CELEX: 62018CJ0473
Zahtjev za prethodnu odluku
Socijalna sigurnost
Radnici migranti
Pravila Europske unije o preračunavanju valuta
Uredba (EZ) br. 987/2009
Odluka br. H3 Administrativne komisije za koordinaciju sustavâ socijalne sigurnosti
Izračun dodatka u visini razlike za obiteljske naknade koje se duguju radniku koji boravi u državi članici i radi u Švicarskoj
Određivanje referentnog datuma tečaja

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 90. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (
SL 2009., L 284, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171.) i Odluke Administrativne komisije za koordinaciju sustavâ socijalne sigurnosti br. H3 od 15. listopada 2009. o datumu koji se uzima u obzir za određivanje tečaja iz članka 90. Uredbe (EZ) br. 987/2009 (
SL 2010., C 106, str. 56
.; u daljnjem tekstu: Odluka br. H3).
Zahtjev je upućen u okviru spora između GP‑a i Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Baden‑Württemberg West (Savezna agencija za zapošljavanje – Fond za obiteljske naknade Zapadnog Baden–Wurtemberga, Njemačka; u daljnjem tekstu: Fond za obiteljske naknade) o dodjeli dodatka u Njemačkoj u visini razlike naknada za djecu koje su primljene u Švicarskoj.
Pravni okvir
Međunarodno pravo
Člankom 8. Sporazuma o slobodnom kretanju osoba između Europske zajednice i njezinih država članica s jedne strane i Švicarske Konfederacije s druge strane, koji je potpisan u Luxembourgu 21. lipnja 1999. i koji je odobren u ime Europske zajednice Odlukom Vijeća i Komisije 2002/309/EZ, Euratom o Sporazumu o znanstvenoj i tehnološkoj suradnji od 4. travnja 2002. o sklapanju sedam sporazuma sa Švicarskom Konfederacijom (
SL 2002., L 114, str. 6
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 60., str. 3.; u daljnjem tekstu: Sporazum o slobodnom kretanju osoba) propisuje se:
„Ugovorne stranke osiguravaju, u skladu s Prilogom II., usklađenost sustava socijalne sigurnosti posebno s ciljem:
(a)
osiguranja jednakog postupanja;
(b)
određivanja zakonodavstva koje se primjenjuje;
[…]
(d)
isplate davanja osobama koje borave na području ugovornih stranaka;
[…]”
Prilog II. Sporazumu o slobodnom kretanju osoba naslovljen „Koordinacija sustavâ socijalne sigurnosti”, kako je izmijenjen Odlukom 1/2012 Zajedničkog odbora uspostavljenog na temelju navedenog sporazuma od 31. ožujka 2012. (
SL 2012., L 103, str. 51
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 6., str. 319.; u daljnjem tekstu: Prilog II. Sporazumu o slobodnom kretanju osoba), stupio je na snagu 1. travnja 2012.
U skladu s člankom 1. Priloga II. Sporazumu o slobodnom kretanju osoba:
„1.   U pogledu koordinacije sustavâ socijalne sigurnosti, ugovorne su stranke suglasne međusobno primjenjivati pravne akte Europske unije koji su navedeni i kako su izmijenjeni odjeljkom A ovog Priloga ili pravila koja su istovjetna takvim aktima.
2.   Pojam ‚država članica/države članice’ sadržan u pravnim aktima iz odjeljka A ovog Priloga smatra se da uključuje Švicarsku uz države obuhvaćene odgovarajućim pravnim aktima Europske unije.”
Člankom 2. stavkom 1. tog Priloga II. određuje se:
„Za potrebe primjene odredbi ovog Priloga, ugovorne stranke uzimaju u obzir pravne akte Europske unije iz odjeljka B ovog Priloga.”
Odjeljak A navedenog Priloga II. poziva se na Uredbu (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (
SL 2004., L 166, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 988/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. (
SL 2009., L 284, str. 43
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 213.; u daljnjem tekstu: Uredba br. 883/2004), i Uredbu br. 987/2009. Odjeljak B Priloga II. poziva se na Odluku br. H3.
Pravo Unije
Člankom 68. stavcima 1. i 2. Uredbe br. 883/2004 propisuje se:
„1.   Ako su tijekom istog razdoblja i za iste članove obitelji predviđena davanja na temelju zakonodavstva više od jedne države članice, primjenjuju se sljedeća pravila prednosti:
(a)
u slučaju davanja koje može priznati više država članica po različitim osnovama, redoslijed prioriteta je sljedeći: prvo, prava koja postoje po osnovi djelatnosti u svojstvu zaposlene ili samozaposlene osobe, drugo, prava koja postoje po osnovi korištenja mirovine i na kraju prava stečena po osnovi boravišta;
[…]
2.   U slučaju preklapanja prava, obiteljska se davanja pružaju prema zakonodavstvu koje je određeno prema pravilima prednosti u skladu sa stavkom 1. Prava na obiteljska davanja na temelju drugog zakonodavstva ili zakonodavstava u sukobu obustavljaju se do visine iznosa utvrđenog prvim zakonodavstvom, a omogućava se stjecanje dodatka u visini razlike koji po potrebi prelazi ovaj iznos. […]”
Članak 90. Uredbe br. 987/2009 glasi kako slijedi:
„Radi primjene Uredbe [br. 883/2004] i Uredbe [br. 987/2009], tečaj između dviju valuta je referentni tečaj koji objavljuje Europska središnja banka. Datum koji se uzima u obzir za određivanje tečaja utvrđuje Administrativna komisija [za koordinaciju sustavâ socijalne sigurnosti iz članka 71. Uredbe br. 883/2004].”
Uvodna izjava 1. Odluke br. H3 glasi:
„Brojne odredbe Uredbe [br. 883/2004] – poput […] članka 68. stavka 2. […] – i Uredbe [br. 987/2009] […] odnose se na situacije u kojima treba odrediti tečaj koji treba koristiti za isplatu, izračun ili ponovni izračun nekog davanja […]” [neslužbeni prijevod]
Točke 2. do 5. Odluke br. H3 glase kako slijedi:
„2.
Osim ako ovom odlukom nije drukčije predviđeno, tečaj je onaj objavljen na dan kada ustanova izvršava operaciju o kojoj je riječ.
3.
Ustanova države članice koja u svrhe uspostave prava i prvog izračuna nekog davanja treba preračunati iznos u valutu neke druge države članice, koristi:
(a)
ako na temelju predmetnog nacionalnog zakonodavstva ustanova treba uzeti u obzir iznose poput prihoda ili davanja tijekom određenog razdoblja koje prethodi datumu za koji se davanje izračunava: tečaj koji je objavljen za posljednji dan predmetnog razdoblja;
(b)
ako na temelju predmetnog nacionalnog zakonodavstva za izračun davanja ustanova treba voditi računa o određenom iznosu: tečaj objavljen za prvi dan mjeseca koji neposredno prethodi mjesecu tijekom kojeg se odredba treba primijeniti.
4.
Stavak 3. primjenjuje se
mutatis mutandis
ako ustanova države članice mora preračunati iznos u valutu druge države članice kako bi ponovno izračunala davanja nakon promjena činjeničnog stanja ili pravnog položaja predmetne osobe.
5.
Kako bi se ponovno izračunalo davanje koje se redovito indeksira na temelju nacionalnog zakonodavstva, ustanova koja pruža navedeno davanje koristi, ako iznosi izraženi u nekoj drugoj valuti utječu na davanje, tečaj primjenjiv prvoga dana mjeseca koji prethodi mjesecu tijekom kojeg se indeksacija treba izvršiti, osim u slučaju da nacionalnim zakonodavstvom nije drukčije određeno.” [neslužbeni prijevod]
Njemačko pravo
Pravila o dječjem doplatku za osobe koje su u cijelosti obveznici poreza na dohodak u Njemačkoj određena su u člancima 62. i sljedećima Einkommensteuergesetza (Zakon o porezu na dohodak, BGBl. 2009. I, str. 3366.; u daljnjem tekstu: EStG).
Na temelju članka 65. stavka 1. prve rečenice točke 2. EStG‑a, dječji doplatak ne isplaćuje se za dijete za koje su u inozemstvu dodijeljena davanja koja su usporediva s dječjim doplatkom.
Glavni postupak i prethodna pitanja
Tužiteljica u glavnom postupku, GP, i njezin suprug borave u Njemačkoj i rade u Švicarskoj. Imaju dvoje djece. Od veljače 2012. suprug je u Švicarskoj primio dva mjesečna davanja za uzdržavano dijete u iznosu od 200 švicarskih franaka (CHF) (oko 179 eura).
Dana 19. kolovoza 2015. GP je Fondu za obiteljske naknade podnijela zahtjev za isplatu dodatka u visini razlike dječjeg doplatka.
Odlukom od 8. rujna 2015., koja je nakon prigovora potvrđena 14. listopada 2015., Fond za obiteljske naknade odbio je taj zahtjev za razdoblje od travnja 2012. do prosinca 2014. Pozivajući se na članak 90. Uredbe br. 987/2009 i na Odluku br. H3 ta ustanova smatrala je da, kako bi se utvrdilo postojanje prava na takav dodatak u visini razlike i, po potrebi, njegov iznos, treba primijeniti tečaj objavljen prvi dan mjeseca koji prethodi mjesecu tijekom kojeg se izračun izvršava. Budući da je taj izračun izvršen na dan donošenja odluke od 8. rujna 2015., primjenjivi tečaj je onaj objavljen 1. kolovoza 2015. Primjenom tog tečaja, iznos od 200 CHF odgovarao je iznosu od 188,71 eura, odnosno iznosu višem od onoga koji je Savezna Republika Njemačka dodjeljivala između 2012. i 2014. na ime dječjeg doplatka, odnosno 184 eura mjesečno za prva dva djeteta. Slijedom toga, Fond za obiteljske naknade smatrao je da ne duguje nikakav dodatak u visini razlike dječjeg doplatka za razdoblje o kojem je riječ.
GP je podnijela tužbu pred sudom koji je uputio zahtjev, Finanzgerichtom Baden‑Württemberg (Financijski sud u Baden‑Württembergu, Njemačka), protiv odluka Fonda za obiteljske naknade od 8. rujna i 14. listopada 2015. i protiv njegove kasnije odluke. GP pred sudom koji je uputio zahtjev tvrdi da se točka 3. podtočka (b) Odluke br. H3 primjenjuje na njezin predmet i da izraze „mjesec tijekom kojeg se odredba treba primijeniti”, koji se nalaze u toj odredbi, treba tumačiti na način da oni u ovom slučaju obuhvaćaju travanj 2012., odnosno mjesec od kojeg su uredbe br. 883/2004 i 987/2009 postale primjenjive na njezinu situaciju na temelju stupanja na snagu, na taj datum, Priloga II. Sporazumu o slobodnom kretanju osoba. Slijedom toga, tečaj koji se primjenjuje na temelju točke 3. podtočke (b) Odluke br. H3 jest onaj objavljen 1. ožujka 2012. S obzirom na to da bi korištenje tog tečaja dovelo do preračunane vrijednosti od 331,90 eura švicarskog dječjeg doplatka za dvoje djece, odnosno 165,95 eura po djetetu, GP zahtijeva isplatu mjesečnog dodatka u visini razlike u iznosu od 36,10 eura (18,05 eura po djetetu) od travnja 2012. do prosinca 2014.
Sud koji je uputio zahtjev smatra da rješenje spora koji se pred njim vodi ovisi o tumačenju Odluke br. H3. Izražava sumnje u pogledu primjenjivosti točke 3. podtočke (b) te odluke u dijelu u kojoj je prema njezinu tekstu riječ o preračunavanju iznosa koje predmetna ustanova države članice provodi u valutu druge države članice ako ta ustanova treba voditi računa o određenom iznosu na temelju nacionalnog zakonodavstva, dok u ovom slučaju Fond za obiteljske naknade treba u eure preračunati svotu izraženu u švicarskim francima, to jest preračunati u valutu vlastite države članice na temelju prava Unije, odnosno Uredbe br. 883/2004. Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, takva neizvjesnost odnosi se i na točku 4. Odluke br. H3.
U slučaju u kojem bi se zbog nepostojanja odredbe protivne Odluci br. H3 trebale primijeniti odredbe njezine točke 2., sud koji je uputio zahtjev pita se, u pogledu izraza „ustanova izvršava operaciju o kojoj je riječ” koja se tamo nalazi, koja država i koja operacija su obuhvaćene.
Naposljetku, sud koji je uputio zahtjev pita se o mogućoj primjeni točke 5. Odluke br. H3 za koju prema njegovu mišljenju također postoje poteškoće prilikom tumačenja.
U tim je okolnostima Finanzgericht Baden‑Württemberg (Financijski sud u Baden‑Württembergu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Koju odredbu Odluke br. H3 […] treba primijeniti u okolnostima poput onih u glavnom postupku prilikom preračunavanja valute obiteljskih davanja koja se odnose na djecu u obliku dječjeg doplatka odnosno naknada za djecu?
2.
Kako konkretno treba tumačiti odredbu koju u skladu s tim treba primijeniti prilikom određivanja iznosa dodatka u visini razlike dječjeg doplatka koji ovisi o tečaju?
(a)
Ako treba primijeniti točku 2. Odluke br. H3: koji je dan u smislu te odredbe dan ‚kada ustanova izvršava operaciju o kojoj je riječ’?
(b)
Ako treba primijeniti točku 3. podtočku (b) (po potrebi u vezi s točkom 4.) Odluke br. H3: koji mjesec je u smislu te odredbe mjesec ‚tijekom kojeg se odredba treba primijeniti’?
(c)
Ako treba primijeniti točku 5. Odluke br. H3: je li derogatorna klauzula koja omogućava primjenu nacionalnog prava usklađena s ovlaštenjem normiranim u članku 90. [Uredbe br. 987/2009]? Ako je odgovor da: zahtijeva li formulacija „drukčije uređeno” u nacionalnom pravu uređenje formalnim zakonom ili je dovoljan naputak nacionalnog upravnog tijela?
3.
Postoje li posebnosti kada njemački Fond za obiteljska davanja preračunava valutu švicarskih naknada za djecu?
(a)
Je li prilikom primjene Odluke br. H3 u odnosu na Švicarsku važno da se njemačkim nacionalnim pravom u članku 65. stavku 1. prvoj rečenici točki 2. [EStG‑a] propisuje isključenje davanja?
(b)
Je li za preračunavanje valute u skladu s Odlukom br. H3 važno kada je švicarska ustanova odobrila ili isplatila obiteljska davanja?
(c)
Je li za preračunavanje valute na temelju Odluke br. H3 važno kada je njemačka ustanova odbila ili odobrila dodatak u visini razlike dječjeg doplatka?”
O prethodnim pitanjima
Treće pitanje
Budući da se treće pitanje odnosi na mogući učinak preračunavanja davanja koja je u švicarskim francima isplatila švicarska ustanova u valutu države članice na primjenu i tumačenje odredbi prava Unije obuhvaćenih prvim dvama pitanjima, prvo treba odgovoriti na njega.
Tim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita utječe li na primjenu i tumačenje članka 90. Uredbe br. 987/2009 i Odluke br. H3 u vezi s novčanim preračunavanjem naknade za djecu radi određivanja mogućeg iznosa dodatka u visini razlike na temelju članka 68. stavka 2. Uredbe br. 883/2004 činjenica da to davanje isplaćuje švicarska ustanova u švicarskim francima.
Najprije, valja podsjetiti na to da ugovorne stranke u skladu s člankom 8. Sporazuma o slobodnom kretanju osoba osiguravaju, u skladu s Prilogom II. Sporazumu o slobodnom kretanju osoba, usklađenost sustava socijalne sigurnosti posebno s ciljem određivanja zakonodavstva koje se primjenjuje i isplate davanja osobama koje borave na području ugovornih stranaka. Tim Prilogom II. odjeljkom A predviđa se primjena uredbi 883/2004 i 987/2009 među ugovornim strankama. Budući da se prema članku 1. stavku 2. navedenog priloga II. za „[p]ojam ‚država članica/države članice’ sadržan u pravnim aktima iz odjeljka A tog Priloga smatra da uključuje Švicarsku uz države obuhvaćene odgovarajućim pravnim aktima Europske unije”, odredbe te uredbe obuhvaćaju i Švicarsku Konfederaciju (vidjeti u tom smislu presudu od 14. ožujka 2019., Dreyer,
C‑372/18
,
EU:C:2019:206
, t.
29.
i navedenu sudsku praksu). Isto vrijedi i za odredbe Odluke br. H3 jer se Prilogom II. odjeljkom B Sporazuma o slobodnom kretanju osoba predviđa da ugovorne stranke uzimaju u obzir tu odluku.
U tim okolnostima situacija osobe GP, koja boravi i radi u Švicarskoj poput svojega supruga, koji prima obiteljska davanja koja je dodijelila švicarska ustanova, ulazi u područje primjene uredbi br. 883/2004 i 987/2009 te Odluke br. H3 (vidjeti po analogiji presudu od 14. ožujka 2019., Dreyer,
C‑372/18
,
EU:C:2019:206
, t.
30.
).
Iz toga proizlazi da na temelju tih akata Unije prema navedenim davanjima i novčanom preračunavanju njihova iznosa treba postupati jednako kao prema davanjima koja se primaju u državi članici Unije. Što se tiče trećeg pitanja podtočke (a) suda koji je uputio zahtjev u vezi s relevantnosti isključenja, na temelju članka 65. stavka 1. prve rečenice točke 2. EStG‑a, dječjeg doplatka u Njemačkoj ako je usporedivo davanje dodijeljeno u inozemstvu, u ovom slučaju Švicarskoj, pravilo o zabrani preklapanja propisano nacionalnim pravom države članice može se primjenjivati samo ako je utvrđeno da je ta primjena protivna pravu Unije (vidjeti u tom smislu presudu od 12. lipnja 2012., Hudzinski i Wawrzyniak,
C‑611/10 i C‑612/10
,
EU:C:2012:339
, t.
71.
).
Treba dodati da bi drukčija primjena uredbi br. 883/2004 i 987/2009 te Odluke br. H3 u situaciji poput one u sporu u glavnom postupku bila protivna cilju jednakog postupanja koji se nastoji osigurati koordinacijom sustava socijalne sigurnosti propisanom u članku 8. Sporazuma o slobodnom kretanju osoba.
Slijedom toga na treće pitanje treba odgovoriti da na primjenu i tumačenje članka 90. Uredbe br. 987/2009 i Odluke br. H3 u vezi s novčanim preračunavanjem naknade za djecu radi određivanja mogućeg iznosa dodatka u visini razlike na temelju članka 68. stavka 2. Uredbe br. 883/2004 ne utječe činjenica da to davanje isplaćuje švicarska ustanova u švicarskim francima.
Prvo pitanje
Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti želi znati koja se odredba Odluke br. H3 prilikom preračunavanja valuta u kojima su izražene naknade za djecu primjenjuje radi određivanja mogućeg iznosa dodatka u visini razlike na temelju članka 68. stavka 2. Uredbe br. 883/2004.
Kako bi se odgovorilo na to pitanje kao prvo treba podsjetiti da je Odluka br. H3 provedbeni akt uredbi br. 883/2004 i 987/2009. Prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda, provedbeni akt ili akt primjene treba, ako je to moguće, tumačiti u skladu s odredbama temeljnog akta (vidjeti u tom smislu presude od 14. svibnja 2009., Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely,
C‑161/08
,
EU:C:2009:308
, t.
38.
, i od 19. srpnja 2012., Pie Optiek,
C‑376/11
,
EU:C:2012:502
, t.
34.
).
Kao drugo, iako se uvodnom izjavom 1. Odluke br. H3 navodi članak 68. stavak 2. Uredbe br. 883/2004 kao odredba koja se poziva na „situacije u kojima treba odrediti tečaj koji treba koristiti za isplatu, izračun ili ponovni izračun davanja”, ni točka 2. te odluke ni njezine točke 3. do 5., kojima se određuju tečajevi na koje se treba pozivati u određenim posebnim situacijama koje se odnose na davanja, ne navode izričito na koje se odredbe uredbi br. 883/2004 i 987/2009 one primjenjuju.
U tim okolnostima odredba Odluke br. H3 koja je primjenjiva u slučaju iz prvog pitanja mora se odrediti vodeći računa o prirodi i cilju predmetnog davanja.
U tom pogledu davanje o kojem je riječ u glavnom postupku, a sastoji se od dodatka u visini razlike koji se može isplatiti na ime mjesečnih obiteljskih davanja, temelji se na članku 68. Uredbe br. 883/2004. Sukladno stavku 1. točki (a) tog članka, ako su tijekom istog razdoblja i za iste članove obitelji predviđena davanja na temelju zakonodavstva više od jedne države članice po različitim osnovama, prava koja postoje po osnovi djelatnosti u svojstvu zaposlene ili samozaposlene osobe imaju prednost u odnosu na ona stečena po osnovi boravišta. Stavkom 2. navedenog članka propisuje se da se obiteljska davanja pružaju prema zakonodavstvu koje je određeno prema pravilima prednosti, davanja na temelju drugog zakonodavstva ili zakonodavstava u sukobu obustavljaju se do visine iznosa utvrđenog prvim zakonodavstvom, a omogućava se stjecanje dodatka u visini razlike koja po potrebi prelazi ovaj iznos.
Sud je presudio da je cilj takvog pravila o zabrani preklapanja korisniku davanja koje isplaćuje više država članica zajamčiti ukupan iznos davanja koji je istovjetan najpovoljnijem iznosu davanja koji mu se mora isplatiti na temelju zakonodavstva jedne od tih država (presuda od 30. travnja 2014., Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
, t.
46.
i navedena sudska praksa).
Kako bi se prilikom usporedbe iznosa izraženih u različitim valutama zajamčila isplata ukupnog iznosa koji je istovjetan iznosu najpovoljnijeg davanja, treba koristiti referentni tečaj koji je objavila Europska središnja banka na datum koji je najbliži mogući onomu isplate davanja. U vezi s davanjima koja se isplaćuju u redovitim vremenskim razmacima, u ovom slučaju mjesečno, to tijekom dugog vremenskog razdoblja znači korištenje različitog tečaja za svaku isplatu.
Naime, zadržavanje jedinstvenog tečaja za takvo razdoblje, iako tečajevi mogu značajno fluktuirati tijekom tog razdoblja, moglo bi lišiti korisnika davanja dijela iznosa najpovoljnijeg davanja ili mu dodijeliti iznos koji ga premašuje.
Iako, kao što to ističe njemačka vlada u svojim pisanim očitovanjima, nužnost provedbe izračuna koji se temelji na novom tečaju na svaki dan dospijeća čini dodatno administrativno opterećenje za nadležne ustanove socijalne sigurnosti, poštovanje jasnog teksta i cilja na kojemu se zasniva ne dopušta priznavanje izračuna na drugi način zbog veće prikladnosti (vidjeti po analogiji presudu od 30. travnja 2014., Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
, t.
38.
).
Kada je riječ o odredbama Odluke br. H3 koje se mogu primijeniti u svrhe spora u glavnom postupku, točkom 2. te odluke propisuje se da je, osim ako njome nije drukčije predviđeno, tečaj koji se treba koristiti onaj objavljen na dan kada ustanova izvršava operaciju o kojoj je riječ.
Treba utvrditi da primjena tog pravila na davanje o kojemu je riječ u glavnom postupku može dovesti do korištenja novog tečaja za svaku isplatu dotičnog obiteljskog davanja i, po potrebi, dodatka u visini razlike, što je, kao što to proizlazi iz točki 34. do 36. ove presude, u skladu s ciljem isplate dodatka u visini razlike na temelju članka 68. stavka 2. Uredbe br. 883/2004, a koji se sastoji od jamčenja isplate ukupnog iznosa koji je istovjetan iznosu najpovoljnijeg davanja.
Međutim, treba istaknuti da iz njegova teksta proizlazi da točka 2. Odluke br. H3 ima dopunsku ulogu na način da se ona primjenjuje radi određivanja tečaja koji treba koristiti u pogledu odredbi uredbi br. 883/2004 i 987/2009 obuhvaćenih tom odlukom, osim ako njome nije drukčije predviđeno. Slijedom toga, treba ispitati jesu li točke 3. do 5. Odluke br. H3, koje je naveo sud koji je uputio zahtjev, primjenjive na situaciju poput one o kojoj je riječ u sporu u glavnom postupku.
U tom pogledu treba zaključiti, prije svega, da sam tekst točke 3. Odluke br. H3 isključuje primjenu te odredbe u takvoj situaciji. Naime, s jedne strane, navedena odredba može se primjenjivati u slučajevima u kojima ustanova države članice „treba preračunati iznos u valutu neke druge države članice”. Međutim, spor u glavnom postupku predstavlja obrnutu situaciju, odnosno preračunavanje, od strane ustanove socijalne sigurnosti neke države članice, iznosa koji je izražen u valuti druge države u svoju valutu.
S druge strane, navedena točka 3. podtočke (a) i (b) navodi uzimanje u obzir iznosa „na temelju nacionalnog zakonodavstva”, iako u situaciji o kojoj je riječ u sporu u glavnom postupku, obveza vođenja računa o iznosu davanja isplaćenih u Švicarskoj za izračun dodatka u visini razlike koji se možda duguje u Njemačkoj proizlazi iz primjene članka 68. stavka 2. Uredbe br. 883/2004 i Sporazuma o slobodnom kretanju osoba.
Potom, točka 4. Odluke br. H3 ne može biti primjenjiva jer se i ona odnosi na situacije u kojima ustanova neke države članice treba preračunati iznos u valutu druge države. Osim toga, iz njezina teksta, a osobito izraza „[točka] 3. primjenjuje se
mutatis mutandis
ako ustanova države članice mora razmijeniti iznos […] kako bi izračunala davanja” proizlazi da predstavlja posebnu primjenu točke 3. te odluke.
Naposljetku, točka 5. Odluke br. H3 primjenjuje se radi ponovnog izračuna davanja koje je redovito indeksirano na temelju nacionalnog zakonodavstva, ako iznosi izraženi u nekoj drugoj valuti utječu na to davanje. Tekst te odredbe ne protivi se u načelu njezinoj primjeni radi određivanja dodatka u visini razlike koji se može dugovati ako je obiteljsko davanje države članice koje je obustavljeno do visine iznosa utvrđenog prvim zakonodavstvom na temelju članka 68. stavka 2. Uredbe br. 883/2004 redovito indeksirano.
Međutim, sud koji je uputio zahtjev ističe da je od 2010. do 2014. dječji doplatak u Njemačkoj u iznosu od 184 eura za svako od dva prva djeteta ostao jednak te se od 2015. povećavao jednom godišnje. Iz toga proizlazi da se to davanje nije nijednom povećalo tijekom razdoblja u kojem je zatražen dodatak u visini razlike u ovom slučaju, odnosno između travnja 2012. i prosinca 2014.
U tim okolnostima ne može se smatrati da je navedeno davanje redovito indeksirano u smislu točke 5. Odluke br. H3. Naime, priznati primjenjivost te odredbe dovelo bi do korištenja tečaja objavljenog na datum koji je previše udaljen od većine mjesečnih obiteljskih davanja o kojima je riječ u glavnom postupku, što bi naškodilo cilju članka 68. stavka 2. Uredbe br. 883/2004 navedenom u točki 34. ove presude.
Budući da nijedna od točki 3. do 5. Odluke br. H3 nije primjenjiva u situaciji poput one u glavnom postupku, treba se primijeniti točka 2., kao što proizlazi iz točke 40. ove presude.
Slijedom toga, na prvo pitanje treba odgovoriti da Odluku br. H3 treba tumačiti na način da prilikom preračunavanja valuta u kojima su izražene naknade za djecu radi određivanja mogućeg iznosa dodatka u visini razlike na temelju članka 68. stavka 2. Uredbe br. 883/2004 treba primijeniti njezinu točku 2.
Drugo pitanje
Svojim drugim pitanjem, postavljenim u slučaju da se presudi da se točka 2. Odluke br. H3 primjenjuje na situaciju poput one o kojoj je riječ u sporu u glavnom postupku, sud koji je uputio zahtjev pita u biti koji je doseg pojma „dan kada ustanova izvršava operaciju o kojoj je riječ” u smislu te odredbe.
Treba utvrditi da u okolnostima poput onih o kojima je riječ u sporu u glavnom postupku taj pojam obuhvaća dan na koji nadležna ustanova države zaposlenja koja je prije svega odgovorna za isplatu obiteljskog davanja o kojem je riječ izvršava tu isplatu. Naime, ona se izvršava u svakom slučaju, dok se isplata davanja koja je predvidjela država boravišta, u obliku dodatka u visini razlike, izvršava samo u određenim okolnostima te je stoga uvjetovana i neizvjesna. Tek nakon plaćanja tog davanja od strane države zaposlenja i preračunavanja njegova iznosa u valutu države boravišta zainteresirana osoba može iskoristiti pravo na taj dodatak u potonjoj državi ako je preračunani iznos niži od iznosa istog davanja koje se mora isplatiti prema zakonodavstvu države boravišta (vidjeti po analogiji presudu od 30. travnja 2014., Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
, t.
45.
i
47.
).
To tumačenje je usto u skladu s ciljem pravila o zabrani preklapanja propisanog u članku 68. stavku 2. Uredbe br. 883/2004, kao što je navedeno u točki 34. ove presude.
Slijedom toga, na drugo pitanje podtočku (a) treba odgovoriti da točku 2. Odluke br. H3 treba tumačiti na način da u situaciji poput one u glavnom postupku pojam „dan kada ustanova izvršava operaciju o kojoj je riječ” u smislu te odredbe obuhvaća dan na koji nadležna ustanova države zaposlenja izvršava isplatu obiteljskog davanja o kojem je riječ.
S obzirom na odgovor na prvo pitanje, drugo pitanje podtočke (b) i (c) ne treba ispitati.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenoga, Sud (osmo vijeće) odlučuje:

1.
Na primjenu i tumačenje članka 90. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 i Odluke br. H3 Administrativne komisije za koordinaciju sustavâ socijalne sigurnosti od 15. listopada 2009. o datumu koji se uzima u obzir za određivanje tečaja iz članka 90. Uredbe br. 987/2009 u vezi s novčanim preračunavanjem naknade za djecu radi određivanja mogućeg iznosa dodatka u visini razlike na temelju članka 68. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009., ne utječe činjenica da to davanje isplaćuje švicarska ustanova u švicarskim francima.

2.
Odluku br. H3 od 15. listopada 2009. treba tumačiti na način da prilikom preračunavanja valuta u kojima su izražene naknade za djecu radi određivanja mogućeg iznosa dodatka u visini razlike na temelju članka 68. stavka 2. Uredbe br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 988/2009, treba primijeniti njezinu točku 2.

3.
Točku 2. Odluke br. H3 od 15. listopada 2009. treba tumačiti na način da u situaciji poput one u sporu u glavnom postupku pojam „dan kada ustanova izvršava operaciju o kojoj je riječ” u smislu te odredbe obuhvaća dan na koji nadležna ustanova države zaposlenja izvršava isplatu obiteljskog davanja o kojem je riječ.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački