CELEX: 62015TJ0637
Europos Sąjungos prekių ženklas
Protesto procedūra
Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE paraiška
Ankstesnis žodinis Europos Sąjungos prekių ženklas VIÑA SOL
Santykinis atmetimo pagrindas
Kenkimas skiriamajam požymiui
Žymenų nepanašumas
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalis

Ginčo aplinkybės
2011 m. kovo 4 d. ieškovė
Alma-The Soul of Italian Wine LLLP
pagal 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 207/2009 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (
OL L 78, 2009, p. 1
) pateikė Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybai (EUIPO) paraišką įregistruoti Europos Sąjungos prekių ženklą.
Prekių ženklas, kurį prašoma įregistruoti, yra šis vaizdinis žymuo:
Prekės, kurioms prašoma įregistruoti prekių ženklą, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 33 klasei ir atitinka tokį aprašymą: „Vynai“.
Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška buvo paskelbta 2011 m. balandžio 1 d. Bendrijos prekių ženklų biuletenyje Nr. 64/2011.
2011 m. birželio 30 d. įstojusi į bylą šalis
Miguel Torres, SA
, remdamasi Reglamento Nr. 207/2009 41 straipsniu, pateikė protestą dėl šio prekių ženklo registracijos šio sprendimo 3 punkte nurodytoms prekėms.
Protestas, grindžiamas Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkte ir 8 straipsnio 5 dalyje nurodytais pagrindais, rėmėsi šiais ankstesniais prekių ženklais:
—
žodiniu Europos Sąjungos prekių ženklu VIÑA SOL, kurio registracijos paraiška pateikta 1997 m. vasario 12 d. ir kuris įregistruotas 1998 m. spalio 29 d. Nr. 462523, o registracija atnaujinta 2007 m. kovo 5 d.„alkoholiniams gėrimams (išskyrus alų)“, priskiriamiems prie 33 klasės;
—
žodiniu Ispanijos prekių ženklu VIÑA SOL, kurio registracijos paraiška pateikta 1944 m. gegužės 9 d. ir kuris įregistruotas 1947 m. sausio 13 d. Nr. 152231, o registracija atnaujinta 2007 m. rugsėjo 11 d.„visų rūšių vynams, išskyrus baltą labai sausą stalo vyną, kurio savybės yra analogiškos Reino vynų savybėms“, priskiriamiems prie 33 klasės;
—
žodiniu Ispanijos prekių ženklu VIÑA SOL, kurio registracijos paraiška pateikta 1973 m. gegužės 25 d. ir kuris įregistruotas 1977 m. kovo 21 d. Nr. 715524, o registracija atnaujinta 2003 m. kovo 25 d.„brendžiui“, priskiriamam prie 33 klasės.
Protestas, kuriame nurodytas vienintelis Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkte numatytas pagrindas, buvo grindžiamas šiais ankstesniais prekių ženklais:
—
toliau nurodomu vaizdiniu Ispanijos prekių ženklu, kurio registracijos paraiška pateikta 2007 m. spalio 26 d. ir kuris įregistruotas 2008 m. gegužės 6 d. Nr. 2796505 „alkoholiniams gėrimams (išskyrus alų)“, priskiriamiems prie 33 klasės:
—
žodiniu Europos Sąjungos prekių ženklu SOL, kurio registracijos paraiška pateikta 2007 m. spalio 17 d. ir kuris įregistruotas 2010 m. gegužės 2 d. Nr. 6373971 „alkoholiniams gėrimams (išskyrus alų)“, priskiriamiems prie 33 klasės.
2012 m. spalio 30 d. Protestų skyrius, atsižvelgęs į ankstesnį žodinį Europos Sąjungos prekių ženklą SOL, patenkino protestą dėl to, kad egzistuoja galimybė supainioti prekių ženklus, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą.
2012 m. gruodžio 21 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniais, pateikė EUIPO apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo.
2013 m. rugsėjo 10 d. sprendimu (toliau – 2013 m. rugsėjo 10 d. sprendimas) EUIPO antroji apeliacinė taryba paliko nepakeistą Protestų skyriaus sprendimą ir atmetė visą registracijos paraišką. Vis dėlto ji pažymėjo, kad nors Protestų skyrius tenkino protestą Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pagrindu, proceso ekonomijos sumetimais ji nagrinės Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalyje įtvirtintą protesto pagrindą, atsižvelgdama į ankstesnį žodinį Europos Sąjungos prekių ženklą VIÑA SOL (toliau – ankstesnis prekių ženklas). Jos nuomone, atitinkamą visuomenę sudaro pakankamai informuoti, protingai pastabūs ir nuovokūs vidutiniai Sąjungos vartotojai. Ji nusprendė, viena vertus, kad ispaniškai, prancūziškai ir portugališkai kalbantiems vartotojams prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo laipsnis yra vidutinis, nes dominuojantis ankstesnio prekių ženklo elementas „sol“ ir dominuojantis prašomo įregistruoti prekių ženklo elementas „sole“ yra labai panašūs; kita vertus, Italijos vartotojui prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo laipsnis yra mažas.
Apeliacinės tarybos nuomone, ankstesnis prekių ženklas turi gerą vardą vynams Sąjungoje. Atsižvelgusi į žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumą, ankstesnio prekių ženklo skiriamąjį požymį, gerą vardą ir į prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, žymimų prekių tapatumą, Apeliacinė taryba nusprendė, kad tarp žymenų, dėl kurių kilo ginčas, yra ryšys, kiek tai susiję su didele dalimi atitinkamų vartotojų, t. y. ispaniškai, itališkai, prancūziškai ir portugališkai kalbančių vartotojų. Ji manė, kad egzistuoja „atskiedimo“ rizika, t. y. rizika, kad prašomo įregistruoti prekių ženklo naudojimas be rimtos priežasties pakenks ankstesnio prekių ženklo skiriamajam požymiui, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalį. Ji padarė išvadą, kad siekio užtikrinti, kad būtų laikomasi Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalyje nustatytų sąlygų, kiek tai susiję su ispaniškai, itališkai, prancūziškai ir portugališkai kalbančiais vartotojais, pakanka, kad būtų galima patenkinti protestą.
2013 m. lapkričio 21 d. ieškovei padavus ieškinį Bendrajam Teismui dėl 2013 m. rugsėjo 10 d. sprendimo panaikinimo, šis 2014 m. rugsėjo 25 d. Sprendimu Alma-The Soul of Italian Wine / VRDT – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE) (
T‑605/13
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2014:812
) panaikino šį sprendimą.
Jis iš esmės nusprendė, kad 2013 m. rugsėjo 10 sprendime nėra jokios informacijos, leidžiančios nuspręsti, ar Apeliacinė taryba atsižvelgė į ieškovės, kuri bandė įrodyti, kad prekių ženkluose, dėl kurių kilo ginčas, esančių žodžių „sol“ ir „sole“ skiriamasis požymis yra silpnas, pateiktus įrodymus, ar suprasti, kodėl ji galiausiai manė, kad šie įrodymai yra nereikšmingi. Bendrasis Teismas nusprendė, kad šis Apeliacinės tarybos sprendimas yra nepakankamai motyvuotas ir kad negalima nustatyti, ar ji atsižvelgė į šiuos įrodymus nuspręsdama, kad šie žodžiai yra dominuojantys šių prekių ženklų elementai ir kad šie prekių ženklai panašūs.
Bendrajam Teismui priėmus sprendimą dėl panaikinimo, EUIPO antroji apeliacinė taryba iš naujo išnagrinėjo bylą, 2015 m. rugsėjo 3 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) patvirtino 2013 m. rugsėjo 10 d. sprendimą ir atmetė visą registracijos paraišką.
Apeliacinė taryba pažymėjo, kad atsižvelgiant į 2013 m. rugsėjo 10 d. sprendimo panaikinimo sąlygas, jos užduotis buvo įvertinti ieškovės pateiktus įrodymus dėl galimai silpno žodžio „sun“ (įvairiose kalbose) ir saulės atvaizdo skiriamojo požymio nagrinėjamų vynininkystės produktų atžvilgiu, kiek tai susiję su Sąjungos vartotojais, nes tai gali turėti įtakos žymenų, dėl kurių kilo ginčas, palyginimui atsižvelgiant į jų dominuojančius ir skiriamuosius elementus. Pasak jos, šie įrodymai yra trijų rūšių: pirma, ištraukos iš įvairių įmonių, siūlančių Sąjungos vartotojams vynus, pažymėtus prekių ženklais, kuriuose yra žodžiai „sol“, „sole“, „soleil“ ir „sun“ ir įvairūs saulės atvaizdai, interneto tinklalapių, antra, Europos Sąjungos prekių ženklų, įregistruotų žymėti prie 33 klasės priskiriamas prekes, kuriuose yra tie žodžiai ar atvaizdai, sąrašai ir, trečia, ankstesnis 2004 m. kovo 26 d. Protestų skyriaus sprendimas.
Apeliacinė taryba manė, kad ankstesnis prekių ženklas turėjo gerą vardą vynams Sąjungoje iki ginčijamo prekių ženklo paraiškos pateikimo, nes ieškovė neužginčijo šios 2013 m. rugsėjo 10 d. sprendime padarytos išvados. Išnagrinėjusi ieškovės pateiktus įrodymus, ji, be kita ko, nusprendė, kad atitinkami prekių, žymimų žymenimis, dėl kurių kilo ginčas, vartotojai yra tapatūs, kad daliai šių vartotojų tie žymenys yra panašūs, kad ankstesnis prekių ženklas turi skiriamąjį požymį, kad didelės atitinkamų vartotojų dalies atžvilgiu tarp žymenų, dėl kurių kilo ginčas, egzistuoja ryšys, kad yra kenkiama ankstesnio prekių ženklo skiriamajam požymiui ir kad nėra rimtos priežasties naudoti prašomą įregistruoti prekių ženklą.
Procesas ir šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamą sprendimą,
—
priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Grįsdama savo ieškinį ieškovė nurodo tris pagrindus, susijusius, pirma, su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalies pažeidimu, antra, su šio reglamento 64 straipsnio 1 dalies pažeidimu ir, trečia, su šio reglamento 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu.
Pirmiausia reikia išnagrinėti pirmąjį ieškinio pagrindą, susijusį su Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalies pažeidimu, tik paskui prireikus nagrinėti antrąjį ir trečiąjį ieškinio pagrindus.
Grįsdama savo pirmąjį ieškinio pagrindą ieškovė iš esmės tvirtina, kad EUIPO klaidingai nusprendė, jog žodžiai „sol“ ir „sole“ nėra tiesioginiu ryšiu susiję su nagrinėjamomis prekėmis, nes jie esą neapibūdina vyno, jo savybių, pobūdžio ar paskirties.
Vis dėlto, pasak ieškovės, tai netiesa, nes ryšys tarp saulės ir vyno yra visuotinai žinomas faktas. Žodžiai „sol“ ir „sole“ yra aiški nuoroda į vyno kilmę, ir tai patvirtina Europos Sąjungos prekių ženklų, apimančių prie 33 klasės prekių priskirtas prekes, kuriuose yra žodžiai „sol“, „sole“, „soleil“ ar „sun“ arba saulės atvaizdas, sąrašas, kurį ji pateikė per posėdį. Taigi, šie žodžiai arba atvaizdai, ieškovės teigimu, turi tik labai silpną skiriamąjį požymį vyno atžvilgiu. Be to, minėtas sąrašas taip pat rodo, kad Sąjungos rinkoje koegzistuoja vyną žymintys prekių ženklai, kuriuose yra žodžiai „sol“, „sole“, „soleil“ ar „sun“ arba saulės atvaizdas.
Be to, ieškovė nesutinka su tuo, kad ankstesnis prekių ženklas turi dėl naudojimo įgytą gerą vardą Sąjungoje. Bet kuriuo atveju ji tvirtina, kad net jeigu jis ir turi gerą vardą, nėra tenkinamos kumuliacinės Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalies taikymo sąlygos. Pasak jos, žymenys, dėl kurių kilo ginčas, nėra panašūs, nes panašumas, kurį lemia juose esantys žodžiai „sol“ ir „sole“, turintys labai silpną skiriamąjį požymį, negali būti svarbesnis nei šių žymenų skirtumai, todėl nėra kenkiama ankstesnio prekių ženklo skiriamajam požymiui. Galiausiai ieškovė nurodo rimtą priežastį, kodėl turėtų būti leista įregistruoti ir naudoti prašomą įregistruoti prekių ženklą, susijusią su galimybe, kurią turi daugelis kitų vyno gamintojų, vyną žyminčiame prekių ženkle pateikti nuorodą į saulę.
EUIPO tvirtina, kad įvertinusi per administracinę procedūrą pateiktuose 1–3 prieduose nurodytus įrodymus ji negali pakeisti ginčijamame sprendime padarytos išvados, kad žodis „sol“, kaip dominuojantis ankstesnio prekių ženklo elementas, negali būti laikomas apibūdinamuoju, turi skiriamąjį požymį, todėl atitinkama visuomenė suvoks ankstesnį prekių ženklą VIÑA SOL kaip prekių ženklą.
EUIPO padarė išvadą, kad, atsižvelgiant, pirma, į žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumą dėl pirmajame žymenyje esančio žodžio „sol“ ir antrajame esančio žodžio „sole“ ir, antra, į ankstesnio prekių ženklo gerą vardą vynams, tarp žymenų, dėl kurių kilo ginčas, egzistuoja ryšys didelės atitinkamų vartotojų dalies atžvilgiu, nes tai vartotojų daliai prašomas įregistruoti prekių ženklas primins ankstesnį prekių ženklą. Ankstesniam prekių ženklui daroma žala pasireikš nuostoliais, kiek tai susiję su jo įvaizdžiu kokybės lygmeniu, ir galbūt pardavimų sumažėjimu.
Įstojusi į bylą šalis savo ruožtu tvirtina, kad žodžio „sol“ skiriamasis požymis yra akivaizdus vynų atžvilgiu. Todėl ji mano, kad šiuo atveju visiško prekių tapatumo, ankstesnio prekių ženklo, kuris yra vienas iš žinomiausių prekių ženklų Europoje, gero vardo, ir to, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, turi atitinkamai skiriamąjį ir dominuojantį elementą žodį „sol“ ir žodį „sole“ bei saulės idėją, pakanka padaryti išvadą, kad bent jau Ispanijoje, Prancūzijoje ir Portugalijoje vartotojai susies prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas. Kadangi yra tenkinamos Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalyje numatytos sąlygos dėl ankstesnio prekių ženklo gero vardo ir pakenkimo jo skiriamajam požymiui ar jo geram vardui be rimtos priežasties, įregistravus prašomą įregistruoti prekių ženklą, jis išnaudos ankstesnio prekių ženklo gerą vardą, todėl nagrinėjamą registracijos paraišką reikia atmesti.
Pirmiausia reikia pažymėti, kad šioje byloje bus nagrinėjamas ginčijamo sprendimo teisėtumas jame nurodytų motyvų atžvilgiu, tačiau tiek, kiek dalį šių motyvų sudaro nuorodos į pirminius motyvus 2013 m. rugsėjo 10 d. sprendime, – šio sprendimo, į kurį pateikiama nuoroda, turinio atžvilgiu (pagal analogiją žr. 1959 m. kovo 20 d. Sprendimo Nold / Vyriausioji valdyba,
18/57
,
EU:C:1959:6
, p. 116), bet tik tiek, kiek jo turinio nepakeitė 2014 m. rugsėjo 25 d. Sprendimas SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE (
T‑605/13
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2014:812
).
Pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalį ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, kaip numatyta šio straipsnio 2 dalyje, prekių ženklas, dėl kurio paduota paraiška, neregistruojamas, jeigu jis yra tapatus ankstesniam prekių ženklui arba panašus į jį, ir turi būti registruojamas prekėms arba paslaugoms, kurios nėra panašios į tas, kurioms įregistruotas ankstesnis prekių ženklas, jeigu, kalbant apie ankstesnį Sąjungos prekių ženklą, prekių ženklas, dėl kurio paduota paraiška, turi gerą vardą Sąjungoje, arba, kalbant apie ankstesnį nacionalinį prekių ženklą, prekių ženklas, dėl kurio paduota paraiška, turi gerą vardą toje valstybėje narėje ir jeigu dėl prekių ženklo vartojimo be rimtos priežasties gali atsirasti galimybė nesąžiningai įgyti pranašumą arba pakenkti ankstesnio prekių ženklo skiriamajam požymiui ar jo geram vardui.
Tam, kad ankstesniam prekių ženklui pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalį būtų suteikta didesnė apsauga, turi būti tenkinamos kelios sąlygos. Pirma, ankstesnis prekių ženklas ir prašomas įregistruoti prekių ženklas turi būti tapatūs arba panašūs. Antra, jis turi turėti gerą vardą Sąjungoje, jei tai yra ankstesnis Sąjungos prekių ženklas, arba atitinkamoje valstybėje narėje, jei tai ankstesnis nacionalinis prekių ženklas. Trečia, prašomo įregistruoti prekių ženklo naudojimas be rimtos priežasties turi lemti nesąžiningą pasinaudojimą ankstesnio prekių ženklo skiriamuoju požymiu ar geru vardu arba turi būti kenkiama ankstesnio prekių ženklo skiriamajam požymiui ar geram vardui. Kadangi šios sąlygos yra kumuliacinės, jei viena iš jų netenkinama, ši nuostata tampa netaikoma (2007 m. kovo 22 d. Sprendimo Sigla / VRDT – Elleni Holding (VIPS),
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
,
ir
punktai; šiuo klausimu taip pat žr. 2005 gegužės 25 d. Sprendimo Spa Monopole / VRDT – Spa-Finders Travel Arrangements (SPA-FINDERS),
T‑67/04
,
EU:T:2005:179
,
punktą).
Dėl trečiosios Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalies taikymo sąlygos reikia priminti, kad pakenkimas ankstesnio prekių ženklo skiriamajam požymiui (ši sąvoka taip pat vadinama „atskiedimo rizika“) paprastai konstatuojamas, kai dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo naudojimo ankstesnis prekių ženklas nebegali iš karto sukelti asociacijos su prekėmis, kurioms buvo įregistruotas ir kurioms yra naudojamas (šiuo klausimu žr. 2014 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Coca-Cola / VRDT – Mitico (Master),
T‑480/12
,
EU:T:2014:1062
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Teisingumo Teismas nurodė, kokie veiksniai visapusiškai vertinant gali būti reikšmingi, siekiant nustatyti, ar atitinkama visuomenė mato ryšį tarp prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas. Teisingumo Teismas paminėjo šiuos veiksnius: pirma, šių prekių ženklų panašumo laipsnį, antra, prekių ar paslaugų, kurioms šie prekių ženklai yra registruoti, pobūdį, įskaitant šių prekių ar paslaugų panašumo ar nepanašumo laipsnį bei atitinkamą visuomenę, trečia, ankstesnio prekių ženklo gero vardo stiprumą, ketvirta, ankstesniam prekių ženklui būdingo ar dėl naudojimo įgyto skiriamojo požymio laipsnį ir, penkta, galimybės suklaidinti visuomenę buvimą (pagal analogiją žr. 2008 m. lapkričio 27 d. Sprendimo Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
,
punktą).
Šiuo atveju, iš pradžių palyginus aptariamas prekes ir apibrėžus atitinkamą visuomenę, reikia išnagrinėti antrąją sąlygą, susijusią su ankstesnio prekių ženklo geru vardu Sąjungoje, kiek gero vardo stiprumas nulemia visapusišką elementų, kurie gali padėti nustatyti ryšį tarp prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, vertinimą, paskui išnagrinėti pirmąją sąlygą, susijusią su prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, tapatumu ar panašumu.
Dėl prekių, žymimų prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas
Nors Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalyje įtvirtintą apsaugą numatyta taikyti nepanašioms prekėms ar paslaugoms, ją galima taikyti ir tada, kai prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, žymimos prekės ar paslaugos yra tapačios ar panašios (šiuo klausimu žr. 2007 m. liepos 11 d. Teisingumo Teismo sprendimo Mülhens / VRDT – Minoronzoni (TOSCA BLU),
T‑150/04
,
EU:T:2007:214
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, žymimos prekės priskiriamos prie 33 klasės ir prašomo įregistruoti prekių ženklo atveju atitinka vyną, o ankstesnio prekių ženklo atveju – alkoholinius gėrimus (išskyrus alų). Taigi, reikia konstatuoti, kad šios prekės yra tapačios, nes antrosios apima pirmąsias, ko, beje, neginčija ir šalys (šiuo klausimu žr. 2005 m. lapkričio 24 d. Sprendimo Sadas / VRDT – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE),
T‑346/04
,
EU:T:2005:420
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Dėl atitinkamos visuomenės
Dėl atitinkamos visuomenės pažymėtina, jog tam, kad tarp prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, būtų ryšys, nuo kurio priklauso, ar padaromi Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalyje numatyti neteisėti veiksmai, reikia, kad prekių ar paslaugų, kurioms žymėti įregistruoti minėti prekių ženklai, vartotojai sutaptų arba tam tikru mastu „persidengtų“ (2012 kovo 9 d. Sprendimo Ella Valley Vineyards / VRDT – HFP (ELLA VALLEY VINEYARDS),
T‑32/10
,
EU:T:2012:118
,
punktas; pagal analogiją žr. 2008 m. lapkričio 27 d. Sprendimo Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
,
–
punktus).
Be to, visapusiškai vertinant galimybę supainioti reikia atsižvelgti į atitinkamų prekių kategorijos vidutinį vartotoją, kuris yra pakankamai informuotas, protingai pastabus ir nuovokus. Taip pat reikia atsižvelgti į tai, kad paprasto vartotojo pastabumas gali kisti atsižvelgiant į nagrinėjamų prekių ar paslaugų kategorijas (žr. 2007 m. vasario 13 d. Sprendimo Mundipharma / VRDT – Altana Pharma (RESPICUR),
T‑256/04
,
EU:T:2007:46
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šioje byloje ieškovė per pirmąją procedūrą Apeliacinėje taryboje teigė, kad atitinkama nagrinėjamas prekes vartojanti visuomenė pasižymi didesniu nei vidutiniu pastabumo lygiu, tačiau su tuo ypač nesutiko EUIPO.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad „vynai“, nurodyti prašomo įregistruoti prekių ženklo paraiškoje ir žymimi ankstesniu prekių ženklu, yra skirti plačiajai Sąjungos visuomenei. Remiantis jurisprudencija, kadangi paprastai vynas yra bendro platinimo – nuo didelės parduotuvės maisto produktų skyriaus iki barų ir kavinių – prekė, ji yra plataus vartojimo prekė, ir jos atžvilgiu atitinkamą visuomenę sudaro vidutiniai plataus vartojimo prekių vartotojai, kurie laikomi pakankamai informuotais ir protingai pastabiais bei nuovokiais (2012 m. kovo 9 d. Sprendimo ELLA VALLEY VINEYARDS,
T‑32/10
,
EU:T:2012:118
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Tokiomis aplinkybėmis prekių ženklais, dėl kurių kilo ginčas, žymimų prekių vartotojai yra plačioji vidutiniškai pastabi Sąjungos visuomenė, todėl reikia daryti išvadą, kad šiuo atveju šią visuomenę sudarantys vartotojai „persidengia“, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 35 punkte nurodytą jurisprudenciją.
Taigi, vertindama atitinkamą visuomenę Apeliacinė taryba nepadarė klaidos.
Dėl sąlygos, susijusios su ankstesnio prekių ženklo geru vardu
Ginčijamame sprendime, kuriame daroma nuoroda į 2013 m. rugsėjo 10 d. sprendime pateikiamus motyvus, pažymima, kad prašomo įregistruoti prekių ženklo paraiškos pateikimo dieną, t. y. 2011 m. kovo 4 d. ankstesnis prekių ženklas turėjo gerą vardą Sąjungoje „vynams“.
Ieškovė teigia, kad įstojusios į bylą šalies nurodyti įrodymai yra arba nepakankami, arba neturi įrodomosios vertės, kad įrodytų, jog ankstesnis prekių ženklas Sąjungoje įgijo gerą vardą dėl naudojimo.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija ieškovės argumentus.
Primintina, jog tam, kad būtų tenkinama gero vardo sąlyga, ankstesnis prekių ženklas turi būti žinomas didelei visuomenės, kuriai skirtos šiuo prekių ženklu žymimos prekės ar paslaugos, daliai. Nagrinėjant šią sąlygą, reikia atsižvelgti į visas svarbias bylos aplinkybes, ypač į prekių ženklo užimamą rinkos dalį, jo naudojimo dažnumą, geografinį paplitimą ir trukmę, taip pat įmonės investicijų, skirtų jo reklamai, dydį, nereikalaujant, kad ankstesnį prekių ženklą žinotų konkreti visuomenės procentinė dalis ir kad jo geras vardas egzistuotų visoje atitinkamos teritorijos dalyje, jei geras vardas yra žinomas didžiojoje jos dalyje (žr. 2012 m. kovo 9 d. Sprendimo ELLA VALLEY VINEYARDS,
T‑32/10
,
EU:T:2012:118
,
punktą jame nurodytą jurisprudenciją).
Šiuo atveju reikia pažymėti, kad, kitaip, nei teigia ieškovė, įstojusios į bylą šalies pateikti įrodymai įrodo, kad ankstesnis prekių ženklas įgijo gerą vardą Sąjungoje. Šiuos įrodymus, be kita ko, sudaro įstojusiai į bylą šaliai ir prekėms, parduodamoms su prekių ženklu VIÑA SOL, skirti apdovanojimai, jos direktoriaus prisiekus pateiktas pareiškimas, kuriame nurodytos šių prekių pardavimo apimtys ir vertė per laikotarpį nuo 2003 iki 2010 m. įvairių Sąjungos valstybių narių teritorijose, įskaitant Belgiją, Daniją, Vokietiją, Estiją, Airiją, Graikiją, Ispaniją, Prancūziją, Italiją, Latviją, Lietuvą, Maltą, Nyderlandus, Austriją, Lenkiją, Portugaliją, Rumuniją, Slovakiją, Suomiją ir Jungtinę Karalystę, taip pat prisiekus pateikti vietinių platintojų pareiškimai, spaudos straipsniai ir didžiausios Ispanijos skrydžių bendrovės brošiūra, kurioje minima prekių ženklu VIÑA SOL žymima prekė.
Per minėtą laikotarpį ieškovė, be kita ko, Ispanijoje pardavė daugiau nei 41 milijoną butelių, Jungtinėje Karalystėje – daugiau nei 15 milijonų butelių ir daugiau nei 3 milijonus Vokietijoje; tai rodo, kad šios ankstesniu prekių ženklu žymimos prekės buvo plačiai pasklidusios didelėje dalyje Sąjungos teritorijos.
Be to, kaip tvirtina EUIPO, suinteresuotosios šalies paruošto modelio pagrindu trečiojo asmens pateiktų rašytinių pareiškimų įrodomoji galia iš esmės negali pakenkti šių dokumentų patikimumui ar kvestionuoti jų įrodomosios vertės (šiuo klausimu žr. 2013 m. rugsėjo 16 d. Sprendimo Avery Dennison / VRDT – Dennison-Hesperia (AVERY DENNISON),
T‑200/10
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2013:467
,
punktą).
Galiausiai reikia konstatuoti, kad šiuose įrodymuose, vertinamuose bendrai, nėra prieštaravimų.
Tokiomis aplinkybėmis darytina išvada, kad ieškovė neįrodė, jog nusprendusi, kad ankstesnis prekių ženklas turi gerą vardą Sąjungoje, Apeliacinė taryba padarė klaidą.
Dėl sąlygos, susijusios su žymenų, dėl kurių kilo ginčas, tapatumu ar panašumu
Nagrinėjant žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumą ar tapatumą reikia palyginti ankstesnį prekių ženklą ir prašomą įregistruoti prekių ženklą, kad būtų galima nustatyti, koks yra jų panašumo stiprumas.
Šiuo atžvilgiu primintina, jog tam, kad būtų tenkinama Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalyje nustatyta su prekių ženklų panašumu susijusi sąlyga, nebūtina įrodyti, kad atitinkama visuomenė gali supainioti gerą vardą turintį ankstesnį prekių ženklą su prašomu įregistruoti prekių ženklu. Pakanka, kad abiejų prekių ženklų panašumo laipsnis lemtų, jog atitinkama visuomenė pastebėtų ryšį tarp jų (pagal analogiją žr. 2009 m. birželio 18 d. Sprendimo L’Oréal ir kt.,
C‑487/07
,
EU:C:2009:378
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Taigi, juo prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, panašesni, juo labiau tikėtina, jog prašomas įregistruoti prekių ženklas atitinkamai visuomenei primins gerą vardą turintį ankstesnį prekių ženklą (pagal analogiją žr. 2008 m. lapkričio 27 d. Sprendimo Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
,
punktą).
Visapusiškas vertinimas siekiant nustatyti, ar tarp prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, yra ryšys, kiek toks vertinimas susijęs su vizualiu, fonetiniu ar konceptualiu žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumu, turi būti pagrįstas bendru jų daromu įspūdžiu, atsižvelgiant visų pirma į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus (2007 m. gegužės 16 d. Sprendimo La Perla / VRDT – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC),
T‑137/05
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2007:142
,
punktas ir 2009 m. kovo 25 d. Sprendimo L’Oréal / VRDT – Spa Monopole (SPALINE),
T‑21/07
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2009:80
,
punktas).
Kadangi prašomas įregistruoti prekių ženklas yra sudėtinis prekių ženklas, kuriame yra vaizdinių ir žodinių elementų, reikia priminti, kad vertinant dviejų prekių ženklų panašumą negalima atsižvelgti tik į vieną sudėtinio prekių ženklo elementą ir jį lyginti su kitu prekių ženklu. Atvirkščiai, lyginti reikia vertinant kiekvieno prekių ženklo, dėl kurio vyksta ginčas, visumą, tačiau tai nereiškia, kad bendro įspūdžio, kurį atitinkamos visuomenės atmintyje paliko sudėtinis prekių ženklas, negali labiau lemti vienas ar keli jo elementai (pagal analogiją žr. 2009 m. gruodžio 15 d. Sprendimo Trubion Pharmaceuticals / VRDT – Merck (TRUBION),
T‑412/08
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2009:507
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją), nors reikia pažymėti, kad jurisprudencija taip pat leidžia lyginti elementus, kurie nėra dominuojantys, yra mažiau svarbūs, tačiau nelaikomi nereikšmingais (2016 m. balandžio 14 d. Sprendimo Roland / EUIPO,
C‑515/15 P
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2016:298
,
punktas).
Atsižvelgiant būtent į šiuos principus reikia nagrinėti, ar Apeliacinė taryba padarė klaidą, kai nusprendė, kad dėl ankstesnio prekių ženklo gero vardo stiprumo žymenys, dėl kurių kilo ginčas, yra pakankamai panašūs, kad atitinkama visuomenė galėtų nustatyti ryšį tarp jų, ir šį nagrinėjimą reikia pradėti nustatant skiriamuosius ir dominuojančius žymenų, dėl kurių kilo ginčas, elementus.
Dėl prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, skiriamųjų ir dominuojančių elementų
Dėl ankstesnio prekių ženklo Apeliacinė taryba manė, kad žodis „viña“ reiškia vynuogyną ispaniškai kalbančiai visuomenei, taip pat Portugalijos, Italijos ir Prancūzijos visuomenėms. Šią nuorodą į prekės kilmę, kuri tam žodžiui suteikia apibūdinamąjį pobūdį, lengvai atpažįsta atitinkama visuomenė, todėl žodis „viña“ turi silpną skiriamąjį požymį ir negali būti laikomas dominuojančiu šio prekių ženklo elementu. Tačiau antrasis jį sudarantis žodis „sol“ negali būti laikomas apibūdinamuoju ar neturinčiu skiriamojo požymio, net jei, kaip teigia ieškovė, šis žodis turėtų būti laikomas tiesiogine aliuzija į vyną, nes saulė esą yra labai svarbi vynuogėms augti ir vyno gamybai. Ieškovės šiuo klausimu pateikti dokumentai nekeičia 2013 m. rugsėjo 10 d. sprendime esančio vertinimo. Taigi, Apeliacinė taryba nusprendė, kad „nors jo skiriamojo požymio laipsnis yra truputį mažesnis už vidutinį, [žodis „sol“] turi būti laikomas besinaudojančiu protingu apsaugos lygiu“, o ankstesnis prekių ženklas nėra „visiškai be skiriamojo požymio“.
Dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo Apeliacinė taryba nusprendė, pirma, kad žymenį sudarančio apibūdinamojo elemento, t. y. saulės atvaizdo, nereikia laikyti dominuojančiu elementu atsižvelgiant į bendrą jo daromą įspūdį. Antra, ji manė, kad ispaniškai, portugališkai ir prancūziškai kalbantiems vartotojams dominuojantis elementas yra žodinis elementas „sole“, kuris sietinas su saule, o kitiems Sąjungos vartotojams, įskaitant itališkai kalbančius vartotojus, kurie supranta žodžių reikšmę, dominuojantis elementas yra „sotto il sole“, kaip vaizdinio prekių ženklo žodinis elementas, užrašytas didesnėmis raidėmis.
Šie Apeliacinės tarybos vertinimai iš dalies yra neteisingi.
Pirma, vertinant ankstesnį prekių ženklą reikia atsižvelgti į tai, kad jį sudaro du trumpi sujungti žodžiai – „viña“ ir „sol“. Kaip pažymėjo Apeliacinė taryba, pirmasis turi tik silpną skiriamąjį požymį, o antrasis, kuris, kitaip nei pirmasis, galintis atitinkamai visuomenei nurodyti „vynuogyno“ ir „vyno“ idėją, nėra apibūdinamojo pobūdžio, turi stipresnį, nors kiek silpnesnį už normalų, skiriamąjį požymį, o tai jam galėtų suteikti dominuojamąjį pobūdį.
Išanalizavus įrodymus, šiuo atveju 1–3 priedus, kuriuos per administracinę procedūrą pateikė ieškovė, dėl kurių 2013 m. rugsėjo 10 d. sprendime nėra pažymėta, kad į juos atlikdama vertinimą atsižvelgė Apeliacinė taryba, tačiau į kuriuos tikrai atsižvelgta ginčijamame sprendime, reikia truputį pakeisti atlikus šį vertinimą padarytas išvadas.
Per administracinę procedūrą pateiktas 2 priedas, kuriame kalbama apie saulės atvaizdus, iš tikrųjų yra nelabai reikšmingas vertinant ankstesnį prekių ženklą, kuris yra žodinis prekių ženklas.
Vis dėlto per administracinę procedūrą pateikti 1 ir 3 priedai, kuriuose yra, viena vertus, ištraukų iš interneto tinklalapių, siūlančių Sąjungos vartotojams vynus, žymimus prekių ženklų, kuriuose yra žodžiai „sol“, „sole“, „soleil“ ir „sun“ ir įvairūs saulės atvaizdai, ir, kita vertus, Europos Sąjungos prekių ženklų, įregistruotų prie 33 klasės priskiriamoms prekėms, kuriuose taip pat yra šie žodžiai arba atvaizdai, kaip antai SOL DE MALAGA, COLORES DEL SOL, PIEDRA DEL SOL, CITA DEL SOL, SOL ROJO, REY SOL ar SOL DES ESPAÑA, sąrašas, leidžia konstatuoti, kad vienu metu egzistuoja Europos Sąjungos prekių ženklai, kuriuose yra vienokios ar kitokios formos nuoroda į saulės idėją.
Tiesa, kaip remdamasi 2009 m. rugsėjo 16 d. Sprendime Zero Industry / VRDT – zero Germany (zerorh+) (
T‑400/06
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2009:331
,
punktas) suformuota jurisprudencija tvirtina EUIPO, vien to, kad daugelyje atitinkamas prekes žyminčių prekių ženklų yra toks pats žodis, nepakanka padaryti išvadą, kad to elemento skiriamasis požymis pasidarė silpnas dėl dažno naudojimo tame sektoriuje, net jei tais prekių ženklais žymimos prekės yra tapačios arba tarp jų yra ryšys. Iš tikrųjų reikia atsižvelgti į faktinį prekių ženklų naudojimą rinkoje, o ne į abstraktų prekių ženklų, turinčių bendrą elementą, egzistavimą registre (šiuo klausimu žr. 2005 m. lapkričio 24 d. Sprendimo GfK / VRDT – BUS (Online Bus),
T‑135/04
,
EU:T:2005:419
,
punktą). Vis dėlto, kaip teisingai tvirtina ieškovė, dalykai, nurodyti per administracinę procedūrą pateiktame 1 priede, t. y. ištraukos iš įvairių įmonių interneto tinklalapių, kur Sąjungos vartotojams siūloma prekių ženklais, kuriuose yra žodžiai „sol“, „sole“, „soleil“ ir „sun“ bei įvairūs saulės atvaizdai, pažymėtų vynų, leidžia konstatuoti, kad bendrai Sąjungos vartotojas ir konkrečiai atitinkama visuomenė tikrai ir dažnai susiduria su tokiais prekių ženklais, todėl saulės ir vyno sąsaja jiems nėra naujas dalykas. Ieškovės byloje pateikti įrodymai leidžia daryti tokią išvadą, nesant būtinybės nagrinėti, ar, kaip ji teigia, ryšys tarp saulės ir vyno yra visuotinai žinomas faktas.
Kaip iš esmės nurodyta ginčijamo sprendimo 27 punkte, ankstesnio prekių ženklo įregistravimo Europos Sąjungos prekių ženklu nauda pradingtų, jei ne per registracijos pripažinimo negaliojančią procedūrą būtų konstatuota, kad jis visiškai neturi skiriamojo požymio. Vis dėlto darytina išvada, kad nors žodis „sol“ ir turi kažkokį skiriamąjį požymį, jis yra silpnas, o susietas su žodžiu „viña“, kurio skiriamasis požymis taip pat yra silpnas, ankstesniam prekių ženklui jis suteikia tik silpną skiriamąjį požymį.
Ši išvada dėl ankstesnio prekių ženklo taikytina iš pradžių Apeliacinei tarybai pateiktiems įrodymams, kurie išnagrinėti šio sprendimo 59–62 punktuose, nesant būtinybės atsižvelgti į dokumentus, pirmą kartą pateiktus Bendrajam Teismui, dėl kurių įstojusi į bylą šalis teigia, kad jų negalima svarstyti.
Antra, dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo nagrinėjimo reikia priminti, kad jį sudaro apvalus vaizdinis elementas, įvairiais kontrastuojančiais taškais vaizduojantis saulę. Virš šio vaizdinio elemento yra pirmas žodinis elementas – nedideliu šriftu didžiosiomis raidėmis užrašyti žodžiai „sotto il sole italiano“, o apačioje yra antras žodinis elementas, sudarytas iš didelėmis truputį stilizuotomis raidėmis užrašytų žodžių „sotto il sole“, iš kurių žodis „il“ užrašytas kursyvu.
Remiantis jurisprudencija, kai prekių ženklą sudaro žodiniai ir vaizdiniai elementai, žodinis prekių ženklo elementas iš principo labiau išskiria negu vaizdinis elementas, nes vidutinis vartotojas lengviau nurodys prekę pasakydamas jos pavadinimą nei apibūdindamas vaizdinį prekių ženklo elementą (žr. 2008 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Honda Motor Europe / VRDT – Seat (MAGIC SEAT),
T‑363/06
,
EU:T:2008:319
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Be to, kaip 2013 m. rugsėjo 10 d. sprendimo 43 punkte pažymėjo ir Apeliacinė taryba, atitinkamas vartotojas geriau išlaiko atmintyje elementus, kurie jam siejasi su kokia nors prasme. Todėl tikėtina, kad žodiniame elemente „sotto il sole italiano“, neskaitant itališkai kalbančių vartotojų, ispaniškai, portugališkai ir prancūziškai kalbantys vartotojai supras ne tik žodį „sole“, bet ir žodį „italiano“ kaip nuorodą į Italiją, kuri galimai yra vyno pagaminimo vieta. Be to, tikėtina, kad šį žodį supras dauguma Sąjungos vartotojų, nes daugelyje Sąjungos kalbų jis reiškia šią šalį.
Kaip žinoma, prašomo įregistruoti prekių ženklo viršuje esančiame žodiniame elemente naudojamos mažesnės raidės, nei apačioje esančiame žodiniame elemente, tačiau kadangi nestilizuotos, jos yra lengviau įskaitomos, nes tai palengvina skaitymą. Pamatęs prašomą įregistruoti prekių ženklą vyno vartotojas, net jeigu jis vidutiniškai pastabus, kažkiek atkreips dėmesį į perkamo vyno kilmę, nurodytą tame prekių ženkle (šiuo klausimu žr. 2012 m. kovo 9 Sprendimo ELLA VALLEY VINEYARDS,
T‑32/10
,
EU:T:2012:118
,
punktą). Tokiomis aplinkybėmis reikia manyti, kad prašomo įregistruoti prekių ženklo dominuojantį elementą sudaro ne tik žodis „sole“, bet ir žodžių „sole“ ir „italiano“ junginys, nors tai nereiškia, kad kiti elementai yra nereikšmingi.
Taigi, šiuo atveju Apeliacinės tarybos atliktas žymenų, dėl kurių kilo ginčas, skiriamųjų ir dominuojančiųjų elementų vertinimas atrodo iš dalies klaidingas ir reikia nuspręsti, kad visapusiškas vertinimas, kuriuo siekiama išsiaiškinti, ar yra ryšys tarp prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, turės būti atliktas atsižvelgiant į tai, pirma, kad dominuojantį ankstesnio prekių ženklo elementą sudaro žodis „sol“, nes ankstesnio prekių ženklo skiriamasis požymis yra silpnas, o susietas su žodžiu „viña“ ankstesnis prekių ženklas vis tiek turi silpną skiriamąjį požymį, ir, antra, į tai, kad prašomo įregistruoti prekių ženklo dominuojantį elementą sudaro žodžių „sole“ ir „italiano“ junginys.
Dėl vizualaus palyginimo
Vizualiai žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo laipsnis yra mažas. Ankstesnį prekių ženklą sudaro tik du žodžiai, o prašomą įregistruoti prekių ženklą – du žodiniai elementai, kurių vienas susideda iš keturių žodžių, o kitas iš trijų, ir centre esanti stilizuota saulė, kuri turi tam tikro originalumo. Be to, reikia pažymėti, kad saulę prašomame įregistruoti prekių ženkle vaizduojantis vaizdinis elementas pasižymi tam tikru originalumu, kuris atsispindi bendrai visame žymenyje.
Žymenų, dėl kurių kilo ginčas, sutapimą lemia tik tai, kad abiejuose tuose žymenyse – vieną kartą ankstesniame prekių ženkle ir du kartus prašomame įregistruoti prekių ženkle – yra raidžių „s“, „o“ ir „l“ seka. Šis elementas negali nusverti kelių šiuos žymenis skiriančių elementų.
Dėl fonetinio palyginimo
Žymenys, dėl kurių kilo ginčas, taip pat skiriasi fonetiškai ir šie skirtumai nusveria panašumo elementus. Skirtingas šių prekių ženklų ilgis – ankstesnį prekių ženklą sudaro du labai trumpi dviejų ir vieno skiemens žodžiai, o prašomą įregistruoti prekių ženklą sudaro keturi skirtingi žodžiai, o vien žodinis elementas „soto il sole“ yra penkių skiemenų – lemia tai, kad tariant jų skambesys ir ritmas yra labai skirtingi.
Šie elementai visiškai neutralizuoja panašumo, kurį gali lemti žodžio „sole“ buvimas prašomame įregistruoti prekių ženkle ir žodžio „sol“ buvimas ankstesniame prekių ženkle, elementus.
Dėl konceptualaus palyginimo
Kaip tvirtina ieškovė, konceptualiai žymenys, dėl kurių kilo ginčas, taip pat nėra tokie panašūs, kad atitinkama visuomenė galėtų tarp jų įžiūrėti ryšį.
Atitinkamos visuomenės daliai, kuri supranta ispaniškus žodžius „viña sol“ ir itališkus žodžius „sotto il sole italiano“, pirma sąvoka iš esmės reiškia „saulės vynuogynas“, žodžių „sole“ ir „italiano“ junginys reiškia „Italijos saulė“, o antroji sąvoka reiškia „po Italijos saule“, todėl ji nurodo prašomu įregistruoti prekių ženklu žymimo vyno itališką kilmę.
Vienintelė bendra nuoroda į saulę konceptualiu požiūriu negali nulemti žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumo. Iš tikrųjų, nors ankstesnis prekių ženklas turi tam tikrą fantazijos elementą dėl to, kad jis nurodo vyną, kilusį iš „saulės vynuogyno“ (tai turi dar ir giriamąjį poveikį), prašomas įregistruoti prekių ženklas nurodo kilmę ir vyno pagaminimo vietą. Taigi, abiejų šių žymenų nurodoma reikšmė skiriasi.
Išvada dėl ryšio tarp žymenų, dėl kurių kilo ginčas, atsižvelgiant į jų panašumą
Palyginus žymenis, dėl kurių kilo ginčas, darytina išvada, kad jie mažai panašūs vizualiai, kad jų fonetinio panašumo elementas yra neutralizuojamas, kad jie nepanašūs konceptualiai, todėl, vertinami bendrai, šie žymenys turi būti laikomi mažai panašūs.
Dėl kitų reikšmingų veiksnių, į kuriuos atsižvelgė Apeliacinė taryba, reikia pažymėti, kad nors atitinkamų vartotojų tapatumas ir ankstesnio prekių ženklo geras vardas vynams buvo teisingai įvertintas ginčijamame sprendime, ankstesnio prekių ženklo skiriamasis požymis yra silpnas.
Remiantis šiais ir šio sprendimo 33–75 punktuose išdėstytais svarstymais, darytina išvada, kad, priešingai, nei nusprendė Apeliacinė taryba, šių žymenų panašumo laipsnis, atsižvelgiant į kitus ginčijamo sprendimo 35 punkte nurodytus reikšmingus veiksnius, t. y. atitinkamų vartotojų tapatumą, ankstesnio prekių ženklo gerą vardą vynams ir jo skiriamąjį požymį, yra nepakankamas, kad atitinkama visuomenė galėtų juos susieti, t. y. kad jie galėtų įžiūrėti ryšį tarp jų, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalį.
Taigi, atlikus visapusišką vertinimą, kuriuo siekiama nustatyti, ar atitinkama visuomenė mato ryšį tarp prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, kaip to reikalaujama šio sprendimo 31 punkte primintoje jurisprudencijoje dėl Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalies taikymo sąlygų, turėtų būti padaryta išvada, kad ypač atsižvelgiant į nagrinėjamų žymenų skirtumus, nėra rizikos, kad atitinkama visuomenė gali nustatyti tokį ryšį.
Darytina išvada, kad šiuo atveju netenkinama viena iš Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalies taikymo sąlygų, būtent kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, būtų tokie panašūs ar juo labiau tapatūs, kad atitinkama visuomenė nustatytų tarp jų ryšį.
Tokiomis aplinkybėmis, kadangi Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalies taikymo sąlygos yra kumuliacinės, o jei viena iš jų netenkinama, ši nuostata negali būti taikoma, reikia patenkinti ieškinį ir panaikinti ginčijamą sprendimą remiantis pirmuoju ieškinio pagrindu, nesant būtinybės nagrinėti kitų dviejų ieškinio pagrindų.
Galiausiai reikia pažymėti, kad nors Sąjungos teisme pateikus ieškinį dėl EUIPO apeliacinės tarybos sprendimo ši turi imtis būtinų priemonių Sąjungos teismo sprendimui įvykdyti, atsižvelgiant į tai, kad panaikinus ginčijamą sprendimą dėl to, kad ji pažeidė Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 5 dalį, šiuo pagrindu jai gali reikėti išnagrinėti 2012 m. spalio 30 d. Protestų skyriaus sprendimą, kiek jis, remdamasis Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktu, iš pradžių tenkino protestą, nes proceso ekonomijos sumetimais Protestų skyriaus sprendimo motyvai šiuo atžvilgiu nebuvo nagrinėti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to prašė.
Kadangi EUIPO pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal ieškovės pateiktus reikalavimus.
Remiantis Procedūros reglamento 138 straipsnio 3 dalimi, įstojusi į bylą šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (antroji kolegija),
nusprendžia:

1.
Panaikinti 2015 m. rugsėjo 3 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) antrosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 356/2015‑2).

2.
EUIPO padengia savo ir
Alma-The Soul of Italian Wine LLLP
patirtas bylinėjimosi išlaidas.

3.
Miguel Torres, SA
padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Prek
Schalin
Costeira
Paskelbta 2017 m. gegužės 31 d. Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.