CELEX: 62021TJ0475
ЕФГЗ и ЕЗФРСР
Разходи, изключени от финансиране
Разходи, направени от Франция
Доброволно обвързано с производството подпомагане
Условия за допустимост
Допустими сектор и производство
Член 52, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1307/2013

С жалбата си на основание член 263 ДФЕС Френската република иска отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2021/988 на Комисията от 16 юни 2021 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (
ОВ L 218, 2021 г., стр. 9
, наричано по-нататък „спорното решение“), в частта в която изключва от финансиране от ЕФГЗ сумата от 45869990,19 EUR, съответстваща на разходите, направени във връзка с доброволно обвързано с производството подпомагане за 2017 г.
Обстоятелствата по спора
На 1 август 2016 г. в приложение на член 54, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (
ОВ L 347, 2013 г., стр. 608
) френските власти уведомяват Европейската комисия за обвързано с производството подпомагане за сектора на протеиновите култури, озаглавена „24. Помощ за производството на фуражни бобови култури“ (наричана по-нататък „мярка 24“). В точка 2.2.b) от това уведомление се уточнява по-специално че за тази схема на обвързано с производството подпомагане, допустимите площи са заетите с чисти фуражни бобови култури, смесени помежду им или смес с други видове (зърнени култури, други треви, маслодайни), ако смеската е съдържала най-малко 50 % семена от фуражни бобови култури за посев.
За референтните 2015 г. и 2016 г. (т.е. финансовите 2016 г. и 2017 г.) Комисията провежда разследване под номер NAC/2016/021/FR, в резултат на което установява, че определените условия за допустимост по мярка 24 не са в съответствие с правото на Европейския съюз и поради това приема Решение за изпълнение (ЕС) 2018/1841 на Комисията от 16 ноември 2018 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на ЕФГЗ и ЕЗФРСР (
ОВ L 298, 2018 г., стр. 34
), за прилагане на финансова корекция към Френската република за разходите, направени по тази мярка.
Комисията провежда ново разследване за референтната 2017 г., регистрирано под номер NAC/2018/009/FR.
С писмо от 4 май 2018 г. Комисията съобщава на Френската република резултатите от горепосоченото разследване съгласно член 34, параграф 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 908/2014 на Комисията от 6 август 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметките, правилата за проверките, обезпеченията и прозрачността (
ОВ L 255, 2014 г., стр. 59
). В това съобщение от 4 май 2018 г. Комисията констатира, че условията за допустимост на мярка 24 не са се променили в сравнение с условията, приложими за референтните 2015 г. и 2016 г., тъй като смеските от бобови култури с треви все още са сред площите, отговарящи на условията за обвързано с производството подпомагане. Поради това Комисията посочва на френските власти, че счита плащанията по мярка 24, считано от референтната 2017 г., за неправомерни и за недопустими за финансиране от Съюза. Освен това Комисията приканва френските власти да представят оценка на риска за ЕФГЗ за референтната 2017 г. и да изменят условията за допустимост на мярка 24.
С писмо от 6 ноември 2018 г. френските власти, от една страна, оспорват прилагането на финансова корекция, равняваща се на размера на помощта, изплащана за площи, обхванати от смеските от бобови и тревни култури, и от друга страна, изтъкват по същество, че нито една нормативна разпоредба не изключва тревните култури от обвързано с производството подпомагане.
С писмо от 17 декември 2019 г., изпратено на основание член 34, параграф 3, трета алинея и член 40, параграф 1 от Регламент № 908/2014, Комисията официално съобщава на Френската република прогнозната стойност на предложената корекция за референтната 2017 г., а именно сумата от 45869990,19 EUR.
С писмо от 3 февруари 2020 г. френските власти искат откриване на помирителна процедура на основание член 40, параграф 1 от Регламент № 908/2014. Помирителният орган представя доклада си на 2 август 2020 г., в който заключава, че между страните не е възможно помирение.
С писмо от 5 март 2021 г. Комисията изпраща на френските власти окончателното си становище вследствие на доклада на помирителния орган, в който по същество потвърждава, че доколкото тревните продукти не са посочени в списъка на секторите и производствата, отговарящи на условията за обвързано с производството подпомагане, съдържащ се в член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013, смеските от бобови и тревни култури, макар и в минимално съотношение, не могат да се ползват от такова подпомагане.
Със спорното решение Комисията по-специално изключва от финансиране от страна на Съюза разходите, направени от Френската република по мярка 24 за референтната 2017 г. в размер на 45869990,19 EUR.
Искания на страните
Френската република по същество иска от Общия съд:
–
да отмени спорното решение в частта, в която налага финансова корекция в размер на 45869990,19 EUR за разходите по мярка 24, свързани с референтната 2017 г.,
–
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
Комисията иска от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата,
–
да осъди Френската република да заплати съдебните разноски.
От правна страна
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на едно-единствено правно основание — нарушение на член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013. В действителност Френската република поддържа, че Комисията тълкува неправилно посочената разпоредба, като е приела, че бобовите култури, отглеждани в смес с тревни култури, не отговарят на условията за обвързано с производството подпомагане.
В това отношение Френската република изтъква, че от буквалното, контекстуалното и телеологичното тълкуване на член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 следва, че понятието „сектор“, съдържащо се в тази разпоредба, има по-широк обхват от понятието „производство“, което се потвърждавало по-специално от разграничението между селскостопанското производство и селскостопанските сектори, предвидено в член 52, параграф 3 и от член 54, параграфи 1 и 2 от Регламент № 1307/2013, от съображение 49 от посочения регламент и от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 (
ОВ L 347, стр. 671
). Така според Френската република съгласно член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013, за да предотвратят задълбочаването на съществуващи трудности, държавите членки могат да предоставят обвързано с производството подпомагане в полза както на конкретен селскостопански сектор, т.е. на няколко вида производства, принадлежащи главно или вторично към този сектор, така и на един-единствен конкретен вид селскостопанска продукция.
Що се отнася по-специално до сектора на протеиновите култури, посочен в член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013, Френската република счита, че той не обозначава конкретно производство, а се позовава на сектора на културите от семейството на бобовите култури, отглеждани заради богатото им съдържание на протеини.
При тези условия Френската република поддържа, че секторът на протеиновите култури трябва да се тълкува разширително, така че да включва всички обичайни практики, установени в дадена държава членка, за производството на видове бобови култури, отглеждани заради богатото им съдържание на протеини.
Във Франция обаче бобовите култури, предназначени за фураж на животни, обикновено се отглеждат в смес с други видове, като например тревни култури. Всъщност смесването на бобовите култури с тревни култури би представлявало не само селскостопански интерес, тъй като би позволило на животновъдите да разполагат с по-усвоен фураж за животните, но и екологичен интерес, тъй като бобовите култури фиксират в почвата атмосферния азот и следователно намаляват необходимостта от добавяне на азотни торове. Освен това Френската република изтъква, че секторът на фуражните бобови култури се намира в значителен упадък от 60‑те години на миналия век. Следователно предоставянето на обвързано с производството подпомагане на бобови култури, включително фуражни бобови култури в смески с други култури, включително тревни, би съответствало на целта за обвързано с производството подпомагане, която е да се подпомага сектор в затруднено положение чрез насърчаване на традиционна и ползотворна практика за здравето на животните и за околната среда.
На последно място, в писмената си реплика Френската република уточнява, че не поддържа, че бобовите и тревните култури представляват съответно основно и второстепенно производство в рамките на сектора на протеиновите култури, а че смеските между бобови и тревни култури с преобладаващи бобови култури са вид пълноценно производство в рамките на посочения сектор.
Комисията оспорва доводите на Френската република.
В самото начало следва да се отбележи, от една страна, че в писмените си изявления Френската република не оспорва, че тревните култури, разглеждани поотделно, не спадат към секторите или производствата, посочени в списъка в член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 и които следователно сами по себе си не отговарят на условията за обвързано с производството подпомагане. От друга страна, страните не спорят, че бобовите култури отговарят на условията за обвързано с производството подпомагане, тъй като това производство е част от сектора на протеиновите култури, изрично споменат в член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013.
Страните обаче спорят по въпроса дали смеските между, от една страна, селскостопански продукти, попадащи в някой от секторите или производствата, посочени в списъка в член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013, като бобови култури, и от друга страна, селскостопански продукти, които не попадат в посочените сектори или производства, като тревните култури, отговарят на условията за обвързано с производството подпомагане.
За да се отговори на този въпрос, следва да се извърши буквално, контекстуално и телеологическо тълкуване на член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 (вж. в този смисъл решение от 11 декември 2015 г., Финландия/Комисия,
T‑124/14
,
EU:T:2015:955
, т.
).
По буквалното тълкуване
При буквалното тълкуване следва да се вземе предвид фактът, че текстовете на правото на Съюза са съставени на няколко езика и че текстовете на всички езици са автентични, което може да наложи сравнение между текстовете на различните езици (вж. в този смисъл решение от 11 декември 2015 г., Финландия/Комисия,
T‑124/14
,
EU:T:2015:955
, т.
и цитираната съдебна практика).
Член 52 от Регламент № 1307/2013, озаглавен „Общи правила“, е част от глава 1, озаглавена „Доброволно обвързано с производството подпомагане“ от дял IV, озаглавен „Обвързано с производството подпомагане“, от посочения регламент и предвижда в параграф 1, че държавите членки могат да предоставят обвързано с производството подпомагане на земеделски стопани съгласно условията, определени в посочената глава.
Съгласно член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 обвързаното с производството подпомагане може да се предоставя на следните сектори и производства: зърнени култури, маслодайни семена, протеинови култури, бобови култури, лен, коноп, ориз, черупкови плодове, картофи за нишесте, мляко и млечни продукти, семена, овче и козе месо, говеждо и телешко месо, маслиново масло, копринени буби, сух фураж, хмел, захарно цвекло, захарна тръстика и цикория, плодове и зеленчуци и дървесни култури с кратък цикъл на ротация.
Следва да се отбележи, че член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 установява списък на допустимите сектори и производства за обвързано с производството подпомагане, чийто ограничен и изчерпателен характер се потвърждава от прилагателното „следващи“ („following“ на английски и „seguenti“ на италиански), следвано от две точки, което предшества изброяването на посочените сектори и производства.
Ето защо, като се има предвид, че член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013, от една страна, установява изчерпателен списък на секторите и производствата, отговарящи на условията за обвързано с производството подпомагане, и от друга страна, не споменава смесите между продукти, които попадат в изрично посочените в този списък сектори или производства, и продуктите, които не попадат в посочените сектори или производства, буквалното тълкуване на тази разпоредба, изглежда, подкрепя по-скоро тезата на Комисията по същество за недопустимостта на посочените смеси, отколкото защитаваната от Френската република теза.
По контекстуалното тълкуване
От употребата, от една страна, на прилагателното „доброволно“ в заглавието на глава 1 от дял IV от Регламент № 1307/2013, и от друга страна, от глагола „може“ в член 52, параграф 1 от този регламент следва (вж. т. 24 по-горе), че схемата за обвързано с производството подпомагане не е задължителна, и че следователно държавите членки разполагат със свободата да предоставят такова подпомагане.
Освен това съгласно член 52, параграф 1 от Регламент № 1307/2013, когато решат да въведат такова подпомагане, държавите членки трябва да спазят всички условия, посочени в дял IV, глава 1 от посочения регламент (вж. т. 24 по-горе).
В това отношение, първо, съгласно член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 отговарят на условията за обвързано с производството подпомагане секторите и производствата, които изрично са включени в изчерпателния списък в този член. Второ, съгласно член 52, параграф 3 от посочения регламент от такова подпомагане могат да се ползват само секторите или регионите от дадена държава членка, където „специфични видове селско стопанство“ или „специфични селскостопански сектори“, от една страна, са особено важни поради икономически, екологични или социални причини, и от друга страна, изпитват затруднения. Член 52, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 639/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1307/2013 и за изменение на приложение X към същия регламент (
ОВ L 181, 2014 г., стр. 1
) уточнява, че посочените трудности предполагат наличието на риск от изоставяне или спадане на производството, по-специално поради слабата рентабилност на упражняваната дейност, която има отрицателни последици върху икономическото, социалното или екологичното равновесие на съответния регион или сектор. Трето, член 52, параграф 5 от Регламент № 1307/2013 гласи, че тази подкрепа трябва да бъде необходима, за да се запазят настоящите равнища на производство в засегнатите сектори или региони.
Така от тълкуването на посочените по-горе разпоредби във връзка една с друга следва, че волята на законодателя е да ограничи възможността на държавите членки да предоставят обвързано с производството подпомагане, като въвеждат кумулативни условия, които ограничават значително кръга на лицата, на които могат да се отпускат помощи, и като цяло материалното му приложно поле. Следователно разширителното тълкуване на посоченото приложно поле би било несъвместимо с посочените по-горе условия.
Освен това, макар член 52, параграф 3 от Регламент № 1307/2013 да предоставя на държавите членки известна свобода на преценка да установяват дали секторите или производствата, от една страна, са особено важни по икономически, екологични или социални причини, и от друга страна, дали срещат трудности и дали обвързаното с производството подпомагане би могло да предотврати задълбочаването на тези трудности или отказа от производството, от този член по никакъв начин не следва, нито от която и да е друга разпоредба от Регламент № 1307/2013 или от Регламент № 639/2014, че държавите членки ще разполагат с аналогична свобода на преценка, що се отнася до определянето на секторите или производствата, отговарящи на условията да обвързано с производството подпомагане, посочени в списъка по член 52, параграф 2 от Регламент 1307/2013. Всъщност подобна свобода на преценка би противоречала на изчерпателния характер на списъка по член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013, който впрочем Френската република изрично признава в писмените си изявления.
Освен това следва да се отбележи, че член 1, буква б) от Регламент № 1307/2013 съдържа списък на различните схеми за подпомагане на земеделски производители, уредени в разпоредбите на този регламент. От приложение 1 към посочения регламент обаче е видно, че тези схеми не са обвързани с производството, с изключение на схемата за обвързано с производството подпомагане и специалната помощ за памука, уредена в разпоредбите, съдържащи се в дял IV, глава 2 от същия регламент.
Следователно обвързаното с производството подпомагане е дерогационна схема за помощ по отношение на другите схеми за помощи, уредени в Регламент № 1307/2013, които не са обвързани с производството и които по принцип не засягат конкретно секторите или земеделските производства, които изпитват трудности.
От това следва, че с оглед на дерогационния характер на обвързаното с производството подпомагане условията за прилагането му трябва да се тълкуват ограничително (вж. в този смисъл и по аналогия решения от 13 декември 2018 г., Sut,
C‑514/17
,
EU:C:2018:1016
, т.
и цитираната съдебна практика, и от 22 януари 2020 г., Pensionsversicherungsanstalt (Прекратяване на дейността след навършване на пенсионна възраст),
C‑32/19
,
EU:C:2020:25
, т.
и цитираната съдебна практика).
С оглед на изложените по-горе съображения следва да се заключи, че допустимите сектори и производства, изброени в член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013, трябва да се тълкуват ограничително.
Ето защо контекстуалното тълкуване на член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 не подкрепя тезата на Френската република относно допустимостта на смеските, които включват селскостопански продукти, спадащи към някой от секторите или производствата, изрично изброени в посочения член, и други продукти, които не попадат в посочените сектори или производства.
По телеологичното тълкуване
За телеологическото тълкуване на член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 следва да се вземе предвид целта на обвързаното с производството подпомагане, посочена в съображение 49 и в член 52, параграф 5 от същия регламент. От това съображение и от последната разпоредба във връзка с член 52, параграф 3 от Регламент № 1307/2013 и член 52, параграф 3 от Регламент № 639/2014 следва, че: (вж. т. 30 по-горе) обвързаното с производството подпомагане няма за цел да подпомага земеделското производство като цяло, а да създаде стимул за запазване на настоящите равнища на производство в специфични сектори или райони на държава членка, в които конкретни видове земеделие или конкретни земеделски сектори с особено значение поради икономически и социални причини срещат трудности, които могат да доведат до изоставяне или намаляване на производството и да имат отрицателни последици за икономическото, социалното и екологичното равновесие на съответния регион или сектор.
От това следва, че целта на обвързаното с производството подпомагане е да се подкрепи производството, свързано с определени селскостопански сектори или определени специфични производства, които изпитват трудности, за да се избегне изоставянето или намаляването на това производство, както и произтичащото от това отрицателно въздействие върху икономическото, социалното или екологичното равновесие на съответния регион или сектор.
В случая следва да се припомни, че мярка 24, озаглавена „Помощ за производството на фуражни бобови култури“, цели насърчаване на производството на фуражни бобови култури, тъй като съгласно уведомлението, изпратено от Френската република съгласно член 52, параграф 4 от Регламент № 1307/2013, площите с фуражни бобови култури са намалели от 2010 г., а площите с чисти фуражни бобови култури намаляват трайно и значително.
Френската република по същество твърди, че обвързаното с производството подпомагане за отглеждането на богати на протеини бобови култури, включващо по-специално смески от бобови и тревни култури, съответства на целта за подпомагане на особено важен сектор в затруднение поради икономически, социални или екологични причини по смисъла на член 52, параграф 3 от Регламент № 1307/2013.
В това отношение Френската република твърди, първо, че бобовите култури имат свойството да фиксират атмосферния азот в почвата и по този начин да избегнат добавянето на азотни торове и по тази причина бобовите култури често се засяват традиционно заедно с други видове.
От горепосочения довод обаче не следва, че бобовите култури се засяват изключително или главно заедно с тревни култури. Ето защо този довод не може да докаже, че целта, преследвана с мярка 24 съгласно Регламент № 1307/2013, която се състои в подпомагане на производството на фуражни бобови култури за запазване на настоящото им равнище (вж. т. 40 по-горе), може да се постигне ефективно само ако посоченото производство включва смески от бобови и тревни култури.
При всички положения следва да се отбележи по подобие на Комисията, че обвързаното с производството подпомагане няма за цел да подпомага мерки с благоприятно въздействие върху околната среда, и че съществува друга схема за подпомагане, предвидена в Регламент № 1307/2013, която преследва тази цел (вж. глава 3, озаглавена „Плащане за селскостопански практики, които са благоприятни за климата и околната среда“, от дял III, озаглавен „Схема на основно плащане, схема на единно плащане на площ и свързани с тях плащания“ от посочения регламент).
При това положение, дори да се предположи, че бобовите култури имат предимства за околната среда, това обстоятелство не доказва, че посочената в точка 40 по-горе цел ще бъде осъществена ефикасно чрез обвързано с производството подпомагане, предоставено на смеските от бобови и тревни култури. Следователно доводът на Френската република, посочен в точка 42 по-горе, трябва да се отхвърли.
Освен това в репликата си Френската република изтъква, че самото отглеждане на смески от бобови и тревни култури е от интерес за околната среда, тъй като наличието на тревни култури би довело до подобряване на фиксирането на атмосферния азот от бобовите култури и по този начин до избягване на добавянето на азотни торове в почвата. В подкрепа на този довод Френската република се позовава на проучване от 2010 г. на Institut national de recherche pour l’agriculture (Национален изследователски институт за земеделието, прехраната и околната среда). От преписката по делото обаче не е видно, че горепосоченият довод и проучване са били съобщени на Комисията и са били обсъдени в хода на административното производство. При тези условия съгласно съдебната практика, според която законосъобразността на решение на Комисията трябва да се преценява с оглед на информацията, с която тя е могла да разполага към момента, в който го е приела (вж. в този смисъл решение от 22 януари 2020 г., Литва/Комисия,
T‑19/18
, непубликувано,
EU:T:2020:4
, т.
и цитираната съдебна практика), горепосочените доводи и проучвания трябва да се отхвърлят като ирелевантни за основателността на спорното решение.
Второ, Френската република поддържа, че смеските от бобови и тревни култури позволяват на животновъдите да разполагат с по-пълноценен и усвоим фураж за животните. Следва обаче да се вземе предвид, подобно на Комисията, че този довод е ирелевантен, тъй като в разглеждания случай мярка 24 не се отнася до сектора на животновъдството, а е насочена към подпомагане на производството на фуражни бобови култури. Следователно доводът на Френската република трябва да се отхвърли.
От това следва, че Френската република не е в състояние да докаже, че предоставянето на помощ за смеските от бобови и тревни култури отговаря на целта по мярка 24 в съответствие с Регламент № 1307/2013.
С оглед на гореизложеното телеологичното тълкуване на член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 потвърждава, че смеските между земеделски продукти, които попадат в обхвата на някой от секторите или на производството на някои от стоките, изброени изрично в посочения член, и земеделските продукти, които не попадат в посочените сектори или производства, не отговарят на условията за обвързано с производството подпомагане.
С оглед на гореизложеното буквалното, контекстуалното и телеологичното тълкуване на член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 не допуска разширителното тълкуване на понятието „земеделски сектор“, съдържащо се в член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013, поддържано от Френската република.
Следва обаче да се провери дали, както твърди Френската република, за целите на определянето на даден земеделски сектор по смисъла на член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 следва да се вземат предвид всички обичайни практики, установени в дадена държава членка за производството на култури, принадлежащи към такъв сектор (вж. т. 16 по-горе).
В това отношение Френската република твърди, че съгласно член 52, параграф 2 от Регламент № 639/2014 обичайните практики, установени в държава членка, са релевантни за определянето на специфичните селскостопански сектори, посочени в член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013.
Комисията оспорва доводите на Френската република.
На първо място, от една страна, следва да се отбележи по подобие на Комисията, че Регламент № 639/2014 е делегиран регламент, чиято цел е да допълни разпоредбите на Регламент № 1307/2013. Следователно на разпоредбите му не може да се прави позоваване, за да се дерогират разпоредбите на Регламент № 1307/2013, въз основа на който той е приет, нито за да се тълкуват тези разпоредби в смисъл, който противоречи на редакцията и структурата им.
От друга страна, член 52, параграф 2 от Регламент № 639/2014 не се отнася до определението за секторите и производствата, които отговарят на условията за обвързано с производството подпомагане, което определение се съдържа в член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013. В действителност член 52, параграф 2 от Регламент № 639/2014 изрично препраща към член 52, параграф 3 от Регламент № 1307/2013, който поставя кумулативно условие, различно от предвиденото в член 52, параграф 2 от посочения регламент (вж. т. 30—32 по-горе).
Следователно от тълкуването на член 52, параграф 2 от Регламент № 639/2014 във връзка с член 52, параграфи 2 и 3 от Регламент № 1307/2013 следва, че държавите членки „вземат предвид по-специално структурите и условията на производство, присъщи на съответния регион или сектор“, само когато в съответствие с член 52, параграф 3 от Регламент № 1307/2013 определят „специфичните видове земеделие“ или „специфични земеделски сектори“, които, от една страна, са особено важни поради икономически, социални или екологични причини, от друга страна, срещат трудности.
На второ място, в репликата си Френската република уточнява по същество, че с нея не се цели да се докаже, че обичайните практики, установени в дадена държава членка, са критерий за допустимост за обвързано с производството подпомагане, но че тези практики са релевантни за определяне на специфичните селскостопански сектори, посочени в член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013. В това отношение е достатъчно да се отбележи, че това разграничение е изкуствено. Всъщност, противно на твърдяното от Френската република, определението за секторите, изброени в член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013, е въпрос, който се поставя с цел да се определят допустимите култури и производството, отговарящи на условията за обвързано с производството подпомагане съгласно посочения член. Както обаче бе посочено в точка 32 по-горе, този член не предоставя на държавите членки никаква свобода на преценка, що се отнася до определянето на секторите и производствата, които отговарят на условията за обвързано с производството подпомагане.
На трето място, за да се гарантират правната сигурност и еднаквото тълкуване в рамките на Съюза на разпоредбите относно обвързано с производството подпомагане, даден земеделски сектор по смисъла на член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 трябва да се определя в зависимост от ясни и обективни критерии, отнасящи се до селскостопанските продукти от този сектор. Следователно понятието „сектор“ не може да се определи въз основа на обичайните практики, установени в дадена държава членка за производството на култури от такъв сектор, които не се отнасят до самите продукти и могат да варират в зависимост от съществуващите във всяка държава членка условия. Освен това европейската правна уредба не предвижда специфични критерии, въз основа на които да се разгледа наличието на обичайна практика, установена в държава членка. Ето защо предложеното от Френската република тълкуване е несъвместимо с изискванията за яснота и предвидимост на приложимата правна норма.
При това положение, дори да се предположи, че смеските от бобови и тревни култури представляват обичайна практика във Франция в сектора на протеиновите култури, те не могат да се считат за част от посочения сектор по смисъла на член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013.
С оглед на всичко изложено по-горе следва да се приеме, че Комисията не е допуснала грешка при прилагане на правото, като е тълкувала член 52, параграф 2 от Регламент № 1307/2013 в смисъл, че от обвързано с производството подпомагане са изключени, от една страна, продуктите, които не са изброени в списъка в посочения член или които не са част от някой от секторите, които също са посочени във въпросния списък, като например тревни култури, и от друга страна, смеските между посочените по-горе продукти и продуктите, изрично споменати в този член.
Ето защо следва да се отхвърли единственото правно основание, изтъкнато от Френската република, а следователно и жалбата в нейната цялост.
По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като Френската република е загубила делото, тя трябва да бъде осъдена да заплати съдебните разноски в съответствие с искането на Комисията.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (девети състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

Costeira
Кънчева
Dimitrakopoulos
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 21 септември 2022 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: френски.