CELEX: 62015CJ0261
Rautatieliikenne
Asetus (EY) N:o 1371/2007
Matkustajien oikeudet ja velvollisuudet
Matkalipun puuttuminen
Tilannetta ei ole korjattu säännösten mukaiseksi määräajassa
Rangaistava teko

Ennakkoratkaisupyyntö koskee rautatieliikenteen matkustajien oikeuksista ja velvollisuuksista 23.10.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1371/2007 (EUVL 2007, s. 315, s. 14) liitteessä I olevan kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan, 9.5.1980 tehdyn yleissopimuksen (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen 3.6.1999 tehdyllä muutospöytäkirjalla, liitteessä A (jäljempänä liite A) olevan 6 artiklan 2 kohdan viimeisen virkkeen tulkintaa.
Tämä ennakkoratkaisupyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV (Belgian kansallinen rautatieyhtiö, jäljempänä SNCB) ja Grégory Demey ja joka koskee Demeyltä niiden rikosoikeudellisten rikkomusten seurauksena vaaditun kiinteämääräisen korvauksen maksamista, joihin tämä oli syyllistynyt matkustaessaan junassa ilman matkalippua, mitä tilannettaan hän ei ollut kertaakaan korjannut säännösten mukaiseksi laissa sitä varten asetetussa määräajassa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetuksen N:o 1371/2007 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Kuljetussopimus”, säädetään seuraavaa:
”Jollei tämän luvun säännöksistä muuta johdu, kuljetussopimuksen tekemiseen ja toteuttamiseen sekä siihen liittyvään tiedottamiseen ja lippujen toimittamiseen sovelletaan liitteessä I olevien II ja III osan määräyksiä.”
Kyseisen asetuksen liite I, jonka otsikko on ”Ote – – yhtenäisistä oikeussäännöksistä, jotka koskevat sopimusta matkustajien ja matkatavaran kansainvälisestä rautatiekuljetuksesta”, muodostuu liitteestä A. Kyseisessä liitteessä I olevassa liitteessä A oleva II osa, jonka otsikkona on ”Kuljetussopimuksen solminen ja toimeenpano”, koostuu liitteessä A olevista 6–11 artiklasta.
Liitteessä A olevan 6 artiklan, jonka otsikko on ”Kuljetussopimus”, sanamuoto on seuraava:
”1.   Kuljetussopimuksella kuljettaja sitoutuu kuljettamaan matkustajan sekä tarvittaessa matkatavaran ja ajoneuvot määräpaikkaan sekä luovuttamaan matkatavaran ja ajoneuvot määräpaikassa.
2.   Kuljetussopimuksen todisteena on yksi tai useampi matkustajalle kirjoitettu matkalippu. Matkalipun puuttuminen, puutteellisuus tai katoaminen ei vaikuta kuljetussopimuksen olemassaoloon eikä voimassaoloon, vaan kuljetussopimus pysyy näiden yhtenäisten oikeussäännösten alaisena, ottaen kuitenkin huomioon 9 artiklan mukaiset seuraukset.
3.   Matkalippu on, kunnes toisin osoitetaan, todiste kuljetussopimuksen solmimisesta ja sen sisällöstä.”
Liitteessä A oleva 7 artikla koskee matkalippua.
Liitteessä A olevan 8 artiklan, jonka otsikko on ”Kuljetusmaksun maksaminen ja palauttaminen”, 1 kohdassa säädetään, että kuljetusmaksu on maksettava etukäteen, ellei matkustajan ja kuljettajan kesken ole toisin sovittu.
Liitteessä A olevassa 9 artiklassa, jonka otsikko on ”Matkustusoikeus. Junasta poistaminen”, säädetään seuraavaa:
”1.   Matkustajalla on matkan alusta lähtien oltava voimassa oleva matkalippu, joka hänen on esitettävä lippuja tarkastettaessa. Yleisissä kuljetusehdoissa voidaan määrätä
a)
että matkustajan, joka ei esitä voimassa olevaa matkalippua, on maksettava kuljetusmaksu ja sen lisäksi lisämaksu;
b)
että matkustaja, joka kieltäytyy heti maksamasta kuljetusmaksua tai lisämaksua, voidaan poistaa junasta;
c)
palautetaanko lisämaksu ja millä ehdoin.
2.   Yleisissä kuljetusehdoissa voidaan määrätä, ettei matkustajia, jotka
a)
vaarantavat liikenteen turvallisuuden ja sujuvuuden tai muiden matkustajien turvallisuuden,
b)
häiritsevät kohtuuttomasti muita matkustajia,
oteta kuljetettavaksi tai että heidät voidaan poistaa junasta kesken matkaa ja ettei tällaisilla henkilöillä ole oikeutta vaatia kuljetusmaksun ja matkatavararahdin palauttamista.”
Liitteessä A oleva 10 artikla koskee hallinnollisten muodollisuuksien täyttämistä ja samassa liitteessä oleva 11 artikla junan peruuntumista tai myöhästymistä. Asetuksen N:o 1371/2007 liitteessä I olevassa liitteessä A olevassa III osassa säännellään käsimatkatavaran, eläinten, matkatavaran ja ajoneuvojen kuljetusta.
Belgian oikeus
Rautateiden järjestyssäännöistä 20.12.2007 annetun kuninkaan päätöksen (Koninklijk besluit van 20 december 2007 houdende reglement van de politie op de spoorwegen; Belgisch Staatsblad 15.7.2008, s. 36973) 15 §:n 1 momentin ensimmäisessä kohdassa säädetään seuraavaa:
”Pääsy juniin ja junalaitureille on vain sellaisilla matkustajilla, joilla on asianomaisen rautatieyrityksen yleisten kuljetusehtojen mukainen voimassa oleva matkalippu tai jotka ostavat matkalipun toimiakseen kyseisten kuljetusehtojen mukaisesti.”
Saman päätöksen 18 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Tämän päätöksen säännösten rikkominen on rautateitä koskevista tiemaksuista ja järjestyssäännöistä 12.4.1835 annetun lain 3 §:n perusteella rangaistavaa, vaikka se johtuisi huolimattomuudesta.”
Rautateitä koskevista tiemaksuista ja järjestyssäännöistä 12.4.1835 annetun lain (Wet van 12 april 1835 betreffende het tolgeld en de reglementen van de spoorwegpolitie; julkaistu 17.4.1835) 3 §:ssä säädetään, että hallitus voi määrittää rangaistukset hallinnon yleisten säännösten rikkomisen seurauksena määrättävistä rangaistuksista ja rangaistuksista, joista voidaan määrätä provinssiviranomaisten tai kunnallisten viranomaisten järjestyssäännöissä, 6.3.1818 annetun lain (Wet van 6 maart 1818 betreffende de straffen uit te spreken tegen de overtreders van algemene verordeningen of te stellen bij provinciale of plaatselijke reglementen; julkaistu 6.3.1818) mukaisesti.
Belgiassa 6.3.1818 annetun lain 1 §:n 1 momentin mukaan ”kuninkaan päätöksiä vastaan tehdyistä rikkomuksista, joista ei ole laissa säädetty tai joista ei ole tarkoitus säätää myöhemmin erityisiä rangaistuksia, – – tuomitaan vankeutta 8–14 päivää ja sakkoa 26–200 frangia tai vain jompikumpi näistä rangaistuksista”.
Markkinakäytännöistä ja kuluttajansuojasta 6.4.2010 annetun lain (Wet van 6 april 2010 betreffende marktpraktijken en consumentenbescherming; Belgisch Staatsblad 12.4.2010, s. 20803; jäljempänä markkinakäytäntöjä koskeva laki) 74 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Yrityksen ja kuluttajan välisissä sopimuksissa ovat aina kohtuuttomia sopimuslausekkeet tai ehdot tai niiden yhdistelmät, joilla pyritään
– –
17°
vahvistamaan korvauksen määrä, joka kuluttajan, joka ei täytä velvoitteitaan, on maksettava, ellei vastaavasta korvauksesta ole määrätty myös velvoitteensa täyttämisen laiminlyövän yrityksen osalta;
– –
24°
vahvistamaan sitä tapausta varten, että kuluttaja ei täytä velvoitteitaan tai viivästyy niiden täyttämisessä, sellaisia vahingonkorvauksen määriä, jotka ovat selvästi kohtuuttomia siihen haittaan nähden, joka yritykselle voi aiheutua
– –”
Markkinakäytäntöjä koskevan lain 75 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Kohtuuttomat ehdot ovat kiellettyjä ja mitättömiä.
Sopimus jää osapuolia sitovaksi, jos sopimus voi olla edelleen olemassa ilman kohtuuttomia ehtoja.
Kuluttaja ei voi luopua hänelle tämän jakson nojalla tulevista oikeuksista.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
Demeyn todettiin matkustaneen syyskuun ja lokakuun 2013 aikana toimitetuissa tarkastuksissa neljä kertaa junalla Belgiassa ilman matkalippua. Junan lipuntarkastaja vaati Demeytä korjaamaan tilanteensa säännösten mukaiseksi maksamalla 14 päivän kuluessa matkalipun hinnan 11,20 euroa korotettuna 8:lla eurolla, eli yhteensä 19,20 euroa kultakin matkalta. Demey ei korjannut tilannettaan säännösten mukaiseksi asetetussa määräajassa eikä noudattanut SNCB:n hänelle lähettämiä maksukehotuksia.
SNCB haastoi tämän vuoksi Demeyn vredegerecht te Ieperiin (Ipererin rauhantuomari, Belgia) ja vaati tätä maksamaan 800 euron suuruisen kiinteämääräisen lisäkorvauksen, eli 200 euroa jokaiselta matkaliputta matkustetulta matkalta. SNCB vaati tätä korvausta alun perin kultakin matkalta vaaditun 8 euron suuruisen hallinnollisen lisämaksun sijasta.
SNCB väittää, että kiinteämääräinen korvaus, jonka suuruus on 200 euroa matkaa kohden, on perusteltu Demeyn tekemien rangaistavien tekojen johdosta. SNCB:n mukaan käsiteltävässä asiassa puuttuu kuljetussopimuksen olemassaoloon vaadittava yhteisymmärrys, koska Demey oli toiminut rikollisesti matkustaessaan tarkoituksellisesti junalla ilman matkalippua. Se katsoo näin ollen, ettei Demey voi saada sitä oikeussuojaa, joka hänelle annetaan kuluttajana erityisesti markkinakäytäntöjä koskevan lain 74 ja 75 §:ssä.
Demey katsoo, että hän saa kyseisen lain 74 §:n 17 ja 24 momentissa annettavaa oikeussuojaa, koska asetuksen N:o 1371/2007 liitteessä I olevassa liitteessä A olevan 6 artiklan 2 kohdan viimeisen virkkeen mukaan matkalipun puuttuminen ei vaikuta sopimuksen olemassaoloon eikä voimassaoloon.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että Demeyn esittämät perustelut perustuvat siihen, että Demeyn ja SNCB.n välillä on olemassa sopimussuhde. Kyseinen tuomioistuin katsoo sen sijaan, että teesi, johon SNCB vetoaa, tarkoittaa, että Demey on tehnyt rikollisen teon. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii näin ollen, onko käsiteltävässä asiassa olemassa kuljetussopimus Demeyn ja edellä mainitun kuljetusyhtiön välillä kyseisen 6 artiklan 2 kohdan viimeisen virkkeen perusteella ja voiko se näin ollen soveltaa markkinakäytäntöjä koskevan lain säännöksiä, jotka perustuvat tällaisen sopimuksen olemassaoloon.
Tässä tilanteessa vredegerecht te Ieper (Ieperin rauhantuomari) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko [asetuksen N:o 1371/2007] liitteessä I [olevassa liitteessä A] olevan 6 artiklan 2 kohdan [viimeinen virke] esteenä [tämän tuomion 10–13 kohdassa] mainitun kaltaisille Belgian kansallisille rangaistussäännöksille, joiden mukaan ilman matkalippua matkustava junamatkustaja – joka ei myöskään korjaa tilannetta säännösten mukaiseksi säännöissä asetettujen määräaikojen kuluessa – tekee rikosoikeudellisen rikkomuksen, joka sulkee pois kaikki sopimussuhteet kuljetusyhtiön ja junamatkustajan välillä siten, että junamatkustaja menettää myös oikeutensa vedota unionin ja Belgian kansallisen oikeuden mukaisiin oikeussuojasäännöksiin, jotka perustuvat (yksinomaan) kyseisen kuluttajan kanssa syntyneeseen sopimussuhteeseen – –?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy tällä kysymyksellään unionin tuomioistuimelta, onko asetuksen N:o 1371/2007 liitteessä I olevassa liitteessä A olevan 6 artiklan 2 kohdan viimeistä virkettä tulkittava siten, että se on esteenä sellaisille kansallisille säännöksille, joiden mukaan henkilöllä, joka tekee junamatkan ilman, että hänellä olisi matkalippua sitä varten, ja joka ei korjaa tilannettaan säännösten mukaiseksi näissä säännöksissä asetettujen määräaikojen kuluessa, ei ole sopimussuhdetta rautatieyrityksen kanssa.
Kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävässä asiassa asianosaiset ovat eri mieltä siitä, onko tämän säännöksen nojalla solmittu kuljetussopimus heti, kun henkilö matkustaa junassa, riippumatta siitä, onko hänellä sitä varten matkalippua vai ei. Näin ollen on määriteltävä, säädetäänkö asetuksen N:o 1371/2007 liitteessä I olevassa liitteessä A olevassa 6 artiklan 2 kohdassa kuljetussopimuksen syntymisen edellytyksistä.
On palautettava mieleen, että asetuksen N:o 1371/2007 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Kuljetussopimus”, säädetään, että kuljetussopimuksen tekemiseen sovelletaan kyseisen asetuksen liitteessä I olevassa liitteessä A olevien II ja III osan määräyksiä. Näissä säännöksissä ei kuitenkaan säädetä yksityiskohtaisella tavalla tällaisen sopimuksen tekemisen edellytyksistä.
Asetuksen N:o 1371/2007 liitteessä I olevassa liitteessä A olevan 6 artiklan 2 kohdan mukaan nimittäin ”kuljetussopimuksen todisteena on yksi tai useampi matkustajalle kirjoitettu matkalippu. Matkalipun puuttuminen, puutteellisuus tai katoaminen ei vaikuta kuljetussopimuksen olemassaoloon eikä voimassaoloon, vaan kuljetussopimus pysyy näiden yhtenäisten oikeussäännösten alaisena, ottaen kuitenkin huomioon 9 artiklan mukaiset seuraukset”.
Tämän säännöksen sanamuodosta seuraa, että siinä edellytetään aikaisemmin tehdyn kuljetussopimuksen olemassaoloa, ja säännös koskee ainoastaan todistetta tällaisen sopimuksen olemassaolosta, mikä todetaan yhden tai useamman matkalipun avulla. Kyseisen säännöksen toinen virke koskee niitä tapauksia, joissa junamatkustaja ei pysty esittämään matkalippua tai joissa matkalippu on puutteellinen, ja siinä säädetään, että nämä seikat eivät vaikuta kuljetussopimuksen olemassaoloon eivätkä voimassaoloon mutta siinä ei kuitenkaan täsmennetä sitä, minkä sääntöjen mukaisesti kuljetussopimus on tehtävä.
Erityisesti on niin, että kyseisen säännöksen toisessa virkkeessä tarkoitettua matkalipun puuttumista voidaan tulkita ainoastaan siten, että se tarkoittaa, että kuljetussopimus on tehty aikaisemmin ja että matkustaja ei voi esittää todistetta, josta ilmenee hänen hankkineen matkalipun, sillä muussa tapauksessa kyseisen säännöksen ensimmäiseltä virkkeeltä poistettaisiin kokonaan sen tehokas vaikutus.
Asetuksen N:o 1371/2007 liitteessä I olevassa liitteessä A olevan 6 artiklan 1 kohdan mukaan kuljettaja sitoutuu kuljetussopimuksella kuljettamaan matkustajan sekä tarvittaessa matkatavaran ja ajoneuvot määräpaikkaan. Tämä säännös perustuu myös siihen olettamaan, että kuljetussopimus on tehty aikaisemmin, mutta siinä ei täsmennetä, millä tavalla se on täytynyt tehdä.
Lisäksi kyseisessä liitteessä A olevassa 6 artiklan 3 kohdassa täsmennetään ainoastaan, että matkalippu on, kunnes toisin osoitetaan, todiste kuljetussopimuksen solmimisesta ja sen sisällöstä.
Tästä seuraa, että kyseisessä liitteessä A olevaa 6 artiklan 2 kohtaa ei voida tulkita siten, että siinä säädettäisiin kuljetussopimuksen syntymisen edellytyksistä.
Tätä tulkintaa tukee sen asiayhteyden, johon kyseinen säännös kuuluu, analyysi.
Asetuksen N:o 1371/2007 liitteessä I olevassa liitteessä A olevan 9 artiklan, johon kyseisessä liitteessä A olevassa 6 artiklan 2 kohdassa viitataan, mukaan matkustajalla on nimittäin matkan alusta lähtien oltava voimassa oleva matkalippu, joka hänen on esitettävä lippuja tarkastettaessa. Sen 9 artiklassa säädetään myös, että yleisissä kuljetusehdoissa voidaan määrätä, että matkustajan, joka ei esitä voimassa olevaa matkalippua, on maksettava kuljetusmaksu ja sen lisäksi lisämaksu ja että matkustaja, joka kieltäytyy heti maksamasta kuljetusmaksua tai lisämaksua, voidaan poistaa junasta. Tässä säännöksessä säädetään siten yksinomaan sanktioista, jotka voidaan määrätä sellaiselle matkustajalle, jolla ei ollut hallussaan matkalippua ja joka ei ollut korjannut tilannettaan myöhemmin säännösten mukaiseksi, eikä se sisällä mitään tietoja kuljetussopimuksen syntymisen edellytyksistä.
Sama pätee asetuksen N:o 1371/2007 liitteessä I olevassa liitteessä A olevan II osan muihin säännöksiin. Liitteessä A olevan 8 artiklan 1 kohdassa säädetään nimittäin, että kuljetusmaksu on maksettava etukäteen, ellei matkustajan ja kuljettajan kesken ole toisin sovittu. Kyseisessä liitteessä A olevan II osan 7 artikla koskee matkalippua ja 10 artikla hallinnollisten muodollisuuksien täyttämistä ja 11 artikla junan peruuntumista tai myöhästymistä.
Tällaisessa tilanteessa on päädyttävä siihen, että asetuksen N:o 1371/2007 liitteessä I olevassa liitteessä A olevaa 6 artiklan 2 kohtaa ei voida tulkita siten, että siinä säädettäisiin kuljetussopimuksen syntymisen edellytyksistä, koska niistä säädetään relevanteissa kansallisissa säännöksissä.
Edellä olevien seikkojen perustella esitettyyn kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1371/2007 liitteessä I olevassa liitteessä A olevan 6 artiklan 2 kohdan viimeistä virkettä on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sellaisille kansallisille säännöksille, joiden mukaan henkilöllä, joka tekee junassa matkan ilman, että hänellä olisi matkalippua sitä varten, ja joka ei korjaa tilannettaan säännösten mukaiseksi näissä säännöksissä asetettujen määräaikojen kuluessa, ei ole sopimussuhdetta rautatieyrityksen kanssa.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Rautatieliikenteen matkustajien oikeuksista ja velvollisuuksista 23.10.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1371/2007 liitteessä I olevan kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan, 9.5.1980 tehdyn yleissopimuksen (COTIF), sellaisena kuin se on muutettuna kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen 3.6.1999 tehdyllä muutospöytäkirjalla, liitteessä A olevan 6 artiklan 2 kohdan viimeistä virkettä on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sellaisille kansallisille säännöksille, joiden mukaan henkilöllä, joka tekee junassa matkan ilman, että hänellä olisi matkalippua sitä varten, ja joka ei korjaa tilannettaan säännösten mukaiseksi näissä säännöksissä asetettujen määräaikojen kuluessa, ei ole sopimussuhdetta rautatieyrityksen kanssa.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: hollanti.