CELEX: 62018CJ0640
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Direktīva 78/660/EEK
Noteiktu veidu sabiedrību gada pārskati
Skaidra un patiesa priekšstata princips
Akciju sabiedrības veikta ilgtermiņa finanšu aktīvu iegāde
Bezprocentu parāda, kura atmaksas termiņš ilgāks par vienu gadu, diskonta norādīšana peļņas vai zaudējumu aprēķina izdevumu posteņos un šā diskonta apmērā samazinātas aktīvu iegādes cenas norādīšana bilances aktīvā

Šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Ceturto direktīvu 78/660/EEK (1978. gada 25. jūlijs), kas pamatojas uz [EKL 44. panta 2. punkta g) apakšpunktu] un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem (
OV 1978, L 222, 11. lpp.
).
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp
Wagram Invest SA
un
État belge
[Beļģijas valsti] par šīs sabiedrības nodokļu saistībām, proti, par uzņēmumu ienākuma nodokli attiecībā uz 2000. un 2001. taksācijas gadu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesību akti
Direktīvas 78/660 trešajā apsvērumā ir teikts:
“tā kā [..] ir jānosaka Kopienas vienādu tiesisko prasību minimums attiecībā uz finanšu informācijas apjomu, kāds savstarpēji konkurējošiem uzņēmumiem būtu jāsniedz sabiedrībai”.
Saskaņā ar šīs direktīvas 2. pantu:
“[..]
3.   Gada pārskatiem ir jāsniedz skaidrs un patiess priekšstats par sabiedrības aktīviem, pasīviem, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumiem.
4.   Gadījumā, ja ar šīs direktīvas noteikumu piemērošanu nepietiek, lai sniegtu skaidru un patiesu priekšstatu 3. punkta nozīmē, jāsniedz papildu informācija.
5.   Izņēmuma gadījumā, ja kāda šīs direktīvas noteikuma piemērošana nav savienojama ar 3. punktā izklāstīto pienākumu, no šā noteikuma ir jāatkāpjas, lai sniegtu skaidru un patiesu priekšstatu 3. punkta nozīmē. Katra šāda atkāpšanās ir jāatklāj pielikumā, paskaidrojot iemeslus un norādot, kādu iespaidu šāda atkāpšanās atstāj uz aktīviem, pasīviem, finansiālo stāvokli un peļņu vai zaudējumiem. Dalībvalstis var noteikt attiecīgus izņēmuma gadījumus un piemērot tiem īpašus noteikumus.
[..]”
Minētās direktīvas 31. panta 1. punktā ir noteikts:
“Dalībvalstis nodrošina, lai gada pārskatos uzrādītos posteņus novērtētu atbilstoši turpmāk minētajiem vispārīgajiem principiem:
[..]
c)
novērtēšana jāveic, izmantojot pienācīgas piesardzības principu, jo īpaši ievērojot šādus nosacījumus:
aa)
pārskatā drīkst iekļaut tikai to peļņu, kas ir iegūta līdz bilances datumam;
bb)
jāņem vērā visas paredzamās saistības un potenciālie zaudējumi, kādi var rasties dotajā pārskata gadā vai iepriekšējā pārskata gadā, pat ja šādas saistības vai zaudējumi kļūst zināmi tikai laikā starp bilances datumu un datumu, kurā sastāda gada pārskatu;
cc)
jāņem vērā viss nolietojums neatkarīgi no tā, vai pārskata gads ir noslēgts ar peļņu vai zaudējumiem;
d)
jāņem vērā ieņēmumi un izmaksas, kas attiecas uz pārskata gadu, neatkarīgi no datuma, kurā saņem vai nomaksā šādus ieņēmumus vai izmaksas;
e)
aktīvu un pasīvu posteņi ir jānovērtē atsevišķi;
[..].”
Saskaņā ar šīs pašas direktīvas 32. pantu:
“Gada pārskatos uzrādītos posteņus novērtē saskaņā ar 34.–42. pantu, pamatojoties uz iegādes izmaksu vai ražošanas pašizmaksas principu.”
Direktīvas 78/660 35. pantā ir paredzēts:
“1.
a)
Ilgtermiņa ieguldījumi ir jānovērtē pēc iegādes izmaksām vai ražošanas pašizmaksas, neskarot turpmāk minētos apakšpunktus b) un c).
b)
Iegādes izmaksas vai ražošanas pašizmaksa ilgtermiņa ieguldījumiem ar ierobežotu derīgās lietošanas periodu ir jāsamazina, atņemot vērtības korekcijas, ko aprēķina, lai veiktu pakāpenisku ilgtermiņa ieguldījumu vērtības norakstīšanu šo ilgtermiņa ieguldījumu derīgās lietošanas periodā.
c)
aa)
Finanšu ieguldījumu vērtības korekcijas var veikt, lai tos novērtētu atbilstoši zemākajai vērtībai bilances datumā.
bb)
Ilgtermiņa ieguldījumu vērtības korekcijas ir jāizdara neatkarīgi no tā, vai to derīgās lietošanas periods ir vai nav ierobežots, lai tos novērtētu atbilstoši zemākajai vērtībai bilances datumā, ja sagaidāms, ka vērtības samazinājums saglabāsies.
cc)
Iepriekš aa) un bb) punktā minētās vērtības korekcijas ir jāiekļauj pelņas un zaudējumu pārskatā un atsevišķi jāatspoguļo pielikumā, ja tās nav atsevišķi parādītas pelņas un zaudējumu pārskatā.
dd)
Zemākās vērtības noteikšanu atbilstoši aa) un bb) punktam nedrīkst turpināt, ja vairs nepastāv iemesli, kuru dēļ izdarītas šādas vērtības korekcijas.
d)
Ja ilgtermiņa ieguldījumu izņēmuma vērtības korekcijas izdara tikai un vienīgi nodokļu dēļ, korekciju summu un iemeslus uzrāda pielikumā.
2.   Iegādes izmaksas aprēķina, pirkšanas cenai pieskaitot papildu izdevumus.
3.
a)
Ražošanas pašizmaksu aprēķina, izejvielu un palīgmateriālu izmaksām pieskaitot tās izmaksas, kas ir tieši saistītas ar attiecīgo produktu.
b)
Ražošanas pašizmaksai var pieskaitīt atbilstošu ar produktu netieši saistīto izmaksu daļu, ciktāl tā attiecas uz ražošanas periodu.
4.   Ražošanas pašizmaksā var iekļaut procentus par kapitālu, ko sabiedrība aizņēmusies, lai finansētu ilgtermiņa ieguldījumu veikšanu, ciktāl tie attiecas uz attiecīgo periodu. Šādā gadījumā procentu iekļaušana “Aktīvos” ir jāatspoguļo pielikumā.”
Beļģijas tiesības
Arrêté royal du 30 janvier 2001 portant exécution du code des sociétés
[Karaļa 2001. gada 30. janvāra dekrēta, ar kuru īsteno Sabiedrību kodeksu] (
Moniteur belge
, 2001. gada 6. februāris, 3008. lpp.; turpmāk tekstā – “Karaļa 2001. gada 30. janvāra dekrēts”) 24. pantā ir noteikts:
“Gada pārskatiem ir jāsniedz skaidrs un patiess priekšstats par sabiedrības aktīviem, pasīviem, finansiālo stāvokli, kā arī peļņu vai zaudējumiem.
Ja šīs sadaļas normu piemērošana nav pietiekama, lai izpildītu šo prasību, pielikumā sniedz papildu informāciju.”
Šā karaļa dekrēta II nodaļā “Novērtēšanas noteikumi” iekļautā 29. panta pirmajā daļā ir paredzēts:
“Izņēmuma gadījumā, ja šajā nodaļā ietverto novērtēšanas noteikumu piemērošana nenodrošina 24. panta [pirmās daļas] ievērošanu, no šiem noteikumiem ir jāatkāpjas, lai varētu piemērot minēto pantu.”
Minētā karaļa dekrēta 35. pantā ir paredzēts:
“Neskarot 29., 57., 67., 69., 71., 73. un 77. panta piemērošanu, aktīvus novērtē pēc to iegādes vērtības un bilancē norāda šai pašā vērtībā, no kuras atskaitīts ar tiem saistītais nolietojums un vērtības samazinājums.
Ar iegādes vērtību ir jāsaprot 36. pantā definētā iegādes cena vai 37. pantā definētā ražošanas pašizmaksa, vai 39. pantā definētā atsavināšanas vērtība.”
Saskaņā ar Karaļa 2001. gada 30. janvāra dekrēta 67. panta 2. punktu:
“Norādot bilancē prasījumus to nominālvērtībā, vienlaikus pasīva posteņos “Uzkrātās saistības” un “Nākamo periodu ieņēmumi” un peļņas vai zaudējumu aprēķinā pēc
pro rata temporis
principa, izmantojot salikto procentu likmi, norāda:
[..]
c) bezprocentu prasījumu vai prasījumu ar pārmērīgi zemu procentu likmi diskontu, ja šie prasījumi:
1° ir atmaksājami termiņā, kura ilgums pārsniedz vienu gadu no brīža, kad tie iekļauti sabiedrības bilancē, un
2° attiecas uz summām, kuras peļņas vai zaudējumu aprēķinā norādītas kā ienākumi, vai arī uz ilgtermiņa aktīvu vai darbības virzienu atsavināšanas cenu.
[..]”
Saskaņā ar šā karaļa dekrēta 77. pantu tā 67. pantu pēc analoģijas piemēro attiecīgu veidu un termiņu parādiem.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Ar 1997. gada 10. janvāra līgumu
Wagram Invest
, kurai juridiskā adrese ir Beļģijā un kuras nosaukums pamatlietas faktisko apstākļu pastāvēšanas laikā bija
SCRL HDB de promotion et de gestion
, no sava vadītāja iegādājās sabiedrības
IENA SA
akcijas kopumā par 24000000 Beļģijas franku (BEF) (594944,45 EUR), kas bija jāsamaksā 16 pusgada maksājumos bez procentiem, katrs 1500000 BEF (37184,02 EUR) apmērā, no kuriem pēdējais bija veicams 2004. gada 10. jūlijā.
Ar otru līgumu, kas noslēgts 1999. gada 10. martā,
Wagram Invest
no sava vadītāja papildus iegādājās
IENA
akcijas kopumā par 31760400 BEF (787319,75 EUR), kas bija jāsamaksā 12 pusgada maksājumos bez procentiem, katrs 2646700 BEF (65609,97 EUR) apmērā.
Cena, kas norādīta abos šajos
IENA
akciju pirkuma līgumos, atbilst cenai, kuru šīs sabiedrības akcionāri samaksāja, kad neilgi pirms tam viņi bija parakstījušies uz tās pamatkapitāla palielināšanu.
Lai iegrāmatotu minētos akciju pirkuma darījumus,
Wagram Invest
veica šādus ierakstus savos grāmatvedības dokumentos:
–
bilances pasīvā pie parādiem, kuru atmaksas termiņš pārsniedz vienu gadu, norādīja parādus vadītājam to nominālvērtībā, proti, 24000000 BEF (594944,45 EUR) un 31760400 BEF (787319,75 EUR);
–
aktīvā norādīja 1997. gada 10. janvārī iegādātās 2005 akcijas ar aktualizēto vērtību 18233827 BEF (452004,76 EUR) apmērā un 1999. gada 10. martā iegādātās 1993 akcijas ar aktualizēto vērtību 25871302 BEF (641332,82 EUR) apmērā;
–
korekcijas postenī (4901) norādīja diskontu, ko veido starpība starp attiecīgo parāda nominālvērtību un aktīvu aktualizēto vērtību, proti, 5766173 BEF (142939,69 EUR) un 5889098 BEF (145986,93 EUR), un
–
katra finanšu gada beigās procentu maksājumu un tamlīdzīgu izmaksu postenī norādīja pārnesamo izmaksu proporcionālo daļu parāda diskonta apmērā.
Tādējādi 2000. finanšu gada beigās
Wagram Invest
iegrāmatoja izmaksu proporcionālo daļu 1970339 BEF (48843,42 EUR) apmērā, proti, 1000506 BEF (24801,89 EUR) attiecībā uz 1997. gadā iegādātajām akcijām un 969833 BEF (24041,53 EUR) attiecībā uz 1999. gadā iegādātajām akcijām.
2001. finanšu gada beigās
Wagram Invest
iegrāmatoja izmaksu proporcionālo daļu 2676318 BEF (66344,19 EUR) apmērā, proti, 843090 BEF (20899,65 EUR) attiecībā uz 1997. gadā iegādātajām akcijām un 1833228 BEF (45444,53 EUR) attiecībā uz 1999. gadā iegādātajām akcijām.
Aktualizēšanai izmantotā diskonta likme bija vienāda ar likmi, kāda laikā, kad šie parādi tika iekļauti bilancē, tirgū tika piemērota līdzīgiem parādiem, proti, 8 %.
Beļģijas nodokļu administrācija, veicot pārbaudi, atzina par noraidāmām iegrāmatotās un atskaitītās diskonta izmaksas attiecībā uz 2000. un 2001. taksācijas gadu un, neraugoties uz
Wagram Invest
iebildumiem, 2002. gada 28. oktobrī nosūtīja tai lēmumu par aplikšanu ar nodokli.
Pamatojoties uz to, nodokļu administrācija attiecīgi 2002. gada 20. novembrī un 18. novembrī attiecībā uz
Wagram Invest
veica divus maksājamā uzņēmumu ienākuma nodokļa pārrēķinus par 2000. un 2001. taksācijas gadu.
Tā kā pēc 2003. gada 18. februārī iesniegtās
Wagram Invest
sūdzības paredzētajā termiņā – sešu mēnešu laikā – šīs administrācijas direktors nebija pieņēmis lēmumu, 2005. gada 10. martā šī sabiedrība vērsās
tribunal de première instance de Namur
[Namīras pirmās instances tiesā] (Beļģija).
Ar 2007. gada 20. decembra spriedumu minētā tiesa prasību par nodokļu administrācijas lēmuma atcelšanu atzina par nepamatotu un apstiprināja apstrīdēto nodokļa pārrēķinu pamatotību.
Wagram Invest
šo spriedumu pārsūdzēja
cour d’appel de Liège
[Ljēžas apelācijas tiesā] (Beļģija), kas ar 2011. gada 14. oktobra spriedumu apstiprināja pirmajā instancē taisīto spriedumu.
Wagram Invest
2014. gada 2. jūlijā iesniedza kasācijas sūdzību.
Cour de cassation
[Kasācijas tiesa] (Beļģija) ar 2016. gada 11. marta spriedumu atcēla
cour d’appel de Liège
spriedumu un nosūtīja lietu uz
cour d’appel de Mons
[Monsas apelācijas tiesu] (Beļģija).
Nupat minētā tiesa, atzīstot, ka
Wagram Invest
izmantotā uzskaites metode atbilst Beļģijas tiesību normām, konkrētāk, Karaļa 2001. gada 30. janvāra dekrēta 77. pantam, tomēr vēlējās noskaidrot, vai šāda metode atbilst Direktīvas 78/660 2. panta 3.–5. punktam kopsakarā ar šīs direktīvas 32. pantu.
Šādos apstākļos
cour d’appel de Mons
nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [Direktīvas 78/660] 2. panta [3. punktā] minētais skaidra un patiesa priekšstata princips pieļauj gadījumā, kad akciju sabiedrība iegādājas ilgtermiņa finanšu aktīvus, peļņas vai zaudējumu aprēķina izdevumu posteņos norādīt diskontu attiecībā uz bezprocentu parādu, kura atmaksas termiņš ir ilgāks par vienu gadu, bet bilances aktīvā norādīt šā diskonta apmērā samazinātu šo aktīvu iegādes cenu, ievērojot minētās direktīvas 32. pantā izklāstītos novērtēšanas principus?
2)
Vai vārdkopa “izņēmuma gadījumā”, kas ir [Direktīvas 78/660] 2. panta [5. punkta] piemērošanas priekšnosacījums un kas ļauj nepiemērot kādu (citu) minētās direktīvas normu, ir jāinterpretē tādējādi, ka šo tiesību normu var piemērot vienīgi tad, ja tiek konstatēts, ka, izpildot šīs direktīvas normas un attiecīgā gadījumā atbilstoši minētās direktīvas 2. panta [4. punktam] pielikumos sniedzot papildu informāciju, nav iespējams ievērot skaidra un patiesa priekšstata principu?
3)
Vai [Direktīvas 78/660] 2. panta [4. punkts] ir jāpiemēro prioritārā kārtā, proti, tādējādi, ka ar šīs direktīvas 2. panta [5. punktu] ieviesto iespēju nepiemērot kādu tās normu var izmantot vienīgi tad, ja papildu informācija nedod iespēju nodrošināt minētās direktīvas 2. panta [3. punktā] nostiprinātā skaidra un patiesa priekšstata principu iedarbīgu piemērošanu, turklāt vienīgi izņēmuma gadījumos?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Vispirms ir jānorāda, ka strīds pamatlietā ir saistīts ar nodokļiem. Direktīvas 78/660, kuras interpretācija tiek lūgta šajā lietā, mērķis gan nav noteikt nosacījumus, ar kādiem dalībvalstu nodokļu iestādes var vai arī tām ir pienākums pamatoties uz sabiedrību gada pārskatiem, lai noteiktu tādu nodokļu kā pamatlietā aplūkotais uzņēmumu ienākuma nodoklis bāzi un summu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 3. oktobris, GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
,
28.
punkts).
Tomēr Tiesa ir atzinusi, ka dalībvalstis gada pārskatus var izmantot kā atsauces avotu taksācijas vajadzībām, kā tas ir paredzēts Beļģijas tiesībās (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2013. gada 3. oktobris, GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
,
27.
un
28.
punkts, kā arī 2017. gada 15. jūnijs, Immo Chiaradia un Docteur De Bruyne,
C‑444/16 un C‑445/16
,
EU:C:2017:465
,
33.
punkts).
Par pirmo jautājumu
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai gadījumā, kad akciju sabiedrība iegādājas ilgtermiņa finanšu aktīvus, kuru cena maksājama vairākās daļās ilgākā laikposmā bez procentiem, bet ar noteikumiem, kas līdzinās aizdevuma noteikumiem, Direktīvas 78/660 2. panta 3. punktā minētais skaidra un patiesa priekšstata princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tas liedz izmantot uzskaites metodi, kas paredz, ka peļņas vai zaudējumu aprēķina izdevumu posteņos norāda ar šo iegādi saistītā bezprocentu parāda, kura atmaksas termiņš pārsniedz vienu gadu, diskontu, bet bilances aktīvā – minētā diskonta apmērā samazinātu šo ilgtermiņa aktīvu iegādes cenu.
Vispirms ir jāuzsver, ka no Direktīvas 78/660 trešā apsvēruma izriet, ka ar to ir gribēts tikai noteikt nosacījumu minimumu attiecībā uz sabiedrībai sniedzamo finansiālās informācijas apjomu (spriedums, 2013. gada 3. oktobris, GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
,
29.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Patiesa un skaidra priekšstata principa ievērošana ir Direktīvas 78/660 pamatmērķis. Saskaņā ar šo principu, kas minēts šīs direktīvas 2. panta 3. punktā, gada pārskatiem ir jāsniedz skaidrs un patiess priekšstats par sabiedrības mantisko un finansiālo stāvokli, kā arī peļņu vai zaudējumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 3. oktobris, GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
,
30.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā ziņā Tiesa ir nospriedusi – minētais princips paredz, ka, pirmkārt, kontos ir jāatspoguļo darbības un darījumi, par kuriem tajos ir jābūt ietvertam aprakstam, un, otrkārt, grāmatvedības informācija ir jāsniedz formā, kas atzīta par vispilnvērtīgāko un visiederīgāko trešo personu informēšanas vajadzībām, nekaitējot konkrētās sabiedrības interesēm (spriedums, 1999. gada 14. septembris, DE + ES Bauunternehmung,
C‑275/97
,
EU:C:1999:406
,
27.
punkts).
Turklāt Tiesa jau ir precizējusi, ka skaidra un patiesa priekšstata principa piemērošanā cik vien iespējams ir jāievēro Direktīvas 78/660 31. pantā rodamie vispārīgie principi, kuru vidū īpaši svarīgs ir šīs direktīvas 31. panta 1. punkta c) apakšpunktā noteiktais pienācīgas piesardzības princips (spriedums, 2013. gada 3. oktobris, GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
,
32.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Saskaņā ar Direktīvas 78/660 31. panta 1. punkta c) apakšpunktu skaidra un patiesa priekšstata principa ievērošanu nodrošina visu ar attiecīgo taksācijas gadu saistīto aspektu, proti, gūtās peļņas, izmaksu, ieņēmumu, risku un zaudējumu, ņemšana vērā (spriedums, 2013. gada 3. oktobris, GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
,
33.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Turklāt skaidra un patiesa priekšstata princips ir jāaplūko kopsakarā ar Direktīvas 78/660 32. pantā minēto principu, ka gada pārskatos uzrādītos posteņus novērtē, balstoties uz aktīvu iegādes cenu vai ražošanas pašizmaksu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 3. oktobris, GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
,
34.
punkts).
Saskaņā ar šo pantu sabiedrības gada pārskatos sniedzamais skaidrais un patiesais priekšstats ir balstīts uz aktīvu novērtēšanu nevis to patiesajā vērtībā, bet gan atbilstoši to sākotnējām izmaksām (spriedums, 2013. gada 3. oktobris, GIMLE,
C‑322/12
,
EU:C:2013:632
,
35.
punkts).
Šajā lietā, lai gan ilgtermiņa finanšu aktīvu pirkuma līgumā ir paredzēts, ka cena ir maksājama pa daļām ilgākā laikposmā un bez procentiem, Beļģijas likumdevējs šādu iegādi, kas formālā ziņā ir viens vienots darījums, atzīst par darījumu, kas īstenībā sastāv no diviem elementiem, proti, pirmkārt, no pašas ilgtermiņa finanšu aktīvu iegādes un, otrkārt, no implicēta aizdevuma darījuma.
Šādos apstākļos par ilgtermiņa finanšu aktīvu iegādi maksājamās cenas nominālvērtība, kas vienāda ar šo ilgtermiņa aktīvu sākotnējo vērtību, īstenībā sastāv no diviem elementiem, proti, pirmkārt, no ilgtermiņa aktīvu iegādes cenas aktualizētās vērtības, kas atbilst pirkuma cenai, kura koriģēta par implicēto aizdevuma procentu summu, un, otrkārt, no šo implicēto procentu summas.
Tādējādi pamatlietā aplūkojamā uzskaites metode – kas paredz, pirmkārt, ka aktīvā norāda par ilgtermiņa finanšu aktīvu iegādi maksājamās cenas aktualizēto vērtību, tas ir, nominālvērtību, no kuras atskaitīti implicētie procenti, un, otrkārt, ka korekcijas postenī norāda implicēto procentu vietā izmantoto diskontu, kura apmērs atbilst ilgtermiņa aktīvu iegādes vajadzībām piesaistītā parāda nominālvērtības un šā parāda aktualizētās vērtības starpībai – nodrošina skaidru un patiesu priekšstatu par šā darījuma abiem elementiem.
Kā uzsver Eiropas Komisija, šī uzskaites metode, kad tā tiek piemērota parastos tirgus apstākļos, paredz, ka darījuma būtība prevalē pār tā formu un tiek ņemta vērā ilgtermiņa ieguldījumu vērtība, ievērojot skaidra un patiesa priekšstata principu, balstoties uz novērtējumu, kurā ņemti vērā visi nozīmīgie faktori, tostarp – kā šajā gadījumā – procentu maksājumi un tamlīdzīgas izmaksas, pat ja šādas izmaksas, būdamas implicētas, formāli neizriet no attiecīgā aktīvu elementa iegādes cenas nominālvērtības.
Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka darījumā, kurā akciju sabiedrība iegādājas ilgtermiņa finanšu aktīvus, kuru cena maksājama vairākās daļās ilgākā laikposmā un bez procentiem, bet ar noteikumiem, kas līdzinās aizdevuma noteikumiem, Direktīvas 78/660 2. panta 3. punktā minētais skaidra un patiesa priekšstata princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz izmantot uzskaites metodi, kas paredz, ka peļņas vai zaudējumu aprēķina izdevumu posteņos norāda ar šo iegādi saistītā bezprocentu parāda, kura atmaksas termiņš pārsniedz vienu gadu, diskontu pēc tirgus likmes, bet bilances aktīvā – minētā diskonta apmērā samazinātu šo ilgtermiņa aktīvu iegādes cenu.
Par otro un trešo jautājumu
Ņemot vērā uz pirmo jautājumu sniegto atbildi, uz otro un trešo jautājumu nav jāatbild.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:

Darījumā, kurā akciju sabiedrība iegādājas ilgtermiņa finanšu aktīvus, kuru cena maksājama vairākās daļās ilgākā laikposmā bez procentiem, bet ar noteikumiem, kas līdzinās aizdevuma noteikumiem, Padomes Direktīvas 78/660/EEK (1978. gada 25. jūlijs), kas pamatojas uz [EKL 44. panta 2. punkta g) apakšpunktu] un attiecas uz noteiktu veidu sabiedrību gada pārskatiem, 2. panta 3. punktā minētais skaidra un patiesa priekšstata princips ir jāinterpretē tādējādi, ka tas neliedz izmantot uzskaites metodi, kas paredz, ka peļņas vai zaudējumu aprēķina izdevumu posteņos norāda ar šo iegādi saistītā bezprocentu parāda, kura atmaksas termiņš pārsniedz vienu gadu, diskontu pēc tirgus likmes, bet bilances aktīvā – minētā diskonta apmērā samazinātu šo ilgtermiņa aktīvu iegādes cenu.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – franču.