CELEX: 62015TJ0026
Överklagande
Personalmål
Utnämning
Förfarande för val och utnämning av den verkställande direktören för en tillsynsmyndighet
Europeiska läkemedelsmyndigheten (EMA)
Förberedande urval som beslutas av en förberedande urvalskommitté
Utnämning som görs av EMA:s styrelse
Den förberedande urvalskommitténs sammansättning
Samtidigt innehav av uppdrag som ledamot i den förberedande urvalskommittén och som ledamot i EMA:s styrelse
Opartiskhet

I överklagandet, vilket har ingetts enligt artikel 9 i bilaga I till stadgan för Europeiska unionens domstol, har Europeiska kommissionen yrkat att tribunalen ska upphäva den dom som meddelades av Europeiska unionens personaldomstol (andra avdelningen) den 13 november 2014, Hristov/kommissionen och EMA (
F‑2/12
,
EU:F:2014:245
) (nedan kallad den överklagade domen), varigenom personaldomstolen bland annat ogiltigförklarade kommissionens beslut av den 20 april 2011 att föreslå Europeiska läkemedelsmyndighetens (EMA) styrelse en förteckning över fyra sökande, vilka hade rekommenderats av den förberedande urvalskommittén och tillstyrkts av den rådgivande kommittén i utnämningsfrågor (nedan kallat kommissionens beslut av den 20 april 2011).
Bakgrund till tvisten
Bakgrunden till tvisten beskrivs i den överklagade domen på följande sätt:
”13
Den 10 december 2009 utsågs A, som var ledamot i EMA:s styrelse, av styrelsen för att företräda denna som observatör i den förberedande urvalskommittén i enlighet med punkt 7.1 i [kommissionens riktlinjer av den 12 januari 2009 för urval och utnämning av direktörer för tillsynsmyndigheter, verkställande organ och gemensamma företag]. Enligt samma bestämmelse ska den förberedande urvalskommittén bestå av tre högre tjänstemän vid kommissionen, vilka ska ha åtminstone samma lönegrad och tjänstenivå som EMA:s direktör.
Den 15 januari 2010 offentliggjorde kommissionen ett meddelande i
Europeiska unionens officiella tidning
om en ledig tjänst som verkställande direktör (lönegrad AD 14) för Europeiska läkemedelsmyndigheten (EMA) (
EUT C 9 A, s. 1
). Det rörde sig om en tjänst som tillfälligt anställd i lönegrad AD 14 och sista ansökningsdag var den 17 februari 2010. Emil Hristov lämnade in sin ansökan den 16 februari 2010.
Den 31 mars 2010 granskade den förberedande urvalskommittén de inkomna ansökningarna i enlighet med punkt 7.2.1 i riktlinjerna. Vid detta tillfälle bedömde kommittén att offentliggörandet av meddelandet om den lediga tjänsten hade varit otillräckligt. Kommissionen beslutade därför att på nytt offentliggöra meddelandet om den lediga tjänsten.
…
Den 7 oktober 2010 sammanträdde EMA:s styrelse. Vid sammanträdet, vid vilket bland annat B och C deltog i egenskap av ordförande och styrelseledamot respektive styrelseledamot, fattades ett beslut om att inleda förfarandet för val av verkställande direktör för EMA. I beslutet beskrevs förfarandets olika etapper närmare och det angavs däri att beslutet skulle offentliggöras på EMA:s webbplats.
Den 30 oktober 2010 offentliggjorde kommissionen det omtvistade meddelandet om den lediga tjänsten. Sökandena skulle uppfylla samma urvalskriterier och behörighetskrav som de som angetts i det tidigare meddelandet om den lediga tjänsten, utom vad gällde ett av urvalskriterierna. Medan det i det första meddelandet hade angetts att sökandena skulle ha '[d]okumenterad erfarenhet från personalledande befattning i mångkulturell miljö på hög nivå’, ställdes i det omtvistade meddelandet om den lediga tjänsten krav på '[d]okumenterad erfarenhet på hög nivå av att leda stora team; erfarenhet av arbete i mångkulturell miljö är en merit’.
Genom ett e-postmeddelande från den biträdande enhetschefen vid enheten för personalfrågor vid GD Hälsa underrättades Emil Hristov den 3 november 2010 om att det omtvistade meddelandet om den lediga tjänsten hade offentliggjorts. I e-postmeddelandet föreslog enhetschefen att Emil Hristov på nytt skulle sända in de bevishandlingar som han hade bifogat till sina ansökningshandlingar efter det första meddelandet om den lediga tjänsten i syfte att uppdatera informationen om hans yrkeserfarenhet, vilket han gjorde genom skrivelse av den 23 november 2010, som inkom till kommissionen följande dag.
…
Den förberedande urvalskommittén bestod av en ordförande och tre andra ledamöter. Ordförandeposten i den förberedande urvalskommittén innehades av generaldirektören för GD Hälsa, vilket i egenskap av det generaldirektorat som ansvarade för EMA:s verksamhetsområde hade i uppgift att utöva tillsyn över dess verksamhet. Av de tre övriga ledamöterna var två tjänstemän vid GD Hälsa och den tredje var tjänsteman vid generaldirektoratet för forskning och innovation. Ordföranden för den förberedande urvalskommittén, i förevarande fall D, och en av de båda tjänstemännen från GD Hälsa var också ledamöter i EMA:s styrelse, i vilken de företrädde kommissionen i enlighet med artikel 65.3 i förordning nr 726/2004.
Den 12 januari 2011 granskade den förberedande urvalskommittén de 62 inkomna ansökningarna till tjänsten som verkställande direktör för EMA. Efter granskningen beslutade den förberedande urvalskommittén att kalla nio sökande, däribland Emil Hristov, till intervju. En av de nio sökandena ströks emellertid av den förberedande urvalskommittén före intervjun.
Den 8 februari 2011 intervjuades Emil Hristov och de sju andra godkända sökandena av den förberedande urvalskommittén. Vid intervjun använde kommittén den utvärderingstabell som den hade utarbetat.
Efter intervjuerna poängsattes de åtta sökandena (högsta möjliga poäng var 100) och rangordnades efter de erhållna poängen. Emil Hristov erhöll lägst antal poäng, närmare bestämt 61 poäng av 100. De sju andra sökandena erhöll mellan 69 och 85 poäng av 100.
Den 7 mars 2011 sammanställde den förberedande urvalskommittén sin rapport med information om var och en av de intervjuade sökandena och beslutade att rekommendera de fyra sökande som hade erhållit högst resultat (från 75 till 85 poäng av 100) …
Efter att ha mottagit den förberedande urvalskommitténs rapport granskade kommissionens rådgivande kommitté i utnämningsfrågor (nedan även kallad CCN) de 62 inkomna ansökningarna om tjänsten som verkställande direktör för EMA. Efter granskningen avgav CCN den 14 mars 2011 ett preliminärt yttrande i enlighet med punkt 8.2.1 i riktlinjerna. Enligt CCN:s preliminära yttrande skulle endast de fyra sökande som hade rekommenderats av den förberedande urvalskommittén kallas till prov vid utvärderingscentrumet och till intervju med CCN. Genom skrivelse av samma datum från CCN:s tillförordnade sekreterare underrättades Emil Hristov om att CCN hade beslutat att inte avvika från den förberedande urvalskommitténs yttrande, enligt vilket andra sökande bättre uppfyllde kompetens- och erfarenhetskraven i det omtvistade meddelandet om den lediga tjänsten, och att han följaktligen inte skulle kallas till intervju.
Efter utvärderingsproven kallades de fyra sökande som hade rekommenderats av den förberedande urvalskommittén till en intervju med CCN, vilken genomfördes den 7 april 2011. Samma dag avgav CCN ett yttrande i vilket det angavs att CCN bedömde att de fyra sökande som hade rekommenderats av den förberedande urvalskommittén väl uppfyllde kraven för tjänsten som verkställande direktör för EMA.
Den kommissionsledamot som ansvarade för frågor rörande hälsa och konsumentskydd (nedan kallad den ansvariga kommissionsledamoten) intervjuade de fyra sökande som hade rekommenderats av den förberedande urvalskommittén och av CCN. Därefter föreslog GD Personal och säkerhet, i samstämmighet med kommissionens ordförande och den ansvariga kommissionsledamoten, att kommissionsledamöterna skulle rekommendera dessa fyra sökande för EMA:s styrelse.
Den 20 april 2011 fattade kommissionen formellt beslut om att föreslå en förteckning för EMA:s styrelse innehållande namnen på de fyra sökande som hade rekommenderats av den förberedande urvalskommittén och CCN …
Den 5 maj 2011 höll EMA:s styrelse ett extra sammanträde i syfte att välja en ny verkställande direktör för EMA. Vid sammanträdet ändrades det förfarande för val av verkställande direktör som hade antagits den 7 oktober 2010 och de fyra sökande som kommissionen hade föreslagit intervjuades. Eftersom man inte kunde enas om ett namn beslutades det att EMA:s styrelse skulle sammanträda på nytt följande månad för att fatta ett avgörande avseende de fyra sökande som föreslagits av kommissionen.
Genom skrivelse av den 27 maj 2011, vilken inkom till kommissionen den 9 juni 2011, lämnade Emil Hristov in ett klagomål mot 'det sätt på vilket uttagningen [hade] gått till [vid kommissionen]’.
Den 8 juni 2011 valde EMA:s styrelse C till tjänsten som verkställande direktör för EMA.
Den 13 juli 2011 frågades C ut av parlamentets utskott för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet.
Genom skrivelse av den 22 september 2011 informerade parlamentets talman EMA om att parlamentet efter ovannämnda utskotts utfrågning av C hade godkänt utnämningen av C som ny verkställande direktör för EMA.
Genom beslut av den 6 oktober 2011 avslog kommissionen det klagomål som Emil Hristov hade lämnat in genom sin skrivelse av den 27 maj 2011.
Genom beslut vilket även det antogs den 6 oktober 2011 utnämnde EMA:s styrelse C till verkställande direktör (nedan kallat styrelsens beslut av den 6 oktober 2011).
Genom skrivelse av den 6 januari 2012, vilken samma dag avsändes med fax och med brev, lämnade Emil Hristov in ett klagomål mot styrelsens beslut av den 6 oktober 2011 till den myndighet som har rätt att sluta anställningsavtal för EMA.
Emil Hristov ansökte, genom ansökan som inkom till personaldomstolens kansli den 9 januari 2012, om interimistiska åtgärder i form av uppskov med verkställigheten av styrelsens beslut av den 6 oktober 2011. Ansökan avslogs genom beslut av den 20 mars 2012 i målet Hristov/kommissionen och EMA (
F‑2/12 R
,
EU:F:2012:35
).
Genom beslut av den 16 maj 2012 av den myndighet som har rätt att sluta anställningsavtal för EMA avslogs klagomålet av den 6 januari 2012.”
Förfarandet i första instans och den överklagade domen
Genom ansökan som inkom till personaldomstolens kansli den 9 januari 2012 väckte Emil Hristov talan, vilken registrerades under målnummer F‑2/12. Emil Hristov yrkade ogiltigförklaring 1) av den förberedande urvalskommitténs beslut innehållande en förteckning över fyra sökande, bland vilka han inte fanns med, 2) av den förberedande urvalskommitténs (nedan kallad CCN) beslut av den 14 mars 2011 att endast kalla de fyra sökande som fanns med på den förberedande urvalskommitténs förteckning till intervju, 3) av CCN:s beslut av den 7 april 2011 att följa den förberedande urvalskommitténs rekommendationer, 4) av kommissionens beslut av den 20 april 2011, 5) av kommissionens beslut av den 6 oktober 2011 att avslå hans klagomål av den 27 maj 2011, och 6) av styrelsens beslut av den 6 oktober 2011 att utnämna C till verkställande direktör för EMA, samt ersättning för den skada han påstår sig ha lidit till följd av dessa beslut. Emil Hristov yrkade slutligen att det skulle anordnas ett nytt ”uttagningsprov”, enligt lagenligt förfarande.
Personaldomstolen avvisade yrkandet att det skulle anordnas ett nytt ”uttagningsprov”, eftersom det innebär ett yrkande om föreläggande, och Emil Hristovs yrkande om ogiltigförklaring av de förberedande akterna till kommissionens beslut av den 20 april 2011, det vill säga den förberedande urvalskommitténs beslut att anta en förteckning med fyra rekommenderade sökande samt CCN:s två beslut av den 14 mars 2011 och den 7 april 2011 (punkterna 58‐63 i den överklagade domen). Personaldomstolen avvisade även yrkandet om ogiltigförklaring av styrelsens beslut av den 6 oktober 2011, eftersom det riktats mot kommissionen, trots att det inte var kommissionen som antog beslutet i fråga (punkt 69 i den överklagade domen).
Personaldomstolen ansåg dessutom att kommissionens beslut av den 6 oktober 2011 att avslå klagomålet av den 27 maj 2011 innehöll preciseringar avseende de förberedande akterna till kommissionens beslut av den 20 april 2011 och en motivering till varför kommissionen antagit nämnda beslut. Personaldomstolen slog därför fast att det således ankom på denna att pröva yrkandet om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 20 april 2011, såsom det preciserats genom beslutet av den 6 oktober 2011 att avslå klagomålet av den 27 maj 2011 (punkt 68 i den överklagade domen).
Emil Hristov anförde fyra grunder till stöd för sitt yrkande om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 20 april 2011. Personaldomstolen ansåg att den första grunden skulle förstås så, att det gjordes gällande att bestämmelserna om den förberedande urvalskommitténs sammansättning åsidosatts, varvid denna grund bestod av två delar. Den första delgrunden avsåg att ett jämnt antal ledamöter utsågs till den förberedande urvalskommittén, medan den andra delgrunden avsåg samtidigt innehav av uppdrag som ledamot i EMA:s styrelse och som ledamot i den förberedande urvalskommittén.
Personaldomstolen fann att talan skulle bifallas såvitt avser den första grundens andra del, med följande motivering:
”81
När det gäller uttagningar har det slagits fast att uttagningskommittéer har ett omfattande utrymme för att skönsmässigt fastställa hur de muntliga prov som de sökande ska genomgå ska genomföras och provens exakta innehåll. Detta utrymme för skönsmässig bedömning ska kompenseras av ett strikt iakttagande av de bestämmelser som reglerar anordnandet av dessa prov (dom Girardot/kommissionen,
T-92/01
,
EU:T:2002:220
, punkt
, och dom Christensen/kommissionen,
T-336/02
,
EU:T:2005:115
, punkt
).
Enligt fast rättspraxis är en uttagningskommitté skyldig att säkerställa att dess bedömningar vid de muntliga proven av de sökande som deltagit i proven sker på ett jämlikt och objektivt sätt (dom Pantoulis/kommissionen,
T-290/03
,
EU:T:2005:316
, punkt
).
Även om det är riktigt att den förberedande urvalskommittén i förevarande fall inte är en uttagningskommitté och dess yttrande inte är bindande vare sig för CCN eller för kommissionen, kan nämnda rättspraxis likväl tillämpas i förevarande fall. I likhet med en uttagningskommitté syftar nämligen den förberedande urvalskommittén till att välja ut de bästa sökande bland dem som lämnat in en ansökan med anledning av det omtvistade meddelandet om den lediga tjänsten. Den förberedande urvalskommittén hade ett stort handlingsutrymme när den anordnade proven för det förberedande urvalet (se, beträffande en tillsättningspanel för intern rekrytering, dom CG/EIB,
F‑115/11
,
EU:F:2014:187
, punkt
).
Det ankom följaktligen på kommissionen att i enlighet med principerna om god förvaltningssed och likabehandling försäkra sig om att den första etappen av urvalsförfarandet, vilken skulle genomföras av den förberedande urvalskommittén, organiserades korrekt. Detta ställde krav på att samtliga ledamöter i den förberedande urvalskommittén som kommissionen hade utsett, hade det oberoende som fordrades för att deras objektivitet inte skulle kunna ifrågasättas (se dom CG/EIB,
EU:F:2014:187
, punkt
).
Det ska även påpekas att principen om god förvaltningssed, som bland annat innebär att den behöriga institutionen är skyldig att omsorgsfullt och opartiskt pröva alla omständigheter som är relevanta i det aktuella fallet, har stadfästs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, vilken sedan Lissabonfördraget trädde i kraft den 1 december 2009 har samma rättsliga värde som fördragen. I artikel 41 i stadgan, med rubriken 'Rätt till god förvaltning’, anges det att var och en har rätt att få sina angelägenheter behandlade opartiskt av unionens institutioner, organ och byråer.
Det ankommer således på personaldomstolen att pröva om den förberedande urvalskommittén har utsetts och fungerat på ett korrekt sätt, med iakttagande av bland annat dess skyldighet att vara opartisk. Skyldigheten att vara opartisk är en regel som genomsyrar uttagningskommittéernas och, analogt, de förberedande urvalskommittéernas arbete och som är underställd unionsdomstolarnas prövning (se, beträffande uttagningskommittéer, beslut Meierhofer/kommissionen,
F-74/07
RENV,
EU:F:2011:63
, punkt
).
Av punkt 7.2 i riktlinjerna framgår att den förberedande urvalskommittén ska inleda urvalsförfarandet genom att med hjälp av en checklista granska om sökandena uppfyller behörighetskraven och därefter, utifrån urvalskriterierna i meddelandet om den lediga tjänsten, upprätta en utvärderingstabell, vilken ska användas för att jämföra sökandenas profiler med den önskade profilen och den särskilda kompetens som krävs enligt nämnda meddelande. Efter denna utvärdering ska den förberedande urvalskommittén upprätta en första förteckning över de utvalda sökande som den anser bäst motsvarar den önskade profilen och kalla dessa till intervju. Efter intervjuerna ska den överlämna en fullständig rapport till CCN med information om varje intervju, en kvalitativ utvärdering av samtliga sökande, oavsett om de har blivit intervjuade eller inte, samt ett förslag till förteckning över de sökande som anses mest kvalificerade. Av artikel 64 i förordning nr 726/2004 och punkt 10.3 i riktlinjerna framgår vidare att EMA:s styrelse, å sin sida, ska välja den verkställande direktören bland de sökande som föreslagits av kommissionen.
Den förberedande urvalskommittén har således befogenhet att rekommendera flera sökande för CCN, medan beslutet om utnämning av den verkställande direktören för EMA åligger EMA:s styrelse. Frågan är således huruvida D och E, som samtidigt var ledamöter både i den förberedande urvalskommittén (förslagsinstans) och i EMA:s styrelse (beslutsinstans), har iakttagit sin skyldighet att vara opartiska med hänsyn till de mycket skilda befogenheter som åligger den förberedande urvalskommittén respektive EMA:s styrelse.
Personaldomstolen påpekar att även om det är riktigt att den förberedande urvalskommitténs förslag till förteckning över rekommenderade sökande inte är bindande, vare sig för CCN eller för kommissionen, har nämnda förslag till förteckning och den kvalitativa utvärdering av samtliga sökande som den förberedande urvalskommittén inkluderar i sin rapport ändå en viss betydelse för urvalsförfarandets fortsättning, dels eftersom CCN måste ta hänsyn till dem, dels eftersom den ansvariga kommissionsledamoten enligt punkt 8.3 i riktlinjerna endast ska intervjua de sökande som CCN har godkänt i sitt slutliga yttrande. Det kan följaktligen inte förnekas att den förberedande urvalskommittén har ett avgörande inflytande över den slutlista över sökande som kommissionen föreslår för EMA:s styrelse.
Personaldomstolen konstaterar även att de ledamöter i den förberedande urvalskommittén som även var ledamöter i EMA:s styrelse hade möjlighet att vid styrelsens sammanträde, personligen eller genom sin suppleant, rösta för utnämning av en av de sökande som godkänts av kommissionen. Personaldomstolen påpekar vidare att ledamöterna i EMA:s styrelse kan ha haft en särskilt framträdande roll i styrelsens diskussioner, oavsett om de utövade sin rätt att rösta eller inte, och att de i vart fall hade direkt kontakt med styrelsens övriga ledamöter.
Med beaktande av det ovan anförda slår personaldomstolen fast att samtidigt innehav av uppdrag som ledamot i den förberedande urvalskommittén och som ledamot i EMA:s styrelse kan skada oberoendet och objektiviteten hos de personer som innehar uppdragen i fråga.
Utan att uttala sig om innehållet i de diskussioner som fördes mellan ledamöterna i den förberedande urvalskommittén och de ståndpunkter som olika ledamöter i denna kommitté antog, däribland D och E, konstaterar personaldomstolen att D och E åsidosatte sin skyldighet att vara opartiska enbart på grund av den omständigheten att de satt i den förberedande urvalskommittén. Eftersom varje ledamot i den förberedande urvalskommittén måste uppfylla kravet på oberoende för att den förberedande urvalskommitténs oberoende inte ska äventyras, måste det anses att den förberedande urvalskommitténs skyldighet att vara opartisk har åsidosatts.
Denna slutsats påverkas inte av kommissionens argument.
När det, för det första, gäller argumentet att de ledamöter ur EMA:s styrelse som hade utsetts till ledamöter i den förberedande urvalskommittén inte i något fall företrädde EMA:s styrelse i den förberedande urvalskommittén och inte handlade på dess vägnar, eftersom EMA:s styrelse i den förberedande urvalskommittén företräddes av styrelsens observatör, det vill säga A, räcker det att påpeka att sökanden inte har ifrågasatt A:s deltagande i den förberedande urvalskommitténs arbete i egenskap av observatör. Såsom konstaterats ovan i punkt 92 innebär redan den omständigheten att D och E, som båda var ledamöter i EMA:s styrelse, även satt i den förberedande urvalskommittén att de åsidosatt sin skyldighet att vara opartiska. Av handlingarna i målet framgår även att D deltog i EMA:s styrelsemöten den 5 maj och den 8 juni 2011, varmed syftet var att utnämna den nya verkställande direktören för EMA, och att hon således deltog vid intervjun med de fyra sökande som hade föreslagits genom kommissionens beslut av den 20 april 2011 och i de diskussioner som ledde fram till utnämningen av C. Denna omständighet visar att sökanden hade goda skäl att betvivla D:s opartiskhet i arbetet som ordförande för den förberedande urvalskommittén.
Kommissionen kan inte heller vinna framgång med sitt argument att eftersom endast två av de 35 ledamöterna i EMA:s styrelse även var ledamöter i den förberedande urvalskommittén, kan det inte hävdas att ledamöter ur EMA:s styrelse ersatte den förberedande urvalskommitténs bedömning med sin egen bedömning. Även om varken D eller E skulle ha deltagit i EMA:s styrelsemöten den 5 maj och den 8 juni 2011 kvarstår nämligen det faktum att de deltog i den förberedande urvalskommitténs möten och att de som ledamöter av denna kommitté kunde utöva ett inflytande på den bedömning av sökandena som de övriga ledamöterna i den förberedande urvalskommittén gjorde.
Personaldomstolen underkänner även kommissionens argument att utnämningen av D och E till ledamöter i den förberedande urvalskommittén var objektivt motiverad och till och med nödvändig, eftersom båda två var experter på området. Som kommissionen medgav vid förhandlingen var det nämligen inte omöjligt att utse experter som inte var ledamöter i EMA:s styrelse till den förberedande urvalskommittén. Personaldomstolen påpekar även att enligt riktlinjerna går det att undvika att ledamöterna i den förberedande urvalskommittén även är ledamöter i EMA:s styrelse. Enligt punkt 7.1 i riktlinjerna kan det ansvariga generaldirektoratet välja ledamöter till den förberedande urvalskommittén bland flera högre tjänstemän, eftersom det där anges att den förberedande urvalskommittén ska bestå av det ansvariga generaldirektoratets generaldirektör eller vice generaldirektör, en direktör från det ansvariga generaldirektoratet och en direktör från ett annat generaldirektorat. Vidare föreskrivs i nämnda bestämmelse att ledamöterna i den förberedande urvalskommittén '[s]om allmän regel’ ska utses bland ovannämnda tjänstemän. Om det såsom i förevarande fall visar sig att de personer som anges i punkt 7.1 i riktlinjerna, det vill säga generaldirektören, vice generaldirektören och direktören från det ansvariga generaldirektoratet, redan är ledamöter i det berörda organets styrelse, så kan följaktligen andra personer utses till ledamöter i den förberedande urvalskommittén.
Inte heller kan personaldomstolen godta kommissionens argument att det inte finns någon bestämmelse som förbjuder att ledamöter ur EMA:s styrelse utses till ledamöter i den förberedande urvalskommittén. Att en enda person samtidigt innehar båda dessa funktioner utgör, såsom personaldomstolen konstaterat ovan, att den förberedande urvalskommitténs skyldighet att vara opartisk har åsidosatts och således att även artikel 41 i stadgan har åsidosatts.
Slutligen kan kommissionen inte heller vinna framgång med argumentet att artikel 11a i tjänsteföreskrifterna utgör en garanti för att ledamöterna i den förberedande urvalskommittén är opartiska. Även om det är riktigt att det i artikel 11a i tjänsteföreskrifterna föreskrivs att varje tjänsteman är skyldig att avstå från att handlägga ärenden där han har ett personligt intresse som kan innebära att hans oberoende äventyras och även om det är riktigt att det av handlingarna i målet framgår att A och en ledamot i den förberedande urvalskommittén inte deltog vid en intervju med en sökande, framgår det dock att D och E, trots artikel 11a i tjänsteföreskrifterna, inte invände mot att utses till ledamöter i den förberedande urvalskommittén och att de deltog vid samtliga intervjuer med sökandena samt att D vid mötena i EMA:s styrelse den 5 maj och den 8 juni 2011 inte, såsom det krävs enligt artikel 11.3 i styrelsens arbetsordning, uppgav att det eventuellt förelåg intressen som kunde skada hennes oberoende.
Mot bakgrund av ovanstående överväganden ska talan bifallas såvitt avser den första grundens andra del, vilken avser samtidigt innehav av uppdrag som ledamot i EMA:s styrelse och som ledamot i den förberedande urvalskommittén.”
Personaldomstolen kom fram till att yrkandet om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 20 april 2011 skulle bifallas, utan att det var nödvändigt att pröva den första grundens första del eller de övriga grunder som åberopats (punkt 100 i den överklagade domen).
Vad avser yrkandet om ogiltigförklaring av styrelsens beslut av den 6 oktober 2011 angav personaldomstolen att nämnda styrelse till verkställande direktör för EMA endast kunde utnämna en av de sökande som valts ut och som fanns med på den förteckning som antagits genom kommissionens beslut av den 20 april 2011. Personaldomstolstolen erinrade dessutom om att sistnämnda beslut skulle ogiltigförklaras, varför styrelsens beslut av den 6 oktober 2011 också skulle ogiltigförklaras (punkt 101 i den överklagade domen).
Personaldomstolen ogillade skadeståndsyrkandena med motiveringen att en ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 20 april 2011 och av styrelsens beslut av den 6 oktober 2011 utgör en lämplig och tillräcklig gottgörelse för den ideella skada som Emil Hristov kan ha orsakats genom beslutens rättsstridighet (punkterna 105‐108 i den överklagade domen).
Förfarandet vid tribunalen och parternas yrkanden
Kommissionen ingav förevarande överklagande till tribunalens kansli den 20 januari 2015.
Emil Hristov ingav sitt svaromål den 3 april 2015.
Den 5 maj 2015 gav ordföranden på avdelningen för överklaganden, med stöd av artikel 143.1 i tribunalens rättegångsregler av den 2 maj 1991, kommissionen tillstånd att inge en replik.
Kommissionen ingav sin replik den 12 juni 2015 och Emil Hristov ingav sin duplik den 28 juli 2015.
Den skriftliga delen av förfarandet avslutades den 28 juli 2015.
På grundval av referentens rapport konstaterade tribunalen (avdelningen för överklaganden) att parterna inte hade framställt någon begäran om att det skulle hållas muntlig förhandling inom tre veckor räknat från delgivningen av underrättelsen om att den skriftliga delen av förfarandet är avslutad, såsom föreskrivs i artikel 207.1 i tribunalens rättegångsregler. Tribunalen beslutade att avgöra målet utan muntlig förhandling, med tillämpning av artikel 207.2 i samma rättegångsregler.
Kommissionen har yrkat att tribunalen ska
—
upphäva den överklagade domen,
—
återförvisa målet till personaldomstolen för prövning av de andra grunderna för talan, och
—
förklara att frågan om rättegångskostnaderna anstår.
Kommissionen preciserade i sin ansökan att dess överklagande var riktat mot punkterna 81‐98 i den överklagade domen, vilka utgör stöd för punkt 1 i domslutet i samma dom, varigenom personaldomstolen ogiltigförklarat kommissionens beslut av den 20 april 2011. Kommissionen nämnde emellertid att denna ogiltigförklaring med nödvändighet innebar en ogiltigförklaring av punkt 2 i samma domslut, vari EMA:s styrelses beslut av den 6 oktober 2011 ogiltigförklaras.
Emil Hristov har yrkat att tribunalen ska
—
ogilla överklagandet och
—
förplikta kommissionen att ersätta kostnaderna för det administrativa förfarandet och domstolsförfarandet.
Prövning av överklagandet
Tribunalen konstaterar att kommissionens syfte med överklagandet, i den del det riktas mot punkterna 81‐98 i den överklagade domen, är att få till stånd en ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 20 april 2011, varigenom kommissionen lämnade förslag till EMA:s styrelse med en förteckning över fyra rekommenderade sökande.
Kommissionen har till stöd för överklagandet anfört tre grunder. Den första grunden rör åsidosättande av artikel 30 och bilaga III till tjänsteföreskrifter för tjänstemän i Europeiska unionen (nedan kallade tjänsteföreskrifterna), av principerna om opartiskhet och om god förvaltning och av artikel 41 i Europeiska unionens stadga samt bristande motivering. Den andra och den tredje grunden har anförts i andra hand. De rör åsidosättande av unionsrätten, och särskilt av proportionalitetsprincipen, genom att personaldomstolen underlåtit att kontrollera huruvida det angripna beslutet hade fått ett annat innehåll om det inte vore för det påstådda åsidosättandet och genom att personaldomstolen underlåtit att göra en avvägning mellan de aktuella motstående intressena och att begränsa den överklagade domens verkningar.
Den första grunden ska prövas först.
Parternas argument
Kommissionens invändningar går i princip ut på att personaldomstolen förklarat att kommissionen åsidosatt principen om opartiskhet och om god förvaltning på grundval av en ren presumtion att en viss enskild person (D) var partisk av den enda anledningen att hon ingick i den förberedande urvalskommittén samtidigt som hon satt i EMA:s styrelse.
Enligt kommissionen kan en person inte presumeras vara partisk, utan denna omständighet måste styrkas ”på grundval av objektiva, relevanta och samstämmiga uppgifter”, såsom framgår av rättspraxis, särskilt dom av den 10 juli 2014, CG/EIB (
F-115/11
,
EU:F:2014:187
, punkt
). Detta krav, som gäller för en medlem av en uttagningskommitté, som utövar verklig beslutsrätt, borde även gälla för en medlem av en förberedande urvalskommitté, som endast avger en rekommendation. Sådana uppgifter föreligger emellertid inte i förevarande fall. Emil Hristov angav dessutom vid förhandlingen i personaldomstolen att han inte känner D och att han således inte har någon dålig relation med henne.
Kommissionen har tillagt att punkt 88 i den överklagade domen kan tolkas så, att två tjänstemän vid kommissionen, D och E, suttit med i den förberedande urvalskommittén och båda två röstat vid EMA:s styrelsemöten. Så är emellertid inte fallet, eftersom E var suppleant för D och således inte kunde rösta vid EMA:s styrelsemöten samtidigt med henne.
Enligt kommissionen bygger dessutom presumtionen om partiskhet, som behandlas i punkterna 91 och 92 i den överklagade domen, på en felaktig rättstillämpning i flera avseenden.
För det första har personaldomstolen, i punkterna 81‐84 i den överklagade domen, likställt den förberedande urvalskommittén med en uttagningskommitté. Eftersom det inte rörde sig om rekrytering av en tjänsteman, var emellertid varken artikel 30 i tjänsteföreskrifterna eller bilaga III till tjänsteföreskrifterna tillämplig. Enligt kommissionens mening var endast artikel 12 i anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska unionen tillämplig i förevarande fall, eftersom det rörde sig om rekrytering av en tillfälligt anställd, och denna bestämmelse föreskriver inget särskilt förfarande för rekrytering av tillfälligt anställda. Kommissionen medger att förfarandet för rekrytering av tillfälligt anställda måste vara objektivt och opartiskt. Kommissionen har emellertid hävdat att kravet på opartiskhet och objektivitet inte kan grundas på artikel 30 i tjänsteföreskrifterna eller bilaga III till tjänsteföreskrifterna vad gäller tillfälligt anställda.
Personaldomstolen gjorde även fel genom att likställa den förberedande urvalskommittén med en uttagningskommitté, eftersom en uttagningskommitté, som har en verklig och självständig beslutanderätt och vars beslut inte kan ändras av tillsättningsmyndigheten, skiljer sig från en urvalskommitté, som är ett rent rådgivande organ vars beslut inte är bindande för den myndighet som fattar det slutliga beslutet. Kommission har hävdat att i vilket fall som helst är den överklagande domen bristfälligt motiverad på denna punkt.
Kommissionen har vidare kritiserat punkt 85 i den överklagade domen enligt vilken kravet på opartiskhet ingår som en del i principen om god förvaltning, såsom framgår av artikel 41 i Europeiska unionens stadga. Enligt kommissionen räcker en bestämmelses plats i normhierarkin inte som förklaring till varför den aktuella bestämmelsen skulle vara tillämplig på de särskilda omständigheterna i förevarande fall. I vilket fall som helst kan ett åsidosättande av principen om god förvaltning inte vara en relevant grund för ogiltigförklaring.
Kommissionen har hävdat att ett annat fall av felaktig rättstillämpning framgår av punkt 89 i den överklagade domen i vilken personaldomstolen först helt korrekt angav att den förberedande urvalskommitténs yttrande varken är bindande för CCN eller kommissionen, men sedan förklarade att den förberedande urvalskommittén utövat ”ett avgörande inflytande över den slutlista över sökande som kommissionen [föreslog] för EMA:s styrelse”. Detta självmotsägande resonemang innebär en felaktig rättstillämpning eller till och med ett missförstånd av bevisningen eller en självmotsägande motivering.
Enligt artikel 90 i den överklagade domen spelade de ledamöter i EMA:s styrelse som även var ledamöter i den förberedande urvalskommittén en särskilt framträdande roll i styrelsens diskussioner. Enligt kommissionen är denna punkt bristfälligt motiverad, eftersom personaldomstolen inte ger någon förklaring till denna slutsats. Påståendet i punkt 90 i den överklagade domen bygger dessutom inte på någon bevisning.
Kommissionen anser därför att det är uppenbart att personaldomstolens slutsats i punkterna 91 och 92 i den överklagade domen bygger på felaktig rättstillämpning, förutom att den inte är korrekt motiverad.
Emil Hristov har till att börja med hävdat att kommissionens uppgifter om hans relation till D saknar relevans för tribunalens prövning av förevarande mål. Detta eftersom det under förfarandet vid personaldomstolen inte påståtts att han har en personlig konflikt med D och eftersom denna omständighet inte undersökts i den överklagade domen.
Emil Hristov har vidare angett att kommissionens precisering att E, tvärtemot vad som synes påstås i den överklagade domen, inte hade möjlighet att rösta samtidigt med D vid EMA:s styrelsemöten, eftersom han endast inträder som suppleant när hon är frånvarande, inte heller har någon relevans för tvisten. Emil Hristov har anfört att personaldomstolen, såsom framgår av punkterna 90 och 95 i den överklagade domen, dragit sina egna slutsatser avseende frågan om åsidosättande av kravet på opartiskhet, utan hänsyn till frågan huruvida E och D röstade i EMA:s styrelse och huruvida de båda samtidigt deltagit i EMA:s styrelsemöten den 5 maj 2011 och den 8 juni 2011. Det framgår dessutom av punkt 94 i den överklagade domen att endast D deltagit i styrelsemötena den 5 maj 2011 och den 8 juni 2011.
Emil Hristov har dessutom erinrat om att åsidosättandet av principerna om opartiskhet och om god förvaltning följer av den omständigheten, som är otvistig mellan parterna, att två av fyra ledamöter av den förberedande urvalskommittén även var ledamöter i EMA:s styrelse. Det behöver härvidlag inte styrkas att detta förhållande påverkat D:s och E:s beteende och deras beslut under urvalsförfarandet och inte heller tas ställning till innehållet i de diskussioner som fördes av den förberedande urvalskommitténs ledamöter.
Emil Hristov har även anfört att personaldomstolen, tvärtemot vad kommissionen påstår, i punkterna 81, 82 och 83 i den överklagade domen, inte hänvisat till vare sig artikel 30 i tjänsteföreskrifterna eller bilaga III till tjänsteföreskrifterna.
Emil Hristov har slutligen tillagt att om tribunalen ansluter sig till kommissionens påstående att eftersom den förberedande urvalskommitténs beslut inte är bindande, så behöver kravet på likabehandling och objektivitet inte uppfyllas i kommitténs förfarande, vilket innebär att denna fas av förfarandet blir meningslöst. Emil Hristov har även erinrat om att det framgår av punkt 89 i den överklagade domen att CCN var skyldig att ta hänsyn till den förberedande urvalskommitténs förslag till förteckning över rekommenderade sökande, dess utvärdering av de sökande och dess rapport, och att denna kommitté således utövat ett avgörande inflytande över den slutlista över sökande som kommissionen föreslog EMA:s styrelse.
Tribunalens bedömning
Det ska erinras om att personaldomstolen kommit fram till att D och E, som både var ledamöter i den förberedande urvalskommittén och i EMA:s styrelse, åsidosatt sin skyldighet att agera opartiskt i urvalskommittén, under förfarandet för förberedande urval till och tillsättning av tjänsten som verkställande direktör för EMA ”enbart på grund av den omständigheten att de satt i den förberedande urvalskommittén” (punkt 92 i den överklagade domen). Enligt personaldomstolen kan ”samtidigt innehav av uppdrag som ledamot i den förberedande urvalskommittén och som ledamot i EMA:s styrelse … skada oberoendet och objektiviteten hos de personer som innehar uppdragen i fråga” (punkt 91 i den överklagade domen). Personaldomstolen kom fram till att ”den förberedande urvalskommitténs skyldighet att vara opartisk [hade] åsidosatts” (punkt 92 i den överklagade domen).
Det ska härvidlag påpekas att det framgår av handlingarna i målet vid personaldomstolen och parternas inlagor till tribunalen att E var suppleant för D i EMA:s styrelse. Såsom också framgår av punkt 94 i den överklagade domen var det D som deltog i överläggningarna i mötena i EMA:s styrelse som ledde fram till utnämningen av C.
Det ska vidare beaktas att Emil Hristov, vid personaldomstolen, inte ifrågasatt att D eller E personligen uppfyller kraven på opartiskhet, vilket parterna för övrigt bekräftat vid tribunalen. Personaldomstolen har således endast prövat frågan huruvida den förberedande urvalskommittén brustit i objektiv opartiskhet på grund av D:s och E:s dubbla uppdrag.
Det ankommer således på tribunalen att pröva huruvida personaldomstolen gjort en felaktig rättstillämpning genom att komma till slutsatsen att D och E inte var opartiska, och att den förberedande urvalskommittén därigenom i sin helhet inte vara opartisk, av den enda anledningen att de var ordinarie ledamot respektive suppleant i EMA:s styrelse samtidigt som de satt i den förberedande urvalskommittén.
Det ska härvidlag undersökas huruvida personaldomstolens överväganden i punkterna 83‐90 i den överklagade domen – som denna grundade sig på för att i punkt 92 i nämnda dom komma fram till att kravet på opartiskhet åsidosatts vad avser den förberedande urvalskommittén i dess helhet – eventuellt utgör en felaktig rättstillämpning.
Tribunalen vill för det första påpeka att personaldomstolen, tvärtemot vad kommissionen gjort gällande med hänvisning till punkterna 81‐84 i den överklagade domen, inte anfört artikel 30 i tjänsteföreskrifterna och bilaga III till tjänsteföreskrifterna som stöd för sin slutsats att den förberedande urvalskommitténs ledamöter åsidosatt kravet på opartiskhet och objektivitet. Det framgår nämligen varken av punkterna 81‐84 i den överklagade domen eller av avsnittet ”Tillämpliga bestämmelser” i samma dom att personaldomstolen grundat sig på nämnda bestämmelser i förevarande fall.
För det andra kan kommissionen inte hävda att personaldomstolen ”likställt” den förberedande urvalskommittén med en uttagningskommitté genom att anse att rättspraxis gällande uttagningskommittéer också är tillämplig på förberedande urvalskommittéer. Tribunalen konstaterar att personaldomstolen i punkt 83 i den överklagade domen förklarat att ”urvalskommittén … inte [var] en uttagningskommitté”. Personaldomstolen förklarade emellertid att den förberedande urvalskommittén – liksom en uttagningskommitté – har som målsättning att välja ut de bästa sökandena och har stor handlingsfrihet när det gäller anordnandet av urvalsproven och att det följaktligen ankom på kommissionen att i enlighet med principerna om god förvaltning och likabehandling försäkra sig om att den första etappen av urvalsförfarandet, vilken skulle genomföras av den förberedande urvalskommittén, organiserades korrekt och samtidigt tillgodose kravet att samtliga ledamöter i denna kommitté måste ha en sådan oberoende ställning att deras opartiskhet inte kan betvivlas (punkterna 83 och 84 i den överklagade domen).
Kommissionen kan inte heller hävda att personaldomstolen inte förklarat varför den anser att de krav på oberoende och opartiskhet som gäller för uttagningskommittéer också är tillämpliga på förberedande urvalskommittéer. Dessa förklaringar framgår såväl av punkt 83 som av punkterna 84 och 85 i den överklagade domen.
Kommissionen har dessutom inte anfört något rättsligt argument som vederlägger personaldomstolens överväganden i punkterna 83 och 84 i den överklagade domen. Kommissionen har endast påstått att en uttagningskommitté, som har en verklig beslutanderätt, inte kan jämföras med en förberedande urvalskommitté, som är ett rent rådgivande organ. Tribunalen konstaterar emellertid att detta är något som personaldomstolen på intet sätt har försökt dölja. Personaldomstolen har tvärtom i 83 i den överklagade domen betonat att ”den förberedande urvalskommittén … inte är en uttagningskommitté och dess yttrande inte är bindande vare sig för CCN eller för kommissionen”. Kommissionen har dessutom inte förklarat hur detta övervägande påverkar nödvändigheten att se till att ledamöterna i den förberedande urvalskommittén agerar oberoende och helt objektivt.
Personaldomstolen har för det tredje, tvärtemot vad kommissionen hävdar, inte anfört att kravet på opartiskhet har en överordnad ställning i normhierarkin som ett skäl för att tillämpa det i förevarande fall. Det ska härvidlag påpekas att personaldomstolen, i punkt 85 i den överklagade domen, endast erinrat om att principen om god förvaltning, som är knuten till institutionernas skyldighet att agera opartiskt, har stadfästs i stadgan om de grundläggande rättigheterna, vilken sedan Lissabonfördraget trädde i kraft har samma rättsliga värde som fördragen. Kommissionen har för övrigt inte i sig riktat några invändningar mot detta övervägande.
Vad för det fjärde rör kommissionens påstående att det påstådda åsidosättandet av principen om god förvaltning ”inte är en erkänd grund för ogiltigförklaring” räcker det att konstatera att det klart framgår av den överklagade domen att personaldomstolen prövat den andra delen av Emil Hristovs första grund i det mål denna hade att avgöra, bland annat med hänsyn till kravet på opartiskhet, och att personaldomstolen inte nöjt sig med att hänvisa till principen om god förvaltning.
Det ska för det femte påpekas att personaldomstolen inte motsagt sig själv genom att ange dels att den förberedande urvalskommitténs förslag till förteckning över rekommenderade sökande inte är bindande, vare sig för CCN eller för kommissionen, dels att den förberedande urvalskommittén har ett ”avgörande inflytande” över den slutlista över sökande som kommissionen föreslår för EMA:s styrelse. Även om det är ostridigt mellan parterna att det förslag till förteckning över rekommenderade sökande som den förberedande urvalskommittén överlämnar till CCN, såsom kommissionen påpekat, inte är bindande, eftersom CCN och kommissionen kan välja ut andra sökande än dem som förekommer i detta förslag till förteckning, kvarstår faktum ‐ såsom framgår av punkterna 8.2.1 och 8.3 i kommissionens riktlinjer av den 12 januari 2009 för urval och utnämning av direktörer för tillsynsmyndigheter, verkställande organ och gemensamma företag, som det hänvisas till i punkterna 9 och 89 i den överklagade domen ‐ att detta förslag till förteckning har ”en viss betydelse för urvalsförfarandets fortsättning”, dels eftersom CCN måste ta hänsyn till detta förslag, dels eftersom den ansvariga kommissionsledamoten, det vill säga den kommissionsledamot som ansvarade för frågor rörande hälsa och konsumentskydd, endast ska intervjua de sökande som CCN har godkänt i sitt slutliga yttrande.
Tribunalen anser därför att punkt 89 i den överklagade domen inte är självmotsägande. Tribunalen finner emellertid att även om personaldomstolen med rätta kunde anse att den förberedande urvalskommitténs förslag till förteckning över sökande hade en viss betydelse för urvalsförfarandets fortsättning, har personaldomstolen inte visat att den omständigheten att D var ordinarie ledamot av EMA:s styrelse och att E var suppleant i samma styrelse kunnat påverka deras frihet att agera på ett helt objektivt och helt oberoende sätt i den förberedande urvalskommittén och därmed medföra att det kastas tvivel över denna kommittés opartiskhet. Såsom kommissionen påpekat i ansökan har personaldomstolen inte visat att den omständigheten att D ingick i EMA:s styrelse hade någon «praktisk betydelse» för hennes roll i den förberedande urvalskommitténs arbete.
Det ska härvidlag erinras om att personaldomstolen, när den prövade huruvida kommissionens beslut av den 20 april 2011 var lagenligt med hänsyn till kravet att den förberedande urvalskommittén måste agera opartiskt, hade att utgå från den situation som rådde när denna kommitté föreslog de fyra sökande som hade de bästa resultaten.
Denna fas av urvalsförfarandet skulle leda till att det utses en verkställande direktör för EMA, varför den omständigheten att D och E även var ordinarie ledamot respektive suppleant i EMA:s styrelse inte i sig utgör skäl för att ifrågasätta deras opartiskhet i deras roll som ledamöter av den förberedande urvalskommittén. Den enda omständigheten att en person är ledamot både i den förberedande urvalskommittén och i EMA:s styrelse räcker inte i sig som skäl för att det ska uppstå en presumtion om att ledamöterna i den förberedande urvalskommittén kommer att agera partiskt i förfarandet vid denna kommitté.
I förevarande fall är frågan nämligen inte huruvida EMA:s styrelse agerat opartiskt, och särskilt huruvida D eller E kunde delta i beslutet om vem ska utnämnas till verkställande direktör för EMA, då de deltagit i ett tidigare skede av utnämningsförfarandet.
Det framgår dessutom av dessa överväganden att personaldomstolens motivering i punkt 90 i den överklagade domen, som rör det hypotetiska beteendet hos ledamöter av den förberedande urvalskommittén vid EMA:s styrelsemöten, saknar relevans för prövningen huruvida kommissionens beslut av den 20 april 2011 är lagenligt.
Av det ovanstående följer att personaldomstolen felaktigt kommit fram till dels att D och E, som var ordinarie ledamot respektive suppleant i EMA:s styrelse, åsidosatt sin skyldighet att agera opartiskt av den enda anledningen att de satt med i den förberedande urvalskommittén, dels att den förberedande urvalskommittén i sin helhet hade åsidosatt sin skyldighet att agera opartiskt.
Överklagandet ska således bifallas med stöd av den första grunden, utan att det är nödvändigt att pröva övriga grunder som kommissionen åberopat till stöd för sitt överklagande.
Den överklagade domen ska således upphävas, i den del den innebär ogiltigförklaring av Europeiska kommissionens beslut av den 20 april 2011.
Konsekvenserna av att den överklagade domen delvis upphävs
Enligt artikel 13.1 i bilaga I till domstolens stadga ska tribunalen, om överklagandet är välgrundat, upphäva personaldomstolens avgörande och själv avgöra ärendet. Tribunalen ska återförvisa ärendet till personaldomstolen för avgörande om ärendet inte är färdigt för avgörande.
Det ankommer i förevarande fall på personaldomstolen att kontrollera huruvida det fortfarande finns anledning att pröva de argument som Emil Hristov anfört inom ramen för den första grundens andra del, förutom de argument som lett till att personaldomstolen förklarat att talan ska bifallas såvitt avser den första grundens andra del.
Det ska dessutom påpekas att personaldomstolen inte prövat vare sig den första grundens första del eller Emil Hristovs andra, tredje och fjärde grund.
Målet ska därför återförvisas till personaldomstolen, vilken, i förekommande fall, ska ange följderna av en eventuell förklaring att kommissionens beslut av den 20 april 2011 om lagenligheten av EMA:s styrelses beslut av den 6 oktober 2011 är rättsstridigt.
Rättegångskostnader
Eftersom målet ska återförvisas till personaldomstolen, kommer beslut om de rättegångskostnader som uppkommit med anledning av detta överklagande att meddelas senare.

Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (avdelningen för överklaganden),
följande:

1)
Den dom som meddelades av Europeiska unionens personaldomstol (andra avdelningen) den 13 november 2014, Hristov/kommissionen och EMA (F-2/12), upphävs delvis, i den del den innebär ogiltigförklaring av Europeiska kommissionens beslut av den 20 april 2011, varigenom kommissionen föreslog Europeiska läkemedelsmyndighetens (EMA) styrelse en förteckning över fyra sökande, vilka hade rekommenderats av den förberedande urvalskommittén och tillstyrkts av den rådgivande kommittén i utnämningsfrågor.

2)
Målet återförvisas till personaldomstolen för prövning av yrkandet om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 20 april 2011, varigenom kommissionen föreslog EMA:s styrelse en förteckning över fyra sökande, vilka hade rekommenderats av den förberedande urvalskommittén och tillstyrkts av den rådgivande kommittén i utnämningsfrågor, vad avser de invändningar och grunder som åberopats av Emil Hristov som personaldomstolen inte prövat.

3)
Frågan om rättegångskostnader anstår.

Jaeger
Kanninen
Van der Woude
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 5 juli 2015.
Underskrifter
(
*1
)	Räettegångsspråk: bulgariska.