CELEX: 62017CJ0330
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Nariadenie (ES) č. 1008/2008
Článok 2 bod 18
Článok 23 ods. 1
Doprava
Spoločné pravidlá prevádzky leteckých dopravných služieb v Európskej únii
Informovanie
Uvedenie konečnej ceny, ktorá sa má zaplatiť
Zahrnutie leteckého cestovného do konečnej ceny, ktorá sa má zaplatiť
Povinnosť uviesť letecké cestovné v eurách alebo v miestnej mene
Výber príslušnej miestnej meny
Hraničné ukazovatele

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 2 bodu 18 a článku 23 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 z 24. septembra 2008 o spoločných pravidlách prevádzky leteckých dopravných služieb v Spoločenstve (
Ú. v. EÚ L 293, 2008, s. 3
).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Germanwings GmbH na jednej strane a Verbraucherzentrale Baden‑Württemberg eV (Združenie spotrebiteľov spolkovej krajiny Bádensko‑Württembersko, Nemecko) (ďalej len „Verbraucherzentrale“) na druhej strane vo veci týkajúcej sa uvádzania leteckého cestovného spoločnosťou Germanwings v prípade leteckého spojenia medzi Londýnom (Spojené kráľovstvo) a Stuttgartom (Nemecko) v librách šterlingov.
Právny rámec
Odôvodnenie 16 nariadenia č. 1008/2008 znie:
„Zákazníci by mali byť schopní efektívne porovnávať ceny leteckých dopravných služieb jednotlivých leteckých spoločností. Konečná cena, ktorú má zákazník zaplatiť za letecké dopravné služby so začiatkom v Spoločenstve, by preto mala predstavovať sumu vrátane všetkých daní a poplatkov. Leteckí dopravcovia Spoločenstva sa vyzývajú aj na to, aby uviedli konečnú cenu svojich leteckých dopravných služieb z tretích krajín do Spoločenstva.“
Článok 1 tohto nariadenia s názvom „Predmet úpravy“ v odseku 1 stanovuje:
„Týmto nariadením sa upravujú postupy udeľovania licencií leteckých dopravcov Spoločenstva, právo leteckých dopravcov Spoločenstva vykonávať letecké dopravné služby vnútri Spoločenstva a tvorby cien leteckých dopravných služieb vnútri Spoločenstva.“
Článok 2 uvedeného nariadenia, nazvaný „Vymedzenie pojmov“, uvádza:
„Na účely tohto nariadenia
…
18.
‚letecké cestovné‘ znamená ceny vyjadrené v eurách alebo v miestnej mene, ktoré sa platia leteckým dopravcom alebo ich zástupcom, alebo iným predajcom leteniek za prepravu cestujúcich v rámci leteckej dopravnej služby, a všetky podmienky, za ktorých sa tieto ceny používajú, vrátane odplát a podmienok ponúknutých za agentúrne a iné doplnkové služby“.
Článok 22 toho istého nariadenia, nazvaný „Voľná tvorba cien“, v odseku 1 stanovuje:
„Bez toho, aby bol dotknutý článok 16 ods. 1, leteckí dopravcovia Spoločenstva a na základe reciprocity leteckí dopravcovia tretích krajín voľne stanovujú letecké cestovné a letecké sadzby za letecké dopravné služby vnútri Spoločenstva.“
Článok 23 nariadenia č. 1008/2008, nazvaný „Informovanie a nediskriminácia“, v odseku 1 stanovuje:
„Letecké cestovné a letecké sadzby, ponúkané alebo zverejnené cez internet alebo v akejkoľvek inej forme, za letecké dopravné služby z letiska na území členského štátu, na ktorý sa uplatňuje zmluva, prístupné verejnosti, zahŕňajú uplatniteľné podmienky. Konečná cena, ktorá sa má zaplatiť, je vždy uvedená a zahŕňa uplatniteľné letecké cestovné alebo leteckú sadzbu vrátane všetkých uplatniteľných daní a platieb, prirážok a poplatkov, ktoré sú nevyhnutné a predpokladajú sa v čase uverejnenia. Okrem konečnej ceny sa uvádzajú prinajmenšom tieto údaje:
a)
letecké cestovné alebo letecká sadzba;
b)
dane;
c)
letiskové poplatky a
d)
iné platby, prirážky alebo poplatky, ktoré sa týkajú napríklad bezpečnostnej ochrany alebo paliva,
ak sa položky uvedené v písmenách b), c) a d) pridali do leteckého cestovného alebo leteckej sadzby [ak boli položky uvedené v písmenách b), c) a d) zahrnuté do leteckého cestovného alebo leteckej sadzby –
neoficiálny preklad
]. Možné príplatky sa oznámia jasným, transparentným a jednoznačným spôsobom vždy na začiatku rezervačného procesu a zákazník ich akceptuje na základe slobodnej voľby (‚opt‑in‘).“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Spoločnosť Germanwings GmbH je letecký dopravca so sídlom v Nemecku.
Začiatkom septembra 2014 zákazník nachádzajúci sa v Nemecku rezervoval na internetovej stránke www.germanwings.de prevádzkovanej spoločnosťou Germanwings let z Londýna do Stuttgartu.
Na tejto stránke bola cena tohto letu uvedená len v librách šterlingov. Po rezervácii uvedeného letu dostal zákazník faktúru, v ktorej bola táto cena a ďalšie náklady uvedené rovnako v librách šterlingov.
Keďže Verbraucherzentrale po tom, čo ho informoval uvedený zákazník, dospelo k záveru, že táto prax predstavuje nekalé konanie a že ceny by mali byť uvedené v eurách, podalo proti spoločnosti Germanwings žalobu na zdržanie sa tejto praxe na Landgericht Köln (Krajinský súd Kolín, Nemecko), ktorej tento súd vyhovel.
Germanwings podala proti rozhodnutiu tohto súdu odvolanie na Oberlandesgericht Köln (Vyšší krajinský súd Kolín, Nemecko), ktorému bolo vyhovené z dôvodu, že nariadenie č. 1008/2008 nezakazuje leteckým dopravcom uvádzať letecké cestovné v inej mene než v eurách.
Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko), ktorý rozhoduje o opravnom prostriedku „Revision“ podanom proti rozsudku vydanom v odvolacom konaní, sa domnieva, že riešenie sporu vo veci samej závisí od výkladu článku 23 ods. 1 a článku 2 bodu 18 nariadenia č. 1008/2008.
Vnútroštátny súd si v prvom rade kladie otázku, či sa má článok 23 ods. 1 tohto nariadenia vykladať v tom zmysle, že v prípade letov v rámci Únie musí byť letecké cestovné, ak nie je uvedené v eurách, vyjadrené v konkrétnej miestnej mene, alebo či si leteckí dopravcovia môžu v tejto súvislosti zvoliť príslušnú miestnu menu.
Vnútroštátny súd uvádza, že tvrdenie, podľa ktorého leteckí dopravcovia môžu voľne uvádzať letecké cestovné v miestnej mene, ktorú si zvolia,
a

priori
potvrdzuje jednak neexistencia povinnosti uvádzať letecké cestovné v konkrétnej mene, čo výslovne vyplýva z článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008, a jednak znenie článku 22 ods. 1 uvedeného nariadenia, ktorý stanovuje, že leteckí dopravcovia si v zásade voľne stanovia svoje letecké cestovné za letecké dopravné služby vnútri Únie. Vnútroštátny súd však usudzuje, že cieľ nariadenia č. 1008/2008, ktorý v súlade s jeho odôvodnením 16 spočíva v umožnení zákazníkom efektívne porovnávať ceny leteckých dopravných služieb rôznych leteckých spoločností, by bol ohrozený, ak by bola leteckým dopracovanom priznaná takáto miera voľnej úvahy.
Vnútroštátny súd si v prípade, ak by Súdny dvor dospel k záveru, že ak nie je letecké cestovné uvedené v eurách, malo by byť uvedené vo vopred určenej miestnej mene, v druhom rade v podstate kladie otázku v súvislosti s výkladom pojmu „miestna mena“ nachádzajúceho sa v článku 2 bode 18 uvedeného nariadenia, najmä ak letecký dopravca, ktorý má sídlo v jednom členskom štáte, ponúka let na internete zákazníkovi a miesto odletu tohto letu sa nachádza na území iného členského štátu, ktorého menou nie je euro.
Podľa vnútroštátneho súdu existuje viacero miestnych mien, ktoré môžu byť v tejto súvislosti príslušné, a to mena, ktorá je zákonným platidlom v členskom štáte, na ktorého území má letecký dopravca sídlo, mena, ktorá je zákonným platidlom v členskom štáte, v ktorom sa nachádza zákazník, mena, na ktorú odkazuje „doména najvyššej úrovne internetovej stránky, na ktorej je uverejnená ponuka leteckého dopravcu“, či dokonca mena, ktorá je zákonným platidlom v členskom štáte miesta odletu daného letu.
Vnútroštátny súd sa domnieva, že voľba meny, ktorá je zákonným platidlom v členskom štáte odletu daného letu, najviac zodpovedá cieľu sledovaného nariadením č. 1008/2008. Okrem toho uvádza, že leteckí dopravcovia v praxi používajú túto menu. Súdny dvor však v tejto súvislosti ešte nerozhodol.
Za týchto podmienok Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa údaj o leteckom cestovnom za letecké dopravné služby uskutočňované v rámci Únie, ktoré sa má uvádzať podľa článku 23 ods. 1 druhej a tretej vety nariadenia č. 1008/2008 v prípade, že nie je vyjadrený v eurách, uvádzať v konkrétnej miestnej mene?
2.
V prípade kladnej odpovede na prvú otázku:
V akej miestnej mene sa môžu udávať ceny uvedené v článku 2 bode 18 a článku 23 ods. 1 druhej a tretej vete nariadenia č. 1008/2008, ak letecký dopravca usadený v jednom členskom štáte (v tomto prípade v Nemecku) na internete inzeruje a ponúka spotrebiteľovi leteckú dopravnú službu s miestom odletu v inom členskom štáte (v tomto prípade v Spojenom kráľovstve)?
Je v tejto súvislosti určujúce, že na túto ponuku letecký dopravca používa internetovú adresu s doménou najvyššej úrovne (v tomto prípade www.germanwings.de) špecifickej pre členský štát, ktorá odkazuje na členský štát sídla tohto dopravcu, a spotrebiteľ sa nachádza v tomto členskom štáte?
Je v tejto súvislosti relevantné, či všetci alebo prevažný počet leteckých dopravcov udáva tieto dotknuté ceny v miestnej mene platnej v mieste odletu?“
O prejudiciálnych otázkach
Vnútroštátny súd sa svojimi otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, v podstate pýta, či sa má článok 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 v spojení s článkom 2 bodom 18 tohto nariadenia vykladať v tom zmysle, že pri uvádzaní leteckého cestovného za letecké dopravné služby uskutočňované v rámci Únie, leteckí dopravcovia, ktorí nevyjadria tieto ceny v eurách, ich môžu uviesť v akejkoľvek miestnej mene podľa svojho výberu. V prípade zápornej odpovede sa vnútroštátny súd pýta, či v situácii, o akú ide vo veci samej, v ktorej letecký dopravca so sídlom v členskom štáte, ktorého menou je euro, ponúka na internete leteckú dopravnú službu, pri ktorej sa miesto odletu dotknutého letu nachádza v inom členskom štáte, ktorého menou nie je euro, možno letecké cestovné v prípade, že nie je vyjadrené v eurách, uviesť v mene, ktorá je zákonným platidlom v tomto poslednom uvedenom členskom štáte.
Aby bolo možné na tieto otázky odpovedať, je potrebné na jednej strane pripomenúť, že článok 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 stanovuje, že leteckí dopravcovia v prípade, že ponúkajú letecké dopravné služby s odletom z letiska, ktoré sa nachádza na území členského štátu, musia vždy uviesť konečnú cenu, ktorá sa má zaplatiť, pričom táto cena musí zahŕňať najmä letecké cestovné. Na druhej strane článok 2 bod 18 tohto nariadenia, ktorý definuje pojem „letecké cestovné“ ako ceny vyjadrené „v eurách alebo v miestnej mene“, ktoré sa platia leteckým dopravcom alebo ich zástupcom, alebo iným predajcom leteniek za prepravu cestujúcich v rámci leteckej dopravnej služby, a všetky podmienky, za ktorých sa tieto ceny používajú, vrátane odplát a podmienok ponúknutých za agentúrne a iné doplnkové služby.
Znenie týchto ustanovení však neobsahuje nijaké spresnenie v súvislosti s miestnou menou, v ktorej musia leteckí dopravcovia uviesť letecké cestovné, ak ho títo dopravcovia nevyjadria v eurách.
Za týchto okolností je nutné pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora je pri výklade ustanovenia práva Únie potrebné zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj jeho kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou, ako aj vývoj tejto právnej úpravy (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. júla 2018, E LATS,
C‑154/17
,
EU:C:2018:560
, bod
a citovanú judikatúru).
Pokiaľ ide o ciele sledované článkom 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 v spojení s článkom 2 bodom 18 tohto nariadenia, tak z názvu tohto prvého ustanovenia, ako aj z jeho obsahu vyplýva, že má najmä zaručiť informovanie o cenách leteckých dopravných služieb s odletom z letiska nachádzajúceho sa na území členského štátu a ich transparentnosť, a tým prispievať k zabezpečeniu ochrany zákazníka využívajúceho tieto služby (rozsudok zo 6. júla 2017, Air Berlin,
C‑290/16
,
EU:C:2017:523
, bod
a citovaná judikatúra).
Ako uviedol generálny advokát v bode 47 svojich návrhov, transparentnosť cien umožňuje zdravšiu konkurenciu medzi leteckými dopravcami, pretože zamedzuje najmä tomu, aby niektorí leteckí dopravcovia ponúkali neúplnú cenu na začiatku transakcie a tesne pred jej ukončením pridali rôzne príplatky.
Okrem toho odôvodnenie 16 nariadenia č. 1008/2008 uvádza, že zákazníci by mali byť schopní efektívne porovnať ceny leteckých dopravných služieb rôznych leteckých dopravcov, a preto konečná cena, ktorú má zákazník zaplatiť za letecké dopravné služby s odletom z letiska nachádzajúceho sa na území Európskej únie, by mala vždy uvádzať všetky dane a poplatky vrátane.
Z toho vyplýva, že účelom článku 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 v spojení s článkom 2 bodom 18 tohto nariadenia a s prihliadnutím na jeho odôvodnenie 16 je zaručiť transparentnosť cien, ktorá spočíva v tom, že všetky prvky konečnej ceny, ktorá sa má zaplatiť, medzi ktorými sa nachádza letecké cestovné, sa musia uviesť tak, aby sa zaručila nielen zdravšia konkurencia medzi leteckými dopravcami, ale aj umožnilo zákazníkovi kedykoľvek efektívne a v plnej miere porovnať ceny, ktoré ponúkajú leteckí dopravcovia za tú istú službu. Nariadenie č. 1008/2008 má teda zaručiť zákazníkovi možnosť posúdiť vyššiu alebo nižšiu konečnú cenu, ktorá sa má zaplatiť a ktorú ponúkajú rôzni leteckí dopravcovia za tú istú službu.
Je pritom nutné konštatovať, že tento cieľ efektívneho porovnania cien by bol ohrozený, ak by sa mal článok 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 v spojení s článkom 2 bodom 18 tohto nariadenia vykladať v tom zmysle, že voľba, ktorou disponujú leteckí dopravcovia na účely určenia meny, v ktorej uvedú letecké cestovné za letecké dopravné služby uskutočňované v rámci Únie, nie je nijako upravená.
Takýto výklad by mal totiž za následok, že niektorí leteckí dopravcovia by prípadne mohli za tú istú službu uviesť letecké cestovné v rôznych menách, pričom by toto letecké cestovné nevyjadrovalo nijakú súvislosť s ponúkanou službou alebo zákazníkom. Takáto situácia by svojou povahou nielenže zavádzala tohto zákazníka, pokiaľ ide o skutočne uplatňované ceny, ale by mu aj sťažila efektívne porovnanie cien ponúkaných rôznymi leteckými dopravcami.
Pokiaľ ide o vývoj dotknutých ustanovení, treba pripomenúť, že článok 2 bod 18 nariadenia č. 1008/2008 nahradil článok 2 písm. a) nariadenia Rady (EHS) č. 2409/92 z 23. júla 1992 cestovnom a sadzbách v leteckých dopravných službách (
Ú. v. ES L 240, 1992, s. 15
; Mim. vyd. 07/001 s 427), ktorý odkazoval na „ceny vyjadrené v ECU alebo v miestnej mene“.
V tejto súvislosti treba uviesť, že ECU nie je národnou menou, ale ide o spoločnú menovú jednotku, ktorej používanie slúžilo výlučne na to, aby sa vo všeobecnosti mohli lepšie porovnávať ceny, takže keď letecký dopravca uviedol letecké cestovné v ECU, dotknutí zákazníci mohli ľahšie porovnať ceny.
Hoci normotvorca Únie nahradil výraz „ECU“ výrazom „eurá“, takže článok 2 bod 18 nariadenia č. 1008/2008 od toho momentu priznával leteckým dopravcom možnosť výberu medzi uvádzaním leteckého cestovného za letecké dopravné služby uskutočňované v rámci Únie „v eurách alebo v miestnej mene“, nič to nemení na skutočnosti, že hlavná logika tohto ustanovenia sa nezmenila.
Ako to v podstate zdôraznil generálny advokát v bode 32 svojich návrhov, jednak z odôvodnení 2 a 6, ako aj z článku 2 nariadenia Rady (ES) č. 1103/97 zo 17. júna 1997 o určitých ustanoveniach týkajúcich sa zavedenia eura (
Ú. v. ES L 162, 1997, s. 1
; Mim. vyd. 10/001, s. 81), a jednak z odôvodnenia 2 a článku 2 nariadenia Rady (ES) č. 974/98 z 3. mája 1998 o zavedení eura (
Ú. v. ES L 139, 1998, s. 1
; Mim. vyd. 10/001, s. 111) výslovne vyplýva, že počnúc 1. januárom 1999 prestalo byť ECU označením jednotnej európskej meny a bolo nahradené eurom.
Euro treba preto považovať za referenčnú menu, ktorej používanie leteckými dopravcami na účely uvádzania leteckého cestovného, rovnako ako aj ECU, svojou povahou zaručuje lepšie porovnanie cien najmä preto, že predstavuje platnú menu v 19 z 28 členských štátov, a teda menu, ktorá môže by známa veľkému počtu osôb.
Za týchto okolností nemožno pripustiť, aby leteckí dopravcovia tým, že sa rozhodnú uvádzať letecké cestovné za letecké dopravné služby uskutočňované v rámci Únie v inej mene než v euro, sťažili, či dokonca v praxi znemožnili porovnávanie cien dotknutými zákazníkmi, čo by od základov spochybnilo cieľ efektívneho porovnávania cien sledovaný článkom 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008, a v dôsledku toho z veľkej časti zbavilo toto ustanovenie jeho potrebného účinku.
V tejto súvislosti treba dodať, ako uviedol generálny advokát v bode 64 svojich návrhov, že efektívne porovnávanie cien by sa uľahčilo, ak by leteckí dopravcovia uvádzali letecké cestovné v miestnej mene, ktorá objektívne súvisí s ponúkanou službou.
Z judikatúry Súdneho dvora pritom vyplýva, že miesto odletu a miesto pristátia dotknutého letu treba z toho istého dôvodu považovať za hlavné miesta poskytovania leteckých dopravných služieb (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 7. marca 2018, flightright a i.,
C‑274/16, C‑447/16 a C‑448/16
,
EU:C:2018:160
, bod
), pretože ide o miesta, kde poskytovanie uvedených služieb začína a končí.
Miestnu menu, ktorá je zákonným platidlom v členskom štáte odletu alebo príletu dotknutého letu, treba preto považovať za menu, ktorá úzko súvisí s ponúkanou službou.
Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že článok 23 ods. 1 nariadenia č. 1008/2008 v spojení s článkom 2 bodom 18 tohto nariadenia sa má vykladať v zmysle, že pri uvádzaní leteckého cestovného za letecké dopravné služby uskutočňované v rámci Únie leteckí dopravcovia, ktorí nevyjadria tieto ceny v eurách, si zvolia miestnu menu, ktorá objektívne súvisí s ponúkanou službou. Je to tak najmä v prípade meny, ktorá je zákonným platidlom v členskom štáte odletu alebo príletu dotknutého letu.
V situácii, o akú ide vo veci samej, v ktorej letecký dopravca so sídlom v členskom štáte, ktorého zákonným platidlom je euro, ponúka na internete leteckú dopravnú službu, pri ktorej sa miesto odletu dotknutého letu nachádza v inom členskom štáte, ktorý má inú menu než euro, možno teda letecké cestovné v prípade, že nie je vyjadrené v eurách, uviesť v mene, ktorá je zákonným platidlom v tomto poslednom uvedenom členskom štáte.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:

Článok 23 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 z 24. septembra 2008 o spoločných pravidlách prevádzky leteckých dopravných služieb v Spoločenstve v spojení s článkom 2 bodom 18 tohto nariadenia sa má vykladať v zmysle, že pri uvádzaní leteckého cestovného za letecké dopravné služby uskutočňované v rámci Únie leteckí dopravcovia, ktorí nevyjadria tieto ceny v eurách, si zvolia miestnu menu, ktorá objektívne súvisí s ponúkanou službou. Je to tak najmä v prípade meny, ktorá je zákonným platidlom v členskom štáte odletu alebo príletu dotknutého letu.

V situácii, o akú ide vo veci samej, v ktorej letecký dopravca so sídlom v členskom štáte, ktorého zákonným platidlom je euro, ponúka na internete leteckú dopravnú službu, pri ktorej sa miesto odletu dotknutého letu nachádza v inom členskom štáte, ktorý má inú menu než euro, možno teda letecké cestovné v prípade, že nie je vyjadrené v eurách, uviesť v mene, ktorá je zákonným platidlom v tomto poslednom uvedenom členskom štáte.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.