CELEX: 62015TJ0637
Žig Europske unije
Postupak povodom prigovora
Prijava figurativnog žiga Europske unije SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE
Raniji verbalni žig Europske unije VIÑA SOL
Relativni razlog za odbijanje
Povreda razlikovnog karaktera
Nepostojanje sličnosti znakova
Članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009

Okolnosti spora
Tužitelj, društvo Alma‑The Soul of Italian Wine LLLP, podnio je 4. ožujka 2011. prijavu za registraciju žiga Europske unije Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije (
SL 2009., L 78, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).
Prijava za registraciju žiga podnesena je za sljedeći figurativni znak:
Proizvodi za koje je zatražena registracija pripadaju razredu 33. Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen, a odgovaraju sljedećem opisu: „Vina“.
Prijava žiga Europske unije objavljena je u
Glasniku žigova Zajednice
br. 64/2011 od 1. travnja 2011.
Dana 30. lipnja 2011. intervenijent, društvo Miguel Torres, SA, podnio je na temelju članka 41. Uredbe br. 207/2009 prigovor protiv registracije žiga prijavljenog za proizvode iz točke 3. ove presude.
Prigovor, koji je za razloge imao one iz članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009, temeljio se na sljedećim ranijim žigovima:
—
žig Europske unije VIÑA SOL, prijavljen 12. veljače 1997., registriran 29. listopada 1998. pod brojem 462523 i produljen 5. ožujka 2007. za „alkoholna pića (osim piva)” iz razreda 33.;
—
španjolski verbalni žig VIÑA SOL, prijavljen 9. svibnja 1944., registriran 13. siječnja 1947. pod brojem 152231 i obnovljen 11. rujna 2007. za „sve vrste vina, uz iznimku bijelog stolnog vina, ekstra suhog, sa sličnim karakteristikama kao vina Rajne”, iz razreda 33.;
—
španjolski verbalni žig VIÑA SOL, prijavljen 25. svibnja 1973., registriran 21. ožujka 1977. pod brojem 715524 i obnovljen 25. ožujka 2003. za „brendi”, iz razreda 33.
Prigovor, koji je kao razlog imao samo onaj iz članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009, temeljio se na sljedećim ranijim žigovima:
—
španjolskom figurativnom žigu, prijavljenom 26. listopada 2007., registriranom 6. svibnja 2008. pod brojem 2796505 za „alkoholna pića (osim piva)”, iz razreda 33., prikazanom u nastavku:
—
verbalnom žigu Europske unije SOL, prijavljenom 17. listopada 2007., registriranom 2. svibnja 2010. pod brojem 6373971 za „alkoholna pića (osim piva)”, iz razreda 33.
Odlukom od 30. listopada 2012. Odjel za prigovore, uzevši u obzir raniji verbalni žig Europske unije SOL, prihvatio je prigovor na temelju postojanja vjerojatnosti dovođenja u zabludu, u smislu članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.
Tužitelj je 21. prosinca 2012. EUIPO‑u podnio žalbu protiv odluke Odjela za prigovore, na temelju članaka 58. do 64. Uredbe br. 207/2009.
Odlukom od 10. rujna 2013. (u daljnjem tekstu: odluka od 10. rujna 2013.) drugo žalbeno vijeće EUIPO‑a potvrdilo je odluku Odjela za prigovore i odbilo prijavu registracije u cijelosti. Međutim, navelo je da će iz razloga ekonomičnosti postupka, s obzirom na to da je Odjel za prigovore prihvatio prigovor na temelju članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009., ispitati razlog za prigovor iz članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, uzimajući u obzir raniji žig Europske unije VIÑA SOL (u daljnjem tekstu: raniji žig). Ocijenilo je da relevantnu javnost čini prosječan potrošač Europske unije, uobičajeno obaviješten, razumno pažljiv i oprezan. Smatralo je, s jedne strane, da za potrošače španjolskog, francuskog i portugalskog govornog područja suprotstavljeni žigovi imaju srednji stupanj sličnosti s obzirom na to da su dominantni element ranijeg žiga „sol” i dominantni element prijavljenog žiga „sole” iznimno slični i, s druge strane, da za talijanske potrošače suprotstavljeni žigovi imaju tek nizak stupanj sličnosti.
Prema mišljenju žalbenog vijeća, raniji žig ima u Uniji ugled za vina. Uzimajući u obzir sličnost suprotstavljenih znakova, razlikovni karakter i ugled ranijeg žiga te istovjetnost proizvoda obuhvaćenih suprotstavljenim žigovima, žalbeno je vijeće ocijenilo da postoji veza između suprotstavljenih žigova za bitan dio relevantnih potrošača, odnosno potrošača španjolskog, talijanskog, francuskog i portugalskog govornog područja. Smatralo je da postoji rizik od razrjeđivanja, odnosno rizik da uporaba žiga za koji je podnesena prijava bez opravdanog razloga nepošteno iskorištava razlikovni karakter ranijeg žiga ili mu šteti, u smislu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009. Utvrdilo je da je poštovanje uvjeta iz članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009 glede potrošača španjolskog, talijanskog, francuskog i portugalskog govornog područja dovoljno za prihvaćanje prigovora.
Tužitelj je 21. studenoga 2013. podnio tužbu za poništenje odluke od 10. rujna 2013. pred Općim sudom, a potonji je presudom od 25. rujna 2014., Alma‑The Soul of Italian Wine/OHIM – Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE) (
T‑605/13
, neobjavljena,
EU:T:2014:812
), poništio navedenu odluku.
U biti, zaključio je da odluka od 10. rujna 2013. ne sadržava nikakve pojedinosti na temelju kojih bi se moglo utvrditi je li žalbeno vijeće uzelo u obzir dokaze koje je podnio tužitelj, kojima se želio utvrditi slab razlikovni karakter riječi „sol” i „sole” koje sadržavaju suprotstavljeni žigovi, ili shvatiti zašto je moglo smatrati da ti dokazi nisu relevantni. Stoga je ocijenio da navedenoj odluci nedostaje obrazloženje i da nije moguće utvrditi je li žalbeno vijeće uzelo u obzir te dokaze za svoju ocjenu prema kojoj te riječi predstavljaju dominantne elemente tih žigova i da su, stoga, navedeni žigovi slični.
Nakon presude Općeg suda o poništenju drugo žalbeno vijeće EUIPO‑a ispitalo je ponovno predmet i, odlukom od 3. rujna 2015. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka), potvrdilo odluku od 10. rujna 2013 te odbilo prijavu za registraciju u cijelosti.
Žalbeno je vijeće navelo da je, s obzirom na uvjete iz presude kojom je poništena odluka od 10. rujna 2013., njegov cilj bio ocijeniti dokaze koje je podnio tužitelj glede mogućeg slabog razlikovnog karaktera riječi „sun” (na različitim jezicima) i prikaza sunca u odnosu na predmetne vinske proizvode za potrošače iz Unije, što bi moglo utjecati na usporedbu suprotstavljenih znakova na temelju njihovih dominantnih i razlikovnih elemenata. Prema njegovu mišljenju, ti se dokazi dijele na tri kategorije, a to su, kao prvo, izvaci iz nekoliko internetskih stranica različitih poduzeća koja potrošačima iz Unije nude vina označena žigovima koji sadržavaju riječi „sol”, „sole”, „soleil” i „sun” te različite slike sunca; kao drugo, popisi žigova Europske unije registriranih za označavanje proizvode iz razreda 33. koji uključuju iste riječi ili slike i, kao treće, ranija odluka Odjela za prigovore od 26. ožujka 2004.
Žalbeno vijeće utvrdilo je da je raniji žig imao ugled za vina u Europskoj uniji na dan podnošenja prijave osporavanog žiga s obzirom na to da to utvrđenje u odluci od 10. rujna 2013. tužitelj nije doveo u pitanje. Zaključilo je također, nakon ispitivanja dokaza koje je podnio tužitelj, da su relevantni potrošači proizvoda označenih suprotstavljenim znakovima isti, da su ti znakovi slični za dio navedenih potrošača, da postoji veza između suprotstavljenih znakova za bitan dio relevantnih potrošača, da se čini šteta razlikovnom karakteru ranijeg žiga i da se nepošteno iskorištava žig za koji je podnesena prijava.
Postupak i zahtjevi stranaka
Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
—
poništi pobijanu odluku;
—
naloži EUIPO‑u snošenje troškova.
EUIPO i intervenijent od Općeg suda zahtijevaju da:
—
odbije tužbu;
—
naloži tužitelju snošenje troškova.
Pravo
U prilog osnovanosti svoje tužbe tužitelj se poziva na tri tužbena razloga koji se temelje, kao prvo, na povredi članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, kao drugo, na povredi članka 64. stavka 1. Uredbe br. 207/2009 i, kao treće, na povredi članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.
Valja započeti s ispitivanjem prvog tužbenog razloga, koji se temelji na povredi članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, prije ispitivanja, ako to bude potrebno, drugog i trećeg tužbenog razloga.
U prilog prvom tužbenom razlogu tužitelj tvrdi, u biti, da je EUIPO pogrešno utvrdio da pojmovi „sol” i „sole” nemaju izravnu vezu s odnosnim proizvodima, ocijenivši da nisu opisni ni u odnosu na vino, ni njegove značajke, ni njegovu narav ni njegovo odredište.
To je, prema tužiteljevu mišljenju, netočno jer je postojanje veze između sunca i vina općepoznata činjenica. Riječi „sol” i „sole” jasno upućuju na podrijetlo vina, što potvrđuje popis žigova Europske unije koji je tužitelj priložio, a koji obuhvaća proizvode iz razreda 33. koji sadržavaju pojmove „sol”, „sole”, „soleil” i „sun” ili slike sunca. Ti pojmovi ili slike stoga imaju tek vrlo slab razlikovni karakter u odnosu na vino. Osim toga, popis o kojemu je riječ pokazuje također supostojanje na tržištu Unije žigova koji označavaju vino i sadržavaju pojmove „sol”, „sole”, „soleil” i „sun” ili slike sunca.
Tužitelj nadalje osporava činjenicu da raniji žig uživa ugled stečen uporabom u Uniji. Tvrdi, u svakom slučaju, da, pod pretpostavkom da je taj ugled stečen, kumulativni uvjeti potrebni za provedbu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009 nisu ispunjeni. Naime, suprotstavljeni znakovi nisu slični s obzirom na to da sličnost koja proizlazi iz postojanja riječi „sol” i „sole”, koje imaju vrlo slab razlikovni karakter, ne može biti značajnija od razlika koje postoje između navedenih znakova, tako da nije učinjena šteta razlikovnom karakteru ranijeg žiga. Tužitelj, naposljetku, tvrdi da ima opravdani razlog za registraciju i uporabu žiga za koji je podnesena prijava, odnosno da se može pozvati na sunce u žigu koji označava vino, poput mnogih drugih proizvođača vina.
EUIPO smatra da ga ocjena dokaza u Prilozima 1. do 3. podnesenim tijekom upravnog postupka ne navodi na izmjenu zaključka u pobijanoj odluci da se pojam „sol”, kao dominantni element ranijeg žiga, ne može nazvati opisnim i da stoga nije lišen razlikovnog karaktera, tako da će relevantna javnost doista uočiti raniji žig VIÑA SOL kao žig.
EUIPO tvrdi da, uzimajući u obzir, kao prvo, sličnost suprotstavljenih znakova, koja proizlazi iz postojanja pojma „sol” u prvom i „sole” u drugom, i, kao drugo, ugled ranijeg žiga za vina, postoji veza između odnosnih znakova za bitan dio relevantnih potrošača s obzirom na to da žig za koji je podnesena prijava taj dio javnosti podsjeća na raniji žig. Šteta učinjena ranijem žigu sastoji se od gubitka njegova ugleda u odnosu na kvalitetu i, možebitno, pada prodaje.
Intervenijent tvrdi da je razlikovni karakter riječi „sol” utvrđen u odnosu na vino. Slijedom toga, smatra da su, u ovom slučaju, apsolutna istovjetnost odnosnih proizvoda, ugled ranijeg žiga, koji je jedan od najpoznatijih žigova za vino u Europi, i činjenica da suprotstavljeni žigovi imaju kao razlikovni i dominantni element riječi „sol” i „sole”, kao i koncept sunca, dostatni da bi se smatralo da će potrošači, barem u Španjolskoj, Francuskoj i Portugalu, uspostaviti vezu između suprotstavljenih žigova. Budući da su ostali uvjeti iz članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, u ovom slučaju ugled ranijeg žiga i šteta učinjena njegovu razlikovnom karakteru bez opravdanog razloga ispunjeni, žig za koji je podnesena prijava, u slučaju njegove registracije, sudjelovao bi u parazitskom iskorištavanju ugleda te stoga odnosnu prijavu za registraciju treba odbiti.
Najprije valja napomenuti da će se ispitivanje provedeno u ovom slučaju odnositi na zakonitost pobijane odluke u odnosu na razloge koje ona sadržava, ali i, zato što se ti razlozi dijelom sastoje od pozivanja na inicijalne razloge navedene u odluci od 10. rujna 2013., u odnosu na sadržaj potonje odluke na koju se poziva (vidjeti, po analogiji, presudu od 20. ožujka 1959., Nold/Visoko tijelo,
18/57
,
EU:C:1959:6
, str.
116.
), no isključivo u dijelu u kojem na nju ne utječe presuda od 25. rujna 2014., SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE (
T‑605/13
, neobjavljena,
EU:T:2014:812
).
U skladu s člankom 8. stavkom 5. Uredbe br. 207/2009, na temelju prigovora nositelja ranijeg žiga u smislu stavka 2. tog članka, žig za koji je podnesena prijava neće se registrirati kad je istovjetan s ranijim žigom ili sličan ranijem žigu, a zatražena je registracija za proizvode ili usluge koji nisu slični onima za koje je registriran raniji žig, kada, u slučaju ranijeg žiga Europske unije, žig ima ugled u Uniji i kada, u slučaju ranijeg nacionalnog žiga, žig ima ugled u dotičnoj državi članici i kada bi uporaba žiga za koji je podnesena prijava bez opravdanog razloga nepošteno iskoristila razlikovni karakter ili ugled ranijeg žiga ili im naštetila.
Proširena zaštita dodijeljena ranijem žigu u skladu s člankom 8. stavkom 5. Uredbe br. 207/2009 podrazumijeva da je ispunjeno više uvjeta. Kao prvo, raniji žig i žig za koji je podnesena prijava za registraciju moraju biti istovjetni ili slični. Kao drugo, raniji žig mora uživati ugled u Uniji, kada je riječ o žigu Europske unije, ili u dotičnoj državi članici, kada je riječ o ranijem nacionalnom žigu. Kao treće, uporaba žiga za koji je podnesena prijava bez opravdanog razloga mora dovesti do rizika da će nepošteno iskoristiti razlikovni karakter ili ugled ranijeg žiga ili im naštetiti. Budući da su ti uvjeti kumulativni, nepostojanje jednog od tih uvjeta dovoljno je da navedena odredba bude neprimjenjiva (presuda od 22. ožujka 2007., Sigla/OHIM – Elleni Holding (VIPS),
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, t.
34.
i
35.
; vidjeti također, u tom smislu, presudu od 25. svibnja 2005., Spa Monopole/OHIM – Spa‑Finders Travel Arrangements (SPA‑FINDERS),
T‑67/04
,
EU:T:2005:179
, t.
30.
).
Glede trećeg od uvjeta za primjenu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, valja podsjetiti da se šteta učinjena razlikovnom karakteru ranijeg žiga, pojam koji se također naziva „rizik od razrjeđivanja”, uobičajeno utvrđuje kada uporaba žiga za čiju je registraciju podnesena prijava ima za učinak da raniji žig više ne može pobuditi izravnu asocijaciju na proizvode za koje je registriran i za koje se koristi (vidjeti, u tom smislu, presudu od 11. prosinca 2014., Coca‑Cola/OHIM – Mitico (Master),
T‑480/12
,
EU:T:2014:1062
, t.
83.
i navedenu sudsku praksu).
Sud je pojasnio koji čimbenici mogu biti relevantni u ukupnoj ocjeni kojom se želi utvrditi uspostavlja li relevantna javnost vezu između suprotstavljenih žigova. Stoga je među tim čimbenicima naveo, kao prvo, stupanj sličnosti između suprotstavljenih žigova, kao drugo, narav proizvoda ili usluga za koje su suprotstavljeni žigovi registrirani, uključujući stupanj bliskosti ili različitosti tih proizvoda ili usluga te relevantnu javnost, kao treće, intenzivnost ugleda ranijeg žiga, kao četvrto, stupanj bitnog ili uporabom stečenog razlikovnoga karaktera ranijeg žiga i, kao peto, postojanje vjerojatnosti dovođenja javnosti u zabludu (vidjeti, po analogiji, presudu od 27. studenoga 2008., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, t.
42.
).
U ovom slučaju valja, nakon usporedbe odnosnih proizvoda i utvrđivanja relevantne javnosti, ispitati drugi uvjet, a to je da raniji žig mora imati ugled u Uniji, s obzirom na to da snaga tog ugleda utječe na opću ocjenu elemenata koji mogu doprinijeti utvrđivanju veze između suprotstavljenih žigova, a zatim ispitati prvi uvjet, a to je da suprotstavljeni žigovi moraju biti istovjetni ili slični.
Proizvodi obuhvaćeni suprotstavljenim žigovima
Iako je zaštita dodijeljena člankom 8. stavkom 5. Uredbe br. 207/2009 namijenjena za primjenu u odnosu na proizvode ili usluge koji nisu slični, ona se također može primjenjivati kada su proizvodi ili usluge označeni suprotstavljenim žigovima istovjetni ili slični (vidjeti, u tom smislu, presudu od 11. srpnja 2007, Mülhens/OHIM – Minoronzoni (TOSCA BLU),
T‑150/04
,
EU:T:2007:214
, t.
54.
i navedenu sudsku praksu).
Proizvodi obuhvaćeni suprotstavljenim žigovima spadaju u razred 33. i odgovaraju, s jedne strane, vinima za žig za koji je podnesena prijava i, s druge strane, alkoholnim pićima (osim piva) za raniji žig. Stoga treba smatrati da su ti žigovi istovjetni jer su oni prethodni sadržani u potonjima, a što stranke, uostalom, nisu osporile (vidjeti, u tom smislu, presudu od 24. studenoga 2005., Sadas/OHIM – LTJ Diffusion (ARTHUR ET FELICIE),
T‑346/04
,
EU:T:2005:420
, t.
34.
i navedenu sudsku praksu).
Relevantna javnost
Glede relevantne javnosti, valja navesti da postojanje veze između suprotstavljenih žigova, o kojoj ovisi je li došlo do zlouporaba iz članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, pretpostavlja da je javnost na koju se odnose proizvodi ili usluge za koje su žigovi registrirani ili prijavljeni za registraciju ista ili da se u određenoj mjeri „preklapa” (presuda od 9. ožujka 2012., Ella Valley Vineyards/OHIM – HFP (ELLA VALLEY VINEYARDS),
T‑32/10
,
EU:T:2012:118
, t.
23.
; vidjeti, po analogiji, presudu od 27. studenoga 2008., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, t.
46.
do
49.
).
Nadalje, u okviru sveobuhvatne ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu valja uzeti u obzir prosječnog potrošača odnosne kategorije proizvoda koji je uobičajeno obaviješten, razumno pažljiv i oprezan. Valja također uzeti u obzir činjenicu da razina pažnje prosječnog potrošača može varirati ovisno o kategoriji proizvoda ili usluga o kojima je riječ (vidjeti presudu od 13. veljače 2007., Mundipharma/OHIM – Altana Pharma (RESPICUR),
T‑256/04
, Zb.,
EU:T:2007:46
, t.
42.
i navedenu sudsku praksu).
U ovom slučaju, tužitelj je u prvom postupku pred žalbenim vijećem tvrdio da relevantna javnost za proizvode o kojima je riječ ima višu razinu pažnje od prosječne, što posebice osporava EUIPO.
S tim u svezi, treba smatrati da su „vina”, s obzirom na to da su obuhvaćena i žigom za koji je podnesena prijava i ranijim žigom, namijenjena široj javnosti u Uniji. Naime, u skladu sa sudskom praksom, budući da su vina uobičajeno predmet široke distribucije, od odjela prehrane velikih trgovina do restorana i kafića, riječ je o proizvodima za učestalu potrošnju, za koje je relevantna javnost prosječni potrošač proizvoda široke potrošnje koji je uobičajeno obaviješten, razumno pažljiv i oprezan (vidjeti presudu od 9. ožujka 2012., ELLA VALLEY VINEYARDS,
T‑32/10
,
EU:T:2012:118
, t.
25.
i navedenu sudsku praksu).
U tim okolnostima, potrošače na koje se odnose označeni proizvodi i suprotstavljeni žigovi čine članovi šire javnosti Unije koji imaju prosječnu razinu pažnje, te valja utvrditi da se, u ovom slučaju, javnost koju čine ti potrošači „preklapa” u skladu sa sudskom praksom navedenom u točki 35. ove presude.
Žalbeno vijeće stoga nije počinilo pogrešku u ocjeni relevantne javnosti.
Uvjet da raniji žig mora imati ugled
Pobijana odluka, koja se u tom smislu poziva na razloge iz odluke od 10. rujna 2013., navodi da je, na dan podnošenja prijave žiga, u ovom slučaju 4. ožujka 2011., raniji žig uživao ugled u Uniji za „vina”.
Tužitelj smatra da su dokazi koje je podnio intervenijent nedostatni, odnosno lišeni dokazne vrijednosti za dokazivanje da je raniji žig stekao ugled uporabom u Uniji.
EUIPO i intervenijent osporavaju tužiteljeve tvrdnje.
S tim u svezi, valja podsjetiti da, kako bi ispunio uvjet u vezi s ugledom, žig mora poznavati značajan dio javnosti na koju se odnose proizvodi ili usluge koje taj žig obuhvaća. U okviru ispitivanja tog uvjeta valja uzeti u obzir sve relevantne elemente predmeta, to jest, među ostalim, tržišni udio ranijeg žiga, intenzitet, zemljopisni doseg i trajanje uporabe žiga kao i količinu poduzetnikovih ulaganja u njegovu promidžbu, pri čemu se ne zahtijeva da je taj žig poznat određenom postotku tako definirane javnosti ili da se njegov ugled proteže na cjelokupno dotično područje sve dok taj ugled postoji na njegovu značajnom dijelu (vidjeti presudu od 9. ožujka 2012., ELLA VALLEY VINEYARDS,
T‑32/10
,
EU:T:2012:118
, t.
31.
i navedenu sudsku praksu).
U ovom slučaju, treba smatrati da, suprotno tužiteljevim tvrdnjama, dokazi koje je podnio intervenijent dokazuju da je raniji žig stekao ugled u Uniji. Ti su dokazi, među ostalim, nagrade kako intervenijentu tako i proizvodima koji se prodaju pod žigom VIÑA SOL, izjava pod prisegom njegova direktora u kojoj se spominju obujam i vrijednosti prodaje tih proizvoda u razdoblju od 2003. do 2010. na području različitih država članica Unije, uključujući Belgiju, Dansku, Njemačku, Estoniju, Irsku, Grčku, Španjolsku, Francusku, Italiju, Latviju, Litvu, Maltu, Nizozemsku, Austriju, Poljsku, Portugal, Rumunjsku, Slovačku, Finsku, Švedsku i Ujedinjenu Kraljevinu, izjave pod prisegom lokalnih distributera, novinski članci, kao i brošura glavnog španjolskog avioprijevoznika u kojoj se spominje proizvod označen žigom VIÑA SOL.
Naime, tijekom predmetnog razdoblja intervenijent je, među ostalim, prodao više od 41 milijuna boca u Španjolskoj, više od 15 milijuna u Ujedinjenoj Kraljevini i više od 3 milijuna u Njemačkoj, što pokazuje da su odnosni proizvodi, označeni ranijim žigom, bili u velikoj mjeri distribuirani u značajnom dijelu Unije.
Osim toga, kao što tvrdi EUIPO, dokazna vrijednost pisanih izjava koje su treće osobe podnijele na osnovi obrasca koji je pripremila zainteresirana stranka ne mogu same po sebi negativno utjecati na pouzdanost i vjerodostojnost navedenih dokumenata ni dovesti u pitanje njihovu dokaznu vrijednost (vidjeti, u tom smislu, presudu od 16. rujna 2013., Avery Dennison/OHIM – Dennison‑Hesperia (AVERY DENNISON),
T‑200/10
, neobjavljena,
EU:T:2013:467
, t.
73.
).
Naposljetku, valja navesti da ti dokazi, uzeti u cijelosti, ne sadržavaju nedosljednosti.
U tim okolnostima, treba utvrditi da tužitelj nije dokazao da je žalbeno vijeće počinilo pogrešku utvrdivši da raniji žig uživa ugled u Uniji.
Uvjet da suprotstavljeni žigovi moraju biti istovjetni ili slični
Glede pitanja jesu li suprotstavljeni žigovi slični ili istovjetni, valja provesti usporedbu ranijeg žiga i žiga za koji je podnesena prijava kako bi se utvrdila razina njihove eventualne sličnosti.
S tim u svezi, valja podsjetiti da, kako bi se ispunio uvjet koji se odnosi na sličnost žigova iz članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, nije nužno dokazati da postoji vjerojatnost dovođenja javnosti u zabludu između ranijeg žiga koji uživa ugled i žiga za koji je podnesena prijava. Dovoljno je da stupanj sličnosti između tih dvaju žigova ima za učinak to da odnosna javnost uspostavi vezu između njih (vidjeti, po analogiji, presudu od 18. lipnja 2009., L’Oréal i dr.,
C‑487/07
,
EU:C:2009:378
, t.
36.
i navedenu sudsku praksu). Stoga, što su suprotstavljeni žigovi sličniji, veća je vjerojatnost da će žig za koji je podnesena prijava podsjetiti javnost na raniji žig koji ima ugled (vidjeti, po analogiji, presudu od 27. studenoga 2008., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, t.
44.
).
Opća ocjena kojom se želi utvrditi postojanje veze između suprotstavljenih žigova mora se u pogledu vizualne, fonetske ili konceptualne sličnosti suprotstavljenih znakova zasnivati na općem dojmu koji oni ostavljaju, vodeći računa osobito o njihovim razlikovnim i dominantnim elementima (presude od 16. svibnja 2007., La Perla/OHIM – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC),
T‑137/05
, neobjavljena,
EU:T:2007:142
, t.
35.
, i od 25. ožujka 2009., L’Oréal/OHIM – Spa Monopole (SPALINE),
T‑21/07
, neobjavljena,
EU:T:2009:80
, t.
18.
).
Budući da je žig za koji je podnesena prijava složeni žig koji se sastoji od figurativnih i verbalnih elemenata, valja podsjetiti da se ocjena sličnosti između dvaju žigova ne može ograničiti na uzimanje u obzir isključivo jednog sastavnog dijela složenog žiga te njegovu usporedbu s drugim žigom. Suprotno tome, usporedbu valja provesti ispitivanjem suprotstavljenih žigova kao cjeline, što ne isključuje mogućnost da pod određenim okolnostima jedan ili više njegovih elemenata prevladava nad dojmom cjeline koji složeni žig ostavlja na relevantnu javnost (vidjeti, po analogiji, presudu od15. prosinca 2009., Trubion Pharmaceuticals/OHIM – Merck (TRUBION),
T‑412/08
, neobjavljena,
EU:T:2009:507
, t.
35.
i navedenu sudsku praksu), iako se mora istaknuti da sudska praksa dopušta također, u određenim okolnostima, usporedbu između elemenata koji nisu dominantni, nego manje značajni, no ipak nisu zanemarivi (rješenje od 14. travnja 2016., Roland/EUIPO,
C‑515/15 P
, neobjavljeno,
EU:C:2016:298
, t.
31.
).
S obzirom na ta načela, valja ispitati je li žalbeno vijeće pogriješilo utvrdivši da su, uzimajući u obzir snagu ugleda ranijeg žiga, suprotstavljeni znakovi dovoljno slični da bi relevantna javnost mogla uspostaviti vezu između njih, a to ispitivanje valja započeti utvrđivanjem razlikovnih i dominantnih elemenata suprotstavljenih znakova.
Razlikovni i dominantni elementi suprotstavljenih znakova
Glede ranijeg žiga, žalbeno je vijeće ocijenilo da riječ „viña” označava vinovu lozu za javnost španjolskog govornog područja, kao i portugalskog, talijanskog i francuskog. To pozivanje na podrijetlo proizvoda, koji odnosnoj riječi daje opisni karakter, relevantna javnost lako prepoznaje, tako da riječ „viña” ima slab razlikovni karakter i ne može se smatrati dominantnim elementom tog žiga. Nasuprot tome, budući da se druga riječ od koje se žig sastoji, u ovom slučaju „sol”, ne može smatrati opisnom ili lišenom razlikovnog karaktera, čak i pod pretpostavkom da, kako to tvrdi tužitelj, za tu riječ treba smatrati da upućuje izravno na vino zato što je sunce bitan element za rast vinove loze, a time i za proizvodnju vina.. Dokumenti koje je s tim u svezi podnio tužitelj u tom smislu neće promijeniti ocjenu iz odluke od 10. rujna 2013. Žalbeno je vijeće dakle ocijenilo da, „iako mu je stupanj razlikovnosti malo ispod prosjeka, za [pojam ‚sol’”] treba smatrati da ima razumnu razinu zaštite” i, u odnosu na raniji žig, da „nije u potpunosti lišen razlikovnog karaktera”.
Glede žiga za koji je podnesena prijava, žalbeno je vijeće ocijenilo, s jedne strane, da opisni element od kojeg se sastoji znak, to jest prikaz sunca, ne treba smatrati dominantnim elementom u cjelokupnom dojmu koji on stvara. S druge strane, ocijenilo je da je za potrošače španjolskog, portugalskog i francuskog govornog područja dominantni element verbalni element „sole” koji podsjeća na sunce, a da je za ostale potrošače u Uniji, uključujući one talijanskog govornog područja koji razumiju smisao, dominantni element „sotto il sole”, kao verbalni element figurativnog žiga, pisan većim slovima.
Te su ocjene žalbenog vijeća djelomično netočne.
Kao prvo, u okviru ispitivanja ranijeg žiga, valja uzeti u obzir činjenicu da se taj žig sastoji od kombinacije dviju kratkih riječi, to jest „viña” i „sol”. Međutim, kao što je navelo žalbeno vijeće, prva ima tek slab razlikovni karakter, dok druga, koja je lišena opisnog karaktera, za razliku od prve koja se za relevantnu javnost može odnositi na pojam „vinova loza”, a time i „vino”, ima nešto veći razlikovni karakter, iako nešto manji od uobičajenog, što bi ga moglo učiniti dominantnm.
Analiza dokaza koje je tužitelj podnio pred Sud, u ovom slučaju Priloga 1. do 3. podnesenih tijekom upravnog postupka, a za koje se u odluci od 10. rujna 2013. ne spominje da ih je žalbeno vijeće uzelo u obzir u okviru svoje ocjene, ali koji su zapravo uzeti u obzir u pobijanoj odluci, dovodi do ponekih izmjena utvrđenja iz te ocjene.
Doduše, Prilog 2., koji je podnesen tijekom upravnog postupka, a odnosi se na slike sunca, malo je relevantan za ocjenu ranijeg žiga koji je verbalni žig.
Nasuprot tome, Prilozi 1. i 3., koji su podneseni tijekom upravnog postupka, a sastoje se, s jedne strane, od izvadaka iz internetskih stranica koje nude potrošačima u Uniji vina označena žigovima koji sadržavaju riječi „sol”, „sole”, „soleil” i „sun” te različite slike sunca i, s druge strane, od popisa žigova Europske unije registriranih za proizvode iz razreda 33. koji također sadržavaju te riječi ili prikaze, primjerice SOL DE MALAGA, COLORES DEL SOL, PIEDRA DEL SOL, CITA DEL SOL, SOL ROJO, REY SOL ili SOL DES ESPAÑA, dovode do zaključka da postoji suživot žigova Europske unije koji uključuju pozivanje, u jednom ili drugom obliku, na pojam sunca.
Točno je, kao što tvrdi EUIPO, pozivajući se na sudsku praksu iz presude od 16. rujna 2009., Zero Industry/OHIM – zero Germany (zerorh+) (
T‑400/06
, neobjavljena,
EU:T:2009:331
, t.
73.
), da puka činjenica da nekoliko žigova koji označavaju odnosne proizvode sadržava istovjetnu riječ nije dovoljna da se utvrdi da je taj element postao slabo razlikovan zbog svojeg učestalog korištenja u odnosnom području, čak i ako su sami proizvodi koji su označeni navedenim žigovima istovjetni ili povezani. Treba, naime, uzeti u obzir stvarnu uporabu žigova na tržištu, a ne apstraktno supostojanje žigova koji sadržavaju zajednički element u registru (vidjeti, u tom smislu, presudu od 24. studenoga 2005., GfK/OHIM – BUS (Online Bus),
T‑135/04
,
EU:T:2005:419
, t.
68.
). Međutim, kao što je tužitelj s pravom tvrdio, na temelju elemenata koje sadržava Prilog 1. podnesen tijekom upravnog postupka, odnosno izvatke iz nekoliko internetskih stranica različitih poduzetnika koji potrošačima u Uniji nude vina označena žigovima koji sadržavaju riječi „sol”, „sole”, „soleil” i „sun” te različite slike sunca, može se utvrditi da su potrošači u Uniji općenito, a relevantna javnost posebice, konkretno i učestalo izloženi takvim žigovima, tako da im povezanost između pojma sunca, s jedne strane, i vina, s druge strane, nije strana. Dokazi koje je tužitelj podnio pred Općim sudom omogućuju donošenje takvog zaključka a da nije potrebno ispitati je li, kao što tužitelj tvrdi, veza između pojma sunca i vina općepoznata veza.
Kao što je to u biti navedeno u točki 27. pobijane odluke, prednost registracije ranijeg žiga kao žiga Unije nestala bi ako bi se, izvan postupka za proglašavanje žiga ništavim, utvrdilo da je taj žig u potpunosti lišen razlikovnog karaktera. Međutim, valja utvrditi da pojam „sol”, iako nije u potpunosti lišen razikovnog karaktera, ima slab razlikovni karakter i da, povezan s pojmom „viña”, koji također ima slab razlikovni karakter, daje ranijem žigu tek slab razlikovni karakter.
To utvrđenje glede ranijeg žiga nameće se u odnosu na dokaze koji su prvotno podneseni žalbenom vijeću, ispitane u točkama 59. do 62. ove presude, a da nije potrebno uzeti u obzir dokumente koji su prvi put podneseni pred Općim sudom i za koje intervenijent zahtijeva da ih se isključi iz rasprave.
Kao drugo, glede ispitivanja žiga za koji je podnesena prijava, valja podsjetiti da se potonji sastoji od figurativnog elementa okruglog oblika koji predstavlja sunce kontrastom različitih točaka. Iznad tog figurativnog elementa nalazi se prvi verbalni element koji se sastoji od riječi „sotto il sole italiano” napisanih velikim slovima u umanjenoj veličini, a ispod tog figurativnog elementa nalazi se drugi verbalni element koji se sastoji od riječi „sotto il sole” napisanih blago stiliziranim velikim slovima, pri čemu je riječ „il” napisana u kurzivu.
U skladu sa sudskom praksom, kada je žig sastavljen od verbalnih i figurativnih elemenata, verbalni element žiga je, u načelu, u većoj mjeri razlikovan od figurativnog elementa jer će se prosječni potrošač lakše pozvati na odnosne proizvode navodeći im naziv nego opisujući figurativni element žiga (vidjeti presudu od 9. rujna 2008., Honda Motor Europe/OHIM – Seat (MAGIC SEAT),
T‑363/06
,
EU:T:2008:319
, t.
30.
i navedenu sudsku praksu). Osim toga, kao što je također navelo žalbeno vijeće u točki 43. odluke od 10. rujna 2013., relevantni potrošač sklon je zapamtiti elemente koji ga podsjećaju na neko značenje. Stoga je vjerojatno da će u riječi „sotto il sole italiano”, osim potrošača talijanskog govornog područja, i potrošači španjolskog, portugalskog i francuskog govornog područja razumjeti ne samo pojam „sole” već i pojam „italiano”, kao izraz koji se odnosi na Italiju, kao oznaku mogućeg mjesta proizvodnje vina. Također je vjerojatno da će većina potrošača u Uniji razumjeti taj pojam jer se u značajnom broju jezika Unije odnosi na tu zemlju.
Točno je da se u verbalnom elementu koji se nalazi u gornjem dijelu žiga rabe manja slova od onih koja se rabe u verbalnom elementu koji se nalazi u njegovu donjem dijelu, no, s obzirom na to da ta slova nisu stilizirana, ona su također čitljivija, tako da je njihovo čitanje olakšano. Suočen sa žigom za koji je podnesena prijava, potrošač vina, iako je njegova razina pažnje prosječna, obratit će određenu pozornost na oznaku podrijetla vina koje kupuje, poput one koja se nalazi na navedenom žigu (vidjeti, u tom smislu, presudu od 9. ožujka 2012., ELLA VALLEY VINEYARDS,
T‑32/10
,
EU:T:2012:118
, t.
45.
). U tim okolnostima, valja smatrati da se dominantni element žiga za koji je podnesena prijava ne sastoji isključivo od pojma „sole, nego od kombinacije pojmova „sole” i „italiano”, a da ostali elementi nisu zanemarivi.
Stoga, u ovom slučaju, proizlazi da je ocjena žalbenog vijeća razlikovnih i dominantnih elemenata djelomično pogrešna pa valja utvrditi da će se opća ocjena s ciljem utvrđivanja postojanja veze između suprotstavljenih žigova provesti uzimajući u obzir, s jedne strane, da se dominantni element ranijeg žiga sastoji od riječi „sol”, imajući u vidu njegov slab razlikovni karakter i da, povezan s pojmom „viña”, sam raniji žig ima tek slab razlikovni karakter, i, s druge strane, da se dominantni element žiga za koji je podnesena prijava sastoji od kombinacije pojmova „sole” i „italiano”.
Vizualna usporedba
S vizualnog gledišta, suprotstavljeni znakovi imaju nizak stupanj sličnosti. Raniji žig sastoji se samo od dviju riječi, dok se žig za koji je podnesena prijava sastoji od dvaju verbalnih elemenata od četiriju i triju riječi, kao i stiliziranog sunca, smještenog na središnjem položaju, koji ima određeni stupanj originalnosti. Osim toga, valja navesti da figurativni element koji prikazuje sunce u žigu za koji je podnesen zahtjev ima određeni stupanj originalnosti koja se odražava na znak kao cjelinu.
Podudarnost između suprotstavljenih znakova proizlazi isključivo iz prisutnosti slijeda slova „s”, „o” i „l” u navedenim žigovima, u jednom navratu u ranijem žigu i u dva navrata u žigu za koji je podnesena prijava. Taj element ne može činiti protutežu mnogim elementima razlikovanja između tih znakova.
Fonetska usporedba
S fonetskog gledišta, suprotstavljeni žigovi imaju također razlike koje nadilaze elemente sličnosti. Razlika u dužini između žigova, s obzirom na to da se raniji žig sastoji od dviju vrlo kratkih riječi, jedne od dva sloga i druge od jednoga sloga, dok se žig za koji je podnesena prijava sastoji od četiriju različitih riječi, a element „sotto il sole” sam sadržava pet slogova, ima za rezultat to da su zvučnost i ritam njihova izgovora vrlo različiti.
Ti elementi u potpunosti neutraliziraju element blizine koji bi mogao proizaći iz prisutnosti riječi „sole” u žigu za koji je podnesena prijava i riječi „sol” u ranijem žigu.
Koncepcijska usporedba
Kao što tvrdi tužitelj, stupanj konceptualne sličnosti suprotstavljenih znakova nije dovoljan da bi relevantna javnost mogla uspostaviti vezu između njih.
Za dio relevantne javnosti koja razumije španjolski izraz „viña sol” i talijanski izraz „sotto il sole italiano”, prvi izraz u biti znači „vinova loza sunca”, dok kombinacija pojmova „sole” i „italiano” znači „talijansko sunce”, a potonji pojam znači „pod talijanskim suncem”, tako da upućuje na talijansko podrijetlo vina označenog žigom za koji je podnesena prijava.
Pozivanje na sunce, kao jedini zajednički element, ne može stvoriti konceptualnu sličnost između suprotstavljenih znakova. Naime, iako raniji žig ima u određenoj mjeri fantazijski karakter jer se odnosi na vina iz „vinove loze sunca”, a što predstavlja također i pohvalni karakter, žig za koji je podnesena prijava odnosi se na podrijetlo i mjesto proizvodnje vina. Značenje koje prenosi svaki od tih znakova stoga je različito.
Zaključak o postojanju veze između suprotstavljenih znakova s obzirom na njihovu sličnost
Usporedba suprotstavljenih znakova dovodi do zaključka o postojanju niskog stupnja vizualne sličnosti, neutralizacije elementa blizine između navedenih znakova s fonetskog gledišta, kao i konceptualne različitosti, tako da treba smatrati da ti znakovi, promatrani u cjelini, imaju nizak stupanj sličnosti.
Glede ostalih relevantnih činbenika koje je žalbeno vijeće uzelo u obzir, valja napomenuti da je, iako su identitet relevantnih potrošača i ugled ranijeg žiga za vina pravilno ocijenjeni u pobijanoj odluci, razlikovni karakter ranijeg žiga svejedno slab.
Iz tih razmatranja, kao i iz onih u točkama 33. do 75. ove presude proizlazi da, suprotno utvrđenju žalbenog vijeća, stupanj sličnosti navedenih znakova, uzet u obzir s drugim relevantnim čimbenicima navedenima u točki 35. pobijane odluke, a to su u ovom slučaju identitet relevantnih potrošača, stupanj ugleda ranijeg žiga za vina i njegov razlikovni karakter, nije dovoljan da bi ih relevantna javnost mogla povezati, odnosno da bi mogla uspostaviti između njih vezu u smislu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.
Prema tome, ukupna ocjena kojoj je cilj utvrditi postojanje veze između suprotstavljenih žigova kod relevantne javnosti, kao što to zahtijeva sudska praksa glede uvjeta provedbe članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, navedena u točki 31. ove presude, mora dovesti do zaključka da, osobito s obzirom na razlike između odnosnih znakova, ne postoji opasnost da bi relevantna javnost mogla uspostaviti takvu vezu.
Slijedom toga, valja utvrditi da u ovom predmetu jedan od uvjeta za primjenu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009 nije ispunjen, u ovom slučaju sličnost, i
a fortiori
istovjetnost suprotstavljenih žigova, koja bi imala za učinak to da odnosna javnost uspostavlja vezu između njih.
U tim okolnostima, budući da su uvjeti primjene članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009 kumulativni te je neispunjenje jednog od njih dovoljno da ta odredba postane neprimjenjiva, valja prihvatiti tužbu i poništiti pobijanu odluku na temelju prvog tužbenog razloga a da nije potrebno ispitati druga dva tužbena razloga.
Naposljetku, valja napomenuti da ako je, u okviru tužbe podnesene pred sud Unije protiv odluke žalbenog vijeća EUIPO‑a, potonji dužan poduzeti mjere potrebne za primjenu presude suda Unije, on može u tu svrhu, uzimajući u obzir poništenje pobijane odluke u dijelu u kojem je ona povrijedila odredbe članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, ispitati zakonitost odluke Odjela za prigovore od 30. listopada 2012., s obzirom na to da je prvotno prihvatio prigovor na temelju članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009, jer razlozi za donošenje odluke Odjela za prigovore zbog ekonomičnosti postupka nisu s tim u svezi bili ispitani.
Troškovi
Sukladno članku 134. stavku 1. Poslovnika Općeg suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
Budući da je EUIPO izgubio spor, treba mu naložiti snošenje troškova, u skladu s tužiteljevim zahtjevima.
Na temelju članka 138. stavka 3. Poslovnika, intervenijent će snositi vlastite troškove.

Slijedom navedenoga,
OPĆI SUD (drugo vijeće)
proglašava i presuđuje:

1.
Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 3. rujna 2015. (predmet R 356/2015‑2).

2.
EUIPO će snositi vlastite troškove kao i troškove društva Alma‑The Soul of Italian Wine LLLP.

3.
Društvo Miguel Torres, SA snosit će vlastite troškove.

Prek
Schalin
Costeira
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 31. svibnja 2017.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski