CELEX: 62017CJ0372
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Bendrasis muitų tarifas
Tarifinės pozicijos
Prekių klasifikavimas
Kamera, turinti neliekamąją atmintį, dėl kurios užfiksuoti vaizdai ištrinami, kai kamera išjungiama arba kai užfiksuojami nauji vaizdai
Kombinuotoji nomenklatūra
8525 80 19 ir 8525 80 30 subpozicijos
Paaiškinimai
Aiškinimas
Įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 113/2014
Aiškinimas
Galiojimas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (
OL L 256, 1987, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382) su pakeitimais, padarytais 2013 m. spalio 4 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 1001/2013 (
OL L 290, 2013, p. 1
), I priede pateiktos Kombinuotosios nomenklatūros (toliau – KN) 85258030 subpozicijos išaiškinimo ir 2014 m. vasario 4 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) Nr. 113/2014 dėl tam tikrų prekių klasifikavimo Kombinuotojoje nomenklatūroje (
OL L 38, 2014, p. 20
) galiojimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Vision Research Europe BV
(toliau –
Vision Research
) ir
Inspecteur van de Belastingdienst/douane kantoor Rotterdam Rijnmond
(Mokesčių ir muitų tarnybos Roterdamo Rijnmondo biuro inspektorius, Nyderlandai) (toliau – inspektorius) ginčą dėl kameros „Phantom V7.3“ tarifinio klasifikavimo.
Teisinis pagrindas
KN
Į Europos Sąjungą importuotų prekių muitinį klasifikavimą reglamentuoja KN. Jos redakcija, galiojusi klostantis pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms, pateikta Įgyvendinimo reglamente Nr. 1001/2013.
Reglamentu Nr. 2658/87 nustatyta KN pagrįsta suderinta prekių aprašymo ir kodavimo sistema (toliau – SS), kurią parengė Muitinių bendradarbiavimo taryba (vėliau tapusi Pasauline muitinių organizacija (PMO)) ir kuri įtvirtinta 1983 m. birželio 14 d. Briuselyje sudaryta Tarptautine konvencija dėl suderintos prekių aprašymo ir kodavimo sistemos. Ši konvencija kartu su 1986 m. birželio 24 d. pakeitimo protokolu Europos ekonominės bendrijos vardu patvirtinta 1987 m. balandžio 7 d. Tarybos sprendimu 87/369/EEB (
OL L 198, 1987, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 288). KN perimamos šešių skaitmenų SS pozicijos ir subpozicijos ir tik septintas ir aštuntas skaitmenys sudaro jai būdingą skirstymą.
Pagal Reglamento Nr. 2658/87, iš dalies pakeisto 2000 m. sausio 31 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 254/2000 (
OL L 28, 2000, p. 16
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 9 t., p. 357) (toliau – Reglamentas Nr. 2658/87), 9 straipsnio 1 dalies a punkto pirmą įtrauką ir 10 straipsnį Europos Komisija, padedama Muitinės kodekso komiteto, tvirtina priemones dėl KN, pateiktos Reglamento Nr. 2658/87 I priede, taikymo, kiek tai susiję su prekių klasifikavimu. Būtent remiantis pirmąja iš šių nuostatų buvo priimtas Įgyvendinimo reglamentas Nr. 113/2014.
Pirmoje KN dalyje pateiktos preliminariosios nuostatos; jų I skyriaus „Bendrosios taisyklės“ A skirsnyje „Bendrosios Kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo taisyklės“ nustatyta:
„Klasifikuojant prekes pagal Kombinuotąją nomenklatūrą, turi būti vadovaujamasi šiais principais:
1.
Skyrių, skirsnių ir poskirsnių pavadinimai pateikiami tik nurodymui palengvinti; juridiniais tikslais prekių klasifikavimas turi būti nustatomas pagal pozicijų pavadinimus bei skyrių ir skirsnių pastabas ir, jeigu šiuose pozicijų pavadinimuose ir pastabose nenurodyta kitaip, vadovaujantis toliau išdėstytomis nuostatomis.
<...>
6.
Juridiniais tikslais klasifikuojant prekes bet kurios pozicijos subpozicijose vadovaujamasi subpozicijų pavadinimais ir visomis taikytinomis subpozicijų pastabomis, taip pat
mutatis mutandis
pirmiau išdėstytomis taisyklėmis, laikantis nuostatos, kad gali būti sugretinamos tik to paties lygio subpozicijos. Taikant šią taisyklę taip pat reikia remtis atitinkamo skyriaus ar skirsnio pastabomis, jeigu pagal kontekstą nereikalaujama kitaip.“
KN antroje dalyje „Muitų sąrašas“ yra XVI skyrius, kuriame, be kitų, yra 85 skirsnis „Elektros mašinos ir įranga bei jų dalys; garso įrašymo ir atkūrimo aparatai, televizijos vaizdo ir garso įrašymo ir atkūrimo aparatai, šių gaminių dalys ir reikmenys“.
KN 85 skirsnį sudaro šios pozicijos ir subpozicijos:
„8525 Radijo transliacijos arba televizinio signalo perdavimo aparatūra, su priėmimo arba garso įrašymo ar atkūrimo aparatūra arba be jos; televizijos kameros, skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo įrašymo įrenginiu:
<...>
852580 Televizijos kameros, skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo įrašymo įrenginiu:
‐ ‐ Televizijos kameros:
<...>
85258019 – – – Kitos
85258030 – – Skaitmeniniai fotoaparatai
– – Vaizdo kameros su vaizdo įrašymo įrenginiu:
85258091 – – – Galinčios tik įrašyti televizijos kameros užfiksuotą garsą ir vaizdą
85258099 – – – Kitos“.
SS ir KN paaiškinimai
SS paaiškinimuose dėl 8525 pozicijos nurodyta:
„B. Televizijos kameros; skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo įrašymo įrenginiu
Šiai grupei priskiriamos kameros, kurios užfiksuoja vaizdus ir pakeičia juos į elektroninį signalą, kuris:
1.
kaip video signalas išsiunčiamas į vietą ne kameroje, kad būtų peržiūrimas ar įrašomas nuotoliniu būdu (televizijos kameros); arba
2.
įrašomas kameroje kaip nejudami arba animuoti vaizdai (pavyzdžiui, skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo įrašymo įrenginiu).
Daug šios pozicijos kamerų gali būti labai panašios į 90.06 pozicijos fotoaparatus arba 90.07 pozicijos kino kameras. 85.25 pozicijos kameros ir prie 90 skirsnio priskiriamos kameros paprastai turi optinius lęšius, skirtus vaizdams fokusuoti šviesai jautrioje laikmenoje, ir į kamerą patenkančios šviesos kiekio reguliavimo įtaisus. Tačiau prie 90 skirsnio priskiriami fotoaparatai ir kino kameros fiksuoja vaizdus 37 skirsnio fotografinėje juostoje, o prie šios pozicijos priskiriamos kameros vaizdus įrašo kaip analoginius arba skaitmeninius duomenis.
Šios pozicijos kameros užfiksuoja vaizdą sufokusuodamos jį šviesai jautrioje sudedamojoje dalyje, pavyzdžiui, papildomame metalo oksido puslaidininkyje (CMOS) arba krūvio sąsajos įtaise (CCD (
charged coupled device
) sensorius). Šviesiai jautri sudedamoji dalis siunčia vaizdus atitinkantį signalą, kuris paverčiamas analoginiu arba skaitmeniniu vaizdo įrašu.
Televizijos kameros gali turėti įmontuotą įrenginį, skirtą lęšiui ir diafragmai valdyti nuotoliniu būdu ir kamerai judinti horizontaliai ir vertikaliai (pavyzdžiui, televizijos kameros, skirtos naudoti televizijos studijose, žinių pranešimams, kameros, skirtos naudoti pramoniniais ar moksliniais tikslais, kameros uždarose televizijos sistemose (vaizdo stebėjimas) arba kameros eismo stebėjimui). Šios kameros neturi įmontuoto vaizdo įrašymo įrenginio.
Kai kurios iš šių kamerų taip pat gali būti naudojamos kartu su automatinėmis duomenų apdorojimo mašinomis (pavyzdžiui, internetinėmis kameromis).
<...>
Skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo įrašymo įrenginiu įrašo vaizdus į įmontuotą atminties įtaisą arba į išorinę laikmeną (magnetinę juostą, optinę laikmeną, puslaidininkinę laikmeną arba kitas 85.23 pozicijos įrašų laikmenas). Jos gali turėti analoginį skaitmeninį keitiklį (ADC) ir išvadą, per kurį vaizdai gali būti perduodami į automatines duomenų apdorojimo mašinas, pavyzdžiui, spausdintuvus, televizijos imtuvus arba kitus vaizdo atkūrimo prietaisus. Kai kurie fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo įrašymo įrenginiu turi įvadus, kad būtų galima įrašyti iš minėtų išorinių prietaisų gaunamas duomenų rinkmenas su analoginiais arba skaitmeniniais vaizdais.
Šios kameros paprastai turi optinį ieškiklį, skystųjų kristalų (LCD) ekraną arba juos abu. Daugelyje kamerų, kurios turi skystųjų kristalų ekraną, šis ekranas gali būti naudojamas ne tik kaip vaizdo ieškiklis, bet ir kaip ekranas jau užfiksuotiems vaizdams atkurti. Tam tikrais atvejais kameros gali skystųjų kristalų ekrane atkurti vaizdus iš kitų šaltinių.“
KN paaiškinimai (
OL C 137, 2011, p. 1
) susiję su 2010 m. spalio 5 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 861/2010 (
OL L 284, 2010, p. 1
) redakcijos KN. Reglamento Nr. 861/2010 ir Įgyvendinimo reglamento Nr. 1001/2013 redakcijos KN 8525 pozicija ir 85258019, 85258030, 85258091 ir 85258099 subpozicijos išdėstytos identiškai. Su šiomis pozicijomis ir subpozicijomis susiję KN paaiškinimai suformuluoti taip:
„8525
Radijo arba televizijos laidų perdavimo aparatūra, su priėmimo arba garso įrašymo ar atkūrimo aparatūra, arba be jos; televizijos kameros, skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo magnetofonu
<...>
8525 80 11–8525 80 99
televizijos kameros, skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo magnetofonu
Žr. SS paaiškinimų 8525 pozicijos paaiškinimų B dalį.
Šiose subpozicijose neklasifikuojami elektroniniai skaitymo įrenginiai, skirti silpnaregiams (žr. paaiškinimų 8543 70 90 subpozicijos paaiškinimus).
8525 80 30
Skaitmeniniai fotoaparatai
Šiai subpozicijai priskiriami skaitmeniniai fotoaparatai visuomet gali įrašyti nejudamo vaizdo kadrus (nuotraukas) į vidinę atmintinę arba į keičiamąsias laikmenas.
Daugelio šiai subpozicijai priskiriamų fotoaparatų konstrukcija atitinka įprastinio fotoaparato konstrukciją ir jie neturi atlenkiamo vaizdo ieškiklio.
Be to, šie fotoaparatai gali atlikti vaizdo fiksavimo funkciją, dėl to juos galima naudoti vaizdų sekai (filmams) įrašyti.
Fotoaparatai priskiriami šiai subpozicijai, jeigu jie gali, panaudojant didžiausią atmintinės talpą, padaryti mažiausiai 30 minučių trukmės vaizdo įrašą (filmą), kurio kokybė – 800 × 600 vaizdo elementų (arba aukštesnė), 23 kadrų per sekundę (arba didesniu) dažniu.
Lyginant su 8525 80 91 ir 8525 80 99subpozicijoms priskiriamomis vaizdo kameromis su vaizdo magnetofonu, daugelis skaitmeninių fotoaparatų (kuomet naudojami kaip vaizdo kameros) negali atlikti vaizdo mastelio pokyčio funkcijos darant vaizdo įrašą. Nepriklausomai nuo atminties talpos, kai kuriuose fotoaparatuose vaizdo įrašymas po tam tikro laiko automatiškai nutraukiamas.
8525 80 91
ir
8525 80 99
Vaizdo kameros su vaizdo magnetofonu
Šioms subpozicijoms priskiriamos vaizdo kameros su vaizdo magnetofonu visuomet gali įrašyti vaizdų seką (filmus) į vidinę atmintinę arba į keičiamąsias laikmenas.
<...>
Šios skaitmeninės vaizdo kameros su vaizdo magnetofonu taip pat gali atlikti nejudamo vaizdo kadrų (nuotraukų) įrašymo funkciją.
Skaitmeniniai fotoaparatai nepriskiriami šioms subpozicijoms, jeigu jie [ne]gali, panaudojant didžiausią atmintinės talpą, padaryti mažiausiai 30 minučių trukmės vaizdo įraš[o] (film[o]), kurio kokybė – 800 × 600 vaizdo elementų (arba aukštesnė), 23 kadrų per sekundę (arba didesniu) dažniu.“
Įgyvendinimo reglamentas Nr. 113/2014
Įgyvendinimo reglamentu Nr. 113/2014 atliekamas šio reglamento priede esančios lentelės 1 stulpelyje nurodytų prekių klasifikavimas. Šios lentelės 2 stulpelyje nurodyti atitinkami KN kodai pagal minėtos lentelės 3 stulpelyje nurodytus motyvus. Dėl KN 85258019 subpozicijos šio reglamento priede esančioje lentelėje numatyta:
Stačiakampio formos aparatas (vadinamoji didelės spartos kamera), kurio matmenys yra maždaug 12×12×11 cm, kurį sudaro objektyvas ir elektroninės grandinės.
Jame yra 2 GB neliekamoji vidinė atmintis, kurioje galima laikinai išsaugoti ne ilgesnės kaip 1,54 sekundės trukmės 1000 kadrų per sekundę didžiausios skyros vaizdų seką. Užfiksuoti vaizdai dingsta kamerą išjungus.
Kad kamera veiktų ir įrašytų vaizdus į automatinio duomenų apdorojimo mašiną, ji turi būti kabeliu prijungta prie automatinio duomenų apdorojimo mašinos.
Jame įrengtas papildomas metalo oksido puslaidininkio (angl. CMOS) jutiklis su bendru elektroniniu momentinės nuotraukos užraktu, taip pat žinomu kaip trumpos trukmės blykstė arba stroboskopinio vaizdo kūrimo įrenginys.
Kamera skirta vaizdų sekai fiksuoti 60–1 000 kadrų per sekundę dažniu veikiant didžiausios 1024×1024 taškų skyros režimu arba 109 500 kadrų per sekundę dažniu veikiant mažesnės 128×16 taškų skyros režimu. Užfiksuoti vaizdai gali būti peržiūrimi kiekvienas atskirai arba atkuriami kaip vaizdo įrašas, pavyzdžiui, kaip sulėtintas filmas.
Vaizdai gali būti analizuojami laboratorijoje arba panašioje aplinkoje, siekiant ištirti ultrasparčiuosius reiškinius, pavyzdžiui, automobilių susidūrimo bandymų rezultatus.
8525 80 19
Klasifikuojama vadovaujantis Kombinuotosios nomenklatūros 1 ir 6 bendrosiomis aiškinimo taisyklėmis ir KN kodus 8525, 8525 80 ir 8525 80 19 atitinkančiais prekių aprašymais.
Laikinas saugojimas neliekamojoje atmintyje nelaikomas įrašymu į kamerą, nes išjungus kamerą vaizdai dingsta. Todėl aparatas neklasifikuotinas nei kaip skaitmeninis fotoaparatas, nei kaip vaizdo kamera su vaizdo įrašymo įrenginiu, galinti tik įrašyti televizijos kameros užfiksuotą garsą ir vaizdą, ir nepriskirtinas nei 8525 80 30, nei 8525 80 91 subpozicijoms (taip pat žr. Suderintos sistemos (SS) paaiškinimų 8525 pozicijos paaiškinimų B grupės pirmą ir penktą pastraipas).
Todėl aparatas klasifikuotinas kaip kitos televizijos kameros, priskiriant KN kodą 8525 80 19(taip pat žr. SS paaiškinimų 8525 pozicijos paaiškinimų B grupės ketvirtą pastraipą).
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
2009 m. gegužės 12 d.
Vision Research
pateikė inspektoriui prašymą išduoti privalomąją tarifinę informaciją (toliau – PTI) dėl kameros „Phantom V7.3“. Savo prašyme ji nurodė, kad ši kamera turi būti priskirta prie KN 85258030 subpozicijos kaip skaitmeninis fotoaparatas.
Tačiau 2014 m. lapkričio 7 d. išduotoje privalomojoje tarifinėje informacijoje inspektorius priskyrė šią kamerą prie KN 85258019 subpozicijos kaip „[k]it[a]s [televizijos kameras]“. Inspektorius pasirėmė 1 ir 6 bendrosiomis KN aiškinimo taisyklėmis, Įgyvendinimo reglamentu Nr. 113/2014, kuris, jo nuomone, pagal analogiją taikytinas šiai kamerai, ir KN 8525, 852580 ir 85258019 pozicijų tekstu. Jis nusprendė, jog tai, kad kamera gali būti prijungiama prie išorinės atmintinės, neturi reikšmės pasirinktam klasifikavimui, nes PTI buvo prašyta kamerai be šios galimos atminties.
Dėl šios PTI
Vision Research
pateikė protestą inspektoriui; šis jį atmetė kaip nepagrįstą. Tuomet ieškovė dėl inspektoriaus sprendimo pareiškė ieškinį prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme; ieškinyje prašė pripažinti, kad aptariama kamera turi būti priskirta prie KN 85258030 subpozicijos.
Kaip nurodo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, aptariama kamera yra „didelės spartos kamera“. Kamera, kai naudojama, sujungiama su automatinio duomenų apdorojimo mašina, kuria ta kamera valdoma. Kamera padaro daug skaitmeninių nuotraukų per sekundę. Padarytos nuotraukos išsaugomos vadinamojoje neliekamojoje kameros atmintyje. Tai reiškia, kad tuomet, kai padaromos naujos nuotraukos arba kai kamera išjungiama, išsaugotos nuotraukos ištrinamos iš šios vidinės atminties. Neliekamoji atmintis yra mažiausiai 1496 MB ir taip pat gali būti 8, 16 ar 32 GB dydžio. Aptariama kamera neturi tokio įrenginio kaip skystųjų kristalų ekranas, leidžiančio peržiūrėti į atmintį įrašytas nuotraukas. Importuojama kamera turi išvadą, prie kurio kabeliu gali būti prijungiama išliekamoji išorinė atmintis (
non-volatile flash memory
), kurioje nuotraukos gali būti saugomos ilgesnį laiką. Be to, minėta kamera kabeliu gali būti sujungiama su automatinio duomenų apdorojimo mašina, kad šioje mašinoje būtų išsaugotos nuotraukos. Kameroje nėra galimybės įdėti (išliekamosios) atminties kortelę arba atminties modulį.
Pirma, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad Įgyvendinimo reglamento Nr. 113/2014 priedo KN 85258019 subpozicijoje apibrėžta prekė, panaši į aptariamą kamerą, todėl ši subpozicija pagal analogiją taikoma šiai kamerai. Jis primena, kad pagal minėtame reglamente pateiktus klasifikavimo motyvus Komisija laikino saugojimo neliekamojoje atmintyje nelaiko įrašymu į kamerą, nes išjungus kamerą vaizdai dingsta. Pagal šį reglamentą aptariamą kamerą reikėtų priskirti KN 85258019 prie subpozicijos kaip kitą televizijos kamerą.
Antra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat mano, kad pagal SS ir KN paaiškinimus dėl 85258030 subpozicijos aptariama kamera, kuri, be kita ko, gali saugoti vaizdus, nors laikinai, savo neliekamojoje atmintyje, turėtų būti klasifikuojama kaip skaitmeninis fotoaparatas, o ne kaip televizijos kamera. Šio teismo teigimu, iš šių paaiškinimų matyti, kad televizijos kameros nuo skaitmeninių fotoaparatų skiriasi tuo, kad pirmosios, skirtingai nuo antrųjų, neleidžia saugoti vaizdų. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat pažymi, kad minėtuose paaiškinimuose nenustatyta jokio reikalavimo, susijusio su įrašo saugojimo kameroje trukme.
Galiausiai, trečia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad šie du jo išdėstyti požiūriai tarpusavyje nesuderinami. Todėl jam kyla klausimas, ar Komisija, Įgyvendinimo reglamento Nr. 113/2014 priedo motyvuose laikino saugojimo neliekamojoje atmintyje nelaikydama įrašymu kameroje, neapribojo KN 85258030 subpozicijos taikymo srities. Jeigu atsakymas būtų teigiamas, Komisija būtų viršijusi jai pagal Reglamento Nr. 2658/87 9 straipsnio 1 dalies a punktą suteiktos kompetencijos aiškinti tarifinių pozicijų turinį, bet ne jį keisti, ribas.
Šiomis aplinkybėmis
rechtbank Noord-Holland
(Šiaurės Olandijos provincijos teismas, Nyderlandai) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar Įgyvendinimo reglamentas Nr. 113/2014 galioja, jeigu, laikantis negalutinės [
rechtbank Noord-Holland
(Šiaurės Olandijos provincijos teismas, Nyderlandai)] nuomonės, [KN] 85 80 30 subpoziciją reikia aiškinti taip, kad [aptariama] kamera, kuri turi neliekamąją atmintį, todėl kameroje įrašyti vaizdai dingsta vėl fiksuojant vaizdus arba išjungus kamerą, turi būti priskiriama prie šios subpozicijos?“
Dėl prejudicinio klausimo
Šiuo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar KN 85258030 subpozicija turi būti aiškinama taip, kad prie šios subpozicijos priskiriama kamera, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kuri gali padaryti daug nuotraukų per sekundę ir saugoti jas savo neliekamojoje vidinėje atmintyje, iš kurios jos ištrinamos, kai kamera išjungiama, ir, jeigu atsakymas būtų teigiamas, ar Įgyvendinimo reglamentas Nr. 113/2014 galioja tiek, kiek jis pagal analogiją būtų taikytinas tokiai kamerai.
Siekiant atsakyti į šį klausimą, pirmiausia reikia išaiškinti reikšmingas KN pozicijas ir subpozicijas, kad būtų galima nustatyti, prie kurios iš jų turėtų būti priskiriama aptariama kamera.
Vadovaujantis suformuota jurisprudencija, siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir lengvesnę kontrolę, prekių tarifinį klasifikavimą lemiantis kriterijus paprastai turi būti nustatomas atsižvelgiant į jų objektyvius požymius ir savybes, išvardytus KN pozicijos aprašyme ir skyriaus ar skirsnio pastabose (2017 m. balandžio 26 d. Sprendimo Stryker EMEA Supply Chain Services,
C‑51/16
,
EU:C:2017:298
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad Komisijos parengti KN paaiškinimai ir PMO parengti SS paaiškinimai, nors teisiškai neprivalomi, labai prisideda aiškinant įvairių tarifinių pozicijų apimtį. KN paaiškinimai, kurie nepakeičia SS paaiškinimų, turi būti laikomi papildančiais pastaruosius ir jais reikia naudotis kartu su tais paaiškinimais (2009 m. vasario 19 d. Sprendimo Kamino International,
C‑376/07
,
EU:C:2009:105
,
ir
punktai ir juose nurodyta jurisprudencija).
Nagrinėjamu atveju pirmiausia reikia išnagrinėti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos kameros požymiai, aprašyti prašyme priimti prejudicinį sprendimą, atitinka KN 85258019 ar 85258030 subpozicijos požymius.
Primintina, kad KN 85 skirsnyje yra 8525 pozicija „Radijo transliacijos arba televizinio signalo perdavimo aparatūra, su priėmimo arba garso įrašymo ar atkūrimo aparatūra arba be jos; televizijos kameros, skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo įrašymo įrenginiu“. KN 852580 subpozicija pavadinta „Televizijos kameros, skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo įrašymo įrenginiu“. KN 85258019 subpozicijos tekste yra tik žodis „Kitos“, o KN 85258030 subpozicijos tekste yra tik žodžiai „Skaitmeniniai fotoaparatai“.
Dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamos kameros požymių pažymėtina, kad iš šio sprendimo 15 punkte primintų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo padarytų išvadų dėl faktų matyti, kad ši kamera padaro daug skaitmeninių nuotraukų per sekundę. Šios nuotraukos įrašomos į neliekamąją tokios kameros atmintį ir saugomos joje tol, kol kamera yra įjungta arba kol nedaroma naujų nuotraukų.
Todėl konstatuotina, kad dėl savo galimybės fiksuoti statiškus vaizdus aptariama kamera atitinka įprastus skaitmeninių fotoaparatų požymius. Taigi, objektyvūs šios kameros požymiai ir savybės atitinka nurodytuosius KN 85258030 subpozicijoje.
Antra, konstatuotina, kad iš KN paaiškinimų dėl šios subpozicijos matyti, jog skaitmeniniai fotoaparatai visuomet leidžia statiškus vaizdus įrašyti arba į vidinę atmintinę, arba į keičiamąją laikmeną, o SS paaiškinimuose nurodyta, kad šie įrenginiai vaizdus įrašo į įmontuotą atminties įtaisą arba į išorinę laikmeną.
Dėl televizijos kamerų KN paaiškinimuose nukreipiama į SS paaiškinimų 8525 pozicijos paaiškinimų B dalį, kurioje nurodyta, kad šiai grupei priskiriamos kameros gali užfiksuoti vaizdus ir pakeisti juos į elektroninį signalą, kuris arba kaip video signalas išsiunčiamas į vietą ne kameroje, kad būtų peržiūrimas ar įrašomas nuotoliniu būdu (televizijos kameros), arba įrašomas kameroje kaip nejudami arba animuoti vaizdai (pavyzdžiui, skaitmeniniai fotoaparatai ir vaizdo kameros su vaizdo įrašymo įrenginiu). Be to, SS paaiškinimuose pažymėta, kad televizijos kameros neturi įmontuoto vaizdo įrašymo įrenginio.
Tuo remiantis darytina išvada, kad lemiamas veiksnys, atskiriantis skaitmeninius fotoaparatus, priskiriamus prie KN 85258030 subpozicijos, nuo televizijos kamerų, priskiriamų prie KN 85258019 subpozicijos, yra pirmųjų galimybė įrašyti statiškus vaizdus į vidinę atmintinę arba į įmontuotą atminties įtaisą.
Nagrinėjamu atveju pažymėtina, kad aptariama kamera turi galimybę įrašyti vaizdus į neliekamąją vidinę atmintį.
Konstatuotina, kad nei KN, nei SS paaiškinimuose nėra patikslinimų dėl juose paminėtos vidinės atmintinės ar atminties įtaiso formos, pobūdžio ar kitų požymių.
Todėl, kadangi nėra patikslinimo, be kita ko, dėl to, kaip ilgai vaizdai saugomi vidinėje atmintinėje ar tokiame atminties įtaise, aptariama kamera atliktas vaizdų įrašymas į neliekamąją vidinę atmintį turi būti laikomas įrašymu, kaip tai suprantama pagal šiuos paaiškinimus, nes tai, kad įrašyti vaizdai ištrinami, kai kamera išjungiama arba kai užfiksuojami nauji vaizdai, nėra svarbu.
Tuo remiantis darytina išvada, kad kameros, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kurios turi galimybę įrašyti vaizdus į neliekamąją vidinę atmintį, negali būti priskirtos prie KN 85258019 subpozicijos kaip „kitos [televizijos kameros]“, nes pastarosios neturi įtaiso, leidžiančio įrašyti vaizdus.
Komisija teigia, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama kamera turi būti klasifikuojama kaip televizijos kamera, nes ja užfiksuoti vaizdai gali būti peržiūrimi kaip vaizdo filmas.
Pažymėtina, kad, atsižvelgiant į atliktą analizę, toks klasifikavimas negalimas. Vis dėlto, kadangi Teisingumo Teismui per rašytinę ir žodinę proceso dalis nurodytos aplinkybės neleidžia atmesti galimybės, kad atitinkama kamera įrašyti vaizdai iš tiesų gali būti peržiūrėti kaip vaizdo filmas, reikia išnagrinėti, ar minėta kamera turi būti priskirta prie KN 85258091 arba 85258099 subpozicijos kaip vaizdo kamera su vaizdo įrašymo įrenginiu. Nors prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas šių subpozicijų nenurodo, Teisingumo Teismas turi iš visos nacionalinio teismo pateiktos informacijos, ypač iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvuojamosios dalies, atrinkti atsižvelgiant į bylos dalyką aiškintinus Sąjungos teisės klausimus (2017 m. spalio 19 d. Sprendimo Otero Ramos,
C‑531/15
,
EU:C:2017:789
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Pagal KN paaiškinimus dėl KN 85258091 ir 85258099 subpozicijų vaizdo kameros su vaizdo įrašymo įrenginiu turi vidinę atmintinę ir, be vaizdų sekos, leidžia įrašyti statiškus vaizdus.
Vis dėlto pagal tuos pačius paaiškinimus skaitmeniniai fotoaparatai negali būti priskirti prie šių subpozicijų, jeigu negali įrašyti mažiausiai 30 minučių trukmės vaizdo įrašo. Iš prašyme priimti prejudicinį sprendimą pateiktos informacijos matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjama kamera neturi tokios galimybės. Pagal šią informaciją aptariama kamera gali į vidinę atmintinę įrašyti daugiausia 6,12 sekundės trukmės vaizdų seką maždaug 6688 kadrų per sekundę greičiu, o tai yra gerokai mažiau nei minėta 30 minučių trukmės vaizdo įrašo riba. Todėl ji negali būti priskirta prie KN 85258091 ir 85258099 subpozicijų.
Remiantis tuo darytina išvada, kad ši kamera turi būti priskirta prie KN 85258030 subpozicijų.
Antra, dėl Įgyvendinimo reglamento Nr. 113/2014 galiojimo nagrinėjimo pažymėtina, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, reglamentas dėl klasifikavimo yra visuotinio taikymo aktas, nes taikomas ne konkrečiam ūkio subjektui, o visoms prekėms, kurios yra tapačios tai, kurios analizę atliko Muitinės kodekso komitetas. Tam, kad aiškinant reglamentą dėl klasifikavimo būtų galima nustatyti jo taikymo sritį, reikia atsižvelgti, be kita ko, į jo motyvus (2017 m. kovo 22 d. Sprendimo GROFA ir kt.,
C‑435/15 ir C‑666/15
,
EU:C:2017:232
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Nagrinėjamu atveju Įgyvendinimo reglamento Nr. 113/2014 dalykas – prekių, turinčių visus požymius, nurodytus šio reglamento priede esančios lentelės 1 stulpelyje, priskyrimas prie KN 85258019 subpozicijos. Taip aprašytose prekėse turi būti 2 GB neliekamoji vidinė atmintis, kurioje galima laikinai išsaugoti ne ilgesnės kaip 1,54 sekundės trukmės 1000 kadrų per sekundę vaizdų seką, ir jos turi galėti fiksuoti vaizdų seką 60–1 000 kadrų per sekundę dažniu veikiant didžiausios 1024 × 1024 taškų skyros režimu arba 109500 kadrų per sekundę dažniu veikiant mažesnės 128 × 16 taškų skyros režimu, o jų dydis – 12 x 12 x 11 cm.
Tačiau pagrindinėje byloje iš
Vision Research
pateikto prašymo išduoti PTI matyti, kad atitinkama kamera turi mažiausiai 1496 MB atminties ir ja galima padaryti nuotraukų seką – iki 6688 nuotraukų per sekundę didžiausios 800 × 600 taškų skyros režimu, kai maksimalus gylis – 14 bitų.
Palyginus Įgyvendinimo reglamente Nr. 113/2014 aprašytų įrenginių ir pagrindinėje byloje nagrinėjamos kameros požymius matyti, kad šie įrenginiai nėra identiški, todėl minėtas reglamentas nėra tiesiogiai taikytinas aptariamai kamerai.
Vis dėlto pažymėtina, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, nors reglamentas dėl klasifikavimo tiesiogiai netaikomas prekėms, kurios yra ne identiškos, o tik analogiškos šiame reglamente nurodytai prekei, jis tokioms prekėms taikomas pagal analogiją. Pakanka, kad klasifikuotinos prekės ir reglamente dėl klasifikavimo nurodytos prekės būtų pakankamai panašios (šiuo klausimu žr. 2017 m. kovo 22 d. Sprendimo GROFA ir kt.,
C‑435/15 ir C‑666/15
,
EU:C:2017:232
,
ir
punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
Iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos matyti, kad reglamento dėl klasifikavimo, kaip antai Įgyvendinimo reglamento Nr. 113/2014, taikymas pagal analogiją prekėms, kurios yra analogiškos numatytosioms šiame reglamente, sudaro palankias sąlygas nuosekliam KN aiškinimui ir vienodam požiūriui į ūkio subjektus (šiuo klausimu žr. 2006 m. liepos 13 d. Sprendimo Anagram International,
C‑14/05
,
EU:C:2006:465
,
punktą).
Įgyvendinimo reglamente Nr. 113/2014 aprašyti įrenginiai savo objektyviais požymiais ir savybėmis panašūs į pagrindinėje byloje nagrinėjamą kamerą. Šie įrenginiai, kaip ir atitinkama kamera, gali padaryti daug skaitmeninių nuotraukų per sekundę, turi CMOS jutiklį, turi neliekamąją vidinę atmintį, kurioje esantys vaizdai dingsta išjungus kamerą, ir gali būti naudojami tiriant ultrasparčiuosius reiškinius.
Remiantis tuo darytina išvada, kad Įgyvendinimo reglamentas Nr. 113/2014 pagal analogiją taikytinas pagrindinėje byloje nagrinėjamai kamerai ir todėl reikia nagrinėti jo galiojimą.
Pabrėžtina, kad Europos Sąjungos Taryba, kiek tai susiję su KN taikymu, suteikė Komisijai didelę diskreciją bendradarbiaujant su valstybių narių muitinės ekspertais patikslinti su atitinkamos prekės klasifikavimu susijusių tarifinių pozicijų turinį. Tačiau Komisijos diskrecija priimti Reglamento Nr. 2658/87 9 straipsnio 1 dalies a punkte numatytas priemones, pavyzdžiui, dėl prekių klasifikavimo, nesuteikia jai teisės keisti tarifinių pozicijų, nustatytų remiantis SS konvencijoje numatyta SS, kurios apimties pagal šios konvencijos 3 straipsnį Sąjunga įsipareigojo nekeisti (2015 m. vasario 12 d. Sprendimo Raytek ir Fluke Europe,
C‑134/13
,
EU:C:2015:82
,
punktas).
Nagrinėjamu atveju pagal Įgyvendinimo reglamentą Nr. 113/2014 KN prie 85258019 subpozicijos priskiriamos „didelės spartos kameros“. Tokį klasifikavimą pateisinantys motyvai grindžiami išvada, kad „[l]aikinas saugojimas neliekamojoje atmintyje nelaikomas įrašymu į kamerą, nes išjungus kamerą vaizdai dingsta“. Kaip matyti iš šio sprendimo 30 ir 33 punktų, skaitmeninių fotoaparatų galimybė įrašyti statiškus vaizdus į vidinę atmintinę yra prie KN 85258030 tarifinės subpozicijos priskiriamų prekių esminis požymis, neatsižvelgiant į tai, ar ši įrašymo galimybė yra laikina, ar nuolatinė.
Kadangi pagal Įgyvendinimo reglamentą Nr. 113/2014, priešingai, nei matyti iš KN 85258030 subpozicijos, prie šios subpozicijos nepriskiriamos kameros, kurios vaizdus laikinai įrašo į neliekamąją atmintį, ir todėl „didelės spartos kameros“ priskiriamos prie KN 85258019 tarifinės subpozicijos, šis įgyvendinimo reglamentas yra nesuderinamas su KN 85258030 subpozicijos apimtimi.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad, priimdama Įgyvendinimo reglamentą Nr. 113/2014, Komisija pakeitė (apribojo) KN 85258030 subpozicijos apimtį. Todėl Komisija viršijo diskrecijos, kuri jai buvo suteikta Reglamento Nr. 2658/87 9 straipsnio 1 dalies a punktu, ribas.
Taigi konstatuotina, kad Įgyvendinimo reglamentas Nr. 113/2014 negalioja tiek, kiek pagal analogiją taikytinas prekėms, turinčioms pagrindinėje byloje nagrinėjamos kameros požymius.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad KN 85258030 subpozicija turi būti aiškinama taip, kad prie jos priskiriama kamera, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kuri gali padaryti daug nuotraukų per sekundę ir saugoti jas savo neliekamojoje vidinėje atmintyje, iš kurios jos ištrinamos, kai kamera išjungiama, ir kad Įgyvendinimo reglamentas Nr. 113/2014 negalioja tiek, kiek jis pagal analogiją taikytinas tokios kameros požymius turinčioms prekėms.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:

1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo su pakeitimais, padarytais 2013 m. spalio 4 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentu (ES) Nr. 1001/2013, I priede pateikta Kombinuotosios nomenklatūros 85258030 subpozicija turi būti aiškinama taip, kad prie jos priskiriama kamera, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kuri gali padaryti daug nuotraukų per sekundę ir saugoti jas savo neliekamojoje vidinėje atmintyje, iš kurios jos ištrinamos, kai kamera išjungiama, ir kad 2014 m. vasario 4 d. Komisijos įgyvendinimo reglamentas (ES) Nr. 113/2014 dėl tam tikrų prekių klasifikavimo Kombinuotojoje nomenklatūroje negalioja tiek, kiek jis pagal analogiją taikytinas tokios kameros požymius turinčioms prekėms.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.