CELEX: 62020CJ0271
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema
Nemokamų apyvartinių taršos leidimų suteikimo tvarka
Sprendimas 2011/278/ES
3 straipsnio d punktas
Su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis
Sąvokos „deginimas“ ir „kuras“
Pirminio vario gamyba betiglio lydymo būdu
Paraiška dėl apyvartinių taršos leidimų suteikimo
Apyvartiniai taršos leidimai, dėl kurių buvo pateikta paraiška ir kurie, pasibaigus prekybos laikotarpiui, dar nebuvo suteikti
Galimybė išduoti šiuos apyvartinius taršos leidimus paskesniu prekybos laikotarpiu, vykdant po šios datos priimtą teismo sprendimą

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl, pirma, 2011 m. balandžio 27 d. Komisijos sprendimo 2011/278/ES, kuriuo nustatomos suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės (
OL L 130, 2011, p. 1
), 3 straipsnio d punkto ir, antra, šio sprendimo taikymo
ratione temporis
sritis trečiuoju prekybos laikotarpiu (2013–2020 m.) išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Aurubis AG
ir
Bundesrepublik Deutschland
, atstovaujamos
Umweltbundesamt Deutsche Emissionshandelsstelle
(Prekybos apyvartiniais taršos leidimais tarnyba prie Federalinės aplinkos agentūros, Vokietija) (toliau –
DEHSt
), ginčą dėl nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų (toliau – ATL) suteikimo
Aurubis
siekiant vykdyti pirminio vario gamybą.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2003/87
2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB (
OL L 275, 2003, p. 32
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 631), redakcija, taikytina priėmus Sprendimą 2011/278 ir svarbi nagrinėjant pirmąjį klausimą, apima dalinius pakeitimus, padarytus 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/29/EB, iš dalies keičiančia Direktyvą 2003/87, siekiant patobulinti ir išplėsti Bendrijos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemą (
OL L 140, 2009, p. 63
) (toliau – Direktyva 2003/87).
Vėliau buvo kitų Direktyvos 2003/87 dalinių pakeitimų, padarytų, be kita ko, 2015 m. spalio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimu (ES) 2015/1814 dėl Sąjungos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemos rinkos stabilumo rezervo sukūrimo ir veikimo bei kuriuo iš dalies keičiama Direktyva 2003/87/EB (
OL L 264, 2015, p. 1
) ir 2018 m. kovo 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2018/410, kuria iš dalies keičiama Direktyva 2003/87 siekiant ekonomiškai efektyviai dar labiau sumažinti išmetamųjų teršalų kiekį ir paskatinti investicijas į mažo anglies dioksido kiekio technologijas ir Sprendimas 2015/1814 (
OL L 76, 2018, p. 3
). Nagrinėjant antrąjį klausimą svarbi yra Direktyvos 2003/87 10 straipsnio 1 dalies, 10a straipsnio 5 ir 7 dalių ir 13 straipsnio redakcija, kuri buvo patvirtinta Direktyva 2018/410. Kitų Direktyvos 2003/87 nuostatų tekstas, kaip tai nurodoma toliau, jau galiojo priimant Sprendimą 2011/278 ir šiuo metu tebegalioja.
Direktyvos 2003/87 1 straipsnio „Direktyvos turinys [Dalykas]“ pirmoje pastraipoje numatyta:
„Ši direktyva nustato šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijų [apyvartinių taršos] leidimų [prekybos] sistemą Bendrijoje <…>, siekiant, kad būtų skatinamas taupus ir ekonomiškai efektyvus išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos [kiekio] mažinimas.“
Šios direktyvos 2 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalyje nustatyta:
„Ši direktyva taikoma I priede nurodytoms veikloms, kurias vykdant išmetamos šiltnamio efektą sukeliančios dujos, ir II priede išvardytoms šiltnamio efektą sukeliančioms dujoms.“
Šios direktyvos 3 straipsnyje „Sąvokų apibrėžimai“ nustatyta:
„Šioje direktyvoje taikomi šie sąvokų apibrėžimai:
<…>
t)
„kuro deginimas“ – kuro oksidacija, nesvarbu, kaip naudojama šiuo procesu gaminama šilumos, elektros arba mechaninė energija, ir ar vykdoma bet kokia kita su šiuo procesu tiesiogiai susijusi veikla, įskaitant išmetamųjų dujų šlapią valymą;
<…>“
Minėtos direktyvos 10 straipsnio „Apyvartinių taršos leidimų pardavimas aukcione“ 1 dalyje (Direktyvos 2018/410 redakcija) numatyta:
„Nuo 2019 m. valstybės narės parduoda aukcionuose visus apyvartinius taršos leidimus, kurie nėra nemokamai suteikti pagal šios direktyvos 10a ir 10c straipsnius ir kurie nėra perkelti į rinkos stabilumo rezervą, sukurtą pagal [Sprendimą 2015/1814] <…> arba nėra panaikinti <…>
<…>“
Šios direktyvos 10a straipsnio „Nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pereinamuoju laikotarpiu [Sąjungos] taisyklės“ 1 dalyje nustatyta:
„<…>
<…> [Europos Komisijos priimtomis suderintomis] priemonėmis [dėl nemokamų apyvartinių taršos leidimų suteikimo] kiek įmanoma apibrėžiami visos Sąjungos
ex ante
santykiniai taršos rodikliai siekiant užtikrinti, kad leidimai būtų skirstomi skatinant mažinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijas [kiekius] bei naudoti efektyviai energiją vartojančias technologijas, atsižvelgiant į efektyviausius metodus <…>
<…>“
Be to, šio 10a straipsnio 5 ir 7 dalyse (Direktyvos 2018/410 redakcija) numatyta:
„5.   Siekiant laikytis 10 straipsnyje nustatytos aukcionuose parduodamų apyvartinių taršos leidimų dalies, kasmet, kai nemokamai suteiktų apyvartinių taršos leidimų suma nesiekia didžiausio kiekio, atitinkančio aukcionuose parduodamų apyvartinių taršos leidimų dalį, likusieji to kiekio leidimai naudojami tam, kad vėlesniais metais nereikėtų mažinti nemokamai suteiktų leidimų kiekio arba kad toks sumažinimas būtų kuo mažesnis siekiant laikytis aukcionuose parduodamų leidimų dalies. Tačiau, jei didžiausias kiekis pasiekiamas, nemokamai suteiktų apyvartinių taršos leidimų kiekis atitinkamai pakoreguojamas. <…>
<…>
7.   Apyvartiniai taršos leidimai iš šio straipsnio 5 dalyje nurodyto didžiausio kiekio, kurie nebuvo paskirstyti nemokamai iki 2020 m., atidedami naujiems rinkos dalyviams kartu su 200 mln. apyvartinių taršos leidimų, perkeltų į rinkos stabilumo rezervą pagal Sprendimo [2015/1814] 1 straipsnio 3 dalį. Iki 200 mln. iš atidėtų apyvartinių taršos leidimų, kurie nepaskirstyti 2021–2030 m. laikotarpiu, grąžinami į rinkos stabilumo rezervą to laikotarpio pabaigoje. Nuo 2021 m. vadovaujantis 19 ir 20 dalimis įrenginiams nepaskirstyti apyvartiniai taršos leidimai pridedami prie pagal šios dalies pirmos pastraipos pirmą sakinį atidėtų apyvartinių taršos leidimų kiekio. <…>“
Direktyvos 2003/87 13 straipsnyje „Apyvartinių taršos leidimų galiojimas“ (Direktyvos 2018/410 redakcija) numatyta:
„Nuo 2013 m. sausio 1 d. išduoti apyvartiniai taršos leidimai galioja neribotą laiką. Nuo 2021 m. sausio 1 d. išduotuose apyvartiniuose taršos leidimuose nurodoma, kuriuo dešimties metų laikotarpiu nuo 2021 m. sausio 1 d. jie buvo išduoti, ir jie galioja nuo pirmųjų to laikotarpio metų.“
Direktyvos 2003/87 19 straipsnio „Registrai“ 1 dalyje nustatyta:
„Nuo 2012 m. sausio 1 d. išduoti apyvartiniai taršos leidimai laikomi Sąjungos registre, skirtame vykdyti veiksmus, susijusius su valstybėse narėse sukurtų įrašų tvarkymu ir apyvartinių taršos leidimų paskyrimu, atsisakymu arba panaikinimu <…>“
Šios direktyvos 20 straipsnio „Vyriausias administratorius“ 1 dalyje nustatyta:
„Komisija skiria vyriausią administratorių, kad jis vestų atskirą sandorių žurnalą, kuriame būtų registruojami išduoti, perleisti ir panaikinti leidimai.“
Šios direktyvos I priede pateikta lentelė, kurioje išvardijamos veiklų, kurioms taikoma ši direktyva, kategorijos. Tarp šių veiklų nurodoma „[s]palvotųjų metalų gamyba ar perdirbimas, įskaitant lydinių gamybą, taurinimą, liejimą ir kt., kai eksploatuojami kuro deginimo įrenginiai, kurių visas nominalus šiluminis našumas (įskaitant kurą, naudojamą kaip redukcinį reagentą) didesnis nei 20 [megavatų (MW)]“.
Tos pačios direktyvos II priede išvardytos išmetamos šiltnamio efektą sukeliančios dujos. Jame, be kita ko, minimas anglies dioksidas (CO
).
Direktyva 2009/29
Direktyvos 2009/29 37 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„Siekiant patikslinti, kad [Direktyva 2003/87] taikoma visų tipų katilams, degikliams, turbinoms, šildytuvams, kūrykloms, atliekų deginimo įrenginiams, kalcinavimo įrenginiams, džiovinimo krosnims, krosnims, džiovykloms, varikliams, kuro elementams, cheminės cirkuliacijos degimo įrenginiams, fakelams ir terminio arba katalizinio deginimo įrenginiams, į ją reikėtų įtraukti „kuro deginimo“ apibrėžimą.“
Sprendimas 2011/278
Sprendimo 2011/278 1, 12 ir 18 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(1)
[Direktyvos 2003/87] 10a straipsnyje reikalaujama, kad visai Bendrijai [Sąjungai] taikomomis ir visiškai suderintomis įgyvendinimo priemonėmis dėl apyvartinių taršos leidimų paskirstymo pagal galimybes būtų apibrėžiami
ex ante
santykiniai taršos rodikliai siekiant užtikrinti, kad apyvartiniai taršos leidimai būtų skirstomi skatinant mažinti išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį bei naudoti efektyvaus energijos vartojimo technologijas, atsižvelgiant į efektyviausias technologijas, pakaitalus, alternatyvius gamybos procesus, didelio naudingumo bendrą šilumos ir elektros energijos gamybą (termofikaciją), veiksmingą energijos gaminimą iš dujų atliekų, biomasės naudojimą ir anglies dioksido surinkimą, transportavimą bei saugojimą ten, kur yra tokie įrenginiai, ir kad nebūtų skatinama didinti šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio. Siekiant, kad tinkamai veiktų rinka, suteikiamų ATL skaičių būtina nustatyti prieš prasidedant prekybos laikotarpiui;
<…>
(12)
tais atvejais, kai produkto santykinio taršos rodiklio nustatyti neįmanoma, tačiau jį gaminant išmetamos ŠESD [šiltnamio efektą sukeliančios dujos, toliau – ŠESD], dėl kurių gali būti suteikiami nemokami ATL, tie ATL suteikiami remiantis bendraisiais alternatyviais skaičiavimo metodais. Siekiant, kad bent tam tikrose gamybos procesų dalyse būtų išmetama kuo mažiau ŠESD ir sutaupoma kuo daugiau energijos, sukurta trijų alternatyvių skaičiavimo metodų hierarchija. Šilumos vartojimo procesams, kuriuose naudojamas išmatuojamas šilumnešis, taikomas šilumos santykinis taršos rodiklis. Kai vartojama neišmatuojama šiluma, taikomas kuro santykinis taršos rodiklis. <…> Proceso metu išsiskiriančių ŠESD atveju ATL turėtų būti suteikiami remiantis ankstesnio laikotarpio išmetamųjų ŠESD kiekiu. <…>
<…>
(18)
siekiant išvengti bet kokio konkurencijos iškraipymo ir užtikrinti tinkamą anglies dioksido rinkos veikimą, valstybės narės turėtų užtikrinti, kad apskaičiuojant ATL skaičių konkretiems įrenginiams ŠESD nebūtų skaičiuojamos du kartus ir kad ATL nebūtų suteikiami du kartus. Todėl valstybės narės turėtų būti labai atidžios tais atvejais, kai vienas produktas, kuriam priskirtas santykinis taršos rodiklis, gaminamas daugiau negu viename įrenginyje, kai tame pačiame įrenginyje gaminamas daugiau kaip vienas produktas, kuriam priskirtas santykinis taršos rodiklis, ar kai tarp įrenginius eksploatuojančių veiklos vykdytojų vyksta tarpinių produktų mainai“.
To sprendimo 3 straipsnyje „Apibrėžtys“ nustatyta:
„Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
<…>
b)
su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis – su produkto, kurio santykinis taršos rodiklis nustatytas I priede, gamyba susijusios sąnaudos, produkcija ir atitinkamos su jomis susijusios išmetamosios ŠESD;
c)
su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis – sąnaudos, produkcija ir su jomis susijusios išmetamosios ŠESD, kurių neapima su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis, susijusios su toliau nurodytos išmatuojamos šilumos gamyba ir importu iš įrenginio ar kito vieneto, kuriems taikoma Sąjungos sistema, arba ir su jos importu, ir su jos gamyba; išmatuojama šiluma turi būti
–
suvartojama įrenginyje produktams gaminti, mechaninei energijai (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti) gaminti, taip pat šildymui arba vėsinimui (išskyrus suvartojamą elektros energijos gamybai), arba
–
eksportuojama į įrenginį arba kitą vienetą, kuriam Sąjungos sistema netaikoma, išskyrus eksportuojamą elektros energijai gaminti;
d)
su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis – sąnaudos, produkcija ir su jomis susijusios išmetamosios ŠESD, kurių neapima su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis, susijusios su neišmatuojamos šilumos, gaunamos deginant kurą ir suvartojamos produktams gaminti, mechaninei energijai (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti) gaminti, taip pat šildymui arba vėsinimui (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti) ir saugos fakelams, gamyba;
e)
išmatuojama šiluma – grynasis šilumos srautas, transportuojamas naudojant šilumnešį, visų pirma garus, karštą orą, vandenį, aliejų, skystuosius metalus ir druskas, nustatomais vamzdynais arba kanalais, kuriuose yra arba gali būti sumontuotas šilumos skaitiklis;
<…>
g)
neišmatuojama šiluma – visa kita šiluma, kuri nėra išmatuojama šiluma;
h)
su procese išsiskiriančiomis ŠESD susijusi įrenginio technologinio proceso dalis – Direktyvos [2003/87] I priede išvardytos šiltnamio efektą sukeliančios dujos, kitos nei anglies dioksidas, išmetamos už I priede nurodytų sistemos, kurioje taikomas produkto santykinis taršos rodiklis, ribų, arba anglies dioksidas, išmetamas už I priede nurodytų sistemos, kurioje taikomas produkto santykinis taršos rodiklis, ribų vykdant kurios nors iš toliau nurodytų rūšių veiklą, ir ŠESD, išmetamos deginant nevisiškai oksiduotą anglį, susidariusią vykdant toliau nurodytų rūšių veiklą, siekiant pagaminti išmatuojamos šilumos, neišmatuojamos šilumos arba elektros energijos, su sąlyga, kad atimamas išmetamųjų ŠESD kiekis, kuris būtų susidaręs deginant tokį gamtinių dujų kiekį, kuris lygus sudegintos nevisiškai oksiduotos anglies techniškai panaudojamos energijos kiekiui:
i)
cheminė arba elektrolitinė metalo junginių, esančių rūdose, koncentratuose ir antrinėse medžiagose, redukcija;
ii)
priemaišų iš metalų ir metalų junginių šalinimas;
iii)
karbonatų, išskyrus tuos, kurie skirti kaminų dujoms valyti, skaidymas;
iv)
cheminė sintezė, kai reakcijoje dalyvauja anglies turintis metalas ir pagrindinė jos paskirtis nėra šilumos gamyba;
v)
anglies turinčių priedų ar žaliavų naudojimas, kai pagrindinis tikslas nėra šilumos gamyba;
vi)
cheminė arba elektrolitinė metaloidų oksidų arba nemetalų oksidų, tokių kaip silicio oksidai ir fosfatai, redukcija;
<…>“
To sprendimo 6 straipsnyje „Dalijimas į įrenginio technologinio proceso dalis“ numatyta:
„1.   Taikydamos šį sprendimą valstybės narės kiekvieną įrenginį, atitinkantį nemokamo ATL suteikimo pagal [Direktyvos 2003/87] 10a straipsnį reikalavimus, prireikus padalija į vieną ar daugiau toliau išvardytų įrenginio technologinio proceso dalių:
a)
su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusią įrenginio technologinio proceso dalį;
b)
su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusią įrenginio technologinio proceso dalį;
c)
su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusią įrenginio technologinio proceso dalį;
d)
su proceso metu išsiskiriančiomis ŠESD susijusią įrenginio technologinio proceso dalį;
Šios įrenginio technologinio proceso dalys turi kuo labiau atitikti fizines įrenginio dalis.
<…>
2.   Visų įrenginio technologinio proceso dalių sąnaudų, produkcijos ir išmetamųjų ŠESD suma neturi būti didesnė už viso įrenginio sąnaudas, produkciją ir išmetamųjų ŠESD kiekį.“
Sprendimas 2011/278 nuo 2021 m. sausio 1 d. buvo panaikintas 2018 m. gruodžio 19 d. Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) 2019/331, kuriuo nustatomos suderinto nemokamų apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės (
OL L 59, 2019, p. 8
).
Vis dėlto pagal šio deleguotojo reglamento 27 straipsnį šis sprendimas toliau taikomas ATL, suteikiamiems laikotarpiu iki 2021 m. sausio 1 d.
Reglamentas (ES) Nr. 389/2013
2013 m. gegužės 2 d. Komisijos reglamento (ES) Nr. 389/2013, kuriuo pagal Direktyvą 2003/87 ir Europos Parlamento ir Tarybos sprendimus Nr. 280/2004/EB ir Nr. 406/2009/EB įsteigiamas Sąjungos registras ir panaikinami Komisijos reglamentai (ES) Nr. 920/2010 ir Nr. 1193/2011 (
OL L 122, 2013, p. 1
), 4 straipsnyje „Sąjungos registras“ buvo nustatyta:
„1.   Nustatomas Sąjungos apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemos prekybos laikotarpio, prasidedančio 2013 m. sausio 1 d., ir tolesnių prekybos laikotarpių Sąjungos registras.
2.   Sąjungos registrą, įskaitant jo techninę infrastruktūrą, tvarko ir prižiūri vyriausiasis administratorius.
3.   Valstybės narės naudoja Sąjungos registrą siekdamos įvykdyti savo įsipareigojimus pagal Direktyvos [2003/87] 19 straipsnį ir <…> užtikrinti tikslią apskaitą <…>.
<…>“
Šio reglamento 6 straipsnyje „Europos Sąjungos sandorių žurnalas“ buvo nurodyta:
„1.   Pagal [Direktyvos 2003/87] 20 straipsnį sukuriamas Europos Sąjungos sandorių žurnalas (ESSŽ) – standartizuota elektroninė sandorių, kuriems taikomas šis reglamentas, duomenų bazė. <…>
2.   Vyriausiasis administratorius tvarko ir prižiūri ESSŽ <…>
<…>“
Šio reglamento 16 straipsnyje „Veiklos vykdytojų sąskaitų atidarymas Sąjungos registre“ buvo numatyta:
„1.   Atitinkama kompetentinga institucija arba veiklos vykdytojas per 20 darbo dienų nuo leidimo išmesti šiltnamio efektą sukeliančias dujas įsigaliojimo dienos atitinkamam nacionaliniam administratoriui pateikia <…> [reikalaujamą] informaciją ir paprašo Sąjungos registre atidaryti veiklos vykdytojo sąskaitą.
2.   Nacionalinis administratorius per 20 darbo dienų nuo visos <…> [šios] informacijos gavimo dienos Sąjungos registre kiekvienam įrenginiui atidaro veiklos vykdytojo sąskaitą arba potencialų sąskaitos turėtoją informuoja, kad atidaryti sąskaitą buvo atsisakyta [...].“
To paties reglamento 41 straipsnio „Apyvartinių taršos leidimų sukūrimas“ 1 dalyje buvo nustatyta:
„Vyriausiasis administratorius gali prireikus sukurti atitinkamai ES bendro kiekio sąskaitą, ES aviacijos bendro kiekio sąskaitą, ES aukcionų sąskaitą, ES aviacijos aukcionų sąskaitą, ES kreditų mainų sąskaitą ir ES tarptautinių kreditų sąskaitą, taip pat sukurti arba panaikinti sąskaitas ir ATL, jei to reikalaujama Sąjungos teisės aktais <…>“
Reglamento Nr. 389/2013 43 straipsnyje „Nemokamai suteiktinų paprastųjų ATL pervedimas“ buvo nurodyta:
„Vyriausiasis administratorius, laikydamasis terminų, iš ES bendro kiekio sąskaitos į ES paskirstymo sąskaitą perveda tokį paprastųjų ATL kiekį, kuris atitinka pagal kiekvienos valstybės narės nacionalinio paskirstymo lentelę nemokamai suteikiamų ATL sumą.“
Reglamento 51 straipsnis „Nacionalinio paskirstymo lentelių įtraukimas į ESSŽ“ buvo suformuluotas taip:
„1.   Iki 2012 m. gruodžio 31 d. kiekviena valstybė narė pateikia Komisijai savo 2013–2020 m. nacionalinio paskirstymo lentelę <…>
2.   Jei Komisija mano, kad nacionalinio ATL paskirstymo lentelė atitinka [Direktyvos 2003/87], [Sprendimo 2011/278] ir Komisijos pagal [Direktyvos 2003/87] 10c straipsnio 6 dalį priimtų sprendimų nuostatas, ji nurodo vyriausiajam administratoriui įtraukti lentelę į ESSŽ. <…>“
Minėto reglamento 52 straipsnyje „Nacionalinio paskirstymo lentelių pakeitimai“ buvo nustatyta:
„1.   Nacionalinis administratorius į ESSŽ įveda atitinkamus nacionalinio paskirstymo lentelės pakeitimus, jei:
a)
įrenginiui suteiktas leidimas buvo atšauktas arba baigėsi jo galiojimas;
b)
įrenginio veikla nutraukta;
c)
įrenginys buvo padalytas į du ar daugiau įrenginių;
d)
du ar daugiau įrenginių buvo sujungti į vieną įrenginį.
2.   Valstybė narė praneša Komisijai apie šiuos nacionalinio ATL paskirstymo lentelės pakeitimus:
a)
naujiems rinkos dalyviams arba rinkos dalyviams, kurie laikomi naujais po įrenginio pajėgumo išplėtimo, suteikiamų ATL duomenis;
b)
dalinį veiklos nutraukimą ir didelį pajėgumų sumažėjimą;
c)
nemokamų ATL suteikimą pagal [Direktyvos 2003/87] 10c straipsnį, pagrįstą atsižvelgiant į pagal tos direktyvos 10c straipsnio 1 dalį įvykdytų ir praneštų Komisijai investicijų plėtotę;
d)
bet kokius 1 dalyje nenurodytus pakeitimus.
Gavusi pranešimą pagal pirmą pastraipą, Komisija, jei ji mano, kad nacionalinio ATL paskirstymo lentelės pakeitimai atitinka [Direktyvos 2003/87], [Sprendimo 2011/278] ir Komisijos pagal [Direktyvos 2003/87] 10c straipsnio 6 dalį priimtų sprendimų nuostatas, nurodo vyriausiajam administratoriui atitinkamai pakeisti į ESSŽ įtrauktą nacionalinio ATL paskirstymo lentelę. Kitu atveju ji per pagrįstą laikotarpį atmeta pakeitimus ir apie tai nedelsdama praneša atitinkamai valstybei narei, nurodydama atmetimo priežastis ir nustatydama, kokius kriterijus turi atitikti kiti pakeitimai, kad būtų priimti.“
To paties reglamento 53 straipsnyje „Nemokamas paprastųjų apyvartinių taršos leidimų suteikimas“ buvo nurodyta:
„1.   Nacionalinis administratorius nacionalinio ATL paskirstymo lentelėje prie kiekvieno veiklos vykdytojo, kiekvienų metų ir kiekvieno <…> teisinio pagrindo žymi, ar tais metais įrenginiui bus suteikta ATL, ar ne.
2.   Nuo 2013 m. vasario 1 d. vyriausiasis administratorius užtikrina, kad, remiantis atitinkama nacionalinio ATL paskirstymo lentele, Sąjungos registras paprastuosius ATL iš ES paskirstymo sąskaitos automatiškai pervestų į atitinkamas <…> veiklos vykdytojų sąskaitas <…>
<…>“
Nuo 2021 m. sausio 1 d. Reglamentas Nr. 389/2013 buvo panaikintas 2019 m. kovo 12 d. Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) 2019/1122, kuriuo papildomos Direktyvos 2003/87 nuostatos dėl Sąjungos registro veikimo (
OL L 177, 2019, p. 3
).
Vis dėlto pagal šio deleguotojo reglamento 88 straipsnio antrą pastraipą Reglamentas Nr. 389/2013 toliau taikomas iki 2026 m. sausio 1 d. visoms būtinoms operacijoms, susijusioms su trečiuoju prekybos laikotarpiu (2013–2020 m.).
Sprendimas 2015/1814
Sprendimo 2015/1814 7 konstatuojamojoje dalyje numatyta:
„<…> Todėl, siekiant išvengti didelių vieno prekybos laikotarpio pabaigoje ir kito prekybos laikotarpio pradžioje aukcionams skirtų apyvartinių taršos leidimų skaičiaus skirtumų, kurie galėtų sutrikdyti rinką, reikėtų nustatyti, kad vieno laikotarpio pabaigoje labai padidėjus aukcionams skirtų apyvartinių taršos leidimų skaičiui, jų dalis būtų parduodama per pirmus dvejus naujo prekybos laikotarpio metus. Siekiant toliau stiprinti Europos anglies dioksido rinkos stabilumą ir vengti dirbtinai didinti pasiūlą baigiantis prekybos laikotarpiui, kuris prasidėjo 2013 m., apyvartiniai taršos leidimai, nepaskirstyti įrenginiams pagal [Direktyvos 2003/87] 10a straipsnio 7 dalį, ir apyvartiniai taršos leidimai, nepaskirstyti įrenginiams dėl to, kad taikomos tos direktyvos 10a straipsnio 19 ir 20 dalys (dėl nepaskirstytų apyvartinių taršos leidimų [toliau – nepaskirstyti ATL]), 2020 m. turėtų būti perkelti į rezervą. <…>“
Minėto sprendimo 1 straipsnyje „Rinkos stabilumo rezervas“ nurodyta:
„1.   2018 m. sukuriamas rinkos stabilumo rezervas, o nuo 2019 m. sausio 1 d. į rezervą perkeliami apyvartiniai taršos leidimai.
<…>
3.   Apyvartiniai taršos leidimai, nepaskirstyti įrenginiams vadovaujantis [Direktyvos 2003/87] 10a straipsnio 7 dalimi, ir apyvartiniai taršos leidimai, nepaskirstyti įrenginiams dėl to, kad taikomos tos direktyvos 10a straipsnio 19 ir 20 dalys, 2020 m. perkeliami į rezervą. <…>
<…>“
Vokietijos teisė
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 2011 m. liepos 21 d.
Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz
(Šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos įstatymas) (
BGBl
. 2011 I, p. 1475) 9 straipsnio 1 dalis suformuluota taip:
„Įrenginių eksploatuotojams suteikiami nemokami apyvartiniai taršos leidimai pagal principus, įtvirtintus galiojančios redakcijos Direktyvos 2003/87 <…> 10a straipsnyje <…> ir Sprendime [2011/278].“
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 2011 m. rugsėjo 26 d.
Verordnung über die Zuteilung von Treibhausgas-Emissionsberechtigungen in der Handelsperiode 2013 bis 2020
(Nutarimas dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikimo 2013–2020 m. prekybos laikotarpiu) (
BGBl
. 2011 I, p. 1921) (toliau –
ZuV 2020
) 2 straipsnio 27 ir 29 punktuose sąvokos „su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“ ir „su vykstant procesui išsiskiriančiomis šiltnamio efektą sukeliančiomis dujomis susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“ apibrėžtos panašiai kaip ir Sprendimo 2011/278 3 straipsnio d ir h punktuose.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Aurubis
Hamburge (Vokietija) eksploatuoja įrenginį, kuris gamina pirminį varį. Kadangi ši veikla patenka į Direktyvos 2003/87 I priede nurodytos veiklos kategoriją „[s]palvotųjų metalų gamyba ar perdirbimas <…>, kai eksploatuojami kuro deginimo įrenginiai, kurių visas nominalus šiluminis našumas <…> didesnis nei 20 MW“,
Aurubis
turi dalyvauti ŠESD apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemoje (toliau – ATLPS).
Aptariamą įrenginį sudaro dvi įrenginio technologinio proceso dalys –
Rohhüttenwerk Nord
ir
Rohhüttenwerk Ost
. Pagrindinės bylos dalykas yra tik pastarosios dalies veikla.
Rohhüttenwerk Ost
yra liejykla, kurioje pirminis varis gaminamas lydant vario koncentratą betiglinėje lydymo krosnyje naudojant vadinamąjį „Outokumpu“ metodą.
Šioje liejykloje naudojamą vario koncentratą daugiausia sudaro varis, siera ir geležis. Jame taip pat yra anglies ir kitų medžiagų. Siekiant išgauti pirminį varį, šis vario koncentratas pirmiausia maišomas su smėliu ir kitomis smulkiomis medžiagomis. Taip gautas preparatas su oro ir deguonies mišiniu dedamas į betiglinę lydymo krosnį. Dėl deguonies ir ypač minėtame vario koncentrate esančių sieros medžiagų cheminės reakcijos temperatūra krosnyje viršija 1 200°C temperatūrą, dėl to vario koncentratas suskystėja. Taip gaunamos medžiagos: šteinas (vario ir geležies sulfido mišinys), geležies silikatas ir sieros dioksidas (SO
). Vėliau šteinas dedamas į konverterį, kuriame oksiduojami sieros ir geležies likučiai. Tuo metu taip pat išgaunama šiluma. Šiame etape išgautas produktas dedamas į anodinę krosnį, kurioje sieros likučiai perdirbami į SO
. Galiausiai taip gaunamas pirminis varis.
Rohhüttenwerk Ost
dėl vario koncentrate esančios anglies, kurios kiekis yra maždaug 0,7 %, į atmosferą išmeta CO
. Ši liejykla per metus išmeta maždaug 29000 tonų CO
.
Gavusi 2012 m. sausio 20 d. pateiktą
Aurubis
prašymą suteikti minėtai liejyklai ATL,
DEHSt
2014 m. vasario 17 d. sprendimu jai suteikė 2596999 nemokamų ATL trečiajam 2013–2020 m. prekybos laikotarpiui.
2018 m. balandžio 3 d. sprendimu, priimtu atsakant į
Aurubis
skundą,
DEHSt
iš dalies panaikino savo 2014 m. vasario 17 d. sprendimą tiek, kiek juo suteikė daugiau nei 1784398 vienetų ATL. Motyvuose
DEHSt
nurodė, kad į pirminio vario gamybą iš koncentruoto vario negalima atsižvelgti, kai naudojama „su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“ – ji turi būti siejama „su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusia įrenginio technologinio proceso dalimi“.
2018 m. balandžio 30 d.
Aurubis
dėl šio 2018 m. balandžio 3 d. sprendimo pateikė skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme. Ji teigia, kad nemokamų ATL suteikimas turėjo būti grindžiamas
ZuV
2020 2 straipsnio 27 punktu ir Sprendimo 2011/278 3 straipsnio d punktu. Pirminė vario gamyba betiglinėje lydymo krosnyje nėra susijusi nė su viena iš veiklų, nurodytų
ZuV
2020 2 straipsnio 29 punkte ir Sprendimo 2011/278 3 straipsnio h punkte.
DEHSt
mano, kad apie „su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusią įrenginio technologinio proceso dalį“ gali būti kalbama tik tuomet, kai pagrindinis medžiagos naudojimo tikslas yra šilumos gamyba. Vario koncentratas yra pirminė žaliava ir pagrindinis jo naudojimo tikslas yra pirminio vario gamyba. Be to, šis koncentratas nėra visiškai sudeginamas – priešingai, nei to reikalaujama, taikant kuro santykinį taršos rodiklį. Be to, „kuras“, kaip jis suprantamas pagal Sprendimo 2011/278 3 straipsnio d punktą, yra kuras, kurį galima pakeisti kitu kuru, be kita ko, gamtinėmis dujomis. Vario koncentratas negali būti taip pakeistas.
DEHSt
taip pat pažymi, kad
Aurubis
ATL poreikių tenkinimas, kuris yra beveik 130 %, jau yra perteklinis ir kad, jeigu
Aurubis
numatytų suteikti ATL skaičius turėtų būti apskaičiuojamas remiantis kuro santykiniu taršos rodikliu, ši įmonė patenkintų maždaug 220 % savo poreikių ir todėl didelę suteiktų leidimų dalį galėtų parduoti.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad jei būtų nuspręsta, jog
Rohhüttenwerk Ost
yra „su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“, tai reikštų, kad vario koncentratas arba bent jau jame esanti siera būtų laikoma „kuru“.
Tas teismas primena, kad Teisingumo Teismas 2019 m. birželio 20 d. Sprendimo ExxonMobil Production Deutschland (
C‑682/17
,
EU:C:2019:518
)
punkte nusprendė, kad Direktyvos 2003/87 3 straipsnio t punkte sąvoka „kuro deginimas“ nesusiaurinama vien iki oksidacijos reakcijų, per kurias pačias išmetamos ŠESD. Vis dėlto šis Teisingumo Teismo pateiktas aiškinimas nebūtinai turi lemiamą reikšmę aiškinant sąvokos „kuras“, kaip ji suprantama pagal Sprendimo 2011/278 3 straipsnio d punktą, apimtį.
Atsižvelgiant į
DEHSt
priimtame sprendime dėl ATL suteikimo išdėstytus motyvus reikia nustatyti, ar leidimų suteikimas remiantis kuro santykiniu taršos rodikliu, kaip teigia ši institucija, reiškia, kad pagrindinis degimo tikslas yra šilumos gamyba, turint omenyje, kad šiuo atveju vario koncentratas naudojamas ir kaip pirminė žaliava, ir kaip kuras. Be to, reikėtų išsiaiškinti, ar, kaip teigia
DEHSt
, Sprendimo 2011/278 3 straipsnio d punktas yra susijęs tik su kuro, kuris gali būti pakeičiamas kitu kuru, deginimu.
Minėtam prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui galiausiai kyla klausimas dėl trečiojo prekybos laikotarpio pasibaigimo 2020 m. gruodžio 31 d. pasekmių. Jis nurodo, kad pagal Vokietijos teismų praktiką pirmojo ir antrojo prekybos laikotarpio pabaiga lėmė tai, kad teisės į leidimus, kurie balandžio 30 d., jau pasibaigus atitinkamam prekybos laikotarpiui, dar nebuvo paskirti, išnyko, nes Vokietijos teisėje nėra aiškios pereinamojo laikotarpio nuostatos. Dėl trečiojo prekybos laikotarpio pažymėtina, kad šiai teisei taip pat nenustatyta pereinamojo laikotarpio nuostata.
Nė viename iš reikšmingų Sąjungos aktų nėra nuostatos dėl vienu laikotarpiu turėtų teisių kompensavimo kitais laikotarpiais. Be to, nebuvo numatytas joks specialus ATL rezervas numatant galimus teismo sprendimus. Atsižvelgiant į tai, patvirtinimas, kad dėl perėjimo iš trečiojo į ketvirtąjį laikotarpį teisės į 2020 m. gruodžio 31 d. dar neišnaudotus ATL neišnyksta, galėtų būti rastas Sprendime 2015/1814, pagal kurį reikalaujama, kad tam tikri 2020 m. gruodžio 31 d. nepaskirstyti ATL būtų perkelti į rezervą.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta,
Verwaltungsgericht Berlin
(Berlyno administracinis teismas, Vokietija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Sprendimo 2011/278] 3 straipsnio d punkte nustatytos sąlygos, taikomos dėl nemokamų apyvartinių taršos leidimų suteikimo atsižvelgiant į su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusią įrenginio technologinio proceso dalį, įvykdytos, kai spalvotųjų metalų gamybos įrenginyje pagal [Direktyvos 2003/87] I priedą betiglinėje lydymo krosnyje pirminiam variui gaminti naudojamas vario koncentratas, kuriame yra sieros, ir koncentrate esančiai vario rūdai lydytis reikalinga neišmatuojama šiluma iš esmės generuojama oksiduojantis koncentrate esančiai sierai, taigi vario koncentratas naudojamas ir kaip pirminė žaliava, ir kaip degi medžiaga šilumai gaminti?
2.
Jei į pirmąjį klausimą Teisingumo Teismas atsakytų teigiamai:
ar teisės reikalauti suteikti papildomų nemokamų apyvartinių taršos leidimų už trečiąjį prekybos laikotarpį gali būti įgyvendinamos pasibaigus trečiajam prekybos laikotarpiui suteikiant ketvirtojo prekybos laikotarpio leidimus, jei tokią teisę reikalauti suteikti leidimų teismas patvirtino tik pasibaigus trečiajam prekybos laikotarpiui, ar baigiantis trečiajam prekybos laikotarpiui neįgyvendintos teisės reikalauti suteikti leidimų išnyksta?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Sprendimo 2011/278 3 straipsnio d punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“ pirminį varį gaminančiuose įrenginiuose, kurių veikla patenka į Direktyvos 2003/87 I priedo taikymo sritį, apima betiglinę lydymo krosnį, kurioje oksiduojama naudojamoje pirminėje žaliavoje, kurią sudaro vario koncentratas, esanti siera.
Primintina, kad Sprendimą 2011/278, kuriuo nustatomos suderinto nemokamų apyvartinių taršos leidimų suteikimo taisyklės, Komisija priėmė remdamasi Direktyvos 2003/87 10a straipsniu. Šiame straipsnyje numatyta, kad tam tikrų veiklos sektorių įrenginiams suteikiami tokie ATL, kurių skaičius trečiuoju prekybos laikotarpiu (2013–2020 m.) laipsniškai mažinamas, siekiant, kad 2027 m. šių nemokamų ATL visai nebūtų skiriama (šiuo klausimu žr. 2020 m. gruodžio 3 d. Sprendimo Ingredion Germany,
C‑320/19
,
EU:C:2020:983
,
ir
punktus).
Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad
Aurubis
eksploatuojamam pirminio vario gamybos įrenginiui taikoma ši nemokamų ATL suteikimo pereinamojo laikotarpio tvarka.
Dėl trečiojo prekybos laikotarpio, t. y. vienintelio pagrindinėje byloje nagrinėjamo laikotarpio, pažymėtina, kad, siekdama nustatyti
Aurubis
suteiktinų nemokamų ATL skaičių,
DEHSt
, remdamasi Sprendimo 2011/278 6 straipsniu, turėjo padalyti šį įrenginį į vieną ar kelias „įrenginių dalis“, kurios, kiek įmanoma, atitiktų jo fizines dalis.
Šiuo tikslu tame sprendime buvo numatytos keturios įrenginio technologinio proceso dalių kategorijos, kurios išvardytos šiame 6 straipsnyje ir apibrėžtos to sprendimo 3 straipsnio b–d ir h punktuose. Šios įrenginio technologinio proceso dalių kategorijos – atitinkamai „su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalys“, „su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalys“, „su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusios įrenginio technologinio proceso dalys“ ir „su proceso metu išsiskiriančiomis ŠESD susijusios įrenginio technologinio proceso dalys“ – buvo tarpusavyje nesuderinamos, nes viena ir ta pati veikla gali būti priskirta tik prie vienos iš minėtų kategorijų (šiuo klausimu žr. 2016 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Borealis ir kt.,
C‑180/15
,
EU:C:2016:647
,
ir
punktus).
Be to, remiantis Sprendimo 2011/278 12 konstatuojamąja dalimi, įrenginio technologinio proceso dalių, susijusių „su šilumos santykiniu taršos rodikliu“, „su kuro santykiniu taršos rodikliu“ ir „su proceso metu išsiskiriančiomis ŠESD“, vadinamų „alternatyviais skaičiavimo metodais“, kurie taikomi tik tais atvejais, kai „produkto santykinio taršos rodiklio“ nustatyti neįmanoma, tačiau jį gaminant išmetamos ŠESD, dėl kurių gali būti suteikiami nemokami ATL, kategorijos yra hierarchinio pobūdžio (šiuo klausimu žr. 2016 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Borealis ir kt.,
C‑180/15
,
EU:C:2016:647
,
ir
punktus). Kategorija „su procese išsiskiriančiomis ŠESD susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“ yra tik paskutinis alternatyvus skaičiavimo metodas (2018 m. sausio 18 d. Sprendimo INEOS,
C‑58/17
,
EU:C:2018:19
,
punktas).
Todėl prieš kvalifikuodama įrenginio technologinio proceso dalį kaip „su procese išsiskiriančiomis ŠESD susijusią įrenginio technologinio proceso dalį“
DEHSt
turėjo iš anksto patikrinti, ar dėl jos yra apibrėžtas „produkto santykinis taršos rodiklis“, ir, jei ne, išnagrinėti, ar atitinkami aptariamo įrenginio pramoninės gamybos įrenginiai patenka į sąvoką „su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“, ar į sąvoką „su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“.
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagrindinėje byloje aptariamoje liejykloje kaip pirminė žaliava naudojamas vario koncentratas, kuriame yra sieros. Šiame koncentrate esanti siera oksiduojama visų pirma betiglinėje lydymo krosnyje, paskui konverteryje ir galiausiai anodinėje krosnyje. Taip gauta šiluma nėra išmatuojama ir leidžia sulieti minėtame koncentrate esančius vario rūdos mineralus, o tai leidžia pagaminti galutinį produktą – pirminį varį. Kadangi tame pačiame koncentrate taip pat yra anglies, ši liejykla į atmosferą išskiria CO
.
Iš to matyti, kad ši liejykla gamina šilumą, kuri patenka ne į sąvoką „išmatuojama šiluma“, kaip ji suprantama pagal Sprendimo 2011/278 3 straipsnio e punktą, bet į to sprendimo 3 straipsnio g punkte nurodytą sąvoką „neišmatuojama šiluma“, ir kad ši šiluma naudojama produkto (konkrečiai – pirminio vario, dėl kurio santykinis taršos rodiklis Sprendimo 2011/278 I priede nėra apibrėžtas) gamyboje.
Darytina išvada, kad tokia liejykla nepatenka nei į sąvoką „su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“, nei į sąvoką „su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“.
Kadangi šiuo atveju
DEHSt
nusprendė, kad
Rohüttenwerk Ost
liejykla patenka į sąvoką „su procese išsiskiriančiomis ŠESD susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“, kaip ji suprantama pagal Sprendimo 2011/278 3 straipsnio h punktą, o
Aurubis
mano, kad ši liejykla patenka į sąvoką „su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“, kaip ji suprantama pagal to sprendimo 3 straipsnio d punktą, reikia nustatyti, ar šioje nuostatoje pateikiama apibrėžtis, kuri, jeigu yra taikytina, turi viršenybę prieš 3 straipsnio h punktą, apima tokią liejyklą.
Dėl to, ar liejykloje, pasižyminčioje šio sprendimo 59 punkte nurodytomis savybėmis, šiluma gaunama „deginant kurą“, kaip tai suprantama pagal minėto sprendimo 3 straipsnio d punktą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar
DEHSt
galėjo pagrįstai manyti, kad šie terminai susiję tik su viso kuro deginimu, kuris nėra susijęs su naudojama pirmine medžiaga ir pagrindinėje byloje aptariamoje įrenginio technologinio proceso dalyje gali būti pakeistas kitu kuru, kaip antai gamtinėmis dujomis.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, kaip išvados 42–44 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, sąvokų „kuro deginimas“ ir „kuras“ apimtis taip neribojama nei Direktyvos 2003/87 3 straipsnio t punkte, nei Sprendimo 2011/278 3 straipsnio d punkte.
Kadangi Sąjungos teisės aktų leidėjas Direktyvos 2003/87 3 straipsnio t punkte pateiktoje apibrėžtyje nurodė, kad sąvoka „kuro deginimas“ bendrai susijusi su „kuro oksidacija, nesvarbu, kaip <…>“, negalima teigti, kad kuro deginimas, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą ir ja remiantis priimtus aktus, atliekamas tik tada, kai oksiduojamas visas kuras.
Toks siauras aiškinimas būtų nesuderinamas su šio teisės aktų leidėjo ketinimu, koks išdėstytas Direktyvos 2009/29 37 konstatuojamojoje dalyje. Kaip matyti iš šios konstatuojamosios dalies, į Direktyvą 2003/87 įtraukus 3 straipsnio t punktą buvo siekiama „patikslinti“, kad sąvoka „kuro deginimas“ yra labai plačios apimties ir taikoma „visų tipų katilams, degikliams, turbinoms, šildytuvams, kūrykloms, atliekų deginimo įrenginiams, kalcinavimo įrenginiams, džiovinimo krosnims, krosnims, džiovykloms, varikliams, kuro elementams, cheminės cirkuliacijos degimo įrenginiams, fakelams ir terminio arba katalizinio deginimo įrenginiams“. Nuo tada jokia Sąjungos teisės aktų leidėjo ar Komisijos pagal deleguotuosius įgaliojimus priimta nuostata nesuteikia pagrindo manyti, kad sąvoka „kuro deginimas“ apima tik reakcijas, kurios visiškai oksiduoja kiekvieną šių pramoninės gamybos įrenginių veikloje naudojamą sąnaudų komponentą.
Kadangi minėtas teisės aktų leidėjas arba Komisija, įgyvendindama deleguotuosius įgaliojimus, sąvokos „kuras“ neapibrėžė siaurai, teisės aktai, reglamentuojantys ATLPS, negali būti taikomi taip, kad sąvoka „kuro deginimas“ nebūtų taikoma kuro komponentams, esantiems pirminėje žaliavoje, kurioje anglies dioksido kiekis, palyginti su kitomis, dažniau naudojamomis medžiagomis, yra mažesnis ir kuri konkrečiame technologiniame procese negali būti pakeista medžiaga, kurioje yra daugiau anglies dioksido.
Iš tiesų iš Direktyvos 2003/87 ar Sprendimo 2011/278 nematyti, kad nemokamų ATL suteikimo pereinamojo laikotarpio tvarka turėtų būti taikoma tik veiklai, kurioje naudojama daug anglies dioksido turinti medžiaga, kuri dėl to išskiria tam tikrą ribą viršijantį ŠESD kiekį. Šiuose teisės aktuose taip pat nenurodyta, kad deginimui neturėtų būti taikomas kuro santykinis taršos rodiklis, kai atitinkamoje pramoninėje veikloje naudojamoje pirminėje žaliavoje yra medžiagų, kurios naudojamos kaip kuras.
Sprendimo 2011/278 3 straipsnio d punkte pateiktos apibrėžties apimtis negali būti susiaurinama aiškinant ar pridedant naujų reikalavimų arba draudimų, kurie jame nėra minimi ir taip pat negali būti kildinami iš kitų šio sprendimo arba Direktyvos 2003/87 nuostatų. Toks požiūris pažeistų teisinio saugumo principą, pagal kurį reikalaujama, kad Sąjungos teisės norma leistų suinteresuotiesiems asmenims tiksliai sužinoti ja nustatytų pareigų apimtį, kad jie galėtų aiškiai žinoti savo teises ir pareigas ir imtis atitinkamų veiksmų (šiuo klausimu žr. 2021 m. birželio 3 d. Sprendimo Jumbocarry Trading,
C‑39/20
,
EU:C:2021:435
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Be to, kaip išvados 48 punkte pažymėjo generalinis advokatas, remdamasis Direktyvos 2003/87 10a straipsnio 1 dalimi ir Sprendimo 2011/278 1 konstatuojamąja dalimi, nemokamų ATL suteikimo tvarka siekiama paskatinti efektyvaus energijos vartojimo technologijų naudojimą siekiant sumažinti išmetamų ŠESD kiekį. Nauda, kuri gali būti gauta pardavus nesuteiktus ATL, kurie nebeturėtų būti grąžinti, jeigu atitinkamas veiklos vykdytojas sumažintų savo išmetamų ŠESD kiekį investuodamas į inovacines technologijas, yra sudedamoji šios paskatos dalis (žr. 2018 m. balandžio 12 d. Sprendimo PPC Power,
C‑302/17
,
EU:C:2018:245
,
punktą). Todėl tai, kad šis veiklos vykdytojas dėl tokių investicijų gauna daugiau naudos iš pagal taikytinuose teisės aktuose nustatytus kriterijus gautų nemokamų ATL, nepažeidžia ATLPS tikslo.
Vadinasi, kadangi Sprendime 2011/278 nėra nustatyta priešingai, turi būti taikoma jo 3 straipsnio d punkte vartojama sąvoka „kuro deginimas“, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2003/87 3 straipsnio t punktą, pagal kurį ji apima bet kokią kuro oksidaciją. Kadangi neginčijama, kad tokioje liejykloje, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, neišmatuojama šiluma iš esmės gaminama oksiduojant į krosnį įdėtame koncentrate esančias medžiagas, kuriose yra sieros, darytina išvada, kad šios liejyklos veiklą sudaro „neišmatuojamos šilumos, gaunamos deginant kurą ir suvartojamos produktams gaminti, <…> gamyba“, kaip tai suprantama pagal šio 3 straipsnio d punktą.
Galiausiai, kiek tai susiję su klausimu, ar tokios liejyklos sąnaudos, produkcija ir su jomis susijusių išmetamų ŠESD kiekis yra „susiję su“ šia neišmatuojamos šilumos, suvartojamos produktams gaminti, gamyba, reikia pažymėti, kad šios sąvokos taip pat negali būti aiškinamos taip, kad prie Komisijos pateiktos apibrėžties būtų pridėta materialinė sąlyga, kurios šioje apibrėžtyje nėra.
Taigi, atsižvelgiant į minėtų žodžių vartojimą, Sprendimo 2011/278 3 straipsnio d punktas negali būti aiškinamas taip, kad pagal jį, siekiant taikyti kuro santykinį taršos rodiklį, reikalaujama, kad neišmatuojamos šilumos gamyba būtų atitinkamos veiklos „tikslas“ ar net „pagrindinis tikslas“.
Atvirkščiai, iš šios nuostatos formuluotės matyti, kad ji, be kita ko, susijusi su įrenginio technologinio proceso dalimis, kurių tikslas gaminti gaminį arba gaminti energiją ir kurie šiuo tikslu naudoja neišmatuojamą šilumą. Todėl šios šilumos gamyba yra ne nurodytų įrenginio technologinio proceso dalių tikslas, o veikiau priemonė, kuri būtina šiam tikslui pasiekti.
Pats Sprendimo 2011/278 3 straipsnio d punkte pateiktoje apibrėžtyje nurodytas reikalavimas, pagal kurį sąnaudos, produkcija ir atitinkamas su jomis susijusių išmetamų ŠESD kiekis turi būti „susiję“ su neišmatuojamos šilumos, naudojamos produktų gamybai, gamyba deginant kurą, reiškia, kad turi būti veiklos sąsaja tarp, viena vertus, šių sąnaudų, produkcijos ir išmetamų dujų kiekio ir, kita vertus, šio deginimo. Atsižvelgiant į prašyme priimti prejudicinį sprendimą aprašytas aptariamos liejyklos veikimo ypatybes, atrodo, kad egzistuoja toks ryšys tarp atitinkamo vario koncentrato, kaip sąnaudų, ir deginimo, iš kurio gaunama neišmatuojamos šilumos, taip pat tarp šio deginimo ir šios liejyklos produkcijos ir išmetamų ŠESD kiekio, tačiau tai dar turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
Jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuotų, kad suteiktų nemokamų ATL skaičius, į kurį
Aurubis
turėjo teisę trečiuoju prekybos laikotarpiu (2013–2020 m.), turi būti patikslintas, atliekant šį patikslinimą reikėtų atsižvelgti į jai jau suteiktų ATL skaičių, kad, remiantis Sprendimo 2011/278 18 konstatuojamąja dalimi ir 6 straipsnio 2 dalimi, būtų užtikrinta, jog pagrindinėje byloje aptariamame įrenginyje jokiai veiklai nebūtų taikomas dvigubas skaičiavimas.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: Sprendimo 2011/278 3 straipsnio d punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“ pirminį varį gaminančiuose įrenginiuose, kurių veikla patenka į Direktyvos 2003/87 I priedo taikymo sritį, apima betiglinę lydymo krosnį, kurioje oksiduojama naudojamoje pirminėje žaliavoje, kurią sudaro vario koncentratas, esanti siera.
Dėl antrojo klausimo
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Sprendimas 2011/278 turi būti aiškinamas taip, kad nemokami ATL, kuriuos įrenginio eksploatuotojas turi teisę gauti trečiuoju prekybos laikotarpiu (2013–2020 m.), jam dar gali būti suteikti po 2020 m. gruodžio 31 d., vykdant po šios datos priimtą teismo sprendimą.
Šiuo klausimu primintina, kad kiekvienas asmuo, kurio teisės ir laisvės, garantuojamos Sąjungos teisės, yra pažeistos, turi teisę į veiksmingą jų gynybą teisme (šiuo klausimu žr. 2021 m. balandžio 20 d. Sprendimo Repubblika,
C‑896/19
,
EU:C:2021:311
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Todėl, kai paraišką dėl nemokamo ATL suteikimo trečiajam prekybos laikotarpiui (2013–2020 m.) padavęs asmuo laiku ir teisingai užginčijo kompetentingos nacionalinės institucijos sprendimą, kuriuo nustatomas tokių suteiktinų leidimų skaičius, jis turi galėti pasinaudoti savo teisėmis, net jeigu nacionalinis teismas, į kurį kreiptasi su atitinkamu ginču, tik pasibaigus šiam laikotarpiui konstatuoja, kad ši institucija klaidingai taikė Sąjungos teisės aktus, reglamentuojančius ATLPS. Priešingu atveju pareiškėjas netektų teisės į veiksmingą teisinę gynybą nuo to momento, kai paaiškėja, kad per atitinkamą prekybos laikotarpį teismo sprendimas nebegali būti priimtas.
Dėl to, ar tokiomis aplinkybėmis teisė į leidimų suteikimą trečiajam prekybos laikotarpiui dar gali būti patenkinta suteikiant nemokamus ATL po to, kai pasibaigus šiam laikotarpiui priimamas teismo sprendimas, reikia pažymėti, kad teisės aktai, reglamentuojantys ATLPS, šiuo tikslu neleidžia suteikti leidimų ketvirtajam prekybos laikotarpiui. Minėti leidimai, kurie nurodyti Direktyvos 2003/87 13 straipsnio antrame sakinyje, pagal šią nuostatą turi būti išduodami prekybos laikotarpiui po 2020 m. gruodžio 31 d. ir galioja tik dėl ŠESD, kurios išmetamos nuo pirmųjų šio naujojo laikotarpio metų.
Kita vertus, pagal šiuos teisės aktus kompetentingai institucijai nedraudžiama bet kokiomis įstatyme numatytomis priemonėmis į atitinkamo įrenginio eksploatuotojo sąskaitą pervesti dar turimus nemokamus trečiojo prekybos laikotarpio ATL, vykdant teismo sprendimą, kuriuo pripažįstama teisė į tokių leidimų suteikimą. Tai, kad šie leidimai, esant tokioms aplinkybėms, buvo išduoti po 2020 m. gruodžio 31 d., nekliudo jų laikyti „[n]uo 2013 m. sausio 1 d. išduot[ais] apyvartiniai[s] taršos leidimai[s]“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2003/87 13 straipsnio pirmą sakinį. Kadangi pagal šią nuostatą minėti leidimai galioja neribotą laiką, jų pervedimas į šią sąskaitą gali būti laikomas viena iš priemonių, kurių kompetentinga institucija ėmėsi, kad įvykdytų teismo sprendimą.
Tokį aiškinimą patvirtina Deleguotasis reglamentas 2019/331, įsigaliojęs 2021 m. sausio 1 d.; jo 27 straipsnyje nurodyta, kad Sprendimas 2011/278 toliau taikomas suteikiant ATL laikotarpiu iki 2021 m. sausio 1 d. Kaip matyti iš šio straipsnio, svarbu, kad pasibaigus trečiajam prekybos laikotarpiui Sprendimas 2011/278 jam ir toliau darytų teisinį poveikį.
Be to, teisės aktų, reglamentuojančių ATLPS, nuostatos, kurios konkrečiai taikomos, viena vertus, sąskaitoms, registrui ir ESSŽ ir, kita vertus, nacionalinėmis paskirstymo lentelėmis, leidžia patikslinti paskirstymą trečiajam prekybos laikotarpiui po 2020 m. gruodžio 31 d. ir dar išduoti su šiuo laikotarpiu susijusius leidimus.
Pirma, iš Reglamento Nr. 389/2013 52 straipsnio 2 dalies d punkto matyti, kad kompetentinga nacionalinė institucija gali padaryti bet kokius reikalingus nacionalinės paskirstymo lentelės pakeitimus, kiek tai susiję su trečiuoju prekybos laikotarpiu, nurodytu šio reglamento 51 straipsnio 1 dalyje. Kadangi Reglamentas Nr. 389/2013 pagal Deleguotojo reglamento 2019/1122 88 straipsnio antrą pastraipą po 2020 m. gruodžio 31 d. ir toliau taikomas būtinoms atlikti operacijomis, susijusioms su šiuo laikotarpiu, darytina išvada, kad šioje nacionalinėje paskirstymo lentelėje dar gali būti daromi pakeitimai.
Antra, iš Reglamento Nr. 389/2013 53 straipsnio 2 dalies darytina išvada, kad pagal Direktyvos 2003/87 20 straipsnį Komisijos paskirtas vyriausiasis administratorius, kuris pagal Reglamento Nr. 389/2013 4 ir 6 straipsnius yra atsakingas už atitinkamo registro ir ESSŽ tvarkymą ir atnaujinimą, privalo užtikrinti, kad bet koks nacionalinės paskirstymo lentelės pakeitimas lemtų patikslinto leidimų skaičiaus išdavimą, juos pervedant iš „ES paskirstymo sąskaitos“ į suinteresuotojo veiklos vykdytojo sąskaitą.
Šio reglamento 52 straipsnio 2 dalis, iš kurios matyti, kad, pirma, apie nacionalinės paskirstymo lentelės pakeitimą, kuris palankaus teismo sprendimo atveju būtų privalomas paraišką dėl ATL suteikimo padavusiam asmeniui, turi būti pranešta Komisijai ir, antra, vyriausiasis administratorius šį pakeitimą privalo įtraukti į ESSŽ, netektų veiksmingumo, jeigu šio reglamento 53 straipsnio 2 dalis būtų aiškinama taip, kad vyriausiasis administratorius toliau neprivalo užtikrinti, jog toks nacionalinėje paskirstymo lentelėje ir ESSŽ pakeistas leidimų skaičius būtų realiai pervestas į atitinkamo įrenginio eksploatuotojo sąskaitą.
Trečia, iš to paties reglamento 41 ir 43 straipsnių matyti, kad vyriausiasis administratorius turi sukurti ATL pagal poreikius, išplaukiančius iš taikomų teisės aktų, ir papildyti „ES paskirstymo sąskaitą“ leidimų skaičiumi, kuris atitiktų pagal kiekvienos valstybės narės nacionalinę paskirstymo lentelę suteiktų nemokamų ATL skaičių.
Atsižvelgiant į šią vyriausiojo administratoriaus pareigą, tuo atveju, kai teismo sprendimas, dėl kurio reikia padaryti nacionalinės paskirstymo lentelės pakeitimą įrenginio eksploatuotojo naudai, buvo priimtas po 2020 m. gruodžio 31 d., šis administratorius privalo išnagrinėti, ar leidimai, kurie šiam įrenginio eksploatuotojui nepagrįstai nebuvo išduoti trečiuoju prekybos laikotarpiu, pagal Direktyvos 2003/87 10a straipsnio 7 dalį buvo perkelti į pagal Sprendimą 2015/1814 sukurtą rezervą arba parduoti aukcione pagal Direktyvos 2003/87 10 straipsnį. Toliau administratorius privalo nustatyti, ar, siekiant minėtam įrenginio eksploatuotojui išduoti atitinkamus leidimus, juos reikia suteikti iš šio rezervo, ar naudoti kitą priemonę, atitinkančią Sąjungos fiskalines taisykles.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti: Sprendimas 2011/278 turi būti aiškinamas taip, kad nemokami ATL, kuriuos įrenginio eksploatuotojas turi teisę gauti trečiuoju prekybos laikotarpiu (2013–2020 m.), jam dar gali būti suteikti po 2020 m. gruodžio 31 d., vykdant po šios datos priimtą teismo sprendimą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

1.
2011 m. balandžio 27 d. Komisijos sprendimo 2011/278/ES, kuriuo nustatomos suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės, 3 straipsnio d punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusi įrenginio technologinio proceso dalis“ pirminį varį gaminančiuose įrenginiuose, kurių veikla patenka į 2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB, su pakeitimais, padarytais 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/29/EB, iš dalies keičiančia Direktyvą 2003/87, siekiant patobulinti ir išplėsti Bendrijos šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistemą, I priedo taikymo sritį, apima betiglinę lydymo krosnį, kurioje oksiduojama naudojamoje pirminėje žaliavoje, kurią sudaro vario koncentratas, esanti siera.

2.
Sprendimas 2011/278 turi būti aiškinamas taip, kad nemokami apyvartiniai taršos leidimai, kuriuos įrenginio eksploatuotojas turi teisę gauti trečiuoju prekybos laikotarpiu (2013–2020 m.), jam dar gali būti suteikti po 2020 m. gruodžio 31 d., vykdant po šios datos priimtą teismo sprendimą.

Parašai.
(
*1
)	*Proceso kalba: vokiečių.