CELEX: 62016CJ0383
Præjudiciel forelæggelse
fælles markedsordning
beskyttelse af dyr under transport
eksportrestitutioner
forordning (EU) nr. 817/2010
forordning (EF) nr. 1/2005
pligt til at ajourføre en kopi af logbogen frem til dyrenes ankomst til stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland
inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 5, stk. 4, og artikel 8, stk. 2, i samt punkt 3 og 7 i bilag II til Rådets forordning (EF) nr. 1/2005 af 22. december 2004 om beskyttelse af dyr under transport og dermed forbundne aktiviteter og om ændring af direktiv 64/432/EØF og 93/119/EF og forordning (EF) nr. 1255/97 (
EUT 2005, L 3, s. 1
og berigtiget i
EUT 2011, L 336, s. 86
) og fortolkningen af artikel 3, stk. 1, og artikel 4, 5 og 7 i Kommissionens forordning (EU) nr. 817/2010 af 16. september 2010 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser efter Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår kravene for ydelse af eksportrestitutioner i forbindelse med levende kvægs velfærd under transport (
EUT 2010, L 245, s. 16
).
Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en sag mellem Vion Livestock BV (herefter »Vion«) og Staatssecretaris van Economische Zaken (statssekretæren for økonomiske anliggender) (herefter »statssekretæren«) vedrørende tilbagesøgning af eksportrestitutioner, som Vion har fået udbetalt i forbindelse med eksport af levende kvæg til Libanon.
Retsforskrifter
EU-retten
Forordning nr. 1/2005
Ifølge 11. betragtning til forordning nr. 1/2005 bør der for at sikre en konsekvent og effektiv anvendelse af forordningen på hele Den Europæiske Unions område på baggrund af det grundlæggende princip om, at dyr ikke må transporteres under sådanne forhold, at de kan komme til skade eller blive påført unødig lidelse, fastsættes detaljerede bestemmelser om de særlige behov, der opstår i forbindelse med forskellige former for transport.
Artikel 1 i forordning nr. 1/2005, som definerer forordningens anvendelsesområde, bestemmer i stk. 1:
»Denne forordning finder anvendelse på transport af levende hvirveldyr, som finder sted i [EU], herunder de specifikke former for kontrol, som embedsmænd skal foretage af sendinger, der ankommer til eller forlader [EU’s] toldområde.«
Forordningens artikel 5 med overskriften »Krav vedrørende planlægningen af dyretransporter« bestemmer i stk. 4:
»I forbindelse med langvarige forsendelser mellem medlemsstaterne og til og fra tredjelande af tamdyr af hestefamilien, bortset fra registrerede dyr af hestefamilien, eller tamkvæg, ‑får, ‑geder eller ‑svin skal transportvirksomheder og organisatorer overholde bestemmelserne i bilag II vedrørende logbog.«
Nævnte forordnings artikel 8 med overskriften »Brugere« fastsætter i stk. 2:
»Brugere skal kontrollere alle dyr, der ankommer til et transitsted eller et bestemmelsessted, og fastslå, om dyrene foretager eller har foretaget en langvarig forsendelse mellem medlemsstaterne og til og fra tredjelande. I forbindelse med langvarige forsendelser af tamdyr af hestefamilien, bortset fra registrerede dyr af hestefamilien, eller tamkvæg, -får, -geder eller -svin skal brugerne overholde bestemmelserne i bilag II vedrørende logbog.«
Samme forordnings artikel 14 med overskriften »Kontrol og andre foranstaltninger vedrørende logbogen, som den kompetente myndighed skal gennemføre inden langvarige forsendelser«, bestemmer i stk. 1:
»I forbindelse med langvarige forsendelser mellem medlemsstaterne og til og fra tredjelande af [de omfattede arter] foretager den kompetente myndighed på afgangsstedet sig følgende:
a)
[D]en foretager den nødvendige kontrol for at sikre, at
i)
de i logbogen angivne transportvirksomheder er i besiddelse af de dertil hørende gyldige transportautorisationer, gyldige godkendelsescertifikater for transportmidler, der anvendes til langvarige forsendelser, og gyldige kompetencebeviser for førere og ledsagere
ii)
den af organisatoren fremlagte logbog er realistisk og angive[r], at bestemmelserne i denne forordning er overholdt.
b)
[S]åfremt resultaterne af den i litra a) omhandlede kontrol ikke er tilfredsstillende, anmoder den organisatoren om at ændre planlægningen af den påtænkte langvarige forsendelse på en sådan måde, at bestemmelserne i denne forordning overholdes.
c)
[S]åfremt resultatet af den kontrol, der er omhandlet i litra a), er tilfredsstillende, stempler den kompetente myndighed logbogen.
[…]«
Bilag II til forordning nr. 1/2005 med overskriften »Logbog« bestemmer i punkt 1-3, 7 og 8:
»1.
En person, som planlægger en langvarig forsendelse, skal udfylde, stemple og underskrive alle sider i logbogen i overensstemmelse med bestemmelserne i dette bilag.
2.
Logbogen skal bestå af følgende:
Del 1 – Planlægning
Del 2 – Afgangssted
Del 3 – Bestemmelsessted
Del 4 – Erklæring fra transportvirksomheden
Del 5 – Standardformular til indberetning af afvigelser.
[…]
3.
Organisatoren skal
a)
forsyne hver enkelt logbog med et identifikationsnummer
b)
sikre, at den kompetente myndighed på afgangsstedet senest to arbejdsdage inden afgangstidspunktet efter de af myndigheden fastsatte retningslinjer modtager en underskreven kopi af logbogens del 1, som er behørigt udfyldt undtagen med hensyn til veterinærcertifikatnumre
[…]
e)
sikre, at logbogen ledsager dyrene under hele forsendelsen til bestemmelsesstedet eller, når der er tale om eksport til et tredjeland, i det mindste til udgangsstedet.
[…]
7.
Ved eksport af dyr til et tredjeland skal transportvirksomheden give logbogen til embedsdyrlægen på udgangsstedet.
I forbindelse med eksport af levende kvæg, der giver anledning til eksportrestitutioner, er det ikke nødvendigt at udfylde logbogens del 3, hvis der i henhold til landbrugslovgivningen skal indsendes en rapport.
8.
Den transportvirksomhed, der er angivet i logbogens del 3, skal opbevare:
a)
en kopi af den udfyldte logbog
[…]
De i litra a) og b) nævnte dokumenter skal forevises for den kompetente myndighed, som udstedte transportvirksomhedens autorisation, og på anmodning for den kompetente myndighed på afgangsstedet senest en måned efter, at logbogen er blevet udfyldt, og skal opbevares af transportvirksomheden i mindst tre år regnet fra kontroldatoen.
Det i litra a) omhandlede dokument skal afleveres til den kompetente myndighed på afgangsstedet senest en måned efter forsendelsens afslutning […]«
Tillægget til bilag II til forordning nr. 1/2005 udgøres af forskellige dele, som hver indeholder en standardformular. Tillæggets del 3 indeholder en formular med titlen »Bestemmelsessted«. Punkt 4 i denne formular specificerer de forskellige »[kontroller]«, som skal foretages af den »bruger på bestemmelsesstedet/embedsdyrlæge«, som er nævnt i formularens punkt 1. En af disse kontroller – som fremgår af formularens punkt 4.5 – vedrører »logbog og forsendelsestid«. Del 4 i samme tillæg indeholder endvidere en formular vedrørende en erklæring fra transportvirksomheden, som skal udfyldes af føreren under forsendelsen. Denne erklæring skal med hensyn til den faktiske rute (hvile-, omladnings- eller udgangssteder) angive de forskellige steder og adresser, ankomst- og afgangsdatoer og ‑klokkeslæt, længden af ophold og grundene hertil, begrundelser for eventuelle afvigelser mellem den planlagte og den faktiske rute, andre eventuelle bemærkninger og det antal dyr, der er skadet eller døde under forsendelsen, samt hvorfor. Erklæringen skal underskrives af føreren/førerne og transportvirksomheden.
Forordning nr. 817/2010
Af tredje betragtning til forordning nr. 817/2010 fremgår det, at der »[f]or at sikre, at dyrevelfærdsstandarderne opretholdes, bør […] indføres en overvågningsordning, der omfatter obligatorisk kontrol af dyrene på udgangsstedet i [EU’s] toldområde og efter at dyrene har forladt [EU’s] toldområde, hvis der skiftes transportmiddel, og også på stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland«.
Artikel 1 i forordning nr. 817/2010 med overskriften »Anvendelsesområde« fastsætter i stk. 1:
»Efter artikel 168 i [Rådets] forordning (EF) nr. 1234/2007 [af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (
EUT 2007, L 299, s. 1
)] udbetales der kun eksportrestitutioner for levende hornkvæg henhørende under KN-kode 0102 (i det følgende benævnt »dyr«), hvis artikel 3-9 i forordning [nr. 1/2005] og de deri nævnte bilag [samt] nærværende forordning overholdes under dyrenes transport til det første aflæsningssted i det endelige bestemmelsestredjeland.«
Artikel 2, i forordning nr. 817/2010 med overskriften »Kontrol inden for [EU's] toldområde« bestemmer i stk. 2:
»Embedsdyrlægen på udgangsstedet undersøger […] med hensyn til de dyr, som der er antaget en udførselsangivelse for, om:
a)
kravene i forordning [nr. 1/2005] er opfyldt fra afgangsstedet […] indtil udgangsstedet
og
b)
transportbetingelserne for resten af transporten opfylder forordning [nr. 1/2005], og om der er truffet nødvendige foranstaltninger for at sikre overholdelse af den indtil den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland.
Den embedsdyrlæge, der har foretaget kontrollen, udarbejder en rapport efter modellen i bilag I til nærværende forordning, hvor det attesteres, om resultaterne af kontrollen efter første afsnit er tilfredsstillende eller utilfredsstillende.
De veterinærmyndigheder, der er ansvarlige for udgangsstedet, opbevarer denne rapport i mindst tre år. En kopi af rapporten sendes til betalingsorganet.«
Artikel 3 i forordning nr. 817/2010 med overskriften »Kontrol i tredjelande« bestemmer:
»1.   Når dyrene har forladt [EU's] toldområde, sørger eksportøren for, at de kontrolleres på:
a)
alle de steder, hvor der skiftes transportmiddel, undtagen hvor en sådan ændring ikke var planlagt og skyldes usædvanlige og uforudsete forhold
b)
stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland.
2.   Et internationalt overvågningsselskab, der godkendes og kontrolleres med henblik herpå af medlemsstaten […] eller en medlemsstats officielle overvågningskontor har ansvaret for gennemførelsen af den i stk. 1 omhandlede kontrol.
[…]
Den dyrlæge, der foretog kontrollen, udarbejder en rapport om hver kontrol, der foretages efter stk. 1, efter modellerne i bilag III og IV til indeværende forordning.«
Forordningens artikel 4 med overskriften »Procedure for udbetaling af eksportrestitutioner« fastsætter:
»1.   Eksportøren giver senest ved indgivelsen af udførselsangivelsen myndighederne i den medlemsstat, hvor udførselsangivelsen antages, alle de nødvendige oplysninger om transporten.
[…]
2.   Anmodninger om udbetaling af eksportrestitutioner […] skal […] suppleres med:
a)
det i artikel 2, stk. 3, nævnte behørigt udfyldte dokument
og
b)
de i artikel 3, stk. 2, tredje afsnit, omhandlede rapporter.
3.   Kunne den i artikel 3, stk. 1, omhandlede kontrol af årsager, som ikke kan tilskrives eksportøren, ikke foretages, kan myndighederne efter en begrundet anmodning herom fra eksportøren acceptere andre dokumenter, som på en for dem tilfredsstillende måde godtgør, at forordning [nr. 1/2005] er overholdt.«
Forordningens artikel 5 med overskriften »Afslag på udbetaling af eksportrestitutioner« bestemmer i stk. 1:
»Det samlede beløb for eksportrestitutionen pr. dyr beregnet i overensstemmelse med andet afsnit udbetales ikke for:
a)
dyr, som er døde under transport, undtagen som fastsat i stk. 2
[…]
c)
dyr, for hvilke myndighederne på grundlag af de i artikel 4, stk. 2, omhandlede dokumenter og/eller alle andre disponible oplysninger om overholdelse af nærværende forordning ikke mener, at artikel 3-9 i forordning [nr. 1/2005] og de deri nævnte bilag er opfyldt.
[…]«
Artikel 7 i forordning nr. 817/2010 med overskriften »Inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb« bestemmer:
»Konstateres det efter restitutionernes udbetaling, at forordning [nr. 1/2005] ikke er overholdt, anses den relevante del af restitutionerne, herunder i givet fald sanktionen efter artikel 6, for uretmæssigt udbetalt og inddrives efter artikel 49 i [Kommissionens] forordning (EF) nr. 612/2009 [af 7. juli 2009 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (
EUT 2009, L 186, s. 1
)].«
Bilag IV til forordning nr. 817/2010 indeholder en model for kontrolrapport på stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland. En af de rubrikker, der skal udfyldes under »[u]dført kontrol«, angår »ruteplansoptegnelser«.
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
Ved udgangen af 2010 eksporterede Vion 36 stykker levende kvæg til Libanon. Kvæget blev først transporteret med lastvogn fra Woerden (Nederlandene) til Koper (Slovenien), hvorfra det blev fragtet videre med et skib, som var egnet til kvægtransport. Herefter forlod kvæget EU's område ad søvejen for at nå frem til Beirut (Libanon).
Ifølge den forelæggende ret var det i Koper, at transportvirksomheden gav logbogen til embedsdyrlægen på udgangsstedet i EU, hvorfor virksomheden ikke har kunnet ajourføre det originale eksemplar af logbogen indtil Beirut.
Vion havde i overensstemmelse med forordning nr. 1/2005 inden forsendelsen forevist den kompetente nederlandske forvaltningsmyndighed en logbog, der i sin del 1 med overskriften »Planlægning« specificerede, at den samlede transporttid skulle være syv dage, at afgangsstedet var Woerden, og at bestemmelsesstedet var Beirut. Transporten skulle påbegyndes den 9. september 2010 på et ikke nærmere defineret afgangstidspunkt og afsluttes den 16. september 2010. Endelig var det angivet, at dyrene skulle hvile i München (Tyskland), og at de ville blive transporteret med skib fra Koper.
Selv om kvæget skulle viderebefordres til Libanon, var det i den i hovedsagen omhandlede logbogs del 3 med overskriften »Bestemmelsessted« ligeledes angivet, at Koper og Slovenien var henholdsvis bestemmelsessted og bestemmelsesmedlemsstat. Den »erklæring fra transportvirksomheden«, som var indeholdt i logbogens del 4, bekræftede, at dyrene var ankommet til Koper den 10. september 2010 kl. 10:50, og at denne dato og dette klokkeslæt stemte overens med ankomsttidspunktet til bestemmelsesstedet. Logbogen indeholdt derimod ingen oplysninger vedrørende transportens videre forløb fra afgangen med skib fra Koper til skibets ankomst til Beirut.
Dyrene blev aflæsset den 22. september 2010 mellem kl. 11:15 og 13:30 og undersøgt af en i Beirut praktiserende uafhængig dyrlæge i henhold til artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 817/2010.
På grundlag af rapporten, som er dateret samme dag og underskrevet af denne dyrlæge, attesterede Control Union Nederland, et selskab, som handler på vegne af Vion, den 12. oktober 2010, at bestemmelserne i forordning nr. 1/2005 og nr. 817/2010 var overholdt.
Ved afgørelse af 4. februar 2014 krævede statssekretæren imidlertid, at Vion tilbagebetalte de eksportrestitutioner til et beløb af 5292,92 EUR, som statssekretariatet havde udbetalt til dette selskab, hvortil kom 577,40 EUR i form af et tillæg på 10% samt renter. Statssekretæren foreholdt den af Vion benyttede transportvirksomhed, at den kun havde angivet oplysninger i logbogens del 4 frem til udgangsstedet på EU's område og ikke frem til dyrenes endelige bestemmelsessted. I lyset af transportvirksomhedens erklæring skulle forsendelsen således have været afsluttet i Koper, og den skulle ikke have fortsat til Beirut.
Idet statssekretæren gav afslag på den af Vion indbragte klage ved afgørelse af 18. juni 2014, indbragte Vion sagen for College van Beroep voor het bedrijfsleven (appeldomstol i sager om handel og industri, Nederlandene).
Vion og statssekretæren er uenige om, hvorvidt forpligtelsen til at opbevare og føre en logbog ved langvarige forsendelser af dyr alene gælder frem til udgangsstedet på EU' område, eller om den gælder helt frem til bestemmelsesstedet og således helt frem til dyrenes ankomst til det pågældende tredjeland.
I denne forbindelse er den forelæggende ret af den opfattelse, at den står over for en meget vanskelig fortolkning af EU-retten, henset til de uoverensstemmelser, der ifølge den forelæggende ret er mellem, på den ene side, bestemmelserne i artikel 4, 5 og 7 i forordning nr. 817/2010 og, på den anden side, artikel 5, stk. 4, i forordning nr. 1/2005 og punkt 3 i bilag II til sidstnævnte forordning. Efter den forelæggende rets opfattelse er hverken den antagelse, som Vion har gjort gældende, eller den, som statssekretæren har anført, uden relevans.
Henset til ordlyden af punkt 3 og 7 i bilag II til forordning nr. 1/2005 er den forelæggende ret ligesom Vion i tvivl om, hvorvidt organisatoren eller transportvirksomheden kan opbevare logbogen frem til forsendelsens endelige bestemmelsessted, dvs. frem til det pågældende tredjeland. Den forelæggende ret er imidlertid ikke i tvivl om, at det kun er på grundlag af logbogen, at dyrlægen på stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland reet kan sikre sig, at forordning nr. 1/2005 er overholdt.
Den pligt til at give logbogen til embedsdyrlægen på udgangsstedet i EU, som følger af punkt 7 i bilag II til forordning nr. 1/2005, forhindrer således eksportøren i at kunne bevise over for dyrlægen på stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland, at vedkommende faktisk har overholdt forordningens artikel 3-9 og bilagene til forordningen.
Den forelæggende ret har imidlertid anført, at statssekretærens antagelse ligeledes er støttet på stærke argumenter. Navnlig er 11. betragtning til forordning nr. 1/2005 egnet til at omfatte hele forsendelsen frem til et tredjeland, eftersom det heraf følger, at dyr ikke må transporteres under sådanne forhold, at de kan komme til skade eller blive påført unødig lidelse.
Endvidere gør flere bestemmelser i forordning nr. 817/2010 udbetaling af eksportrestitutioner betinget af, at forordning nr. 1/2005 er overholdt, og det tilkommer dyrlægen på stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland at efterprøve, om dette er tilfældet. En reel kontrol forudsætter imidlertid, at logbogen føres helt frem til ankomsten til det nævnte tredjeland. Efter den forelæggende rets opfattelse vil enhver anden antagelse betyde, at den del af forsendelsen, som finder sted på tredjelandets område, ikke kan kontrolleres ved hjælp af logbogen.
Under disse omstændigheder har College van Beroep voor het bedrijfsleven (appeldomstol i sager om handel og industri) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Skal artikel 5, stk. 4, og artikel 8, stk. 2, i […] forordning [nr. 1/2005], sammenholdt med bestemmelserne vedrørende logbogen i bilag II til denne forordning, fortolkes således, at de omfatter den forpligtelse for organisatoren af forsendelsen og/eller brugeren, at de ved forsendelse af dyr til et tredjeland skal føre logbogen helt frem til bestemmelsesstedet i dette tredjeland?
2)
Skal artikel 5 og 7 i […] forordning [nr. 817/2010], sammenholdt med forordningens artikel 4, fortolkes således, at eksportrestitutionerne skal tilbagesøges, såfremt logbogen ikke er ført helt frem til bestemmelsesstedet i tredjelandet, fordi transportvirksomheden har opfyldt sin pligt til at give logbogen til embedsdyrlægen på udgangsstedet i henhold til punkt 7 i bilag II til forordning nr. 1/2005?
3)
Skal artikel 5 og 7 i forordning nr. 817/2010, sammenholdt med forordningens artikel 4, fortolkes således, at eksportrestitutionerne skal tilbagesøges, såfremt eksportøren ikke kan godtgøre, at forskrifterne i forordning nr. 1/2005 er opfyldt i en situation, hvor dyrlægen inden for rammerne af den kontrol, han i henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 817/2010 skal gennemføre i tredjelandet, ikke kan efterprøve, om ruteplansoptegnelserne (logbogen) er tilfredsstillende, dvs. om bestemmelserne i forordning nr. 1/2005 er overholdt (og han følgelig heller ikke kan bekræfte, at kontrolresultatet er tilfredsstillende), fordi transportvirksomheden har givet logbogen til embedsdyrlægen på udgangsstedet?«
De præjudicielle spørgsmål
Med sine spørgsmål, som skal behandles samlet, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 7 i forordning nr. 817/2010, sammenholdt med forordningens artikel 3, stk. 1 og 2, og artikel 2, stk. 2, og med punkt 3, 7 og 8 i bilag II til forordning nr. 1/2005, skal fortolkes således, at der kan kræves tilbagebetaling af eksportrestitutioner i henhold til forordning nr. 817/2010, når en transportvirksomhed ved forsendelse af kvæg ikke har ajourført den logbog, som er omhandlet i bilag II til forordning nr. 1/2005, helt frem til stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland.
Det skal indledningsvis fremhæves, at hverken forordning nr. 817/2010 eller forordning nr. 1/2005 udtrykkeligt foreskriver, hvilke dokumenter en transportvirksomhed, som eksporterer kvæg til et tredjeland, skal fremlægge for at få tildelt eksportrestitutioner.
Det følger imidlertid af fast retspraksis, at der ved fortolkningen af en EU-retlig bestemmelse ikke alene skal tages højde for dens ordlyd, men ligeledes den sammenhæng, hvori den indgår, under hensyntagen til opbygningen af og formålet med den ordning, som den udgør en del af (jf. i denne retning dom af 17.11.1983, Merck,
292/82
,
EU:C:1983:335
, præmis
, af 26.6.1990, Velker International Oil Company,
C-185/89
,
EU:C:1990:262
, præmis
, og af 27.9.2007, Teleos m.fl.,
C-409/04
,
EU:C:2007:548
, præmis
).
I denne forbindelse bemærkes for det første, således som det fremgår af artikel 7 i forordning nr. 817/2010, at såfremt det efter restitutionernes udbetaling konstateres, at forordning nr. 1/2005 ikke er overholdt, anses den relevante del af restitutionerne for uretmæssigt udbetalt og skal inddrives, hvilket også gælder den sanktion, som eventuelt er pålagt eksportøren eller eksportvirksomheden. Tilbagebetaling af eksportrestitutioner afhænger følgelig af, om eksportøren eller transportvirksomheden har tilsidesat de forpligtelser, som følger af forordning nr. 1/2005.
I henhold til artikel 1 i forordning nr. 817/2010 udbetales der imidlertid kun eksportrestitutioner, hvis artikel 3-9 i forordning nr. 1/2005 og de deri nævnte bilag samt bestemmelserne i førstnævnte forordning overholdes under dyrenes transport til det første aflæsningssted i det endelige bestemmelsestredjeland. Tilbagebetaling af restitutionerne skal derfor være begrundet i en overtrædelse af samme artikel 3-9 i forordning nr. 1/2005.
For det andet kræver forordning nr. 817/2010 i henhold til tredje betragtning hertil, at der for at sikre, at dyrevelfærdsstandarderne opretholdes, indføres en overvågningsordning, der omfatter obligatorisk kontrol af dyrene ikke alene på udgangsstedet i EU's toldområde, men også frem til stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland. I henhold til bl.a. forordningens artikel 3, stk. 1, litra b), skal der således foretages en kontrol på stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland, på grundlag af hvilken der i henhold til forordningens artikel 3, stk. 2, sidste afsnit, skal udarbejdes en rapport efter den i denne doms præmis 17 nævnte model. Således som det fremgår af denne model, er formålet med kontrollen i det væsentlige at fastslå, om bestemmelserne i forordning nr. 1/2005 er blevet overholdt, herunder i forbindelse med den del af forsendelsen, som påbegyndes ved udgangsstedet i EU og afsluttes på det første aflæsningssted i det endelige bestemmelsestredjeland.
For så vidt som et af de forhold, der skal undersøges ved denne kontrol, er en »[ruteplansoptegnelse]«, der, som generaladvokaten har anført i punkt 47 i forslaget til afgørelse, svarer til logbogen, skal det selskab, som foretager den i denne doms foregående præmis nævnte kontrol, nødvendigvis gives oplysninger til brug herfor.
Den »[e]rklæring fra transportvirksomheden«, som udgør logbogens del 4, skal imidlertid udfyldes af føreren og underskrives af denne samt af transportvirksomheden. Denne erklæring skal med hensyn til den faktiske rute (hvile-, omladnings- eller udgangssteder) angive de forskellige steder og adresser, ankomst- og afgangsdatoer og ‑klokkeslæt, længden af ophold og grundene hertil, begrundelser for eventuelle afvigelser mellem den planlagte og den faktiske rute, andre eventuelle bemærkninger og det antal dyr, der er skadet eller døde under forsendelsen, samt hvorfor.
Ved denne fortolkning bevares den effektive virkning af artikel 14, stk. 1, i forordning nr. 1/2005, som skal fortolkes således, at for at en forsendelse, der indebærer en langvarig forsendelse af de omhandlede dyr, som påbegyndes på EU's område og fortsætter uden for dette område, kan godkendes af den kompetente myndighed på afgangsstedet, skal organisatoren forelægge en logbog, som er realistisk og giver anledning til at antage, at forordningens bestemmelser vil blive overholdt, herunder for den del af forsendelsen, der finder sted på tredjelandes område (dom af 23.4.2015, Zuchtvieh-Export,
C-424/13
,
EU:C:2015:259
, præmis
).
Med henblik på således at sikre både formålet med den forudgående kontrol, som foretages af den kompetente myndighed på afgangsstedet, og dyrenes velfærd, er det nødvendigt at kræve, at logbogen tilføjes oplysninger under hele forsendelsen, herunder den del af forsendelsen, som påbegyndes ved udgangsstedet i EU og afsluttes på det første aflæsningssted i det endelige bestemmelsestredjeland
For det tredje følger det ganske vist af punkt 7 i bilag II til forordning nr. 1/2005, at transportvirksomheden ved transport af dyr til et tredjeland skal give logbogen til embedsdyrlægen på udgangsstedet i EU.
Imidlertid fremgår det af punkt 8 i bilag II til forordning nr. 1/2005, at der i henhold til forordningen skal anvendes en kopi af logbogen. Det samme er tilfældet med artikel 2, stk. 2, tredje afsnit, andet punktum, i forordning nr. 817/2010.
Idet punkt 3, litra e), i bilag II til forordning nr. 1/2005 foreskriver, at organisatoren, når der er tale om eksport til et tredjeland, skal sikre, at logbogen ledsager dyrene under hele forsendelsen til bestemmelsesstedet i det mindste til udgangsstedet i EU, betyder det endvidere, at organisatoren skal fortsætte med at udfylde en kopi af logbogen frem til det første aflæsningssted i det endelige bestemmelsestredjeland.
Henset til den forbindelse, der er mellem forordning nr. 817/2010 og forordning nr. 1/2005, kan det derfor antages, at en kopi af logbogen skal opfylde den samme funktion ved forsendelse frem til stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland, som originalen udfylder ved forsendelse frem til udgangsstedet i EU.
Eftersom det påhviler den person, som ansøger om eksportrestitutioner, at bevise, at betingelserne i artikel 3-9 i forordning nr. 1/2005 og i de deri nævnte bilag samt bestemmelserne i forordning nr. 817/2010 er opfyldt, følger det af de ovenstående betragtninger, at vedkommende skal udfylde en kopi af logbogen indtil dyrenes kontrol ved en dyrlæge på det første aflæsningssted i det endelige bestemmelsestredjeland og gøre det muligt for dyrlægen at efterprøve, om de betingelser, der gælder med hensyn til logbogen, er opfyldt.
Det følger heraf, at artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 817/2010 forudsætter, at transportvirksomheden udfylder en kopi af logbogen frem til de pågældende dyrs ankomst til stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland.
Under disse omstændigheder skal de forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 7 i forordning nr. 817/2010, sammenholdt med forordningens artikel 3, stk. 1 og 2, og artikel 2, stk. 2, og med punkt 3, 7 og 8 i bilag II til forordning nr. 1/2005, skal fortolkes således, at der kan kræves tilbagebetaling af eksportrestitutioner i henhold til forordning nr. 817/2010, når en transportvirksomhed ved forsendelse af kvæg ikke har ajourført en kopi af den logbog, som er omhandlet i bilag II til forordning nr. 1/2005, helt frem til stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland.
Sagsomkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.

På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Tredje Afdeling) for ret:

Artikel 7 i Kommissionens forordning (EU) nr. 817/2010 af 16. september 2010 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser efter Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår kravene for ydelse af eksportrestitutioner i forbindelse med levende kvægs velfærd under transport, sammenholdt med artikel 3, stk. 1 og 2, og artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 817/2010 samt punkt 3, 7 og 8 i bilag II til Rådets forordning (EF) nr. 1/2005 af 22. december 2004 om beskyttelse af dyr under transport og dermed forbundne aktiviteter og om ændring af direktiv 64/432/EØF og 93/119/EF og forordning (EF) nr. 1255/97, skal fortolkes således, at der kan kræves tilbagebetaling af eksportrestitutioner i henhold til forordning nr. 817/2010, når en transportvirksomhed ved forsendelse af kvæg ikke har ajourført en kopi af den logbog, som er omhandlet i bilag II til forordning nr. 1/2005, helt frem til stedet for den første aflæsning i det endelige bestemmelsestredjeland.

Underskrifter
(
*1
) – Processprog: nederlandsk.