CELEX: 62016CJ0635
Apeliacinis skundas
Ieškinys dėl panaikinimo
Priimtinumas
Ieškinio dalyko nustatymas
Europos infrastruktūros tinklų priemonės (EITP) finansinė pagalba
Transporto sektorius (2014
2020 m. laikotarpis)
Kvietimai teikti pasiūlymus
Inovacijų ir tinklų programų vykdomoji įstaiga (INEA)
Elektroninis laiškas, kuriuo apeliantė buvo informuota apie jos pasiūlymo atmetimą
Vėlesnis Europos Komisijos sprendimas, kuriuo patvirtintas atrinktų pasiūlymų sąrašas
Veiksminga teisminė gynyba

Apeliaciniu skundu
Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV
(toliau –
Spliethoff
) prašo panaikinti 2016 m. spalio 11 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo nutartį Spliethoff’s Bevrachtingskantoor / Komisija (
T‑564/15
, nepaskelbta Rink.,
EU:T:2016:611
, toliau – skundžiama nutartis), kuria tas teismas atmetė jos ieškinį dėl sprendimo, tariamai išdėstyto 2015 m. liepos 17 d. Inovacijų ir tinklų programų vykdomosios įstaigos (INEA) elektroniniame laiške, panaikinimo.
Teisinis pagrindas
Reglamentas (ES) Nr. 58/2003
2002 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 58/2003, nustatančiame vykdomųjų įstaigų, kurioms pavedamos tam tikros Bendrijos programų valdymo užduotys, įstatus (
OL L 11, 2003, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 235), nustatytas vykdomųjų įstaigų steigimo ir veiklos teisinis pagrindas.
Šio reglamento 3 straipsnio „Vykdomųjų įstaigų sukūrimas ir likvidavimas“ 1 dalyje numatyta:
„Atlikusi išankstinę ekonominės naudos analizę, Komisija gali nuspręsti įsteigti vykdomąją įstaigą tam, kad patikėtų jai tam tikras užduotis, susijusias su vienos arba kelių Bendrijos programų valdymu. Ji nustato šios vykdomosios įstaigos veiklos trukmę.
<…>“
Minėto reglamento 6 straipsnio „Užduotys“ 1 ir 3 dalyse nustatyta:
„1.   Siekdama įgyvendinti 3 straipsnio 1 dalyje nustatytus tikslus, Komisija gali patikėti vykdomajai įstaigai bet kokias užduotis, kurių reikia Bendrijos programai įgyvendinti, išskyrus reikalaujančias įgaliojimų, leidžiančių veikti savo nuožiūra įgyvendinant politinį pasirinkimą.
<…>
3.   Sąlygas, kriterijus, parametrus ir tvarką, kurių turi laikytis vykdomoji įstaiga įgyvendindama straipsnio 2 dalyje nurodytas užduotis, ir Komisijos tarnybų, atsakingų už Bendrijos programas, kurių valdyme dalyvauja įstaiga, vykdomų patikrinimų išsamią informaciją nustato Komisija įgaliojimų suteikimo dokumente.“
Reglamentas (ES) Nr. 1316/2013
Pagal 2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1316/2013, kuriuo sukuriama Europos infrastruktūros tinklų priemonė ir iš dalies keičiamas Reglamentas (ES) Nr. 913/2010 bei panaikinami reglamentai (EB) Nr. 680/2007 ir (EB) Nr. 67/2010 (
OL L 348, 2013, p. 129
), 1 straipsnį šio reglamento tikslas – sukurti Europos infrastruktūros tinklų priemonę (EITP), kuria būtų nustatomos Sąjungos finansinės paramos teikimo transeuropiniams tinklams, siekiant remti transporto, telekomunikacijų ir energetikos infrastruktūros sektoriuje vykdomus bendro intereso projektus ir išnaudoti galimą tų sektorių sinergiją, sąlygos, metodai ir procedūros. Juo taip pat nustatomas išteklių, kurie turi būti skiriami pagal 2014–2020 m. daugiametę finansinę programą, paskirstymas.
Šio reglamento 18 straipsnyje „Sąjungos finansinės paramos teikimas“ numatyta:
„1.   Kiekvieną kartą paskelbus kvietimą teikti pasiūlymus <…>, laikydamasi 25 straipsnyje nurodytos nagrinėjimo procedūros, Komisija nusprendžia, kokią finansinės paramos sumą suteikti atrinktiems projektams ar jų dalims. Komisija nustato jų įgyvendinimo sąlygas ir būdus.
2.   Apie suteiktiną finansinę paramą Komisija informuoja paramos gavėjus ir atitinkamas valstybes nares.“
Minėto reglamento 25 straipsnyje „Komiteto procedūra“ nustatyta:
„1.   Komisijai padeda EITP koordinavimo komitetas. Tas komitetas – tai komitetas, kaip nustatyta [2011 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 182/2011, kuriuo nustatomos valstybių narių vykdomos Komisijos naudojimosi įgyvendinimo įgaliojimais kontrolės mechanizmų taisyklės ir bendrieji principai (
OL L 55, 2011, p. 13
)].
2.   Kai daroma nuoroda į šią dalį, taikomas Reglamento [Nr. 182/2011] 5 straipsnis.
3.   Komitetas užtikrina <…> darbo programų horizontalią peržiūrą, kad būtų užtikrinta, jog jos yra suderinamos ir kad būtų nustatyta, išnaudota ir įvertinta transporto, telekomunikacijų ir energetikos sektorių sinergija. Visų pirma jis siekia koordinuoti tas darbo programas, kad būtų sudaryta galimybė paskelbti kvietimus teikti pasiūlymus dėl kelių sektorių.“
Įgyvendinimo sprendimas 2013/801/ES
INEA buvo įsteigta 2013 m. gruodžio 23 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimu 2013/801/ES (
OL L 352, 2013, p. 65
) pagal Reglamentą Nr. 58/2003.
Šio sprendimo 3 straipsnyje „Tikslai ir užduotys“, be kita ko, numatyta:
„1.   [INEA] pavedama įgyvendinti tam tikras dalis šių Sąjungos programų:
a)
[EITP];
<…>
3.   [INEA] vykdo šias su 1 ir 2 dalyse minimų Sąjungos programų dalių įgyvendinimu susijusias užduotis:
a)
valdo tam tikrus programų įgyvendinimo etapus ir tam tikrus konkrečių projektų etapus, remdamasi Komisijos priimtomis susijusiomis darbo programomis, jei įgaliojimų suteikimo akte Komisija tam suteikė reikiamus įgaliojimus;
b)
nustato biudžeto pajamų ir išlaidų vykdymo priemones ir įgyvendina visus programai valdyti būtinus veiksmus, jei įgaliojimų suteikimo akte Komisija tam suteikė reikiamus įgaliojimus;
c)
padeda įgyvendinti programą, jei įgaliojimų suteikimo akte Komisija tam suteikė reikiamus įgaliojimus.“
Sprendimas C(2013) 9235 final
2013 m. gruodžio 23 d. Komisijos sprendime C(2013) 9235
final
, kuriuo Inovacijų ir tinklų programų vykdomajai įstaigai suteikiami įgaliojimai atlikti užduotis, susijusias su Sąjungos programų transporto, energetikos ir telekomunikacijų infrastruktūros srityse bei transporto ir energetikos mokslinių tyrimų ir inovacijų srityse įgyvendinimu, įskaitant bendrojo Sąjungos biudžeto asignavimų panaudojimą, išsamiai aprašytos INEA užduotys, numatytos jų įgyvendinimo sąlygos ir Komisijos ir INEA santykiai.
Šio sprendimo 2 straipsnyje „Atsakingi generaliniai direktoratai“ numatyta:
„Šie generaliniai direktoratai yra už INEA atsakingi generaliniai direktoratai:
–
Mobilumo ir transporto generalinis direktoratas;
<…>
Tuo pagrindu jie valdo Komisijos ir [INEA] santykius ir yra atsakingi už [INEA] stebėseną ir priežiūrą <…>“
Minėto sprendimo 4 straipsnio „[INEA] pavestos užduotys“ 1 punkte numatyta:
„(1)
[INEA] pavedama įgyvendinti šių programų ir užduočių dalis:
–
kiek tai susiję su [EITP] – transportas, energija ir telekomunikacijos: I priede nurodytas dalis ir užduotis;
<…>“
To paties sprendimo 5 straipsnyje „Į Komisijos kompetenciją įeinančios užduotys“ nurodyta:
„(1)
[INEA] atlieka tik tas užduotis, kurios jai paskirtos pagal 4 straipsnį.
(2)
[INEA] neatlieka jokių užduočių, kurias vykdant reikia didelės diskrecijos, susijusios su politiniu pasirinkimu. Visų pirma ji neatlieka šių veiksmų:
<…>
(e)
nepriima sprendimų dėl dotacijų pagal [EITP] ir neatlieka galimų šių sprendimų pakeitimų;
<…>“
Sprendimo C(2013) 9235
final
I priedo B dalyje numatyta:
„Pagal Komisijos suteiktus įgaliojimus ir Komisijos priimtą atitinkamą metinę darbo programą [INEA], koordinuodama ir derindama su atitinkamu atsakingu generaliniu direktoratu, valdo tam tikrus ar visus programos įgyvendinimo etapus ir tam tikrus ar visus projektų gyvavimo ciklo etapus pagal EITP dalis, kurios pavestos [INEA].
[INEA] turi užtikrinti bendrojo intereso projektų, kuriems skirtas finansavimas pagal EITP, monitoringą, atlikti patikrinimus <…> ir padėti Komisijai vykdyti tam tikras su programa ir projektais susijusias užduotis, kurios tam tikrais atvejais pagal šį sprendimą pavestos tik Komisijai. Visų pirma ji turi:
(a)
valdyti procesus ir procedūras prieš Komisijai priimant sprendimus dėl finansavimo ir dotacijų suteikimo ir prieš sudarant dotacijų susitarimus, taip pat administruoti atitinkamus sprendimus ir susitarimus:
<…>
–
informuoti kandidatus, kurių pasiūlymai atmesti ir kurių pasiūlymai priimti, apie Komisijos sprendimus suteikti finansavimą <…>;
<…>
–
vykdyti įprastas
ex post
viešinimo ir rezultatų sklaidos užduotis;
<…>“
2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimas
2015 m. liepos 31 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimas C(2015) 5274
final
, kuriuo patvirtinamas pasiūlymų, atrinktų finansinei ES paramai Europos infrastruktūros tinklų priemonės (EITP) – transporto sektorius – srityje gauti remiantis 2014 m. rugsėjo 11 d. kvietimais teikti pasiūlymus pagal daugiametę darbo programą, sąrašas (toliau – 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimas), buvo paskelbtas Komisijos Mobilumo ir transporto generalinio direktorato interneto svetainėje ir INEA interneto svetainėje atitinkamai 2015 m. spalio 12 ir 14 d.
Šio sprendimo 4 ir 6 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(4)
Po to, kai pagal 2014 m. daugiametę darbo programą buvo paskelbti kvietimai teikti pasiūlymus ir įvyko pasiūlymų vertinimo ir atrankos procedūra, veikdama pagal [Reglamento Nr. 1316/2013] 25 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą, Komisija turėtų atrinkti priimtus bendrojo intereso projektus ir nustatyti finansinės pagalbos, skirtinos atrinktiems projektams ar jų dalims, dydį.
<…>
(6)
Šiuo sprendimu priimtų bendrojo intereso projektų sąrašas atitinka pagal [Reglamento Nr. 1316/2013] 25 straipsnio 1 dalyje sudaryto komiteto nuomonę.“
Minėto sprendimo vieninteliame straipsnyje nustatyta:
„Patvirtinamas priede pateiktas [EITP] srities bendros svarbos projektų, kurie gaus finansinę ES paramą, sąrašas, bendros numatomos reikalavimus atitinkančios priemonių sąnaudos, finansinės paramos procentinė dalis, skirta bendroms reikalavimus atitinkančioms sąnaudoms padengti, ir finansinės paramos atitinkamos maksimalios sumos.“
Ginčo aplinkybės
Spliethoff
yra Amsterdame (Nyderlandai) įsikūrusi bendrovė, valdanti 50 universalios paskirties laivų flotilę.
2014 m. rugsėjo 11 d. INEA paskelbė kvietimą teikti pasiūlymus pagal 2014 m. kovo 26 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą C(2014) 1921
final
, kuriuo patvirtinama 2014 m. daugiametė darbo programa dėl finansinės pagalbos pagal Europos infrastruktūros tinklų priemonę (EITP) – Transporto sektorius (2014–2020 m. laikotarpis).
2015 m. vasario 25 d.
Spliethoff
, remdamasi šiuo kvietimu, pateikė pasiūlymą dėl finansinės pagalbos.
2015 m. liepos 17 d.
Spliethoff
gavo už vertinimą atsakingos INEA grupės pasirašytą elektroninį laišką (toliau – 2015 m. liepos 17 d. elektroninis laiškas), kurio tekstas, surašytas anglų, kalba, buvo toks:
„Gerbiamosios ponios, gerbiamieji ponai,
„po to, kai buvo pateikti 2014 m. rugsėjo 11 d. paskelbti kvietimai teikti pasiūlymus dėl [EITP] – transporto sektorius, pasiūlymai, kuriems gali būti skiriamas finansavimas, buvo įvertinti ir Komisija sudarė pasiūlymų, kurie buvo atrinkti finansinei [Europos] Sąjungos paramai gauti, sąrašą. 2015 m. liepos 10 d. EITP koordinavimo komitetas, kurį sudaro valstybių narių atstovai, pateikė teigiamą nuomonę dėl šio sąrašo projekto.
Apgailestaudami turime Jums pranešti, kad Jūsų pasiūlymas neperėjo pirmiau minėtos atrankos procedūros dėl šių priežasčių.
<…>
Šiuo metu vyksta [Komisijos] sprendimo dėl atrankos ir dotacijų skyrimo priemonėms, prisidedančioms prie bendros svarbos projektų pagal [EITP] transeuropinių transporto tinklų srityje, priėmimo procedūra. Tuo menkai tikėtinu atveju, jeigu priimant šį sprendimą Jūsų pasiūlymo situacija pasikeistų, Jus informuosime atskirai elektroniniu laišku.
<…>
Dėl jokio prašymo, kurį Jūs galėtumėte pateikti, ir jokio mūsų ar Komisijos atsakymo, taip pat dėl bet kokio skundo, kurį Jūs pateiktumėte dėl blogo administravimo, negali būti pratęsiami terminai, per kuriuos galima pareikšti ieškinį dėl Komisijos sprendimo, apie kurį pranešama šiuo laišku, panaikinimo, – toks ieškinys turi būti pareikštas per du mėnesius nuo šio laiško gavimo dienos. Jurisdikciją nagrinėti ieškinį dėl panaikinimo turi Europos Sąjungos Bendrasis Teismas.
<…>
Už vertinimą atsakinga INEA grupė.“
2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimą Komisija priėmė po to, kai buvo paskelbtas kvietimas teikti pasiūlymus, į kurį
Spliethoff
atsiliepė.
Spliethoff
projekto minėtame sąraše nebuvo.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiama nutartis
2015 m. rugsėjo 25 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo
Spliethoff
ieškinį Komisijai; ieškinyje ši bendrovė prašė panaikinti sprendimą, jos teigimu, esantį 2015 m. liepos 17 d. elektroniniame laiške.
Atskiru dokumentu (jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2015 m. gruodžio 18 d.) Komisija pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 130 straipsnį pareiškė nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą.
Grįsdama nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą Komisija nurodė du nepriimtinumo pagrindus, susijusius su tuo, kad, pirma, 2015 m. liepos 17 d. elektroninis laiškas yra parengiamoji priemonė, todėl nėra aktas, kurį galima ginčyti, ir, antra, ieškinys negali būti pagrįstai reiškiamas Komisijai, kuri nėra 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško autorė.
Pastabose dėl nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo
Spliethoff
teigė, kad, nors 2015 m. liepos 17 d. elektroninį laišką išsiuntė INEA, jo tikslas buvo informuoti šią bendrovę apie Komisijos sprendimą atmesti jos pasiūlymą ir ji galėjo šį laišką bent jau taip interpretuoti, nes nežinojo apie 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimo egzistavimą, todėl 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško tekstas ją suklaidino.
Spliethoff
taip pat paprašė, kad tuo atveju, jeigu būtų manoma, jog Komisijos sprendimas atmesti jos pasiūlymą yra 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimas, Bendrasis Teismas nuspręstų, kad jos ieškinys pareikštas dėl to sprendimo.
Skundžiamos nutarties 17–25 punktuose Bendrasis Teismas pirmiausia išnagrinėjo antrojo nepriimtinumo pagrindo, susijusio su tuo, kad Komisija nėra 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško autorė, pagrįstumą.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 19 punkte priminė, kad nors ieškiniai iš principo turi būti reiškiami ginčijamo akto autoriui, tam tikrais atvejais aktai, kurie buvo priimti naudojantis suteiktais įgaliojimais, priskirtini įgaliojimus suteikusiai institucijai, be kita ko, tuomet, kai akto autorius vykdo tik konsultacinius įgaliojimus arba kai prieš priimant sprendimą, kurį prašoma panaikinti, reikia gauti įgaliojimus suteikusios institucijos sutikimą.
Skundžiamos nutarties 20 ir 21 punktuose išvardijęs įgaliojimus, kuriuos Komisija yra suteikusi INEA pagal Reglamentą Nr. 58/2003, Bendrasis Teismas šios nutarties 22 punkte nusprendė, kad INEA yra jame ginčijamo akto, t. y. 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško, kuris buvo priimtas remiantis įgaliojimais, kuriuos Komisija yra suteikusi pagal Reglamentą Nr. 58/2003, autorė ir nereikia įrodyti, kad ši institucija yra su tuo susijusi.
Dėl
Spliethoff
argumento, kad 2015 m. liepos 17 d. elektroninį laišką ji interpretavo taip, jog jo autorė yra INEA ir juo jai pranešta apie Komisijos sprendimą dėl dotacijos, Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 23 punkte konstatavo, kad INEA yra atsakinga už informavimą apie Komisijos sprendimus ir neturi įgaliojimų pati priimti sprendimų dėl dotacijų pagal EITP. Bendrasis Teismas pridūrė, kad iš pirmojo nepriimtinumo pagrindo matyti, jog tą dieną, kai buvo išsiųstas minėtas elektroninis laiškas, tebevyko Komisijos sprendimo dėl atrankos ir dotacijų skyrimo priėmimo procedūra.
Tuo remdamasis Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 24 punkte padarė išvadą, kad
Spliethoff
ieškinys turi būti atmestas kaip nepriimtinas, nes jis pareikštas Komisijai, kuri nėra 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško autorė.
Iš skundžiamos nutarties 25 punkto matyti, kad Bendrasis Teismas vis dėlto nusprendė, jog reikėtų išsakyti savo poziciją ir dėl pirmojo nepriimtinumo pagrindo, grindžiamo tuo, kad 2015 m. liepos 17 d. elektroninis laiškas yra parengiamasis aktas, todėl dėl jo negalima pareikšti ieškinio.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 32 punkte pažymėjo, kad, nors remiantis šio elektroninio laiško turiniu, susijusiu, be kita ko, su informacija apie galimus bendrovės
Spliethoff
teisių gynimo būdus ir jiems taikomus terminus, buvo galima manyti, kad šiuo laišku pranešama apie galutinį Komisijos sprendimą, minėtame elektroniniame laiške kelis kartus aiškiai nurodyta Komisijoje vykstanti procedūra ir bendrovė
Spliethoff
informuojama apie tai, kad šiuo metu vykstančiame procedūros etape jos paraiška nebuvo atrinkta.
Skundžiamos nutarties 33 punkte priminęs, kad 2015 m. liepos 17 d. elektroniniame laiške nurodyta, jog tebevyksta Komisijos sprendimo dėl projektų atrankos ir dotacijų skyrimo priėmimo procedūra, ir įmanoma, tačiau mažai tikėtina, kad priimant šį sprendimą bus padaryti pakeitimai dėl
Spliethoff
pasiūlymo, Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 34 ir 35 punktuose konstatavo, kad iš minėto elektroninio laiško matyti, jog Komisija per šią procedūrą dar neatliko galutinio vertinimo ir jos galutinė pozicija šiuo klausimu suformuota tik priėmus 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimą.
Todėl Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 37 punkte pritarė ir pirmajam nepriimtinumo pagrindui.
Dėl
Spliethoff
prašymo tuo atveju, jei Bendrasis Teismas manytų, kad sprendimas, kuriuo atmestas jos pasiūlymas, yra 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimas, nuspręsti, kad jos ieškinys pareikštas dėl to sprendimo, Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 38 punkte nurodė, kad pagal jo Procedūros reglamentą ir jurisprudenciją neleidžiama ginčo dalyko išplėsti taip, kad jis apimtų prašymą panaikinti 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimą.
Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 39 punkte priminė, kad jo Procedūros reglamento 86 straipsnio 1 dalyje numatyta: kai aktas, kurį prašoma panaikinti, visiškai ar iš dalies pakeičiamas kitu aktu, kurio dalykas tas pats, ieškovas gali patikslinti ieškinį, kad atsižvelgtų į šią naują aplinkybę. Tačiau Bendrasis Teismas pažymėjo, kad ši nuostata neapima situacijų, kai ieškinio dalykas nėra galutinis aktas. Bendrasis Teismas taip pat nurodė, kad, prieš įtraukiant 86 straipsnį į jo Procedūros reglamentą, jurisprudencijos leidžiamas ieškinio dalyko išplėtimas buvo susijęs su aktais, kurių pobūdis ir pagrindinis tikslas identiški aktams, nurodytiems bylos iškėlimo dokumente.
Skundžiamos nutarties 40 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo, kad 2015 m. liepos 17 d. elektroninis laiškas yra tik laikino pobūdžio ir dėl to nėra galutinis aktas, taigi jis nesukelia teisinių padarinių, kurie gali būti pakeisti arba pratęsti vėlesniu sprendimu, kaip antai 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimu. Bendrasis Teismas taip pat priminė, kad vėlesnis aktas, priimtas vykstant procedūrai, negali būti laikomas nauja aplinkybe, dėl kurios ieškovė galėtų patikslinti savo reikalavimus, tačiau pats ginčo dalykas dėl to nepasikeistų.
Todėl Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 41 punkte atmetė
Spliethoff
prašymą patikslinti reikalavimus.
Remdamasis tuo, kas išdėstyta, Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 42 punkte pripažino
Spliethoff
ieškinį nepriimtinu.
Šalių reikalavimai Teisingumo Teisme
Spliethoff
Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą nutartį,
–
grąžinti bylą Bendrajam Teismui ir
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtas Bendrajame Teisme.
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–
pripažinti apeliacinį skundą – visą ar iš dalies – nepriimtinu arba kitu atveju atmesti jį kaip nepagrįstą ir
–
priteisti iš
Spliethoff
bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
Grįsdama apeliacinį skundą
Spliethoff
nurodo tris apeliacinio skundo pagrindus, susijusius su Bendrojo Teismo padarytomis teisės klaidomis, nes jis ieškinį nepriimtinu pripažino motyvuodamas atitinkamai tuo, kad šis ieškinys pareikštas Komisijai, kad 2015 m. liepos 17 d. elektroninis laiškas yra tik laikino pobūdžio ir kad
Spliethoff
prašymas laikyti, kad jos ieškinys pareikštas dėl 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimo, negali būti patenkintas.
Atsižvelgiant į tai, kad apeliacinio skundo pirmasis ir trečiasis pagrindai tarpusavyje susiję, juos reikia nagrinėti kartu.
Šalių argumentai
Pateikdama apeliacinio skundo pirmąjį pagrindą
Spliethoff
kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad šis padarė teisės klaidą, kai nusprendė, jog INEA yra 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško autorė, ir pripažino jos ieškinį nepriimtinu motyvuodamas tuo, kad jis pareikštas Komisijai.
Spliethoff
tvirtina, kad Bendrajame Teisme ginčytas aktas yra Komisijos sprendimas atmesti jos pasiūlymą. Nors INEA yra 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško, kuriuo bendrovei
Spliethoff
pranešta apie šį sprendimą, autorė, ji nėra paties sprendimo autorė. Tai aiškiai matyti iš minėto elektroninio laiško teksto – jame nurodomas „Komisijos sprendimas, apie kurį pranešama šiuo laišku“.
Tuo remdamasi
Spliethoff
daro išvadą, kad ši byla skiriasi nuo bylų, kuriose buvo priimti skundžiamos nutarties 19–21 punktuose nurodyti sprendimai, nes tose bylose atitinkama įstaiga buvo faktinė nagrinėto sprendimo autorė, o Komisija nedalyvavo priimant tą sprendimą. Todėl skundžiamos nutarties 22 punkte esantis Bendrojo Teismo teiginys, kad „INEA yra ginčijamo akto (t. y. 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško), kuris buvo priimtas remiantis įgaliojimais, kuriuos Komisija yra suteikusi <…>, autorė ir nereikia įrodyti, kad ši institucija buvo su tuo susijusi“, yra klaidingas.
Spliethoff
priduria, kad Bendrajame Teisme ginčytas aktas negali būti priskirtas INEA, nes tik Komisija turi kompetenciją priimti sprendimą atmesti pasiūlymą per pasiūlymų, kuriems gali būti skirta dotacija pagal EITP, atrankos procedūrą.
Pateikdama apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą
Spliethoff
kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad šis skundžiamos nutarties 39–41 punktuose padarė teisės klaidą, nes atsisakė pripažinti, jog ieškinys pareikštas dėl 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimo.
Spliethoff
tvirtina veikusi sąžiningai, nes, vadovaudamasi 2015 m. liepos 17 d. elektroniniame laiške pateiktomis nuorodomis, Bendrajame Teisme per nustatytus terminus pareiškė ieškinį dėl šio elektroninio laiško panaikinimo. Ji teigia apie 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimo egzistavimą sužinojusi tik tuomet, kai gavo Komisijos pastabas dėl nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo, kuriame ši institucija teigė, kad
Spliethoff
turėjo ginčyti pastarąjį sprendimą.
Spliethoff
teigimu, Komisijos vaidmuo prisidedant prie painiavos, sukeltos 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško, kuriame nebuvo informuota apie 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimo egzistavimą ir jo pobūdį, buvo lemiamas. Kitaip nei 2015 m. liepos 17 d. elektroniniame laiške, tame sprendime nenurodyti galimi teisių gynimo būdai, nėra jokios užuominos apie
Spliethoff
ar kitus atmestus kandidatus ir nurodomi tik Komisijos atrinkti pasiūlymai, todėl, net jei
Spliethoff
apie tą sprendimą būtų sužinojusi laiku, nebūtų galėjusi prieiti prie išvados, kad jis jai svarbus.
Spliethoff
teigia, kad tokiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas, siekdamas užtikrinti jos teisę į veiksmingą teisminę gynybą, turėjo atsižvelgti į atleistinos jos klaidos egzistavimą ir dėl to patenkinti jos prašymą laikyti, kad jos ieškinys pareikštas dėl 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimo.
Komisija tvirtina, kad bendrovės
Spliethoff
argumentai, nurodyti dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo, yra nepriimtini, nes identiški pagrindams ir argumentams, kurie jau buvo pateikti Bendrajame Teisme, ir jais siekiama, kad iš naujo būtų išnagrinėtos su 2015 m. liepos 17 d. elektroniniu laišku susijusios nustatytos faktinės aplinkybės ir teisinis vertinimas, o tai nepriklauso Teisingumo Teismo jurisdikcijai, kai nagrinėjamas apeliacinis skundas. Bet kuriuo atveju šie argumentai yra susiję su klaidingu skundžiamos nutarties ir joje nurodytos jurisprudencijos supratimu.
Dėl apeliacinio skundo ketvirtojo pagrindo Komisija mano, kad atleistinos klaidos teorija grindžiamas argumentas yra naujas ir dėl to nepriimtinas. Bet kuriuo atveju bendrovės
Spliethoff
nurodytos išskirtinės aplinkybės negali paneigti to, kad Bendrojo Teismo procedūros reglamento 86 straipsnio 1 dalis nagrinėjamu atveju netaikytina.
Teisingumo Teismo vertinimas
–
Dėl priimtinumo
Pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją remiantis SESV 256 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa, Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punktu ir 169 straipsnio 2 dalimi darytina išvada, kad apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodytos sprendimo ar nutarties, kuriuos prašoma panaikinti, skundžiamos dalys ir teisiniai argumentai, konkrečiai pagrindžiantys šį prašymą. Apeliacinis skundas, kuriame tik pakartojami ar pažodžiui atpasakojami Bendrajame Teisme pateikti ieškinio pagrindai ir argumentai, įskaitant grindžiamus faktinėmis aplinkybėmis, kurias tas teismas aiškiai atmetė, neatitinka iš šių nuostatų kylančių motyvavimo reikalavimų (2013 m. spalio 3 d. Sprendimo Inuit Tapiriit Kanatami ir kt. / Parlamentas ir Taryba,
C‑583/11 P
,
EU:C:2013:625
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Vis dėlto, jeigu apeliantas ginčija tai, kaip Bendrasis Teismas išaiškino ar taikė Sąjungos teisę, pirmojoje instancijoje nagrinėti teisės klausimai gali būti iš naujo keliami per apeliacinį procesą. Iš tikrųjų, jeigu apeliantas negalėtų grįsti savo skundo Bendrajame Teisme pateiktais pagrindais ir argumentais, apeliacinis procesas iš dalies netektų savo prasmės. Juk apeliacinio skundo tikslas yra būtent patikrinti Bendrojo Teismo atliktą pirmojoje instancijoje pateiktų argumentų teisinę analizę (2013 m. spalio 3 d. Sprendimo Inuit Tapiriit Kanatami ir kt. / Parlamentas ir Taryba,
C‑583/11 P
,
EU:C:2013:625
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Nagrinėjamu atveju konstatuotina, kad apeliacinio skundo pirmajame pagrinde
Spliethoff
ne tik pakartoja pirmojoje instancijoje jau pateiktus argumentus, bet ir aiškiai nurodo skundžiamos nutarties vietas, kuriose, jos manymu, padaryta teisės klaidų, taip pat teisinius argumentus, kuriais remiasi grįsdama savo prašymą panaikinti skundžiamą nutartį.
Be to, apeliacinio skundo pirmajame pagrinde
Spliethoff
kritikuoja Bendrojo Teismo atliktą 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško teisinį kvalifikavimą.
Todėl apeliacinio skundo pirmasis pagrindas laikytinas priimtinu.
Dėl apeliacinio skundo trečiojo pagrindo pakanka konstatuoti, kad
Spliethoff
argumentas dėl atleistinos klaidos teorijos, kaip matyti iš šio sprendimo 28 punkto, Bendrajame Teisme jau buvo nurodytas, be kita ko,
Spliethoff
pastabose dėl Komisijos pareikšto nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo. Todėl jis nėra naujas argumentas.
Tuo remiantis reikia daryti išvadą, kad apeliacinio skundo trečiasis pagrindas taip pat priimtinas.
–
Dėl bylos esmės
Pateikdama apeliacinio skundo pirmąjį ir trečiąjį pagrindus
Spliethoff
kaltina Bendrąjį Teismą iš esmės tuo, kad šis priėmė Komisijos pareikštą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą ir pripažino ieškinį nepriimtinu, nepagrįstai nusprendęs, kad ginčijamas aktas yra 2015 m. liepos 17 d. elektroninis laiškas, ir atsisakęs tenkinti jos prašymą laikyti jos ieškinį pareikštu dėl 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimo.
Kaip priminta šio sprendimo 26 punkte, Komisijos pareikštas nepriimtinumu grindžiamas prieštaravimas buvo grindžiamas dviem nepriimtinumo pagrindais, susijusiais su tuo, kad, pirma, 2015 m. liepos 17 d. elektroninis laiškas yra parengiamojo akto pobūdžio ir todėl negali būti ginčijamas ir, antra,
Spliethoff
ieškinys negali būti reiškiamas Komisijai, kuri nėra šio elektroninio laiško autorė.
Kaip matyti iš skundžiamos nutarties 18 ir 27 punktų, bendrovės
Spliethoff
šiuo klausimu pateiktų argumentų esmė buvo ta, kad buvo teigiama, jog 2015 m. liepos 17 d. elektroninis laiškas turi būti suprantamas kaip pranešimas apie galutinį sprendimą, kuriuo Komisija atmetė jos pasiūlymą, ir kad todėl jos ieškinys yra pareikštas Komisijai kaip šio sprendimo atmesti pasiūlymą autorei.
Spliethoff
teigimu, ginčo dalykas iš tiesų buvo galutinis sprendimas, kuriuo Komisija atmetė jos pasiūlymą.
Bendrasis Teismas atmetė šiuos argumentus, skundžiamos nutarties 23 ir 36 punktuose nusprendęs, kad net jeigu INEA yra atsakinga už informavimą apie Komisijos sprendimus ir neturi įgaliojimų pati priimti sprendimų dėl dotacijų pagal EITP, tą dieną, kai buvo išsiųstas 2015 m. liepos 17 d. elektroninis laiškas, Komisijos sprendimo dėl atrankos ir dotacijų skyrimo priėmimo procedūra tebevyko, todėl minėtas elektroninis laiškas negali būti aiškinamas taip, kad Komisija jau buvo priėmusi sprendimą atmesti tam tikrus pasiūlymus, tarp kurių buvo
Spliethoff
pasiūlymas.
Šiuo klausimu pažymėtina, kad iš 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško teksto, pateikto šio sprendimo 21 punkte, matyti, jog INEA aiškiai informavo
Spliethoff
apie tai, kad jos „pasiūlymas neperėjo <…> atrankos procedūros“. INEA pažymėjo, kad Komisijos sprendimo dėl projektų atrankos ir dotacijų skyrimo priėmimo procedūra tebevyko. Tačiau ji pridūrė, kad „tuo menkai tikėtinu atveju, jeigu priimant šį sprendimą Jūsų pasiūlymo situacija pasikeistų, Jus informuosime atskirai elektroniniu laišku“. Vėliau
Spliethoff
nei iš INEA, nei iš Komisijos negavo jokio kito elektroninio laiško šiuo klausimu.
Be to, Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 32 punkte pats pripažįsta, kad iš 2015 m. liepos 17 d. elektroninio laiško teksto, kuriame, be kita ko, buvo pateikta informacija apie galimus bendrovės
Spliethoff
teisių gynimo būdus ir jiems taikomus terminus, „galima manyti, kad šiuo laišku pranešama apie galutinį Komisijos sprendimą“.
Taip pat reikia pažymėti, kad yra neginčijama, jog tuo metu, kai pareiškė ieškinį, t. y. 2015 m. rugsėjo 25 d.,
Spliethoff
nežinojo apie 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimo egzistavimą. Aišku, kad tas sprendimas Mobilumo ir transporto GD interneto svetainėje ir INEA interneto svetainėje buvo paskelbtas tik atitinkamai 2015 m. spalio 12 ir 14 d. ir kad, be to, priešingai, nei reikalaujama pagal bendrąjį gero administravimo principą,
Spliethoff
niekada nebuvo informuota apie minėtą sprendimą.
Kaip Komisija pripažino rašytinėse pastabose ir Bendrasis Teismas pats pažymėjo skundžiamos nutarties 35 punkte, bendrovės
Spliethoff
pasiūlymą Komisija atmetė būtent 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimu.
Remiantis visais šiais svarstymais konstatuotina, kad tuo metu, kai pareiškė ieškinį,
Spliethoff
savo ieškinyje negalėjo identifikuoti 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimo kaip sprendimo, kuriuo Komisija atmetė jos pasiūlymą, ir, priešingai, nei Bendrasis Teismas nusprendė skundžiamos nutarties 23 ir 36 punktuose, galėjo pagrįstai manyti, kad 2015 m. liepos 17 d. elektroninis laiškas yra pranešimas apie tai, kad Komisija atmetė jos pasiūlymą.
Vadinasi, kaip pažymėjo generalinė advokatė savo išvados 65 ir 67 punktuose ir, be to, kaip aiškiai prašė
Spliethoff
, Bendrasis Teismas, atsižvelgdamas į nagrinėjamo atvejo aplinkybes ir siekdamas bendrovei
Spliethoff
užtikrinti teisę į veiksmingą teisminę gynybą, turėjo pripažinti, kad ieškiniu siekta panaikinti ne 2015 m. liepos 17 d. elektroninį laišką, kurį
Spliethoff
klaidingai nurodė savo ieškinyje Bendrajam Teismui, o galutinį sprendimą, kuriuo Komisija atmetė
Spliethoff
pasiūlymą, būtent 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimą.
Juo labiau kad, kaip pažymėjo generalinė advokatė savo išvados 53, 54 ir 66 punktuose,
Spliethoff
ieškinys buvo aiškiai pareikštas Komisijai ir Bendrasis Teismas skundžiamos nutarties 21 ir 23 punktuose pats pripažino, kad tik Komisija turi kompetenciją priimti sprendimą atmesti pasiūlymą per pasiūlymų, kuriems gali būti skirta dotacija pagal EITP, atrankos procedūrą.
Todėl konstatuotina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai
Spliethoff
ieškinį pripažino nepriimtinu motyvuodamas tuo, kad ginčijamas aktas yra 2015 m. liepos 17 d. elektroninis laiškas, ir atmetė
Spliethoff
prašymą laikyti jos ieškinį pareikštu dėl 2015 m. liepos 31 d. įgyvendinimo sprendimo.
Apeliacinio skundo pirmąjį ir trečiąjį pagrindus reikia pripažinti pagrįstais, taigi ir panaikinti skundžiamą nutartį, o apeliacinio skundo antrojo pagrindo nagrinėti nereikia.
Dėl ieškinio Bendrajame Teisme
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmą pastraipą, jei Teisingumo Teismas panaikina Bendrojo Teismo sprendimą, jis gali pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti, arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui.
Kadangi nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas pripažino ieškinį nepriimtinu nepriėmęs sprendimo dėl bylos esmės, Teisingumo Teismas mano, kad šios bylos stadija nėra tokia, kuriai esant galima priimti sprendimą. Todėl bylą reikia grąžinti Bendrajam Teismui.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi byla grąžinama Bendrajam Teismui, reikia atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų, patirtų per šį apeliacinį procesą, nagrinėjimą.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (dešimtoji kolegija) nusprendžia:

1.
Panaikinti 2016 m. spalio 11 d.Bendrojo Teismo nutartį Spliethoff’s Bevrachtingskantoor / Komisija (
T‑564/15
, nepaskelbta Rink.,
EU:T:2016:611
).

2.
Grąžinti bylą Europos Sąjungos Bendrajam Teismui.

3.
Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.