CELEX: 62016TJ0482
Közszolgálat
Az EBB személyi állománya
Keresetindítási határidő
Észszerű határidő
Nyugdíjak
2008. évi reform
A munkaviszony szerződéses jellege
Arányosság
Indokolási kötelezettség
Jogbiztonság
Felelősség
Nem vagyoni kár

)
A jelen eljárás a Törvényszék 2013. július 9‑iArango Jaramillo és társai kontra EBB ítélet (
T‑234/11
P RENV‑RX, a továbbiakban: felülvizsgálatot és fellebbezést követő ítélet,
EU:T:2013:348
) következménye, amelyben a Törvényszék (fellebbezési tanács) hatályon kívül helyezte a 2011. február 4‑iArango Jaramillo és társai kontra EBB végzést (
F‑34/10
, a továbbiakban: megtámadott végzés,
EU:F:2011:7
) és az ügyet visszautalta az Európai Unió Közszolgálati Törvényszéke elé.
A felülvizsgálatot és fellebbezést követő ítélet a 2013. február 28‑iArango Jaramillo és társai kontra EBB (felülvizsgálat) ítélet (C‑334/12 RX‑II, a továbbiakban: felülvizsgálati ítélet,
EU:C:2013:134
) következménye, amelyben a Bíróság annak megállapítását követően, hogy a 2012. június 19‑iArango Jaramillo és társai kontra EBB ítélet (
T‑234/11 P
, a továbbiakban: felülvizsgált ítélet,
EU:T:2012:311
) – amely a megtámadott végzéssel szemben benyújtott fellebbezésre vonatkozott – sértette az uniós jog koherenciáját, hatályon kívül helyezte ezen ítéletet, és az ügyet visszautalta a Törvényszék elé.
[omissis]
I.

Az elsőfokú eljárás és a hatályon kívül helyezett végzés
A Közszolgálati Törvényszék Hivatalához 2010. május 26‑án érkezett keresetlevelükkel a felperesek keresetet indítottak, amelyet az F‑34/10. számon vettek nyilvántartásba, és amely egyrészt az EBB‑nek a nyugdíjjárulékaikat emelő határozatait kifejezésre juttató 2010. februári illetményelszámolásaik megsemmisítésére, másrészt az EBB nem vagyoni kártérítésként jelképes egy euró megfizetésére való kötelezésére irányult.
A Közszolgálati Törvényszék Hivatalához 2010. július 20‑án benyújtott külön beadványában az EBB a Közszolgálati Törvényszék eljárási szabályzatának 78. cikke alapján elfogadhatatlansági kifogást emelt, és azt kérte a Közszolgálati Törvényszéktől, hogy az ügy érdemének vizsgálata nélkül határozzon a kereset elfogadhatatlanságáról.
A felperesek az elfogadhatatlansági kifogásra vonatkozó észrevételeikben többek között azt hozták fel, hogy az ügy sajátos körülményeire, különösen pedig az EBB alkalmazottaira irányadó keresetindítási határidőt meghatározó kifejezett rendelkezés hiányára tekintettel az általános jog szerinti, három hónapos és tíz napos keresetindítási határidő szigorú alkalmazása azzal a joghatással járna, hogy sérülne a hatékony jogorvoslathoz való joguk (a hatályon kívül helyezett végzés 18. pontja).
A hatályon kívül helyezett végzéssel a Közszolgálati Törvényszék az eljárási szabályzatának 78. cikke alapján az eljárás szóbeli szakaszának megnyitása és az elfogadhatatlansági kifogásnak az ügy érdemével együtt való tárgyalása nélkül elutasította a keresetet mint elkésettség miatt elfogadhatatlant.
Ahogyan az a hatályon kívül helyezett végzés 15. és 16. pontjából kitűnik, a Közszolgálati Törvényszék megállapította, hogy tekintettel egyrészt arra a tényre, hogy az érintett alkalmazottak csupán 2010. február 15‑én, hétfőn szereztek tudomást a 2010. februári illetményelszámolásukról, másrészt az említett alkalmazottak rendelkezésére álló tíznapos átalány‑határidőre, az említett alkalmazottak számára a keresetindításra nyitva álló határidő 2010. május 25‑én járt le.
Márpedig a Közszolgálati Törvényszék a hatályon kívül helyezett végzés 17. pontjában megjegyezte, hogy az érintett alkalmazottak keresete csupán a 2010. május 25. keddről május 26. szerdára virradó éjszakán, pontosabban 2010. május 26‑án 0:00‑kor érkezett meg a Közszolgálati Törvényszék Hivatalának elektronikus címére.
A hatályon kívül helyezett végzéssel a Közszolgálati Törvényszék a keresetet mint elfogadhatatlant elutasította. A Közszolgálati Törvényszék lényegében úgy ítélte meg, hogy a keresetindítás határideje 2010. május 25‑én lejárt, így az érintett alkalmazottak által benyújtott keresetlevél, amely elektronikus úton 2010. május 26‑án 0:00‑kor érkezett meg a Közszolgálati Törvényszék Hivatalához, elkésett, ebből következően elfogadhatatlan volt. A Közszolgálati Törvényszék elutasította az említett alkalmazottaknak egyrészt a hatékony bírói jogvédelemhez való jog megsértésére, másrészt előre nem látható körülmények és
vis maior
fennállására vonatkozó érveit.
II.

A Törvényszék előtti fellebbezés
A Törvényszék Hivatalához 2011. április 28‑án benyújtott beadványukban a felperesek az Európai Unió Bírósága alapokmánya I. mellékletének 9. cikke alapján fellebbezést terjesztettek elő a hatályon kívül helyezett végzés ellen, amelyet T‑234/11. P. ügyszámon vettek nyilvántartásba.
E fellebbezés keretében a felperesek azt kérték a Törvényszéktől, hogy helyezze hatályon kívül az említett végzést, utasítsa el az EBB által az F‑34/10. sz. ügyben emelt elfogadhatatlansági kifogást, és utalja vissza az ügyet a Közszolgálati Törvényszék elé az ügy érdeméről való határozathozatal végett.
A Törvényszék, miután megállapította, hogy az írásbeli szakasz befejezéséről szóló értesítés kézbesítésétől számított egy hónapon belül egyik fél sem terjesztett elő tárgyalás tartása iránti kérelmet, a jogvita tárgyában szóbeli szakasz nélkül határozott.
Fellebbezésük alátámasztására a felperesek három jogalapra hivatkoztak, az elsőre elsődlegesen, a másik kettőre másodlagosan. Az első jogalap az első fokon indított kereset benyújtására nyitva álló „ésszerű határidő” fogalmának értelmezésére vonatkozó téves jogalkalmazáson, és különösen az arányosság elvének megsértésén, valamint a hatékony jogorvoslathoz való jog megsértésén alapult. A második jogalap az alkalmazandó eljárási szabályok, nevezetesen az előre nem látható körülményekre irányadó szabályok értelmezésére vonatkozó téves jogalkalmazáson alapult. A harmadik jogalap a Közszolgálati Törvényszék elé az előre nem látható körülmény fennállásának bizonyítása érdekében terjesztett bizonyítékok elferdítésén, valamint az elsőfokú eljárásbeli bizonyításfelvételre és pervezető intézkedésekre vonatkozó szabályok megsértésén alapult.
A felülvizsgált ítéletben a Törvényszék elutasította a fellebbezést azzal az indokkal, hogy a felperesek által felhozott említett jogalapok részben elfogadhatatlanok, részben megalapozatlanok voltak.
Az elsődlegesen felhozott első fellebbezési jogalap elutasítása indokaként a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a Közszolgálati Törvényszék a hatályon kívül helyezett végzésben helytállóan alkalmazta a felperesek helyzetére azt a szabályt, amely szerint az Európai Unió tisztviselői személyzeti szabályzata (a továbbiakban: személyzeti szabályzat) 91. cikkének (3) bekezdésében szereplő keresetindítási határidő analógiájára főszabály szerint a három hónapos határidőt kell észszerűnek tekinteni az EBB egyik alkalmazottja által az EBB neki sérelmet okozó aktusának megsemmisítése iránti kereset benyújtása tekintetében (a felülvizsgált ítélet 27. pontja).
A felülvizsgált ítélet ugyanezen 27. pontjában a Törvényszék arra következtetett „
a contrario
[…], hogy az EBB alkalmazottja által a három hónapos, a távolságra tekintettel járó tíznapos átalány‑határidővel meghosszabbított határidő lejárta után indított keresetet főszabály szerint nem észszerű határidőn belül indítottnak kell tekinteni”. A Törvényszék hozzátette, hogy ezen
a contrario
értelmezés elfogadható, „mivel jogvesztő határidőt előíró eljárási szabály esetén kizárólag a szigorú alkalmazás felel meg a jogbiztonság követelményének, illetve annak a feltételnek, hogy a bírósági eljárásban ne érvényesülhessen hátrányos megkülönböztetés, sem önkényes bánásmód”.
Az említett ítélet 30. pontjában a Törvényszék elutasította az érintett alkalmazottak azon érvelését, amely szerint a Közszolgálati Törvényszék a jellegénél fogva rugalmas, és a fennálló érdekek konkrét mérlegelését lehetővé tevő észszerű határidő tiszteletben tartása elvének alkalmazását pontosan három hónapos, szigorúan és általánosan alkalmazandó határidővel helyettesítette be. A Törvényszék többek között megállapította, hogy a Közszolgálati Törvényszék a Törvényszéknek az említett ítélet 27. pontjában hivatkozott „ítélkezési gyakorlatából
a contrario
értelmezéssel világosan és pontosan levezethető […] jogi szabály alkalmazására szorítkozott”, amely szabály az észszerű határidő tiszteletben tartása elvének az EBB és annak alkalmazottai közötti jogvitákra való speciális alkalmazását jelenti, amely jogviták számos hasonlóságot mutatnak az Unió, valamint annak tisztviselői és alkalmazottai közötti jogvitákkal. A Törvényszék hozzátette, hogy „az említett szabály, amely azon az általános vélelmen alapul[t], hogy a három hónapos határidő főszabály szerint elegendő ahhoz, hogy az EBB alkalmazottai értékelni tudják az EBB nekik sérelmet okozó határozatainak jogszerűségét, és adott esetben elő tudják készíteni keresetüket, nem kötelez[te] arra az uniós bíróságot, hogy minden eset körülményeit figyelembe vegye, és többek között mérlegelje a fennálló konkrét érdekeket”.
A felülvizsgált ítélet 33–35. pontjában a Törvényszék a keresetindítási határidő meghatározására vonatkozó ezen érvelésre utalva utasította el mind a keresetlevél elküldését késleltető állítólagos üzemzavar figyelembevételét, mind azon körülményét, hogy az EBB elmulasztotta a keresetindítási határidő meghatározására vonatkozó jogalkotási feladatának teljesítését, valamint az adott ügy sajátos, az érintett alkalmazottak által felhozott egyéb körülmények tekintetbevételét.
Az említett ítélet 41–43. pontjában a Törvényszék elutasította az érintett alkalmazottak az arányosság elve és a hatékony bírói jogvédelemhez való jog megsértésére vonatkozó érvelését is.
Végül a Törvényszék a felülvizsgált ítélet 51–58. pontjában elutasította az érintett alkalmazottak arra vonatkozó jogalapját, hogy a Közszolgálati Törvényszék nem minősítette előre nem látható körülménynek vagy
vis maiornak
a keresetük késedelmes benyújtásához vezető körülményeket. Ugyanezen ítélet 59–66. pontjában a Törvényszék ugyancsak nem fogadta el az említett alkalmazottaknak az előre nem látható körülmény vagy
vis maior
fennállását alátámasztó bizonyítékok elferdítésére vonatkozó jogalapját.
III.

A Bíróság által végzett felülvizsgálat
Az első főtanácsnok javaslata alapján a Bíróság (az eljárási szabályzata e javaslat megtételekor hatályos változatának 123b. cikke alapján létrejött különtanács) a C‑334/12. RX. sz., Arango Jaramillo és társai kontra EBB (felülvizsgálat) ügyben 2012. július 12‑én hozott határozatában megállapította, hogy felül kell vizsgálni a szóban forgó ítéletet. E határozat értelmében a felülvizsgálatnak arra kellett vonatkoznia, hogy egyrészt a felülvizsgált ítélet sérti‑e az uniós jog egységességét vagy koherenciáját annak következtében, hogy a Törvényszék mint fellebbviteli bíróság azzal összefüggésben, hogy az EBB alkalmazottai az EBB nekik sérelmet okozó aktusának megsemmisítése iránti keresetet indítottak, az „ésszerű határidő” fogalmát olyan határidőként értelmezte, amelynek túllépése a kereset elkésettségét, és így elfogadhatatlanságát eredményezi anélkül, hogy az uniós bíróságnak figyelembe kellene vennie az adott ügy sajátos körülményeit, másrészt az „ésszerű határidő” fogalmának ezen értelmezése nem sérti‑e az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkében szereplő hatékony bírói jogorvoslathoz való jogot.
A felülvizsgálati ítéletben a Bíróság hatályon kívül helyezte a felülvizsgált ítéletet, miután úgy ítélte meg, hogy az sérti az uniós jog koherenciáját amiatt, hogy a Törvényszék mint fellebbviteli bíróság azzal összefüggésben, hogy az EBB alkalmazottai az EBB nekik sérelmet okozó aktusának megsemmisítése iránti keresetet indítottak, az „ésszerű határidő” fogalmát három hónapos, olyan határidőként értelmezte, amelynek túllépése automatikusan a kereset elkésettségét, és így elfogadhatatlanságát eredményezi anélkül, hogy az uniós bíróságnak figyelembe kellene vennie az adott ügy körülményeit (felülvizsgálati ítélet, 26., 27. és 54. pont).
A Bíróság azt is kimondta, hogy az észszerű határidő fogalmának ezen elferdítése az érintett alkalmazottak számára lehetetlenné tette díjazáshoz való joguknak az Európai Unió Alapjogi Chartája 47. cikkében szereplő feltételek tiszteletben tartásával, bíróság előtti hatékony keresettel történő megvédését (felülvizsgálati ítélet, 45. pont).
Mindazonáltal a Bíróság úgy ítélte meg, hogy nincs abban a helyzetben, hogy az Európai Unió Bírósága alapokmányának 62b. cikke alapján maga döntsön jogerősen a jogvitában, mivel úgy tekintette, hogy a felperesek által indított kereset elfogadhatósága kérdésének jogerős eldöntése, és különösen annak eldöntése, hogy e keresetet a hatékony jogorvoslathoz való joggal összhangban lévő ítélkezési gyakorlat értelmében vett észszerű határidőn belül terjesztették‑e elő, nem vezethető le a felülvizsgált ítélet alapját képező ténybeli megállapításokból. Következésképpen a Bíróság, bár határozott a felülvizsgálati eljárásban felmerült költségekről, visszautalta az ügyet a Törvényszék elé annak értékelése érdekében, hogy az ügy sajátos körülményeinek összességére tekintettel észszerű volt‑e az a határidő, amelyen belül a felperesek megindították keresetüket a Közszolgálati Törvényszék előtt (felülvizsgálati ítélet, 56–59. pont).
IV.

A felülvizsgálatot követően a Törvényszék előtti fellebbezés
A Törvényszék 1991. május 2‑i eljárási szabályzata 121a. cikkének megfelelően a felülvizsgálati ítéletnek az a joghatása, hogy a jelen eljárásban a fellebbezés újból a Törvényszék elé kerül.
A felülvizsgálati ítéletből az ügy megoldása érdekében levonandó következtetésekre vonatkozó észrevételeikben a felperesek többek között azt kérték, hogy a Törvényszék adjon helyt az első fellebbviteli jogalapnak és ennek alapján helyezze hatályon kívül a megtámadott végzést, amiatt, hogy a Közszolgálati Törvényszékhez benyújtott keresetüket az ügy sajátos körülményeinek összességére tekintettel észszerű határidőn belül nyújtották be (felülvizsgálatot és fellebbezést követő ítélet, 21. pont). Az EBB többek között azt kérte, hogy a Törvényszék elsődlegesen utalja vissza az ügyet a Közszolgálati Törvényszék elé, másodlagosan utasítsa el a fellebbezést, miután megerősítette a felperesek Közszolgálati Törvényszék előtt indított keresetének elkésettség miatti elfogadhatatlanságát, mivel a keresetet olyan határidőn belül nyújtották be, amely az ügy sajátos körülményeinek összességére tekintettel nem tűnik észszerűnek (felülvizsgálatot és fellebbezést követő ítélet, 20. pont).
A felülvizsgálatot és fellebbezést követő ítéletben a Törvényszék helyt adott a felperesek által a fellebbezésük alátámasztására felhozott első jogalap első részének, amely arra vonatkozott, hogy a Közszolgálati Törvényszék a hatályon kívül helyezett végzésben tévesen alkalmazta a jogot a kereset első fokon való benyújtására vonatkozó „ésszerű határidő” fogalmának értelmezésével kapcsolatban. Ebből következően, anélkül hogy dönteni kellene az első jogalap második részéről, valamint a második és a harmadik jogalapról, helyt adott a fellebbezési kérelemnek, és hatályon kívül helyezte a hatályon kívül helyezett végzést. Emellett megállapítva, hogy a jogvita állása nem tette lehetővé annak eldöntését, a Törvényszék az ügyet visszautalta a Közszolgálati Törvényszék elé a keresetről való újbóli határozathozatal céljából (felülvizsgálatot és fellebbezést követő ítélet, 22., 35. és 36. pont).
V.

A fellebbezést követő elsőfokú eljárás
2013. augusztus 8‑i levelében a Közszolgálati Törvényszék Hivatala a Közszolgálati Törvényszék eljárási szabályzata 114. cikke (1) bekezdésének megfelelően felhívta a felpereseket a felülvizsgálatot és fellebbezést követő ítélettel kapcsolatos írásbeli észrevételeik megtételére.
2013. szeptember 27‑én a felperesek benyújtották a Közszolgálati Törvényszék Hivatalához észrevételeiket, valamint egy felfüggesztés iránti kérelmet.
2013. október 3‑i levelében a Közszolgálati Törvényszék Hivatala visszaigazolta ezen észrevételek kézhezvételét, és tájékoztatta a felpereseket, hogy a felfüggesztés iránti kérelemmel később fog foglalkozni. A Közszolgálati Törvényszék Hivatala ugyanezen a napon továbbította az észrevételeket az EBB‑nek, tájékoztatva az EBB‑t az észrevételei megtételére nyitva álló határidőről. Az EBB 2013. november 12‑én benyújtotta észrevételeit.
2014. április 14‑i leveleiben a Közszolgálati Törvényszék Hivatala tájékoztatta a feleket azon döntéséről, hogy az eljárást befejező határozatban fog dönteni az elfogadhatatlansági kifogásról, és felhívta az EBB‑t arra, hogy nyújtson be ellenkérelmet.
Az EBB 2014. május 21‑én nyújtotta be ellenkérelmét.
2014. július 11‑én a felperesek előterjesztették válaszukat.
2014. augusztus 22‑én az EBB benyújtotta viszonválaszát.
[omissis]
A Közszolgálati Törvényszék a 2015. február 6‑iArango Jaramillo és társai kontra EBB végzésével (
F‑34/10
RENV–RX, nem tették közzé,
EU:F:2015:6
) a felek meghallgatását követően felfüggesztette az eljárását a Törvényszéknek a T‑240/14. P. sz., Bodson és társai kontra EBB és T‑241/14. P. sz., Bodson és társai kontra EBB ügyekben az eljárást lezáró határozatok kihirdetéséig.
2016. március 4‑i leveleiben a Közszolgálati Törvényszék Hivatala tájékoztatta a felpereseket. hogy a 2016. február 26‑iBodson és társai kontra EBB ítélet (
T‑241/14 P
,
EU:T:2016:103
), és a 2016. február 26‑iBodson és társai kontra EBB ítélet (
T‑240/14 P
,
EU:T:2016:104
) kihirdetését követően az eljárás folytatódik, és felhívta a feleket, hogy tegyék meg az ezen ítéletekből esetleg levonandó következtetésekkel kapcsolatos észrevételeiket.
A felperesek 2016. április 25‑én előterjesztették észrevételeiket. 2016. június 1‑jén a Közszolgálati Törvényszék Hivatala tájékoztatta az EBB‑t azon döntéséről, hogy az általa késedelmesen benyújtott észrevételeket nem csatolja az ügy irataihoz.
[omissis]
Az Európai Unió és alkalmazottai közötti jogviták elsőfokú elbírálásával kapcsolatos hatáskörnek a Törvényszékre történő átruházásáról szóló, 2016. július 6‑i (EU, Euratom) 2016/1192 európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL 2016. L 200., 137. o.
) 3. cikke alapján az F‑34/10. RENV‑RX. sz. ügyet – a 2016. augusztus 31‑i állása szerint – a Törvényszékhez tették át. Az ügyet T‑482/16. RENV. számon iktatták, és azt a második tanács elé utalták.
A Törvényszék a 2017. május 5‑i tárgyaláson meghallgatta a felek szóbeli előterjesztéseit és az általa feltett szóbeli kérdésekre adott válaszaikat.
VI.

A felek kérelmei
A felperesek azt kérik, hogy a Törvényszék:
–
utasítsa el az EBB elfogadhatatlansági kifogását;
–
másodlagosan az eljárást befejező határozatban döntsön az elfogadhatatlansági kifogásról;
–
semmisítse meg az EBB által hozott, a felperesek 2010. februári illetményelszámolásaiban szereplő azon határozatokat, amelyek megemelik a felperesek nyugdíjjárulékait, egyrészt az említett járulék számítási alapjának megemelésével, másrészt a levonásköteles illetmény százalékában kifejezett számítási együtthatójának megemelésével;
–
a Közszolgálati Törvényszék kötelezze az EBB‑t arra, hogy a felpereseket ért nem vagyoni kár megtérítéseként fizessen jelképes egy eurót;
–
az EBB‑t kötelezze a költségek viselésére.
Az EBB azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
utasítsa el a megsemmisítés iránti keresetet mint elfogadhatatlant;
–
másodlagosan utasítsa el a megsemmisítés iránti keresetet mint megalapozatlant;
–
következésképpen utasítsa el a kártérítési kérelmet;
–
a felpereseket kötelezze a költségek viselésére.
VII.

A jogkérdésről
A.

A kereset elfogadhatóságáról
A felperesek azt állítják, hogy az ügy összes körülményére tekintettel a keresetet észszerű határidőn belül nyújtották be. A jelen ügy összetett és jelentős téttel bír. Emellett az EBB jogszabályban nem írt elő keresetindítási határidőt. Az EBB nem is tájékoztatta megfelelően a személyi állományt a nyugdíjreform szövegéről. Végül a felperesek magatartása nem észszerűtlen, és nem is vétkes.
Az EBB vitatja ezen érvelést. Az EBB szerint a jelen ügy bonyolultsága és tétje nem igazolja a kereset elfogadhatóságát. Emellett a felperesek nem tanúsították a szükséges gondosságot. Végül a személyi állományt világosan és pontosan tájékoztatták a reformról, annak hatálybalépése előtt.
Emlékeztetni kell arra, hogy semmilyen uniós jogi szöveg nem tartalmaz utalást az EBB és annak alkalmazottai közötti jogvitákra alkalmazandó keresetindítási határidőre vonatkozóan. Így a személyzeti szabályzat 41. cikke nem határoz meg keresetindítási határidőt, hanem annak kimondására szorítkozik, hogy az EBB és annak alkalmazottai közötti jogviták elbírálására a Bíróság rendelkezik hatáskörrel.
Mindazonáltal egyrészt a hatékony jogorvoslathoz való jognak – amely az uniós jog általános elve, és megköveteli, hogy a jogalanynak elegendő idő álljon rendelkezésére a neki sérelmet okozó aktus jogszerűségének értékelésére és adott esetben a keresetlevele elkészítésére –, másrészt a jogbiztonság követelményének összeegyeztetése – amely utóbbi szerint bizonyos idő elteltével az uniós szervek által elfogadott aktusok jogerőssé válnak – szükségessé teszi, hogy az említett jogvitákat észszerű határidőn belül terjesszék az uniós bíróság elé (lásd: 2002. december 6‑iD kontra EBB végzés,
T‑275/02
R,
EU:T:2002:306
,
31.
és
32.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ennélfogva meg kell vizsgálni, hogy a jelen keresetet észszerű határidőn belül benyújtottnak lehet‑e tekintetni.
Az ítélkezési gyakorlatnak megfelelően valamely határidő „ésszerű” jellegét az adott ügy összes sajátos körülményének figyelembevételével kell megállapítani, különös tekintettel a jogvitának az érintett szempontjából felmerülő tétjére, az ügy bonyolultságára és az érintett felek magatartására (lásd a felülvizsgálati ítélet 28. pontját, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlatot). Ebből következik, hogy valamely előre meghatározott időtartamról nem vélelmezhető általában véve, hogy észszerű határidőt jelent (lásd ebben az értelemben és analógia útján: 2010. május 12‑iBui Van kontra Bizottság ítélet,
T‑491/08 P
,
EU:T:2010:191
,
62.
pont).
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az ítélkezési gyakorlatból kitűnik, hogy noha a személyzeti szabályzat 91. cikkének (3) bekezdésében előírt három hónapos határidő csupán az Unió intézményei, valamint azok tisztviselői vagy alkalmazottai közötti jogvitákra irányadó, az EBB és annak alkalmazottai közötti, tisztán belső jogvitákra pedig nem, és különösen azokra nem, amelyekben ez utóbbiak az EBB nekik sérelmet okozó aktusainak megsemmisítését kérik, e határidő „releváns összehasonlítási pontnak” tekinthető annyiban, amennyiben az előbbi jogviták jellegüket tekintve hasonlítanak az utóbbi jogvitákra, és mindkét típusú jogvita bírósági felülvizsgálat hatálya alá tartozik az EUMSZ 270. cikk alapján (2001. február 23‑iDe Nicola/ kontra EBB ítélet,
T‑7/98, T‑208/98 és T‑109/99
,
EU:T:2001:69
,
100.
pont).
Márpedig az észszerű határidőnek a fenti 64. pontban említett fogalmára tekintettel a személyzeti szabályzat 91. cikkének (3) bekezdésében előírt, említett három hónapos határidő nem alkalmazható analógia útján jogvesztő határidőként az EBB alkalmazottaira, amikor azok megsemmisítés iránti keresetet nyújtanak be az EBB‑től származó és nekik sérelmet okozó aktussal szemben (felülvizsgálati ítélet 39. pont).
A jelen ügyben a felek között nem vitatott, hogy a 2010. februári illetményelszámolásokban szereplő, megtámadott határozatokkal szembeni keresetindítás határideje 2010. február 15‑én hétfőn kezdett telni, vagyis az első munkanapon azt követően, hogy az említett illetményelszámolásokat bevezették az EBB Peoplesoft elektronikai rendszerébe, vagyis 2010. február 13. szombatot követően. A felperesek szerint ugyanis a 2010. február 15‑i dátum az, amikor először lehetőségük nyílt megismerni a 2010. februári illetményelszámolásaik tartalmát.
A jelen eljárásban a felperesek keresete 2010. május 26‑án 0 órakor érkezett meg elektronikus úton a Közszolgálati Törvényszék Hivatalának címére, vagyis három hónappal és tizenegy nappal azután, hogy a felperesek megismerhették az említett illetményelszámolásokat.
Ami a jelen ügy sajátos körülményeit illeti, melyeket annak megvizsgálása érdekében kell figyelembe venni, hogy e keresetet észszerű határidőn belül nyújtották‑e be, elsősorban emlékeztetni kell arra, hogy a felperesek vitatják a 2010. februári illetményelszámolásaikban szereplő határozatokat, és kifogásként felhozzák az átmeneti rendelkezések, valamint az egyetértési megállapodás jogellenességét. A jelen jogvita jogi kérdései tehát nem csupán a felperesek jogait és kötelezettségeit érintik, hanem tágabb értelemben az EBB nyugdíjreformjának elvét és végrehajtási módját, ami jelentős hatással lehet az említett nyugdíjrendszer finanszírozására és működésére nézve, Emellett az ügy az EBB nyugdíjreformjának számos vetületét érinti, és nyilvánvalóan összetett.
Másodsorban, ahogyan azt a Közszolgálati Törvényszék a hatályon kívül helyezett végzésben (12., 17. és 21. pont) megállapította, az iratokból kitűnik, hogy a keresetet elektronikus úton 2010. május 25‑én 23:59‑kor továbbították, és az 2010. május 26‑án 00:00‑kor érkezett meg a Közszolgálati Törvényszék Hivatalának elektronikus címére, és hogy a kereset megindításakor a felperesek tisztában voltak a fenti 65. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlattal. Másfelől a felperesek azt követően, hogy tájékoztatást kaptak a Törvényszék Hivatalától a jelen ügy nyilvántartásba vételéről, és megállapították, hogy e tájékoztatás a keresetlevél 2010. május 26‑i benyújtásáról szólt, azt kérték a Közszolgálati Törvényszék Hivatalától, hogy e dátumot a 2010. május 25‑i dátumra cserélje, ami a felperesek azon szándékát jelzi, hogy keresetüket olyan határidőn belül nyújtsák be, amely álláspontjuk szerint az említett ítélkezési gyakorlat értelmében „ésszerűnek vélelmezett”.
Figyelembe véve egyrészt a fenti pontokban említett ügy sajátos körülményeit, másrészt azon ítélkezési gyakorlatot, amely erős vélelmet állít fel a felperesek javára a távolságra tekintettel járó tíznapos átalány‑határidővel meghosszabbított három hónapos tájékoztató jellegű határidő észszerű jellegével kapcsolatban (lásd ebben az értelemben: Mengozzi főtanácsnok állásfoglalása az Arango Jaramillo és társai kontra EBB (felülvizsgálat) ügyben,
C‑334/12
RX‑II,
EU:C:2012:733
,
49.
pont; a 2001. február 23‑iDe Nicola kontra EBB ítélet,
T‑7/98, T‑208/98 és T‑109/99
,
EU:T:2001:69
,
101.
és
107.
pont; 2002. december 6‑iD kontra EBB végzés
T‑275/02
R,
EU:T:2002:306
,
33.
pont; lásd továbbá a fenti 65. pontot), a felperesek által a jelen ügyben három hónapos és 11 napos határidőn belül benyújtott keresetét észszerű határidőn belül benyújtottnak kell tekinteni.
E tekintetben pontosítani kell, hogy a fenti 65. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat szerinti, a távolságra tekintettel járó tíznapos átalány‑határidővel meghosszabbított három hónapos határidő a jelen ügyben nem alkalmazható jogvesztő határidőként, hanem csupán releváns összehasonlítási pontként szolgál. Azt is meg kell állapítani, hogy az EBB semmiféle érvet nem ad elő annak bizonyítására, hogy az említett határidő egy nappal (vagy akár a 2010. május 25‑ről 26‑ra virradó éjszakán néhány másodperccel) való túllépése elegendő volna ahhoz, hogy a szóban forgó határidőt megfossza „ésszerű” jellegétől, oly módon, hogy ezen eltérés ténylegesen veszélyeztetné a jogbiztonság követelményét, amely szerint bizonyos idő elteltével az uniós szervek által elfogadott aktusok jogerőssé válnak.
Ezzel szemben az EBB e tekintetben azt állítja, hogy a három hónapos határidő bármely túllépését igazolni kell; hogy a jogvita tétje és a jelen ügy összetettsége legfeljebb három hónapos és tíz napos határidő alkalmazása mellett szól; hogy a felperesek nem igazolták az ennél hosszabb határidő alkalmazását, és a jelen ügyben az ilyen három hónapos és tíz napos határidő alkalmazása a felperesek számára is lehetővé teszi keresetük tényleges előkészítését anélkül, hogy sértené a hatékony jogorvoslathoz való jogukat. A fenti pontokban kifejtett megfontolásokra tekintettel ezen érveket el kell utasítani.
A fentiek alapján a jelen keresetet elfogadhatónak kell nyilvánítani.
[omissis]

A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (második tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A Törvényszék a keresetet elutasítja.

2)
A Törvényszék Oscar Orlando Arango Jaramillót és az Európai Beruházási Banknak (EBB) a mellékletben megnevezett többi alkalmazottját kötelezi a jelen eljárásban felmerült költségek viselésére.

3)
A Törvényszék az EBB‑t kötelezi az F‑34/10. sz., a T‑234/11. P. sz. és a T‑234/11. P. RENV‑RX. sz. ügyekben felmerült költségek viselésére.

Prek
Buttigieg
Costeira
Kihirdetve Luxembourgban, a 2017. december 13‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: francia.
(
)	Az Európai Beruházási Bank többi alkalmazottjának felsorolását csak a feleknek kézbesített változat melléklete tartalmazza.
(
)	A jelen ítéletnek csak azok a pontjai kerülnek ismertetésre, amelyek közzétételét a Törvényszék hasznosnak tartja.