussa lausunnossa mainittujen taajamien osalta direktiivin 91/271 3 ja 4 artiklan rikkominen jatkuu, se lähetti 4.7.2006 täydentävän perustellun lausunnon, joka koski nyt 32:ta taajamaa. Tässä lausunnossa komissio kehotti Portugalin tasavaltaa toteuttamaan mainitun lausunnon noudattamiseksi tarvittavat toimenpiteet sen vastaanottamisesta laskettavassa kahden kuukauden määräajassa.
Koska komissio katsoi, että huolimatta tämän jäsenvaltion 14.9.2006 päivätyssä kirjeessä toimittamista selityksistä tilanne jatkui useissa taajamissa tämän direktiivin säännösten vastaisena, se päätti nostaa unionin tuomioistuimessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen, jota käsiteltiin asiassa C-530/07.
Komissio luopui unionin tuomioistuimen menettelyssä kanteestaan siltä osin kuin se koski yhtäältä direktiivin 91/221 3 artiklaan perustuvien velvoitteiden noudattamatta jättämistä viidessä näistä taajamista ja toisaalta tämän direktiivin 4 artiklaan perustuvien velvoitteiden noudattamatta jättämistä 11:ssä noista taajamista, mikä tarkoitti jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen kohteen rajoittamista jäljelle jääviin taajamiin.
Unionin tuomioistuin totesi 7.5.2009 antamassaan tuomiossa komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
), että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 91/271 3 ja 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut mainitun direktiivin 3 artiklan säännösten mukaista jätevesien viemäröintijärjestelmää Bacia do Rio Uiman (Fiães S. Jorge), Costa de Aveiron, Covilhãn, Espinho/Feiran, Ponta Delgadan, Póvoa de Varzim/Vila do Conden eikä Santa Citan taajamissa ja koska se ei ole mainitun direktiivin 4 artiklan mukaisesti käsitellyt biologisesti tai vastaavalla tavalla yhdyskuntajätevesiä, jotka ovat peräisin Alvercan, Bacia do Rio Uiman (Fiães S. Jorge), Carvoeiron, Costa de Aveiron, Costa Oesten, Covilhãn, Lissabonin, Matosinhosin, Milfontesin, Nazaré/Famalicãon, Ponta Delgadan, Póvoa de Varzim/Vila do Conden, Santa Citan, Vila Franca de Xiran ja Vila Real de Santo Antónion taajamista.
Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely
Kun komissio valvoi 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) täytäntöönpanoa, se pyysi 18.6.2009 päivätyllä kirjeellä Portugalin tasavallalta tietoja tämän tuomion täytäntöön panemiseksi toteutetuista toimenpiteistä.
Tämä jäsenvaltio ilmoitti komissiolle 24.7.2009 päivätyllä kirjeellä toteuttamansa toimenpiteet.
Komissio esitti 11.12.2009 mainitulle jäsenvaltiolle selvennyspyynnön, johon tämä vastasi useilla kirjeillä ja lisätiedoilla, joiden mukaan Vila Real de Santo Antónion taajaman uusi käsittelylaitos on toiminut vuodesta 2009 alkaen, mutta että 30:tä prosenttia kerätystä pilaavasta poistovedestä ei vielä ollut tehokkaasti liitetty käsittelylaitokseen ja että tarvittavat työt oli suunniteltu saatettavaksi loppuun vuoden 2012 lopussa. Matosinhosin taajamassa uuden käsittelylaitoksen rakennustyöt oli alun perin suunniteltu saatettavaksi loppuun vuoden 2011 lopussa, mutta töiden lopettaminen oli lopulta siirretty vuoden 2013 huhtikuulle.
Portugalin tasavalta ilmoitti komissiolle useilla kirjeillä sekä komission yksiköiden kanssa pidetyssä kokouksessa tilanteen kehittymisestä näissä kahdessa taajamassa.
Tämän jäsenvaltion 26.11.2013 päivätystä kirjeestä ilmenee Vila Real de Santo Antónion taajaman osalta, että kaikkien taajaman pilaavien poistovesien liittämiseksi uuteen käsittelylaitokseen tarvittavat työt oli suunniteltu saatettavaksi loppuun vuoden 2014 ensimmäisellä neljänneksellä. Matosinhosin taajaman osalta tästä kirjeestä ilmenee, että rahoituksen puuttumisen vuoksi uuden käsittelylaitoksen rakennustyöt eivät vielä olleet alkaneet, mutta uusi rahoituspyyntö tehtäisiin vuonna 2014.
Koska komissio katsoi, ettei 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) kohteena olevista 22 taajamasta kahta eli Vila Real de Santo Antónion ja Matosinhosin taajamaa ollut saatettu tämän tuomion mukaisiksi, se nosti käsiteltävänä olevan kanteen.
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Asianosaisten lausumat
Komissio huomauttaa Vila Real de Santo Antónion taajamasta, että huolimatta Portugalin tasavallan ponnisteluista 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) julistamisesta alkaen tämä jäsenvaltio ei ole jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen arvioinnin ratkaisevana ajankohtana käsiteltävässä asiassa eli 21.4.2014, jolloin komission Portugalin tasavallalle lähettämässä virallisessa huomautuksessa asetettu määräaika päättyi, käsitellyt tämän taajaman yhdyskuntajätevesiä biologisesti tai vastaavalla tavalla direktiivin 91/271 4 artiklan mukaisesti. Portugalin tasavallan 23.4.2014 päivätystä kirjeestä ilmenee nimittäin, että tarvittavat työt tämän taajaman liittämiseksi kokonaisuudessaan puhdistuslaitokseen olivat tuona päivänä yhä kesken.
Komissio huomauttaa Matosinhosin taajamasta, että nykyisessä käsittelylaitoksessa voidaan suorittaa vain sen jätevesien mekaaninen käsittely, jonka jälkeen jätevedet johdetaan mereen merenalaisesta laskuaukosta. Se toteaa tästä, kuten Portugalin tasavallan 23.4.2014 päivätystä kirjeestä ilmenee, että biologisen käsittelylaitoksen rakennustyöt eivät olleet vielä alkaneet väitettyjen rahoitusongelmien vuoksi ja mainittujen töiden loppuun saattaminen oli siirtynyt vuoteen 2017.
Lisäksi komissio väittää, että Portugalin tasavallan vastineessaan esittämät argumentit, joiden mukaan on niin, että yhdyskuntajätevesien mekaaninen käsittely ei vaikuta vastaanottavien vesistöjen laatuun ja että tällaisella käsittelyllä voidaan riittävällä tavalla taata vesistöjen laatu ja välttää ympäristölle ja ihmisten terveydelle aiheutuvat riskit, eivät ole perusteltuja, koska niillä tosiasiassa pyritään kyseenalaistamaan se, mitä unionin tuomioistuin totesi 7.5.2009 antamassaan tuomiossa komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
).
Portugalin tasavalta väittää yleisellä tasolla, että tämä tuomio on pantu huomattavan suurelta osin täytäntöön.
Portugalin tasavalta tarkentaa Vila Real de Santo Antónion taajamasta, että on kyse kuivatusojastojen liittämistä koskevasta kolmesta hankkeesta. Ensimmäinen koskee Vila Nova de Cacelan kunnan länsipuolella sijaitsevaa kuivatusojastoa ja sellaista siirtoverkostoa jätevesien siirtämiseksi käsittelylaitokseen, jonka liittäminen saatettaisiin loppuun vuoden 2014 marraskuussa. Toinen hanke liittyy tämän taajaman jokien kuivatusojastojen liittämiseen talteenottojärjestelmään ja poistoveden kuljetukseen kohti jätevesien käsittelylaitosta, joka saatettaisiin loppuun vuoden 2015 helmikuussa. Kolmas hanke liittyy mainitun taajaman keskeisen kaupunkialueen kuivatusojastojen liittämiseen talteenottojärjestelmään ja poistoveden kuljetukseen kohti jätevesien käsittelylaitosta.
Portugalin tasavalta väitti vastineessaan, että kolmas hanke on edistynyt hyvin pitkälle. Tämä jäsenvaltio totesi vastauskirjelmässään, että poistovesien liittämiset vuodesta 2009 alkaen toimineeseen jätevesien käsittelylaitokseen saatettiin loppuun 11.4.2015, mistä on ilmoitettu komission yksiköille.
Portugalin tasavalta väittää Matosinhosin taajamasta yhtäältä, että olemassa oleva mekaaninen käsittely riittää takaamaan vesien laadun ja välttämään ympäristölle ja ihmisten terveydelle aiheutuvat riskit, eikä biologisen käsittelyn puuttuminen vaikuta vastaanottavien vesistöjen laatuun. Tämän taajaman käsiteltyjen jätevesien poistovesiä ei nimittäin lasketa järviin tai jokiin vaan meriin, joiden suolapitoisuus on korkea, jotka ovat myrskyisiä ja joissa on voimakkaita merivirtoja.
Tämä jäsenvaltio väittää tältä osin, että tilanne Matosinhosin taajamassa kuuluu direktiivin 91/271 8 artiklan 5 kohdan soveltamisalaan. Tämän artiklan mukaan poikkeuksellisissa oloissa ja rannikolla sijaitsevissa taajamissa, jotka katsotaan kuormitusta kestäviksi, yhdyskuntajätevesien johtaminen vesistöön voi olla lievemmän käsittelyn kohteena.
Portugalin tasavalta väittää, että olemassa olevalla mekaanisella käsittelyllä on saavutettu jätevesien kemiallisen hapenkulutuksen laskeminen keskimäärin 42 prosentilla ja biokemiallisen hapenkulutuksen laskeminen keskimäärin 43 prosentilla eli prosenttimäärillä, jotka ovat yli kaksi kertaa suurempia kuin tässä direktiivissä säädetty keskimääräinen 20 prosentin arvo.
Tämä jäsenvaltio väittää, että tällä hetkellä käytössä oleva jätevesien käsittelylaitos on liitetty merenalaiseen laskuaukkoon, joka johtaa mekaanisesti käsitellyt vedet Atlantin valtamereen noin kahden kilometrin päässä rannikolta, eikä uimavesien laatuun näin ollen vaikuteta. On enää tehtävä vain joitakin muutoksia, jotka koskevat vain infrastruktuurin rakentamista, näiden vesien vakaan laadun takaamiseksi.
Portugalin tasavalta viittaa myös tämän taajaman alueella säännöllisesti tehtäviin uimavesien analyyseihin, jotka vahvistavat niiden ”erinomaisen” laadun. Näissä olosuhteissa ei ole mitään syytä katsoa, että asukkaiden terveys tai matkailuala olisi vaarassa.
Tämä jäsenvaltio väittää toisaalta, että vaikka direktiivin 91/271 4 artiklan noudattamiseksi on toteutettu toimenpiteitä, rahoitusvaikeudet ovat estäneet puhdistuslaitoksen rakentamisen. Lisäksi vuosina 2008 ja 2011 käynnistettiin tarjouspyyntömenettelyitä, mutta ylivoimaisen esteen muodostavat olosuhteet estivät tämän laitoksen rakennushankkeen jatkamisen.
Portugalin tasavalta lisää, että jätevesien käsittelylaitoksen, jossa nämä vedet voidaan käsitellä biologisesti, rakentamisen edellytykset ovat kuitenkin sittemmin täyttyneet ja että rakentamiseen tarvittava rahoitus on myönnetty, mistä on ilmoitettu komissiolle. Tähän liittyen Portugalin tasavalta oli esittänyt tälle toimielimelle aikataulun rakennustöistä, joiden piti alkaa vuoden 2016 alkupuoliskolla, ja laitos on suunniteltu otettavaksi kokonaisuudessaan käyttöön vuoden 2019 jälkipuoliskolla.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Sen määrittelemiseksi, onko Portugalin tasavalta toteuttanut kaikki 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) noudattamisen edellyttämät toimenpiteet, on tarkastettava, onko viimeksi mainittu noudattanut täysimääräisesti direktiivin 91/271 4 artiklaa erityisesti varustamalla kyseiset taajamat tämän artiklan vaatimukset täyttävällä yhdyskuntajätevesien käsittelyjärjestelmällä.
SEUT 260 artiklan 2 kohtaan perustuvassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä ratkaisevana ajankohtana on tällaisen noudattamatta jättämisen arvioinnin kannalta pidettävä tämän määräyksen nojalla annetussa virallisessa huomautuksessa asetetun määräajan päättymisajankohtaa (tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Nyt käsiteltävässä tapauksessa on niin, kuten edellä 22 kohdassa on todettu, että koska komissio on lähettänyt Portugalin tasavallalle virallisen huomautuksen SEUT 260 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti, edellisessä kohdassa mainittu ratkaiseva ajankohta on tässä huomautuksessa asetetun määräajan päättymisajankohta eli 21.4.2014.
On kuitenkin selvää, ettei Vila Real de Santo Antónion ja Matosinhosin taajamia ollut vielä tuona ajankohtana varustettu tämän direktiivin 4 artiklan mukaisesti yhdyskuntajätevesien käsittelyjärjestelmällä.
Portugalin tasavallan lausumista nimittäin ilmenee, ettei Vila Real de Santo Antónion taajamassa vielä ollut yhdyskuntajätevesien käsittelyjärjestelmää 21.4.2014. Matosinhosin taajaman osalta Portugalin tasavalta ilmoitti komissiolle 23.4.2014 päivätyllä kirjeellä, että biologisen käsittelyn mahdollistavan jätevesien käsittelylaitoksen rakennustyöt eivät olleet vielä alkaneet.
Portugalin tasavallan viimeksi mainittua taajamaa koskevilla argumenteilla, joiden mukaan on niin, että yhdyskuntajätevesien pelkkä mekaaninen käsittely ei vaikuta vastaanottavien vesistöjen laatuun ja että tällaisella käsittelyllä voidaan riittävällä tavalla taata näiden vesistöjen laatu ja välttää ympäristölle ja ihmisten terveydelle aiheutuvat riskit, tosiasiassa kyseenalaistetaan se, mitä unionin tuomioistuin totesi 7.5.2009 antamassaan tuomiossa komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
), eikä niitä näin ollen voida hyväksyä.
Portugalin tasavallan argumenteista, jotka liittyvät tämän jäsenvaltion vaikeuksiin 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) noudattamisessa, on muistettava, ettei jäsenvaltio voi sisäisen oikeusjärjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan vetoamalla perustella sitä, ettei se ole noudattanut unionin oikeudesta johtuvia velvoitteita, joten tällaiset argumentit eivät voi menestyä (ks. vastaavasti tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Näin ollen on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut SEUT 260 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä.
Rahamääräiset seuraamukset
Uhkasakko
Asianosaisten lausumat
Vila Real de Santo Antónion taajamasta komissio väitti unionin tuomioistuimen suullisessa käsittelyssä, että vastoin Portugalin tasavallan väitteitä, joiden mukaan tämä jäsenvaltio on toteuttanut kaikki 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) täysimääräisen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, tämän taajaman käsittelylaitoksen toiminnan yhteensoveltuvuus direktiivin 91/271 4 artiklan kanssa voidaan varmistaa vain analysoimalla direktiivin mukaisesti jätevedestä ennen sen vesistöön johtamista otettuja näytteitä vuoden ajanjaksolla ja kun analyyseistä ilmenee tämän ajankohdan jälkeen, että jäteveden biologinen käsittely on direktiivin vaatimusten mukaista. Komission mukaan mainittujen vesistöön johtamisten pitää vastata mainitun direktiivin liitteessä I olevan B kohdan vaatimuksia. Lisäksi komissio väittää, että on noudatettava sellaisia toteutusmalleja tarkkailun ja tulosten arvioinnin varmistamiseksi, joista säädetään saman liitteen D kohdassa, jossa vahvistetaan otettavien näytteiden vuotuinen edustavaksi katsottu vähimmäismäärä käsittelylaitoksen koon mukaan.
Tällaisia toimenpiteitä ei ole käsiteltävässä tapauksessa suoritettu.
Komissio ehdottaa unionin tuomioistuimelle SEUT 260 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja 13.12.2005 antamansa tiedonannon, jonka otsikko on ”[SEUT 260] artiklan täytäntöönpano” [SEC(2005) 1658], sellaisena kuin se on päivitettynä sen 17.9.2014 antamalla tiedonannolla, jonka otsikko on ”Kiinteämääräisten hyvitysten ja uhkasakkojen, joita komissio ehdottaa unionin tuomioistuimelle rikkomisesta johtuvissa menettelyissä, laskemisessa käytettyjen tietojen päivittäminen” [C(2014) 6767 final] (jäljempänä vuoden 2005 tiedonanto), pohjalta, että se antaa rangaistuksen kyseessä olevasta täytäntöönpanon laiminlyönnistä muun muassa määräämällä uhkasakon.
Komission vuoden 2005 tiedonannon 6 kohdan nojalla tämä toimielin ottaa uhkasakon määrän määrittämisen perustaksi kolme perustetta, nimittäin rikkomisen vakavuuden, sen keston ja tarpeen varmistaa itse seuraamuksen varoittava vaikutus.
Komissio korostaa todetun rikkomisen vakavuuden osalta ensiksi rikkomisen kohteena olevien unionin sääntöjen tärkeyttä ja toiseksi rikkomisen seurauksia yleisille ja yksityisille intresseille, kuten muun muassa ihmisten terveyden suojelu ja ympäristö, vastaanottavien vesistöjen ja niihin liittyvien vesiekosysteemien laadun säilyttäminen ja parantaminen tai näihin ekosysteemeihin liittyvien vapaa-ajan aktiviteettien harjoittaminen. Kolmanneksi komissio, samalla kun se toteaa tämän jäsenvaltion saavuttamaan edistykseen liittyviä lieventäviä seikkoja, vetoaa lisäksi raskauttaviin seikkoihin, jotka johtuvat sekä siitä, ettei ole noudatettu perustellussa lausunnossa asetetussa määräajassa direktiivin 91/271 4 artiklaa eikä myöskään ole noudatettu 7.5.2009 annettua tuomiota komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
), rikottujen säännösten selvyydestä, Portugalin viranomaisten komissiolle lähettämissä kirjeissä esittämien peräkkäisten aikataulujen noudattamatta jättämisestä ja lopuksi tämän jäsenvaltion toistuvasta säännöstenvastaisesta toiminnasta unionin oikeuden noudattamisessa sellaisella alalla, jolla vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön ovat erityisen merkittäviä.
Kun otetaan huomioon kaikki nämä seikat, komissio katsoo, että on syytä soveltaa vakavuuteen perustuvaa kerrointa 3 vuoden 2005 tiedonannossa vahvistetulla asteikolla 1–20.
Rikkomisen kestosta komissio väittää, että päätös käsillä olevan menettelyn aloittamisesta tehtiin 16.10.2014 eli 65 kuukautta 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) antamisen eli 7.5.2009 jälkeen, mikä on peruste enimmäiskertoimen 3 soveltamiselle.
Kyseisen jäsenvaltion maksukykyyn liittyvästä kertoimesta, jota kutsutaan tekijäksi ”n”, tämä toimielin muistuttaa, että se vahvistetaan komission vuoden 2005 tiedonannossa Portugalin tasavallan osalta 3,40:een.
Komissio tuo esiin, että kyseisessä tiedonannossa mainitun kaavan mukaan päivittäinen uhkasakko on määrältään 660 euron yhdenmukainen kiinteämääräinen perusmaksu kerrottuna rikkomisen vakavuuteen perustuvalla kertoimella, kestoon perustuvalla kertoimella ja kertoimella ”n”. Käsiteltävässä tapauksessa komissio esittää siten 20196,00 euron (660 euroa x 3 x 3 x 3,40) päivittäistä uhkasakkoa.
Tämä toimielin ehdottaa laskevan päiväkohtaisen uhkasakon soveltamista, jonka tosiasiallinen määrä lasketaan joka kuudes kuukausi vähentämällä kaikkiin näihin ajanjaksoihin liittyvästä kokonaismäärästä se prosenttiosuus, joka vastaa niiden taajamien, jotka ovat saattaneet laitoksensa direktiivin 91/271 4 artiklan vaatimusten mukaisiksi, avl:n suhteellista osuutta niiden taajamien, joilla ei ole tällaisia järjestelmiä tämän tuomion julistamispäivänä, alv:hen nähden.
Komissiolla ennen käsiteltävänä olevan kanteen nostamista olleiden tietojen mukaan taajamien, joilla ei ole tämän direktiivin 4 artiklan mukaisia käsittelyjärjestelmiä, avl on kokonaisuudessaan 321950. Tämä kokonaismäärä jakautuu kahdelle kyseessä olevalle taajamalle, nimittäin 34950 Vila Real de Santo Antóniolle ja 287000 Matosinhosille.
Portugalin tasavalta väittää, ettei rikkomisen vakavuus, sen kesto, Portugalin tasavallan harjoittama yhteistyö tai menettelyn aikana osoittama huolellisuus eikä 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) täytäntöönpanossa edistyminen oikeuta näin suuren uhkasakon määräämistä. Tämä jäsenvaltio kiistää näin ollen ehdotettujen määrien laskentamenetelmän. Portugalin tasavalta katsoo, että komission vaatima uhkasakko on liian suuri ja suhteeton rikkomisen, jonka seuraukset ympäristölle ovat hypoteettisia, vakavuuteen nähden. Tämä jäsenvaltio riitauttaa komission rikkomisen vakavuudesta esittämät väitteet. Kuten nimittäin edellä 27 kohdassa on todettu, Portugalin tasavalta väittää, että Vila Real de Santo Antónion taajamassa poistovesien liittämiset jätevesien käsittelylaitokseen, joka on toiminut vuodesta 2009 alkaen, saatettiin loppuun 11.4.2015, mistä ilmoitettiin komission yksiköille. Näin ollen väitetty jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen ei enää koske Vila Real de Santo Antónion taajamaa, koska 7.5.2009 annettu tuomio komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) oli pantu siellä täysimääräisesti täytäntöön.
Tämän jäsenvaltion mukaan Matosinhosin taajaman osalta on, koska väitetyssä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisessä on kyse niiden töiden tekemisestä, jotka ovat tarpeen jätevesien käsittelylaitoksen laajentamiseksi biologista käsittelyä varten, otettava huomioon vuodella pidennetyn kyseisen ajanjakson aikana tehtyjen näiden töiden edistyminen, kun arvioidaan, toimiiko tämä laitos direktiivin 91/271 4 artiklan vaatimusten mukaisesti. Näin ollen töiden toteuttamiseksi tarvittava määräaika on neljä vuotta eli kolmen vuoden ajanjakso pidennettynä yhden vuoden määräajalla, joka liittyy mahdollisten ennalta arvaamattomien tapahtumien sattumiseen. Neljän vuoden kokonaisaika voidaan jakaa kahdeksaan jaksoon, joista jokaista valvotaan sen varmistamiseksi, että tämän laitoksen käyttöön ottamiseksi edellytetyt työt etenevät
Koska ensiksi Vila Real de Santo Antónion taajamassa biologiseen käsittelylaitokseen liittämisen tavoitteet on nyt täysimääräisesti saavutettu ja toiseksi Matosinhosin taajamassa on toteutettu tarvittavia toimia rannikkovesistöjen laadun erinomaisen tason säilyttämiseksi ja näitä toimia kehitetään edelleen ja kolmanneksi 7.5.2009 annetussa tuomiossa komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) tarkoitetuista 22 taajamasta 21 taajamaa on saatettu direktiivin mukaisiksi, sovellettavan kertoimen ei pitäisi ylittää yhtä vuoden 2005 tiedonannossa esitetyllä asteikolla 1–20.
Portugalin tasavalta vetoaa lisäksi ponnistuksiin, joita se on tehnyt pannakseen kokonaisuudessaan täytäntöön 7.5.2009 annetusta tuomiosta komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) johtuvat velvoitteet, ja korostaa lisäksi jatkuvaa yhteistyötä, jota Portugalin viranomaiset ovat tehneet komission yksiköiden kanssa.
Lisäksi Portugalin tasavallan mukaan pitää ottaa huomioon jo saavutettu kyseisen tuomion täytäntöönpanon taso. Vaikka otetaan huomioon mainitun tuomion julistamisesta kulunut aika, rikkomisen kestoon liittyvä peruste ei ole merkityksellinen siltä osin kuin kyse on 90 prosentista 7.5.2009 annetussa tuomiossa komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) tarkoitetuista taajamista. Olisi näin ollen perusteltua, kun otetaan huomioon tuomion noudattamiseksi jäljellä olevan työn määrä, huomioida tämä tilanne unionin tuomioistuimen painotuksessa siten, ettei tämä painotus ylitä 10:tä prosenttia kertoimesta 3, jonka soveltamista komissio vaatii, minkä vuoksi tämän perusteen painotettu arvo ei ole suurempi kuin 1.
Kun lisäksi otetaan huomioon käsiteltävän asian olosuhteet, mainittu uhkasakko on Portugalin tasavallan mukaan suhteeton myös sen maksukykyyn nähden. Lisäksi sitä koskeva tekijä ”n” on kyseenalainen, kun otetaan huomioon tässä jäsenvaltiossa vallitseva siirtymävaiheen suhdannetilanne, joka johtuu euroalueen valtioiden finanssikriisistä, sillä julkisten töiden toteuttaminen edellyttää merkittäviä julkisia investointeja. Näin ollen Portugalin tasavalta jättää tämän kertoimen mahdollisen uudelleen arvioinnin unionin tuomioistuimen harkintaan, mutta katsoo, että koska 7.5.2009 annettu tuomio komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) on jo yli 90-prosenttisesti pantu täytäntöön, unionin tuomioistuimen pitäisi väliaikaisesti alentaa mainittua kerrointa.
Tästä seuraa Portugalin tasavallan mukaan, että jos unionin tuomioistuin hyväksyy tämän jäsenvaltion vaatimuksen vakavuuteen ja kestoon perustuvien kertoimien sekä sen maksukykyyn liittyvän tekijän ”n” painottamisesta, päivittäinen uhkasakko pitää laskea seuraavan mallin mukaan: 660 euroa x 1 x 1 x 3,40 = 2244 jaettuna 287000 avl:lla eli 0,007 euroa päivässä avl:n yksikköä kohti.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan uhkasakon määrääminen on lähtökohtaisesti perusteltua ainoastaan siltä osin kuin aikaisemman tuomion täytäntöönpanon laiminlyönnistä johtuva jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkuu siihen asti, kun unionin tuomioistuin tutkii asian tosiseikat (tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Vila Real de Santo Antónion taajaman osalta on todettava, kuten edellä 27 ja 54 kohdassa on muistutettu, että Portugalin tasavalta selitti unionin tuomioistuimen suullisessa käsittelyssä, että puhdistamon tarvittavat työt saatettiin loppuun 11.4.2015 ja että komissiolle toimitettiin useita näytteitä, joista ilmenee yhdyskuntajätevesien biologisen käsittelyn tehokkuus, vuoden 2015 huhtikuun ja marraskuun välisellä ajanjaksolla, joka kattaa turistisesongin, jolle on luonteenomaista näiden vesistöjen huomattava saastuminen. Komissio ei tältä osin riitauttanut tämän jäsenvaltion väitettä erityisesti siitä, että näin esitetyt näytteet täyttävät direktiivin 91/271 4 artiklasta johtuvat vaatimukset.
Tässä tilanteessa unionin tuomioistuin katsoo, että Portugalin tasavalta on Vila Real de Santo Antónion taajaman osalta esittänyt näytön siitä, että se oli ottanut näytteitä säännöllisin väliajoin huhtikuusta 2015 alkaen ja että yhdyskuntajätevesien puhdistamosta peräisin olevat poistovedet näin ollen vastaavat tämän direktiivin 4 artiklan 3 kohdan vaatimuksia, minkä vuoksi tätä jäsenvaltiota ei ole tämän taajaman osalta velvoitettava maksamaan uhkasakkoa, jonka tarkoituksena on varmistaa 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) noudattaminen.
Matosinhosin taajaman osalta Portugalin tasavallan lausumista ilmenee, ettei 7.5.2009 annettua tuomiota komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) ole pantu kokonaisuudessaan täytäntöön unionin tuomioistuimen suulliseen käsittelyyn mennessä.
Tässä tilanteessa unionin tuomioistuin katsoo, että Portugalin tasavallan velvoittaminen maksamaan uhkasakko on sopiva taloudellinen keino sen kannustamiseksi toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet todetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen lopettamiseksi ja 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
EU:C:2009:292
) täysimääräisen täytäntöönpanon varmistamiseksi.
Ei voida kuitenkaan etukäteen sulkea pois sitä, että 7.5.2009 annettu tuomio komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) olisi pantu täysimääräisesti täytäntöön tämän tuomion julistamispäivään mennessä. Uhkasakko on siten määrättävä vain siinä tapauksessa, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkuu julistamispäivänä (ks. vastaavasti tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Unionin tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenee, että uhkasakko on asetettava sen perusteella, missä määrin on tarpeen suostutella jäsenvaltiota, joka on laiminlyönyt jäsenyysvelvoitteiden täyttämättä jättämisestä annetun tuomion täytäntöönpanon, muuttamaan toimintaansa ja lopettamaan rikkominen, josta sitä arvostellaan (tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C-167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tätä seikkaa koskevaa harkintavaltaansa käyttäessään unionin tuomioistuimen on vahvistettava uhkasakko siten, että se on yhtäältä asianmukainen olosuhteisiin nähden ja toisaalta oikeassa suhteessa sekä todettuun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen että asianomaisen jäsenvaltion maksukykyyn (tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Komission uhkasakkoa koskevat ehdotukset eivät voi sitoa unionin tuomioistuinta, ja ne ovat vain hyödyllinen viitelähtökohta. Vastaavasti komission tiedonantoihin sisältyvien suuntaviivojen kaltaiset suuntaviivat eivät sido unionin tuomioistuinta vaan palvelevat avoimuuden, ennustettavuuden ja oikeusvarmuuden toteutumista itse komission toiminnassa, kun kyseinen toimielin tekee ehdotuksia unionin tuomioistuimelle. SEUT 260 artiklan 2 kohtaan perustuvassa menettelyssä, joka liittyy sellaiseen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämiseen, joka jatkuu jäsenvaltion osalta huolimatta siitä, että tämä sama noudattamatta jättäminen on jo todettu EY 226 artiklan tai SEUT 258 artiklan nojalla annetussa ensimmäisessä tuomiossa, unionin tuomioistuimella on edelleen oltava vapaus vahvistaa asetettu uhkasakko määrältään ja muodoltaan tarkoituksenmukaiseksi kyseisen jäsenvaltion kannustamiseksi lopettamaan unionin tuomioistuimen kyseisen ensimmäisen tuomion mukaisten velvoitteiden täytäntöönpanon laiminlyönti (tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Uhkasakon määrän vahvistamiseksi peruskriteerit, jotka on otettava huomioon, jotta varmistetaan uhkasakon pakottava luonne unionin oikeuden yhtenäisen ja tosiasiallisen soveltamisen takaamiseksi, ovat lähtökohtaisesti rikkomisen vakavuus, sen kesto ja kyseessä olevan jäsenvaltion maksukyky. Näiden kriteerien soveltamisessa on otettava erityisesti huomioon seuraukset, joita täytäntöönpanon laiminlyönnistä aiheutuu yksityisille ja julkisille intresseille, ja se, miten kiireellisesti kyseisen jäsenvaltion on noudatettava velvoitteitaan (tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Ensiksi rikkomisen vakavuudesta on huomattava, että direktiivillä 91/271 pyritään suojelemaan ympäristöä. Erityisesti yhdyskuntajätevesien käsittelyjärjestelmien puuttuminen tai riittämättömyys voi aiheuttaa haittaa ympäristölle, ja se on katsottava erityisen vakavaksi (tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Lisäksi kemiallisen ja biokemiallisen hapenkulutuksen alenemisesta, johon Portugalin tasavalta vetoaa, on todettava, kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 63 kohdassa, ettei tämä jäsenvaltio ole vieläkään saavuttanut tämän direktiivin ohjeellisia arvoja, koska tässä direktiivissä vahvistetaan biologisen käsittelyn osalta kemiallisen hapenkulutuksen alentaminen vähintään 75 prosentilla ja biokemiallisen hapenkulutuksen alentaminen 70–90 prosentilla, kun taas tämä jäsenvaltio ilmoittaa kemiallisen hapenkulutuksen alentuneen vain 20 prosentilla.
Vaikka lisäksi Portugalin tasavallan esittämien tietojen mukaan uimavesien laatu suurimmalla osalla Matosinhosin taajaman ranta-alueita luokitellaan ”erinomaiseksi”, on kuitenkin niin, että näiden vesien laatu erityisesti yhtäältä ranta-alueella ”Azul-Conchina”, johon – komission tietojen mukaan, joita ei ole riitautettu – mekaanisesti käsitelty vesi johdetaan, arvioidaan ”tyydyttäväksi” ja toisaalta ranta-alueella ”Matosinhos”, joka on lähimpänä tämän taajaman kaupunkialuetta, ”hyväksi”. Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 64 kohdassa, tästä johtuu, että riittämätön yhdyskuntajätevesien käsittely vaikuttaa näiden vesien laatuun.
Raskauttavaksi on katsottava myös se seikka, jonka mukaan 7.5.2009 annettu tuomio komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) pannaan Portugalin tasavallan antamien tietojen mukaan kokonaisuudessaan täytäntöön vasta vuonna 2019, mikä tarkoittaa melkein kahdenkymmenen vuoden myöhästymistä, koska velvollisuus varmistaa Matosinhosin taajaman yhdyskuntajätevesien biologisen käsittelyn saattaminen unionin oikeuden mukaiseksi olisi pitänyt täyttää viimeistään 31.12.2000. Koska Portugalin tasavalta ilmoittaa, ettei se voi täyttää kaikkia tästä direktiivistä johtuvia velvoitteitaan ennen melkein kahdenkymmenen vuoden kulumista tästä viimeksi mainitusta ajankohdasta, unionin tuomioistuimella ei ole muuta mahdollisuutta kuin todeta erityisen pitkä rikkominen, joka edellä mainittu tavoite huomioon ottaen on lisäksi erityisen vakava (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2012, komissio v. Irlanti,
C‑374/11
,
EU:C:2012:827
,
kohta).
On kuitenkin myös huomattava, kuten unionin tuomioistuin on todennut 15.10.2015 annetun tuomion komissio v. Kreikka (
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
),
kohdassa, että ympäristölle aiheutuvan haitan laajuus riippuu huomattavasti niiden taajamien määrästä, joita väitetty noudattamatta jättäminen koskee. On todettava, että käsiteltävässä tapauksessa niiden taajamien määrä, joiden osalta Portugalin tasavalta ei ole toimittanut unionin tuomioistuimen suullisen käsittelyn ajankohtaan mennessä näyttöä mainitun direktiivin mukaisten yhdyskuntajätevesien käsittelyjärjestelmien – edes yhden – olemassaolosta, on selvästi pienempi kuin niiden 7.5.2009 annetussa tuomiossa komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) mainittujen taajamien määrä, joissa ei ole direktiivin mukaisia laitoksia, nimittäin 15. Näin ollen on todettava, että haitta on vähäisempi kuin kyseisessä tuomiossa todetusta alkuperäisestä jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä aiheutuva haitta. Portugalin tasavalta on siis vähentänyt huomattavasti 7.5.2009 annetussa tuomiossa komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) todetusta rikkomisesta ympäristölle aiheutuvia lisähaittoja.
Toiseksi tämän rikkomisen kestoa on arvioitava sen ajankohdan nojalla, jona unionin tuomioistuin arvioi tosiseikkoja, eikä sen ajankohdan nojalla, jona komissio nostaa kanteen unionin tuomioistuimessa. Käsiteltävässä tapauksessa rikkomisen pituus – yli seitsemän vuotta 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) antamisesta – on huomattava.
Vaikka SEUT 260 artiklan 1 kohdassa ei ilmoiteta täsmällisesti määräaikaa, jonka aikana tuomio on pantava täytäntöön, unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden välittömään ja yhtenäiseen soveltamiseen liittyvä intressi nimittäin edellyttää, että tämä täytäntöönpano aloitetaan välittömästi ja saatetaan loppuun niin pian kuin mahdollista (ks. tuomio 17.9.2015, komissio v. Italia,
C‑367/14
,
EU:C:2015:611
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kolmanneksi kyseisen jäsenvaltion maksukyvystä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että on otettava huomioon jäsenvaltion bruttokansantuotteen (BKT) viimeaikainen kehitys sellaisena, kuin se on sillä hetkellä, kun unionin tuomioistuin tutkii tosiseikkoja (ks. vastaavasti tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C-167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta). Tältä osin on otettava huomioon Portugalin tasavallan väitteet, joiden mukaan sen BKT on laskenut 7,4 prosenttia vuosina 2009–2013.
Komission ehdotuksesta soveltaa alenevaa uhkasakkoa ja Portugalin tasavallan uhkasakon määrän progressiivisesta alenemisesta esittämistä argumenteista on huomattava, että edistyminen 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) täytäntöönpanossa ja direktiivin 91/271 4 artiklan säännösten noudattaminen voidaan varmistaa vasta siitä hetkestä alkaen, jona voidaan kunkin taajaman osalta todeta, että sen direktiivin säännösten mukaisesti käsitellyn avl:n suhteellinen osa on noussut. Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 76 kohdassa, pelkkä rakennustöiden edistyminen, olivatpa ne miten pitkällä tahansa, ei nimittäin lainkaan vähennä ympäristölle aiheutuvaa haittaa, koska tällainen väheneminen voidaan todeta vasta biologisen käsittelylaitoksen käyttöönoton jälkeen: pelkästään käyttöönotto mahdollistaa sen, että kyseinen taajama käsittelee aikaisempaa suuremman osuuden avl:stään direktiivin 91/271 mukaisesti.
Koska Portugalin tasavalta väittää, ettei se voi nostaa direktiivin mukaisesti käsitellyn avl:n osuutta ja näin ollen vähentää ympäristölle aiheutuvia haittoja Matosinhosin taajamassa, on sovellettava kiinteämääräistä uhkasakkoa.
Edellä esitetyillä perusteilla unionin tuomioistuin katsoo perustelluksi määrätä määrältään 8000 euron päivittäisen uhkasakon.
Näin ollen Portugalin tasavalta on velvoitettava maksamaan komissiolle ”Euroopan unionin omat varat” ‑tilille 8000 euron uhkasakko kultakin päivältä, jolla 7.5.2009 annetun tuomion komissio vastaan Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) noudattamiseksi tarvittavien toimenpiteiden täytäntöönpano viivästyy, nyt käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä alkaen ja siihen päivään asti, jona 7.5.2009 annettu tuomio komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) on pantu kokonaisuudessaan täytäntöön.
Kiinteämääräinen hyvitys
Asianosaisten lausumat
Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin velvoittaa Portugalin tasavallan maksamaan 2244 euron päivittäisen kiinteämääräisen hyvityksen, jonka määrä lasketaan kertomalla yhdenmukainen kiinteämääräinen perusmaksu, joka on vahvistettu 220 euroksi, samalla vakavuuteen perustuvalla kertoimella 3 kuin jota sovelletaan uhkasakkoon ja kertoimella ”n”, joka on 3,40, 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) julistamispäivästä alkaen nyt käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivään asti tai siihen päivään asti, jolloin 7.5.2009 annettu tuomio komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) on pantu täytäntöön, jos viimeksi mainitun täytäntöönpano tapahtuu aikaisemmin.
Komissio toteaa, että kun kiinteämääräisen hyvityksen vahvistamisen perusteena oleva päivittäinen määrä lasketaan, on kiinteä vähimmäismäärä huomioon ottaen tutkittava, onko unionin tuomioistuimelle ehdotettava päivittäistä vai kiinteää määrää. Tätä varten on verrattava yhtäältä kiinteämääräisen hyvityksen vahvistamisen perusteena olevaa päivittäisen määrän kumuloitua kokonaismäärää laskettuna siihen päivään asti, jona komissio teki päätöksensä nostaa kanne SEUT 260 artiklan nojalla, ja toisaalta kyseiselle jäsenvaltiolle vahvistettua kiinteää vähimmäismäärää.
Käsiteltävässä tapauksessa SEUT 258 artiklaan perustuvan tuomion julistamispäivä on 7.5.2009. Komission päätös nostaa kanne SEUT 260 artiklan nojalla on tehty 16.10.2014. Näiden kahden päivän välissä on kulunut 1987 päivää. Näin ollen tämän komission päätöksen tekopäivänä kiinteämääräisen hyvityksen vahvistamisen perusteena oleva päivittäisen määrän kumuloitu kokonaismäärä vastaa kiinteämääräisen hyvityksen vahvistamisen perusteena olevaa päivittäistä määrää kerrottuna päivien lukumäärällä eli 2244 euroa x 1987 päivää = 4458828 euroa.
Vuoden 2005 tiedonannon mukaisesti Portugalin tasavallan kiinteä vähimmäismäärä on tällä hetkellä 1875000 euroa.
Näin ollen on niin, että kun kiinteämääräisen hyvityksen vahvistamisen perusteena oleva päivittäisen määrän kumuloitu kokonaismäärä ylittää 16.10.2014 Portugalin tasavallalle vahvistetun kiinteän vähimmäismäärän, komissio ehdottaa, että unionin tuomioistuin velvoittaa Portugalin tasavallan maksamaan kiinteämääräisen hyvityksen vahvistamisen perusteena olevan päivittäisen määrän eli 2244 euroa päivältä 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) julistamispäivästä alkaen nyt käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivään asti tai siihen päivään asti, jona tämä jäsenvaltio on pannut täysimääräisesti täytäntöön 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
), jos viimeksi mainittu tapahtuu aikaisemmin.
Portugalin tasavalta riitauttaa tämän laskentamenetelmän. Se väittää, että jos unionin tuomioistuin noudattaisi ehdotusta komission soveltamien kerrointen painottamisesta tämän jäsenvaltion ehdottaman suuntaisesti, Portugalin tasavalta olisi velvoitettava maksamaan päivittäinen kiinteämääräinen hyvitys, joka ei ole 2244 euroa vaan 748 euroa. Viimeksi mainittu määrä seuraa 220 euroksi vahvistetun yhtenäisen perusmäärän kertomisesta vakavuuteen perustuvalla kertoimella, joka on 1, ja tekijällä ”n”, joka on 3,40.
Portugalin tasavalta väittää, että komission 21.2.2014 päivätyssä virallisessa huomautuksessa vahvistama kahden kuukauden määräaika päättyi 21.4.2014. Tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
), joka annettiin 7.5.2009, julistamispäivän ja komission virallisessa huomautuksessa vahvistaman määräajan päättymisen välillä on näin ollen kulunut 1810 päivää.
Tämä jäsenvaltio toteaa, että kun tämä päivien määrä kerrotaan 748 eurolla, tulokseksi saadaan 1339000 euroa. Koska 7.5.2009 annettu tuomio komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) on jo pantu täytäntöön 90-prosenttisesti, 1875000 euron summaa pitäisi alentaa tällä prosenttiosuudella, minkä vuoksi Portugalin maksettavaksi tuleva kiinteämääräinen hyvitys ei saa ylittää 187 500:aa euroa.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi on muistutettava, että unionin tuomioistuin on sille kyseessä olevalla alalla myönnettyä harkintavaltaa käyttäessään toimivaltainen määräämään kumulatiivisesti uhkasakon ja kiinteämääräisen hyvityksen (tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta).
Kiinteämääräisen hyvityksen maksamiseen velvoittaminen ja hyvityksen mahdollisen määrän vahvistaminen on tehtävä kussakin yksittäistapauksessa kaikkien niiden asian kannalta merkityksellisten seikkojen perusteella, jotka liittyvät sekä todetun jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen piirteisiin että sen jäsenvaltion asenteeseen, jota SEUT 260 artiklan nojalla aloitettu menettely koskee. Kyseisellä määräyksellä annetaan tältä osin unionin tuomioistuimelle laaja harkintavalta päättää tällaisen seuraamuksen määräämisestä tai määräämättä jättämisestä ja määritellä tarvittaessa sen määrä (tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta).
Koska käsiteltävässä asiassa kaikki kyseisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamiseen johtaneet oikeudelliset seikat ja tosiseikat ja erityisesti se seikka, että on jo julistettu muita tuomioita, nimittäin 8.5.2008 annettu tuomio komissio v. Portugali (
C‑233/07
,
EU:C:2008:271
), 8.9.2011 annettu tuomio komissio v. Portugali (
C‑220/10
,
EU:C:2011:558
) ja 28.1.2016 annettu tuomio komissio v. Portugali (
C‑398/14
,
EU:C:2016:61
), joissa todetaan, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelyä koskevia velvoitteitaan, osoittavat, että vastaavien unionin oikeuden rikkomisten tulevan toistumisen tehokas estäminen voi edellyttää varoittavan toimenpiteen toteuttamista, kuten velvoittamista maksamaan kiinteämääräinen hyvitys (ks. vastaavasti tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta).
Näissä olosuhteissa unionin tuomioistuimen on harkintavaltaansa käyttäessään vahvistettava kyseisen kiinteämääräisen hyvityksen määrä siten, että se on yhtäältä asianmukainen olosuhteiden kannalta ja toisaalta oikeassa suhteessa rikkomiseen (tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta).
Merkityksellisiin tekijöihin kuuluvat tältä osin muun muassa todetun rikkomisen vakavuuden ja sen ajanjakson pituuden, jona rikkominen on jatkunut sen toteavan tuomion julistamispäivästä alkaen, kaltaiset seikat (tuomio 15.10.2015, komissio v. Kreikka,
C‑167/14
,
EU:C:2015:684
,
kohta).
Käsiteltävässä tapauksessa huomioon otettavat olosuhteet käyvät ilmi erityisesti edellä 71 ja 78 kohdassa esitetyistä huomioista, jotka liittyvät rikkomisen vakavuuteen ja kestoon sekä kyseessä olevan jäsenvaltion maksukykyyn.
Kyseisen rikkomisen vakavuudesta on kuitenkin huomattava, että vaikka unionin tuomioistuimen suullisen käsittelyn ajankohtana todettiin, että vain yhdellä taajamalla eli Matosinhosin taajamalla ei ole väitetyn rikkomisen kohteena olevia yhdyskuntajätevesien käsittelyyn soveltuvia järjestelmiä, suurella osalla 7.5.2009 annetun tuomion komissio v. Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) julistamispäivän ja nyt käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivän välistä ajanjaksoa tällaisia järjestelmiä ei kuitenkaan ollut kahdessa taajamassa. Näin ollen edellä 75 kohdassa olevien toteamusten, joiden mukaan ympäristölle aiheutuvan haitan laajuus riippuu laajalti niiden taajamien määrästä, joita väitetty jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen koskee, mukaisesti tämä rikkominen on katsottava vakavammaksi kiinteämääräisen hyvityksen laskemisen kuin uhkasakon määräämisen kannalta.
Lisäksi kiinteämääräisen hyvityksen vahvistamiseksi on otettava huomioon se seikka, että vaikka Portugalin tasavalta on tehnyt järjestelmällisesti yhteistyötä komission yksiköiden kanssa, se ei ole noudattanut omia aikataulujaan Matosinhosin yhdyskuntajätevesien käsittelylaitoksen osalta. Tämän jäsenvaltion vastauskirjelmästä nimittäin ilmenee, että tämän taajaman osalta tarvittava laitos on toimintavalmis vasta vuonna 2019.
Lopuksi on komission väitteen mukaisesti otettava huomioon tämän tuomion 93 kohdassa mainittujen tuomioiden, joissa on todettu, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelyä koskevia velvoitteitaan, suuri määrä. Jäsenvaltion säännöstenvastaisen menettelyn toistuvuus on erityisen sopimatonta, kun se tapahtuu sellaisella alalla, jolla vaikutukset ihmisten terveyteen ja ympäristöön ovat erityisen merkittäviä. Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 89 kohdassa, jäsenvaltion säännöstenvastaisen toiminnan toistuminen tietyllä alalla voi viitata siihen, että vastaavien unionin oikeuden rikkomisten tulevan toistumisen tehokas estäminen voi edellyttää varoittavan toimenpiteen, kuten kiinteämääräisen hyvityksen määräämisen, toteuttamista (ks. vastaavasti tuomio 19.12.2012, komissio v. Irlanti,
C-279/11
,
EU:C:2012:834
,
kohta).
Kaiken edellä esitetyillä perusteilla unionin tuomioistuin katsoo, että tämän tapauksen olosuhteita arvioidaan asianmukaisesti, kun Portugalin tasavallan maksettavaksi määrätään 3000000 euron kiinteämääräinen hyvitys.
Portugalin tasavalta on näin ollen velvoitettava maksamaan komissiolle ”Euroopan unionin omat varat” ‑tilille 3000000 euron suuruinen kiinteämääräinen hyvitys.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista ja koska Portugalin tasavalta on hävinnyt asian, viimeksi mainittu on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Portugalin tasavalta ei ole noudattanut SEUT 260 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia 7.5.2009 annetun tuomion komissio vastaan Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä.

2)
Mikäli ensimmäisessä kohdassa todettu noudattamatta jättäminen jatkuu tämän tuomion julistamispäivänä, Portugalin tasavalta velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle ”Euroopan unionin omat varat” ‑tilille 8000 euron uhkasakko kultakin päivältä, jolla 7.5.2009 annetun tuomion komissio vastaan Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) noudattamiseksi tarvittavien toimenpiteiden täytäntöönpano viivästyy, tämän tuomion julistamispäivästä alkaen ja siihen päivään asti, jona 7.5.2009 annettu tuomio komissio vastaan Portugali (
C-530/07
,
EU:C:2009:292
) on pantu kokonaisuudessaan täytäntöön.

3)
Portugalin tasavalta velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle ”Euroopan unionin omat varat” ‑tilille 3000000 euron kiinteämääräinen hyvitys.

4)
Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: portugali.