CELEX: 62018CJ0640
Zahtjev za prethodnu odluku
Direktiva 78/660/EEZ
Godišnji financijski izvještaji za određene vrste trgovačkih društava
Načelo istinitog i poštenog prikaza
Financijska aktiva koju kupi dioničko društvo
Unos u rashodovnu stranu računa dobiti i gubitka eskonta povezanog s dugom s rokom dospijeća duljim od jedne godine, na koji se ne obračunavaju kamate, i unos nabavne cijene dugotrajne aktive u aktivu bilance pod odbitak eskonta

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje Četvrte direktive Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. na temelju članka [44. stavka 2. točke (g) UEZ‑a] o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava (
SL 1978., L 222, str. 11
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 16.).
Zahtjev je upućen u okviru spora između Wagram Investa SA i État belge, u vezi s porezom koji to društvo duguje za porezna razdoblja 2000. i 2001.
Pravni okvir
Pravo Unije
Treća uvodna izjava Direktive 78/660 glasi:
„budući da je potrebno […] utvrditi najmanji ekvivalent pravnih zahtjeva u Zajednici koji se odnosi na opseg financijskih informacija koje bi trgovačka društva u međusobnom tržišnom natjecanju trebala staviti na raspolaganje javnosti”.
U skladu s člankom 2. te direktive:
„[…]
3.   Godišnji financijski izvještaji daju istinit i pošten prikaz aktive i pasive društva, njegovo financijsko stanje, te dobit ili gubitak.
4.   Tamo gdje primjena odredbi ove direktive ne bi bila dostatna za dobivanje istinitog i poštenog prikaza u okviru značenja stavka 3., moraju se dostaviti dodatne informacije.
5.   Tamo gdje, u izuzetnim slučajevima, neka odredba ove Direktive nije spojiva s obvezom propisanom u stavku 3., od te odredbe se mora odstupiti kako bi se pribavilo istinit i točan prikaz u okviru značenja stavka 3. Svako takvo odstupanje mora biti objavljeno u bilješkama uz financijski izvještaj zajedno s objašnjenjem razloga za to i izjavom o njegovu učinku na aktivu, pasivu, financijsku poziciju, te dobit ili gubitak. Države članice mogu definirati odnosne iznimne slučajeve i propisati posebna, odgovarajuća pravila.
[…]”
Članak 31. stavak 1. navedene direktive glasi:
„Države članice trebaju osigurati da stavke iskazane u godišnjim financijskim izvještajima budu procijenjene u skladu sa sljedećim općim načelima:
[…]
(c)
procjena treba biti izvršena na razumnoj osnovi, a posebno:
(aa)
može se uključiti samo dobit koja se ostvari s datumom bilance;
(bb)
treba uzeti u obzir sve predvidive obveze i potencijalne gubitke koji proizlaze tijekom financijske godine o kojoj je riječ ili one prethodne, čak i ako takve obveze ili gubici postanu očiti tek između datuma bilance i datuma kad je bilanca sastavljena;
(cc)
treba uzeti u obzir amortizaciju bez obzira da li je rezultat financijske godine gubitak ili dobit;
(d)
mora se voditi računa o prihodima i rashodima koji se odnose na financijsku godinu bez obzira na datum primitka ili plaćanja takvog prihoda ili rashoda;
(e)
posebno se moraju procijeniti sastavni dijelovi stavki aktive i pasive;
[…]”
U skladu s člankom 32. te direktive:
„Stavke iskazane u godišnjim financijskim izvještajima procjenjuju se u skladu s člancima 34. do 42. koji se temelje na načelu nabavne cijene ili troška proizvodnje.”
Člankom 35. Direktive 78/660 predviđa se:
„1.
(a)
Dugotrajna aktiva mora se procijeniti po nabavnoj cijeni ili po trošku proizvodnje bez utjecaja na točke (b) i (c) dolje.
(b)
Nabavna cijena ili trošak proizvodnje dugotrajne aktive s ograničenim korisnim gospodarskim vijekom, mora se umanjiti za vrijednosna usklađivanja obračunata kako bi se vrijednost takve aktive sustavno otpisivala tijekom njenog korisnoga gospodarskog vijeka.
(c)
(aa)
Vrijednosna usklađivanja mogu biti izvršena za dugotrajnu financijsku aktivu tako da je ona procijenjena po nižem iznosu koji joj se treba pripisati [s] datumom bilance.
(bb)
Vrijednosna usklađivanja se moraju izvršiti za dugotrajnu aktivu bez obzira da li je njezin koristan gospodarski vijek limitiran ili nije, tako da se ona procjenjuje po nižem iznosu koji joj se treba pripisati s datumom bilance ako se očekuje da će smanjenje vrijednosti te aktive biti trajno.
(cc)
Vrijednosna usklađivanja koja se navode u točkama (aa) i (bb) trebaju ići na teret računa dobiti i gubitka i potrebno ih je posebno objaviti u bilješkama uz financijski izvještaj ako nisu posebno iskazan[a] u računu dobiti i gubitka.
(dd)
Procjena po nižoj vrijednosti propisana u točkama (b) i (c) ne smije se nastaviti ako su prestali važiti razlozi zbog kojih su vrijednosna usklađivanja izvršena.
(d)
Ako je dugotrajna aktiva predmet iznimnog vrijednosnog usklađivanja samo zbog oporezivanja, iznos usklađenja kao i razlozi zbog čega su izvršen[a] trebaju biti naznačeni u bilješkama uz financijski izvještaj.
2.   Nabavna cijena se obračunava uvećanjem plaćene cijene za sporedne rashode.
3.
(a)
Trošak proizvodnje obračunava se uvećanjem kupovne cijene sirovina i potrošnog materijala za troškove koji se neposredno pripisuju proizvodu koji je u pitanju.
(b)
Razuman udio troškova koji se samo posredno pripisuju proizvodu koji je u pitanju može se dodati troškovima proizvodnje u onoj mjeri u kojoj se oni odnose na period proizvodnje.
4.   Kamata na kapital pozajmljen kako bi se financirala proizvodnja dugotrajne aktive može se uključiti u troškove proizvodnje do one mjere u kojoj se ona odnosi na period proizvodnje. U tom slučaju uključivanje takve kamate u okviru „Aktive” mora biti objavljeno u bilješkama uz financijski izvještaj.”
Belgijsko pravo
Člankom 24. Kraljevske uredbe od 30. siječnja 2001., koja se odnosi na izvršenje Codea des sociétés (Zakonik o društvima) (
Moniteur belge
od 6. veljače 2001., str. 3008., u daljnjem tekstu: Kraljevska uredba od 30. siječnja 2001.) određuje se:
„Godišnji financijski izvještaji moraju pružiti istinit i pošten prikaz aktive i pasive društva, njegovo financijsko stanje te dobit ili gubitak.
Ako primjena odredbi ove glave nije dostatna za ispunjavanje tog zahtjeva, moraju se dostaviti dodatne informacije u prilogu.”
Članak 29. prvi stavak te kraljevske uredbe nalazi se u njezinu poglavlju II., naslovljen je „Pravila procjene” i propisuje sljedeće:
„U iznimnom slučaju kad primjena pravila procjene iz ovog poglavlja ne bi bila u skladu s člankom 24. [prvim stavkom], od njih valja odstupiti i primijeniti navedeni članak.”
Člankom 35. navedene kraljevske uredbe propisano je:
„Ne dovodeći u pitanje primjenu članaka 29., 57., 67., 69., 71., 73. i 77., aktiva se procjenjuje po svojoj nabavnoj vrijednosti te se u bilanci iskazuje u istoj toj vrijednosti, umanjeno za amortizacije i smanjenja povezanih vrijednosti.
Nabavnom vrijednošću valja smatrati nabavnu cijenu definiranu člankom 36., trošak proizvodnje definiran člankom 37. ili vrijednost doprinosa koja je definirana člankom 39.”
U skladu s člankom 67. stavkom 2. Kraljevske uredbe od 30. siječnja 2001.:
„Istodobno uz unos u bilancu potraživanja po njihovoj nominalnoj vrijednosti, provodi se i unos u obračunate obveze i odgođeni prihod te iskazivanje u dobiti i gubitku
prorata temporis
na temelju kamata koje se sastoje od:
[…]
(c) eskontiranih potraživanja na koja se ne obračunava kamata ili na koja se obračunava neuobičajeno niska kamata, ako se ta potraživanja:
1. vraćaju na datum koji je udaljen više od jedne godine od njihova unosa u aktivu i pasivu društva, i
2. odnose na iznose iskazane kao prihod u računu dobiti i gubitka ili prodajnu cijenu imovine ili dijelova djelatnosti.
[…]”
Na temelju članka 77. te kraljevske uredbe, njezin se članak 67. može analogno primijeniti i na dugove odgovarajuće prirode i trajanja.
Glavni postupak i prethodna pitanja
Ugovorom od 10. siječnja 1997. društvo Wagram Invest sa sjedištem u Belgiji, koje se u vrijeme nastanka činjenica iz glavnog postupka zvalo SCRL HDB de promotion et de gestion, od svojeg upravitelja steklo je dionice društva IENA SA po cijeni od 24000000 belgijskih franaka (BEF) (594944,45 eura), koju je trebalo platiti u šesnaest polugodišnjih obroka od 1500000 BEF (37184,02 eura), bez kamata, pri čemu je dospijeće za zadnje polugodište bilo 10. srpnja 2004.
Drugim je ugovorom od 10. ožujka 1999. društvo Wagram Invest steklo od svojeg upravitelja druge dionice društva IENA, po cijeni od 31760400 BEF (787319,75 eura), koju je trebalo platiti u dvanaest polugodišnjih obroka od 2646700 BEF (65609,97 eura), bez kamata.
Cijena koja je služila kao osnova u tim dvama ugovorima o prijenosu dionica društva IENA odgovara cijeni koju su malo ranije, prilikom upisa povećanja kapitala, platili dioničari tog društva.
Kako bi se uknjižile navedene transakcije kupnje dionica, društvo Wagram Invest unijelo je računovodstvene zapise koji se navode u nastavku:
–
unos duga prema upravitelju u pasivu svoje bilance, među dugove s rokom dospijeća duljim od jedne godine, za njegovu nominalnu vrijednost, odnosno 24000000 BEF (594944,45 eura) i 31760400 BEF (787319,75 eura);
–
unos u aktivu 2005 dionica stečenih 10. siječnja 1997. po diskontiranoj vrijednosti od 18233827 BEF (452004,76 eura) i 1993 dionice stečene 10. ožujka 1999. po diskontiranoj vrijednosti od 25871302 BEF (641332,82 eura);
–
iskazivanje u obračunatim obvezama i odgođenom prihodu (pozicija 4901) eskonta koji se sastoji od razlike između nominalne vrijednosti duga i diskontirane vrijednosti dugotrajne aktive, odnosno 5766173 BEF (142939,69 eura) i 5889098 BEF (145986,93 eura);
–
iskazivanje u financijskim rashodima na kraju svake financijske godine udjela odgođenih rashoda koji odgovara eskontiranom dugu.
Na kraju poreznog razdoblja 2000. društvo Wagram Invest uknjižilo je udio rashoda od 1970339 BEF (48843,42 eura) odnosno 1000506 BEF (24801,89 eura) za dionice stečene 1997. te 969833 BEF (24041,53 eura) za one stečene 1999.
Na kraju poreznog razdoblja 2001. društvo Wagram Invest uknjižilo je udio rashoda od 2676318 BEF (66344,19 eura) odnosno 843090 BEF (20899,65 eura) za dionice stečene 1997. i 1833228 BEF (45444,53 eura) za one stečene 1999.
Eskontna stopa utvrđena za diskontiranje bila je tržišna stopa koja se primjenjuje na takve dugove u trenutku njihova unosa u aktivu i pasivu, odnosno 8 %.
Nakon provjere, belgijska porezna uprava smatrala je da treba odbiti uknjižene eskontirane rashode umanjene za porezna razdoblja 2000. i 2001. te je društvu Wagram Invest, unatoč njegovu neslaganju, 28. listopada 2002. uputila odluku o oporezivanju.
Na temelju toga, belgijska porezna uprava stavila je na teret društvu Wagram Invest dvije dodatne uplate na ime poreza na dobit za porezna razdoblja 2000. i 2001., redom, 20. studenoga 2002. i 18. studenoga 2002.
Budući da o žalbi društva Wagram Invest od 18. veljače 2003. ravnatelj te uprave nije odlučio u propisanom roku od šest mjeseci, ono je 10. ožujka 2005. podnijelo tužbu tribunalu de première instance de Namur (Prvostupanjski sud u Namuru, Belgija).
Presudom od 20. prosinca 2007. taj je sud zahtjev za poništenje odluke porezne uprave proglasio neosnovanim te je potvrdio osnovanost spornih dodatnih odluka o plaćanju poreza.
Društvo Wagram Invest podnijelo je žalbu protiv te presude couru d’appel de Liège (Žalbeni sud u Liègeu, Belgija), koji je presudom od 14. listopada 2011. potvrdio prvostupanjsku presudu.
Društvo Wagram Invest zatim je 2. srpnja 2014. podnijelo žalbu u kasacijskom postupku. Cour de cassation (Kasacijski sud, Belgija) presudom od 11. ožujka 2016. ukinuo je presudu coura d’appel de Liège (Žalbeni sud u Liègeu) i uputio predmet na ponovno suđenje couru d’appel de Mons (Žalbeni sud u Monsu).
Iako potonji sud priznaje da je računovodstvena metoda koju je primijenilo društvo Wagram Invest u skladu s odredbama belgijskog prava, a osobito s člankom 77. Kraljevske uredbe od 30. siječnja 2001., želi doznati je li ta metoda u skladu s člankom 2. stavcima 3. do 5. Direktive 78/660, u vezi s njezinim člankom 32.
U tim je okolnostima cour d’appel de Mons (Žalbeni sud u Monsu) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Je li u slučaju kupnje od strane dioničkog društva dugotrajne financijske aktive unos u rashodovnu stranu računa dobiti i gubitka eskonta povezanog s dugom s rokom dospijeća duljim od jedne godine, na koji se ne obračunavaju kamate, i unos nabavne cijene dugotrajne aktive u aktivu bilance pod odbitak navedenog eskonta, u skladu s pojmom istinitog i poštenog prikaza iz članka 2. [stavka 3. Direktive 78/660], s obzirom na načela procjene iz članka 32. navedene direktive?
2.
Treba li sintagmu ‚u izuzetnim slučajevima’, kojom se uvjetuje primjena članka 2. [stavka 5. Direktive 78/660] i kojom se omogućava izuzimanje iz primjene jedne (druge) odredbe navedene direktive, tumačiti na način da se ta odredba može primijeniti samo ako je utvrđeno da se ne može poštovati načelo istinitog i poštenog prikaza primjenom odredbi te direktive uz, ovisno o slučaju, dodatnu napomenu u prilozima u skladu s člankom 2. [stavkom 4.] navedene direktive?
3.
Treba li prednost dati primjeni članka 2. [stavka 4. Direktive 78/660] tako da se, samo ako se dodatnom napomenom ne omogućuje da se osigura stvarna primjena načela istinitog i poštenog prikaza iz članka 2. [stavka 3.] navedene direktive, može primijeniti mogućnost izuzimanja iz primjene odredbe te direktive koja je uspostavljena u njezinu članku 2. [stavku 5.] i to samo u izuzetnim slučajevima?”
O prethodnim pitanjima
Uvodno valja podsjetiti na to da je glavni postupak porezne tematike. Direktiva 78/660, čije se tumačenje traži u ovom predmetu, nema za cilj odrediti uvjete pod kojima godišnji financijski izvještaji društava mogu ili moraju biti osnova za određivanje poreznih tijela država članica osnovice i visine poreza, poput poreza na dobit u glavnom postupku (vidjeti u tom smislu presudu od 3. listopada 2013., GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
, t.
28.
).
Međutim, Sud je priznao da se države članice mogu koristiti godišnjim financijskim izvještajima kao referentnom osnovom u porezne svrhe, što je slučaj u belgijskom pravu (vidjeti u tom smislu presude od 3. listopada 2013., GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
, t.
27.
i
28.
i od 15. lipnja 2017., Immo Chiaradia i Docteur De Bruyne,
C‑444/16 i C‑445/16
,
EU:C:2017:465
, t.
33.
).
Prvo pitanje
Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li načelo istinitog i poštenog prikaza iz članka 2. stavka 3. Direktive 78/660, u slučaju kad dioničko društvo stekne dugotrajnu financijsku aktivu za koju je predviđeno dugoročno obročno plaćanje cijene bez kamata pod uvjetima sličnima uvjetima zajma, tumačiti na način da mu se protivi primjena računovodstvene metode kojom se predviđa unos u rashodovnu stranu računa dobiti i gubitka eskonta povezanog s dugom s rokom dospijeća duljim od jedne godine, na koji se ne obračunavaju kamate, u vezi s tim stjecanjem i unos nabavne cijene te dugotrajne aktive u aktivu bilance pod odbitak eskonta.
Uvodno treba naglasiti da, u skladu sa svojom uvodnom izjavom 3., Direktiva 78/660 ima za cilj samo propisivanje minimalnih uvjeta u odnosu na financijske informacije koje se imaju učiniti dostupnima javnosti (presuda od 3. listopada 2013., GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
, t.
29.
i navedena sudska praksa).
Poštovanje načela istinitog i poštenog prikaza ključan je cilj Direktive 78/660. Prema tom načelu, koje se nalazi u njezinu članku 2. stavku 3., godišnji financijski izvještaji trebaju davati istinit i pošten prikaz aktive i pasive, financijskog stanja i dobiti i gubitka društva (vidjeti u tom smislu presudu od 3. listopada 2013., GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
, t.
30.
i navedenu sudsku praksu).
U tom je pogledu Sud presudio da to načelo zahtijeva, s jedne strane, da financijski izvještaji odražavaju djelatnosti i transakcije koje u njima moraju biti opisane i, s druge strane, da računovodstveni podaci budu prikazani u obliku koji se smatra najpouzdanijim i najprikladnijim za zadovoljavanje potreba trećih za podacima a da se pritom ne nanosi šteta interesima predmetnog društva (presuda od 14. rujna 1999., DE + ES Bauunternehmung,
C‑275/97
,
EU:C:1999:406
, t.
27.
).
Usto, Sud pojasnio da se primjena načela istinitog i poštenog prikaza, u mjeri u kojoj je to moguće, treba voditi općim načelima iz članka 31. Direktive 78/660, u okviru kojih načelo u skladu s kojim procjena treba biti izvršena na razumnoj osnovi, navedeno u članku 31. stavku 1. točki (c) te direktive, ima posebnu važnost (presuda od 3. listopada 2013., GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
, t.
32.
i navedena sudska praksa).
Na temelju odredaba članka 31. stavka 1. točke (c) Direktive 78/660, uzimanje u obzir svih elemenata – ostvarene dobiti, rashoda, prihoda, obveza i gubitaka ‐ koji su stvarno povezani s predmetnom financijskom godinom osigurava poštovanje načela istinitog i poštenog prikaza (presuda od 3. listopada 2013., GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
, t.
33.
i navedena sudska praksa).
Nadalje, načelo istinitog i poštenog prikaza mora se također promatrati u svjetlu načela koje je navedeno u članku 32. Direktive 78/660, u skladu s kojim se procjena stavki iskazanih u godišnjim financijskim izvještajima temelji na nabavnoj cijeni ili trošku proizvodnje (vidjeti u tom smislu presudu od 3. listopada 2013., GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
, t.
34.
).
U skladu s tim člankom, istinit i pošten prikaz koji trebaju pružati godišnji financijski izvještaji društva ne temelji se na procjeni aktive na osnovi njezine stvarne vrijednosti, nego na osnovi izvornog nabavnog troška (presuda od 3. listopada 2013., GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
, t.
35.
).
U ovom slučaju, kad je ugovorom o stjecanju dugotrajne financijske aktive predviđeno dugoročno obročno plaćanje cijene bez kamata, belgijski zakonodavac transakciju stjecanja, koja je formalno jedinstvena, smatra složenom transakcijom koja se sastoji od dvaju elemenata, stjecanja dugotrajne financijske aktive u užem smislu, s jedne strane, i implicitne transakcije pozajmljivanja, s druge strane.
U takvim okolnostima, nominalna vrijednost cijene za stjecanje dugotrajne financijske aktive, koja odgovara izvornom nabavnom trošku te dugotrajne aktive, zapravo obuhvaća dva elementa, odnosno, s jedne strane, diskontiranu vrijednost stjecanja dugotrajne aktive koja odgovara plaćenoj cijeni umanjenoj za implicitne kamate na zajam i, s druge strane, iznos koji odgovara tim implicitnim kamatama.
Slijedom navedenog, računovodstvena metoda o kojoj je riječ u glavnom postupku – kojom se predviđa, s jedne strane, unos u aktivu diskontirane vrijednosti plaćene cijene za financijsku aktivu, odnosno nominalne vrijednosti bez implicitnih kamata, i, s druge strane, iskazivanje u obračunatim obvezama i odgođenom prihodu eskonta koji predstavlja implicitne kamate, čiji iznos odgovara razlici između nominalne vrijednosti duga za stjecanje financijske aktive i diskontirane vrijednosti tog duga – pruža istinit i pošten prikaz.
Kao što je to istaknula Europska komisija, kad se ta računovodstvena metoda primjenjuje u uobičajenim tržišnim uvjetima, sadržaj transakcije prevladava nad njezinim oblikom te se uzima u obzir vrijednost dugotrajne aktive, poštujući načelo istinitog i poštenog prikaza, na temelju procjene koja vodi računa o svim relevantnim čimbenicima, a osobito, u konkretnom slučaju, o financijskim rashodima, iako ti implicitni rashodi službeno ne proizlaze iz nominalne vrijednosti cijene stjecanja elementa aktive o kojem je riječ.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na prvo pitanje valja odgovoriti na način da, u slučaju kad dioničko društvo izvrši transakciju stjecanja financijske aktive za koju je predviđeno dugoročno obročno plaćanje cijene bez kamata, pod uvjetima sličnima uvjetima zajma, načelo istinitog i poštenog prikaza iz članka 2. stavka 3. Direktive 78/660 valja tumačiti na način da mu se ne protivi primjena računovodstvene metode kojom se predviđa unos u rashodovnu stranu računa dobiti i gubitka eskonta po tržišnoj stopi, povezanog s dugom s rokom dospijeća duljim od jedne godine, na koji se ne obračunavaju kamate, koji se odnosi na to stjecanje i unos nabavne cijene te dugotrajne aktive u aktivu bilance pod odbitak navedenog eskonta.
Drugo i treće pitanje
Uzimajući u obzir odgovor na prvo pitanje, na drugo i treće pitanje nije potrebno odgovoriti.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenog, Sud (drugo vijeće) odlučuje:

Kada dioničko društvo izvrši transakciju stjecanja dugotrajne financijske aktive za koju je predviđeno dugoročno obročno plaćanje cijene bez kamata, pod uvjetima sličnima uvjetima zajma, načelo istinitog i poštenog prikaza iz članka 2. stavka 3. Direktive Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. na temelju članka [44. stavka 2. točke (g) UEZ‑a] o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava valja tumačiti na način da mu se ne protivi primjena računovodstvene metode kojom se predviđa unos u rashodovnu stranu računa dobiti i gubitka eskonta po tržišnoj stopi, povezanog s dugom s rokom dospijeća duljim od jedne godine, na koji se ne obračunavaju kamate, koji se odnosi na to stjecanje i unos nabavne cijene te dugotrajne aktive u aktivu bilance pod odbitak navedenog eskonta.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: francuski