CELEX: 62021CJ0453
Zahtjev za prethodnu odluku
Zaštita fizičkih osoba u vezi s obradom osobnih podataka
Uredba (EU) 2016/679
Članak 38. stavak 3.
Službenik za zaštitu podataka
Zabrana razrješenja dužnosti zbog izvršavanja njegovih zadaća
Zahtjev neovisnosti u obavljanju dužnosti
Nacionalni propis koji zabranjuje razrješenje dužnosti službenika za zaštitu podataka bez opravdanog razloga
Članak 38. stavak 6.
Sukob interesa
Kriteriji

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje i valjanost druge rečenice stavka 3. članka 38. Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (
SL 2016., L 119, str. 1
. i ispravci
SL 2018., L 127, str. 2
. te
SL 2021., L 74, str. 35
.; u daljnjem tekstu: OUZP) kao i na tumačenje članka 38. stavka 6. te uredbe.
Zahtjev je upućen u okviru spora između društva X‑FAB Dresden GmbH & Co. KG (u daljnjem tekstu: X‑FAB) i osobe FC, njegova zaposlenika, u vezi s razrješenjem potonjeg s njegovih dužnosti službenika za zaštitu podataka (u daljnjem tekstu: SZP) koje je izreklo to društvo.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uvodne izjave 10. i 97. OUZP‑a glase:
„(10)
Kako bi se osigurala postojana i visoka razina zaštite pojedinaca te uklonile prepreke protoku osobnih podataka unutar [Europske] unije, razina zaštite prava i sloboda pojedinaca u vezi s obradom takvih podataka trebala bi biti jednaka u svim državama članicama. U čitavoj Uniji trebalo bi osigurati postojanu i homogenu primjenu pravila za zaštitu temeljnih prava i sloboda pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka. […]
[…]
(97)
[…] Takvi [SZP‑ovi], bez obzira na to jesu li zaposlenici voditelja obrade, trebali bi moći obavljati svoje dužnosti i zadaće na neovisan način.”
Članak 37. OUZP‑a, naslovljen „Imenovanje [SZP‑a]”, u stavcima 5. i 6. propisuje:
„5.   [SZP] se imenuje na temelju stručnih kvalifikacija, a osobito stručnog znanja o pravu i praksama u području zaštite podataka te sposobnosti izvršavanja zadaća iz članka 39.
6.   [SZP] može biti član osoblja voditelja obrade ili izvršitelja obrade ili obavljati zadaće na temelju ugovora o djelu.”
Članak 38. OUZP‑a, naslovljen „Položaj [SZP‑a]”, u stavcima 3., 4. i 6. propisuje:
„3.   Voditelj obrade i izvršitelj obrade osiguravaju da [SZP] ne prima nikakve upute u pogledu izvršenja tih zadaća. Voditelj obrade ili izvršitelj obrade ne smiju ga razriješiti dužnosti ili kazniti zbog izvršavanja njegovih zadaća. [SZP] izravno odgovara najvišoj rukovodećoj razini voditelja obrade ili izvršitelja obrade.
[…]
5.   [SZP] je obvezan tajnošću ili povjerljivošću u vezi s obavljanjem svojih zadaća, u skladu s pravom Unije ili pravom države članice.
6.   [SZP] može ispunjavati i druge zadaće i dužnosti. Voditelj obrade ili izvršitelj obrade osigurava da takve zadaće i dužnosti ne dovedu do sukoba interesa.”
Članak 39. OUZP‑a, naslovljen „Zadaće [SZP‑a]”, glasi kako slijedi:
„1.   [SZP] obavlja najmanje sljedeće zadaće:
a)
informiranje i savjetovanje voditelja obrade ili izvršitelja obrade te zaposlenika koji obavljaju obradu o njihovim obvezama iz ove Uredbe te drugim odredbama prava Unije ili države članice o zaštiti podataka;
b)
praćenje poštovanja ove Uredbe te drugih odredaba Unije ili države članice o zaštiti podataka i politika voditelja obrade ili izvršitelja obrade u odnosu na zaštitu osobnih podataka, uključujući raspodjelu odgovornosti, podizanje svijesti i osposobljavanje osoblja koje sudjeluje u postupcima obrade te povezane revizije;
c)
pružanje savjeta, kada je to zatraženo, u pogledu procjene učinka na zaštitu podataka i praćenje njezina izvršavanja u skladu s člankom 35.;
d)
suradnja s nadzornim tijelom;
e)
djelovanje kao kontaktna točka za nadzorno tijelo o pitanjima u pogledu obrade, što uključuje i prethodno savjetovanje iz članka 36. te savjetovanje, prema potrebi, o svim drugim pitanjima.
2.   [SZP] pri obavljanju svojih zadaća vodi računa o riziku povezanom s postupcima obrade i uzima u obzir prirodu, opseg, kontekst i svrhe obrade.”
Njemačko pravo
BDSG
Članak 6. Bundesdatenschutzgesetza (Savezni zakon o zaštiti podataka) od 20. prosinca 1990. (BGBl. 1990. I, str. 2954.), u verziji koja je bila na snazi od 25. svibnja 2018. do 25. studenoga 2019. (BGBl. 2017. I, str. 2097.) (u daljnjem tekstu: BDSG), naslovljen „Položaj”, u svom st. 4. propisuje:
„[SZP‑a] je moguće razriješiti dužnosti samo u okviru analogne primjene članka 626. Bürgerliches Gesetzbucha [(Građanski zakonik), u verziji objavljenoj 2. siječnja 2002. (BGBl. 2002. I, str. 42. i ispravci BGBl. 2002. I, str. 2909. i BGBl. 2003. I, str. 738.)]. Otkaz [SZP‑u je nezakonit, osim ako postoje činjenice na temelju kojih ga javno tijelo ima pravo otpustiti zbog opravdanog razloga bez poštovanja otkaznog roka. Nakon prestanka obavljanja dužnosti [SZP‑a], otkaz ugovora o radu je nezakonit u roku od godinu dana, osim ako ga je javno tijelo ovlašteno otkazati zbog opravdanog razloga bez poštovanja otkaznog roka.”
Člankom 38. BDSG‑a, naslovljenim „[SZP‑ovi] nejavnih tijela”, propisano je:
„(1)   Kao dopuna članku 37. stavku 1. točkama (b) i (c) [OUZP‑a], voditelj obrade i izvršitelj obrade imenuju [SZP‑a] ako u pravilu zapošljavaju najmanje deset osoba koje obavljaju automatiziranu obradu osobnih podataka. […]
(2)   Primjenjuju se članak 6. stavak 4., članak 6. stavak 5. druga rečenica i članak 6. stavak 6., međutim članak 6. stavak 4. primjenjuje se samo ako je imenovanje [SZP‑a] obvezno.”
Građanski zakonik
Članak 626. Građanskog zakonika, naslovljen „Otkaz bez otkaznog roka zbog opravdanog razloga”, glasi:
„(1)   Svaka ugovorna strana može otkazati ugovor o radu zbog opravdanog razloga bez poštovanja otkaznog roka ako postoje činjenice na temelju kojih stranci koja uručuje otkaz, uz uzimanje u obzir svih okolnosti određenog slučaja i procjene interesa obiju ugovornih strana, nije prihvatljivo nastaviti radni odnos do isteka otkaznog roka ili do ugovorenog prestanka radnog odnosa.
(2)   Otkaz se može uručiti samo u roku od dva tjedna. Rok počinje teći nakon trenutka u kojem osoba koja ima pravo uručiti otkaz sazna za činjenice koje su relevantne za otkaz. […]”
Glavni postupak i prethodna pitanja
Osoba FC zaposlena je od 1. studenoga 1993. u društvu X‑FAB.
U tom društvu obavlja dužnosti predsjednika radničkog vijeća i zbog toga je djelomično oslobođena od obveze rada. Osim toga, obnaša dužnost potpredsjednika središnjeg radničkog vijeća koje je osnovano za tri poduzeća grupe društava kojoj pripada društvo X‑FAB, a koja imaju sjedište u Njemačkoj.
Svako je poduzeće zasebno, s učinkom od 1. lipnja 2015., imenovalo osobu FC kao SZP‑a društva X‑FAB, njegova društva majke i njegovih drugih društava kćeri sa sjedištem u Njemačkoj. Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, cilj tog paralelnog imenovanja osobe FC kao SZP‑a bio je osigurati ujednačenu razinu zaštite podataka u navedenim poduzećima.
Na zahtjev službenika za zaštitu podataka i slobodu informiranja Tiringije (Njemačka), društvo X‑FAB i poduzeća navedena u točki 12. ove presude, razriješili su osobu FC dužnosti SZP‑a, dopisima od 1. prosinca 2017., a to je razrješenje stupilo na snagu odmah. Zasebnim dopisima od 25. svibnja 2018. ta su ga poduzeća, u slučaju da bi to bilo potrebno, na temelju članka 38. stavka 3. druge rečenice OUZP‑a, koji se u međuvremenu počeo primjenjivati, ponovno razriješila dužnosti, pozivajući se na razloge povezane s grupom društava kojoj pripada društvo X‑FAB.
Osoba FC, od njemačkih sudova kojima je podnijela tužbu traži da utvrde da u društvu X‑FAB i dalje ima status SZP‑a. To društvo ističe da postoji rizik od sukoba interesa ako osoba FC istodobno obavlja dužnosti SZP‑a i predsjednika radničkog vijeća jer su ta dva radna mjesta nespojiva. Slijedom toga, tvrdi da postoji ozbiljan razlog koji opravdava FC‑ovo razrješenje s dužnosti SZP‑a.
Sud prvog stupnja i žalbeni sud prihvatili su tužbu osobe FC. Revizijom koju je društvo X‑FAB podnijelo Bundesarbeitsgerichtu (Savezni radni sud, Njemačka), sudu koji je uputio zahtjev, od njega se traži da odbije tu tužbu.
Sud koji je uputio zahtjev napominje da ishod tog postupka ovisi o tumačenju prava Unije. Konkretno, postavlja se, s jedne strane, pitanje protivi li se članku 38. stavku 3. drugoj rečenici OUZP‑a to da razrješenje dužnosti SZP‑a na temelju pravnog propisa države članice podliježe strožim uvjetima od onih predviđenih pravom Unije i, ako je odgovor na to pitanje potvrdan, temelji li se ta odredba na dostatnoj pravnoj osnovi. U slučaju da Sud smatra da su uvjeti kojima OUZP podvrgava razrješenje dužnosti u skladu s pravom Unije, potrebno je utvrditi može li dužnosti predsjednika radničkog vijeća i SZP‑a tog poduzeća izvršavati jedna te ista osoba ili to dovodi do sukoba interesa u smislu članka 38. stavka 6. druge rečenice OUZP‑a.
U tim je okolnostima Bundesarbeitsgericht (Savezni radni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 38. stavak 3. drugu rečenicu [OUZP‑a] tumačiti na način da mu se protive odredbe nacionalnog prava, kao što su to u ovom slučaju članak 38. stavci 1. i 2. u vezi s člankom 6. stavkom 4. prvom rečenicom [BDSG‑a], kojom se razrješenje dužnosti [SZP‑a] od strane voditelja obrade, koji je njegov poslodavac, veže uz određene uvjete, neovisno o tome je li to razrješenje dužnosti povezano s izvršavanjem njegovih zadaća?
U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
2.
Protive li se takve odredbe nacionalnog prava članku 38. stavku 3. drugoj rečenici OUZP‑a i u slučaju kad imenovanje [SZP‑a] nije obvezno na temelju članka 37. stavka 1. OUZP‑a, nego samo na temelju prava države članice?
U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
3.
Temelji li se članak 38. stavak 3. druga rečenica OUZP‑a na dostatnoj pravnoj osnovi za ovlaštenje, osobito kada se odnosi na [SZP‑ove] koji su u radnom odnosu s voditeljem obrade?
U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje:
4.
Postoji li sukob interesa u smislu članka 38. stavka 6. druge rečenice OUZP‑a ako [SZP] ujedno obnaša i dužnost predsjednika radničkog vijeća osnovanog kod voditelja obrade? Je li za pretpostavku postojanja takvog sukoba interesa potrebna posebna podjela poslova u radničkom vijeću?”
O prethodnim pitanjima
Prvo pitanje
Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li drugu rečenicu stavka 3. članka 38. OUZP‑a tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis kojim se predviđa da voditelj obrade ili izvršitelj obrade može SZP‑a koji je član njegova osoblja razriješiti dužnosti samo zbog opravdanog razloga, čak i ako to razrješenje nije povezano s izvršavanjem zadaća tog službenika.
Kao što to proizlazi iz ustaljene sudske prakse, prilikom tumačenja odredbe prava Unije valja uzeti u obzir ne samo njezin tekst u skladu s njegovim uobičajenim smislom u svakodnevnom jeziku nego i kontekst u kojem se nalazi te zadane ciljeve propisa čiji je ta odredba dio (presuda od 22. lipnja 2022., Leistritz,
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
18.
i navedena sudska praksa).
Kao prvo, kad je riječ o tekstu predmetne odredbe, valja podsjetiti na to da članak 38. stavak 3. OUZP‑a u drugoj rečenici određuje da „[v]oditelj obrade ili izvršitelj obrade ne smiju […] razriješiti dužnosti ili kazniti [SZP‑a] zbog izvršavanja njegovih zadaća”.
U tom pogledu, Sud je u svojoj presudi od 22. lipnja 2022., Leistritz, (
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
20.
i
21.
), nakon što je utvrdio da OUZP‑om nisu definirani pojmovi „razriješiti dužnosti”, „kazniti” i „zbog izvršavanja njegovih zadaća” iz druge rečenice stavka 3. članka 38., istaknuo, kao prvo, da u skladu sa smislom tih pojmova u svakodnevnom jeziku, zabrana prema kojoj voditelj obrade ili izvršitelj obrade ne smije razriješiti dužnosti ili kazniti SZP‑a znači da taj SZP treba biti zaštićen od svake odluke kojom bi se obustavilo obavljanje njegovih dužnosti, kojom bi bio stavljen u nepovoljniji položaj ili koja bi predstavljala kaznu.
Naime, mjera razrješenja SZP‑a s dužnosti koju bi donio njegov poslodavac i čija bi posljedica bila razrješenje SZP‑a s njegovih dužnosti kod voditelja obrade ili izvršitelja obrade, može predstavljati takvu odluku.
Kao drugo, kao što je to Sud također istaknuo, druga rečenica stavka 3. članka 38. OUZP‑a jednako se primjenjuje na SZP‑a koji je član osoblja voditelja obrade ili izvršitelja obrade i na osobu koja obavlja svoje zadaće na temelju ugovora o djelu sklopljenog s potonjima, u skladu s člankom 37. stavkom 6. OUZP‑a, tako da je cilj druge rečenice stavka 3. članka 38. OUZP‑a da njezina primjena na odnose između SZP‑a i voditelja obrade ili izvršitelja obrade, neovisno o prirodi radnog odnosa koji ih povezuje (presuda od 22. lipnja 2022., Leistritz,
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
23.
i 24.).
Kao treće, potonjom se odredbom određuje ograničenje koje se sastoji od zabrane razrješenja s dužnosti SZP‑a zbog razloga koji se temelji na izvršavanju njegovih zadaća, koje na temelju članka 39. stavka 1. točke (b) OUZP‑a konkretno obuhvaćaju praćenje poštovanja odredbi prava Unije ili prava država članica u području zaštite osobnih podataka i politika voditelja obrade ili izvršitelja obrade u odnosu na zaštitu osobnih podataka (vidjeti u tom smislu presudu od 22. lipnja 2022., Leistritz,
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
25.
).
Kao drugo, što se tiče cilja koji se nastoji postići drugom rečenicom stavka 3. članka 38. OUZP‑a, kao prvo, u njegovoj je uvodnoj izjavi 97. navedeno da bi službenici za zaštitu podataka, bez obzira na to jesu li zaposlenici voditelja obrade, trebali moći obavljati svoje dužnosti i zadaće na neovisan način. U tom pogledu, takva im neovisnost nužno mora omogućiti da obavljaju te zadaće u skladu s ciljem OUZP‑a, a kojim se, kao što to proizlazi iz njegove uvodne izjave 10., osobito nastoji osigurati visoka razina zaštite pojedinaca unutar Unije i u tu svrhu osigurati postojana i homogena primjena pravila za zaštitu temeljnih prava i sloboda pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka u čitavoj Uniji (presuda od 22. lipnja 2022., Leistritz,
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
26.
i navedena sudska praksa).
Kao drugo, cilj jamčenja neovisnosti SZP‑a u obavljanju dužnosti, kao što to proizlazi iz druge rečenice stavka 3. članka 38. OUZP‑a, također proizlazi iz njegove prve i treće rečenice, kojima se nalaže da taj SZP ne prima nikakve upute u pogledu izvršenja tih zadaća i da izravno odgovara najvišoj rukovodećoj razini voditelja obrade ili izvršitelja obrade, kao i iz članka 38. stavka 5., kojim se u pogledu obavljanja tih zadaća propisuje da je navedeni SZP obvezan tajnošću odnosno povjerljivošću (presuda od 22. lipnja 2022., Leistritz,
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
27.
).
Stoga valja smatrati da se drugom rečenicom stavka 3. članka 38. OUZP‑a, time što štiti SZP‑a od svake odluke kojom bi se obustavilo obavljanje njegovih dužnosti, kojom bi bio stavljen u nepovoljniji položaj ili koja bi predstavljala kaznu, kad bi takva odluka bila u vezi s izvršavanjem njegovih zadaća, u biti nastoji očuvati neovisnost SZP‑a u obavljanju dužnosti i stoga zajamčiti djelotvornost odredbi OUZP‑a (presuda od 22. lipnja 2022., Leistritz,
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
28.
).
Kao što je to Sud također presudio, to je tumačenje potvrđeno, kao treće, kontekstom u kojem se nalazi ta odredba i, konkretno, pravnom osnovom na temelju koje je zakonodavac Unije donio OUZP (presuda od 22. lipnja 2022., Leistritz,
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
29.
).
Naime, iz preambule OUZP‑a proizlazi da je donesen na temelju članka 16. UFEU‑a, čijim se stavkom 2. propisuje, među ostalim, da Europski parlament i Vijeće Europske unije, odlučujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom, utvrđuju, s jedne strane, pravila o zaštiti pojedinaca u pogledu obrade osobnih podataka u institucijama, tijelima, uredima i agencijama Unije te u državama članicama kada obavljaju svoje aktivnosti u području primjene prava Unije i, s druge strane, pravila o slobodnom kretanju takvih podataka (presuda od 22. lipnja 2022., Leistritz,
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
30.
).
U tom pogledu, utvrđivanje pravila koja se odnose na zaštitu od razrješenja dužnosti SZP‑a kojeg zapošljava voditelj obrade ili izvršitelj obrade obuhvaćeno je zaštitom pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka isključivo pod uvjetom da je cilj takvih pravila očuvanje neovisnosti SZP‑a u obavljanju njegovih dužnosti, u skladu s člankom 38. stavkom 3. drugom rečenicom OUZP‑a (vidjeti u tom smislu presudu od 22. lipnja 2022., Leistritz,
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
31.
).
Iz toga slijedi da svaka država članica u izvršavanju svoje zadržane nadležnosti može propisati posebne odredbe kojima se pruža veća zaštita u području razrješavanja dužnosti SZP‑a ako su te odredbe u skladu s pravom Unije i, konkretno, odredbama OUZP‑a, a osobito drugom rečenicom stavka 3. njegova članka 38. (vidjeti u tom smislu presudu od 22. lipnja 2022., Leistritz,
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
34.
).
Konkretno, takva povećana zaštita ne može ugroziti ostvarenje ciljeva OUZP‑a. Međutim, to bi bio slučaj ako bi se time voditelja obrade ili izvršitelja obrade onemogućavalo u svakom razrješavanju dužnosti SZP‑a koji više nema stručne kvalifikacije koje se zahtijevaju za izvršavanje njegovih zadaća, u skladu s člankom 37. stavkom 5. OUZP‑a ili koji ih ne bi ispunjavao u skladu s odredbama te uredbe (vidjeti u tom smislu presudu od 22. lipnja 2022., Leistritz,
C‑534/20
,
EU:C:2022:495
, t.
35.
).
U tom pogledu valja podsjetiti na to, kao što je to istaknuto u točki 25. ove presude, da se OUZP‑om želi osigurati visoka razina zaštite pojedinaca unutar Unije u pogledu obrade njihovih osobnih podataka, i da SZP za ostvarenje tog cilja svoje dužnosti i zadaće treba moći obavljati potpuno neovisno.
Stoga bi ostvarenje tog cilja ugrozila povećana zaštita SZP‑a, koja bi spriječila njegovo svako razrješenje s dužnosti u slučaju da zbog postojanja sukoba interesa ne može, odnosno više ne može potpuno neovisno obavljati svoje dužnosti.
Nacionalni je sud dužan uvjeriti se u to da su posebne odredbe, kako su navedene u točki 31. ove presude, u skladu s pravom Unije i osobito, s odredbama OUZP‑a.
S obzirom na prethodna razmatranja, na prvo pitanje valja odgovoriti tako da članak 38. stavak 3. drugu rečenicu OUZP‑a treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se predviđa da voditelj obrade ili izvršitelj obrade može SZP‑a koji je član njegova osoblja razriješiti dužnosti samo zbog opravdanog razloga, čak i ako to razrješenje nije povezano s izvršavanjem zadaća tog SZP‑a, pod uvjetom da se takvim propisom ne ugrožava ostvarenje ciljeva OUZP‑a.
Drugo i treće pitanje
Uzimajući u obzir odgovor na prvo pitanje, nije potrebno odgovoriti na drugo i treće pitanje.
Četvrto pitanje
Svojim četvrtim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita pod kojim je uvjetima moguće utvrditi postojanje „sukoba interesa” u smislu članka 38. stavka 6. OUZP‑a.
Kad je riječ, kao prvo, o tekstu predmetne odredbe, valja istaknuti da, u skladu s člankom 38. stavkom 6. drugom rečenicom OUZP‑a, „[SZP] može ispunjavati i druge zadaće i dužnosti. Voditelj obrade ili izvršitelj obrade osigurava da takve zadaće i dužnosti ne dovedu do sukoba interesa.”
Stoga iz teksta te odredbe proizlazi, kao prvo, da OUZP‑om nije utvrđeno da postoji načelna nespojivost između, s jedne strane, izvršavanja dužnosti SZP‑a i, s druge strane, izvršavanja drugih dužnosti kod voditelja obrade ili njegova izvršitelja obrade. Naime, člankom 38. stavkom 6. te uredbe konkretno je predviđeno da je SZP‑u moguće povjeriti izvršavanje i drugih zadaća i dužnosti uz one koje je dužan obavljati na temelju članka 39. OUZP‑a.
Kao drugo, prvonavedenim je člankom ipak propisano da voditelj obrade ili njegov izvršitelj obrade moraju osigurati da takve zadaće i dužnosti ne dovedu do „sukoba interesa”. S obzirom na značenje tih izraza u svakodnevnom jeziku, treba smatrati da se SZP‑u, u skladu s ciljem koji se želi postići člankom 38. stavkom 6. OUZP‑a, ne može povjeriti izvršavanje zadaća ili dužnosti koje bi mogle ugroziti izvršavanje dužnosti koje obavlja kao SZP.
Kad je riječ o tom cilju, valja kao drugo istaknuti da je osnovna svrha ove odredbe, kao i drugih odredbi navedenih u točki 25. ove presude, očuvati neovisnost SZP‑a prilikom njegova obavljanja dužnosti i time zajamčiti djelotvornost odredbi OUZP‑a.
Kao treće, kad je riječ o kontekstu članka 38. stavka 6. OUPZ‑a, valja istaknuti da u skladu s člankom 39. stavkom 1. točkom (b) OUZP‑a, SZP među ostalim obavlja zadaće praćenja poštovanja OUZP‑a te drugih odredaba Unije ili države članice o zaštiti podataka i politika voditelja obrade ili izvršitelja obrade u odnosu na zaštitu osobnih podataka, uključujući raspodjelu odgovornosti, podizanje svijesti i osposobljavanje osoblja koje sudjeluje u postupcima obrade te povezane revizije.
Iz toga osobito proizlazi da se SZP‑u ne mogu povjeriti zadaće ili dužnosti koje bi ga dovele do toga da on određuje svrhe i sredstva obrade osobnih podataka kod voditelja obrade ili njegova izvršitelja obrade. Naime, u skladu s pravom Unije ili pravom država članica u području zaštite podataka, nadzor nad tim svrhama i sredstvima treba neovisno provoditi SZP.
Postoji li sukob interesa u smislu članka 38. stavka 6. OUZP‑a treba odrediti u svakom pojedinom slučaju, na temelju ocjene svih relevantnih okolnosti, a osobito organizacijske strukture voditelja obrade ili izvršitelja obrade i s obzirom na sve primjenjive propise, uključujući njihova eventualna unutarnja pravila.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na četvrto pitanje valja odgovoriti tako da članak 38. stavak 6. OUZP‑a treba tumačiti na način da „sukob interesa” u smislu te odredbe može postojati kad se SZP‑u povjere druge zadaće ili dužnosti koje bi ga dovele do toga da on određuje svrhe i sredstva obrade osobnih podataka kod voditelja obrade ili njegova izvršitelja obrade, što je u svakom pojedinom slučaju dužan provjeriti nacionalni sud na temelju ocjene svih relevantnih okolnosti, a osobito organizacijske strukture voditelja obrade ili njegova izvršitelja obrade i s obzirom na sve primjenjive propise, uključujući njihova eventualna unutarnja pravila.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenog, Sud (šesto vijeće) odlučuje:

1.
Članak 38. stavak 3. drugu rečenicu Uredbe (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalni propis kojim se predviđa da voditelj obrade ili izvršitelj obrade može službenika za zaštitu podataka koji je član njegova osoblja razriješiti dužnosti samo zbog opravdanog razloga, čak i ako razrješenje nije povezano s izvršavanjem zadaća tog službenika, pod uvjetom da se takvim propisom ne ugrožava ostvarenje ciljeva te uredbe.

2.
Članak 38. stavak 6. Uredbe 2016/679 treba tumačiti na način da „sukob interesa” u smislu te odredbe može postojati kad se službeniku za zaštitu podataka povjere druge zadaće ili dužnosti koje bi ga dovele do toga da on određuje svrhe i sredstva obrade osobnih podataka kod voditelja obrade ili njegova izvršitelja obrade, što je u svakom pojedinom slučaju dužan provjeriti nacionalni sud na temelju ocjene svih relevantnih okolnosti, a osobito organizacijske strukture voditelja obrade ili njegova izvršitelja obrade i s obzirom na sve primjenjive propise, uključujući njihova eventualna unutarnja pravila.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački