CELEX: 62022CJ0358
Eelotsusetaotlus
Tolliliit
Määrus (EMÜ) nr 2913/92
Ühenduse tolliseadustik
Artikkel 195
Artikli 217 lõige 1
Artikli 221 lõige 1
Ühine tollitariifistik
Võlgniku, kes peab tasuma tollivõlast tuleneva maksusumma, käendaja kohustused
Tollivõlast teatamise kord
Tollivõlast tuleneva maksusumma võlgnikule nõuetekohaselt teatamata jätmine
Tollivõla sissenõudmine solidaarselt vastutavalt käendajalt

Eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (
EÜT 1992, L 302, lk 1
; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. aprilli 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 648/2005 (
EÜT 2005, L 117, lk 13
; ELT eriväljaanne 02/10, lk 239), (edaspidi „ühenduse tolliseadustik“) artiklite 195, 217 ja 221 tõlgendamist.
Eelotsusetaotlus on esitatud ühelt poolt Bolloré Logistics SA ja teiselt poolt direction interrégionale des douanes et droits indirects de Caeni (Caeni piirkondadeülene tolli- ja kaudsete maksude direktoraat, Prantsusmaa) ning recette régionale des douanes et droits indirects de Caeni (Caeni piirkondlik tolli- ja kaudsete maksude laekur, Prantsusmaa) (edaspidi koos „toll“) ja Bolloré Ports de Cherbourg SASi (edaspidi „BPC“) vahelises kohtuvaidluses, mis käsitleb tollivõlast tuleneva maksusumma tasumist, mida nõuti põhikohtuasja hagejalt kui BPC käendajalt.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Ühenduse tolliseadustik tunnistati kehtetuks ja asendati Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määrusega (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (
ELT 2013, L 269, lk 1
; parandus
ELT 2013, L 287, lk 90
). Viimati nimetatud määruse artikli 286 lõike 2 kohaselt koostoimes sama määruse artikli 288 lõikega 2 oli tolliseadustik kuni 30. aprillini 2016 siiski kohaldatav.
Ühenduse tolliseadustiku artiklis 4 oli sätestatud:
„Käesolevas seadustikus kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
9)
tollivõlg – isiku kohustus tasuda imporditollimaksu (tollivõlg impordil) või eksporditollimaksu (tollivõlg ekspordil) summa, mis kehtivate ühenduse õigusaktide alusel tuleb konkreetsetelt kaupadelt tasuda;
[…]
12)
võlgnik – isik, kellel lasub tollivõlast tuleneva maksusumma tasumise kohustus;
[…]“.
Ühenduse tolliseadustiku artiklis 88 oli sätestatud:
„Toll võib kauba peatamismenetlusele suunamise tingimuseks seada tagatise esitamise, et kindlustada seoses kõnealuse kaubaga tekkida võiva tollivõla tasumine.
Erisätted tagatise esitamise kohta võib ette näha konkreetse peatamismenetluse raames.“
Ühenduse tolliseadustiku artiklis 104 oli sätestatud:
„Ilma et see piiraks artikli 88 kohaldamist, võib toll nõuda laopidajalt artiklis 101 nimetatud kohustustega seoses tagatise esitamist.“
Ühenduse tolliseadustiku artiklis 189 oli sätestatud:
„1.   Kui toll nõuab kooskõlas tollieeskirjadega tollivõla tasumise kindlustamiseks tagatise esitamist, esitab tagatise isik, kellel tekib või võib tekkida tollivõlg.
[…]
3.   Toll võib lubada, et selle isiku eest, kellelt tagatise esitamist nõutakse, esitab tagatise kolmas isik.
[…]“.
Ühenduse tolliseadustiku artiklis 190 oli sätestatud:
„1.   Kui tollialaste õigusaktide kohaselt on tagatise esitamine valikuvaba, nõuab toll oma äranägemisel tagatist juhul, kui ta leiab, et tekkinud või tekkida võiva tollivõla tasumine ettenähtud aja jooksul ei ole kindlustatud.
[…]“.
Ühenduse tolliseadustiku artiklis 193 oli sätestatud:
„Tagatiseks võib olla:
–
sularahasissemakse või
–
käendaja võetud kohustus.“
Ühenduse tolliseadustiku artiklis 195 oli sätestatud:
„Käendaja võtab endale kirjalikult kohustuse tasuda tollivõlast tulenev maksusumma, mille tasumise kohta tagatis on esitatud, võlgnikuga solidaarselt.
[…]“.
Ühenduse tolliseadustiku VII jaotise 3. peatüki „Tollivõla sissenõudmine“ 1. jao „Tollimaksu summa kohta arvestuskande tegemine ja võlgnikule teatamine“ artikli 217 lõike 1 esimeses lõigus oli sätestatud:
„Iga tollivõlast tuleneva impordi- või eksporditollimaksu summa, edaspidi „tollimaksu summa“, arvutab toll niipea, kui on saanud vajalikud andmed, ja märgib selle arvestusdokumentidesse või mõnele muule samaväärsele teabekandjale (arvestuskanne).“
Ühenduse tolliseadustiku artikli 221 lõikes 1 oli sätestatud:
„Niipea kui arvestuskanne on tehtud, teatatakse võlgnikule tollimaksu summa vastava korra kohaselt.“
Prantsuse õigus
Prantsuse tolliseadustiku (code des douanes français) II jaotise „Tolliameti korraldus ja toimimine“ V peatükk „Otsuse tegemisele eelnev menetlus: õigus olla ära kuulatud“ hõlmab artikleid 67 A – 67 D.
Prantsuse tolliseadustiku artiklis 67 A, mida on muudetud 30. detsembri 2009. aasta seaduse nr 2009-1674 artikliga 25 (
JORF
nr 303, 31.12.2009, tekst nr 2), on sätestatud:
„Kui artiklist 67 B ei tulene teisiti, saadetakse või esitatakse enne [ühenduse tolliseadustiku] ja selle rakendussätete alusel tehtavat otsust, mis on ebasoodne või millega teatatakse [ühenduse tolliseadustiku] artikli 4 lõike 9 määratlusele vastavast tollivõlast, asjaomasele isikule dokument, millega toll teatab kavandatavast otsusest, esitab selle põhjendused ja viited dokumentidele ja teabele, millel otsus põhineb, ning teavitab seda isikut võimalusest esitada oma seisukoht 30 päeva jooksul selle dokumendi kättetoimetamisest või esitamisest.“
Prantsuse tolliseadustiku artikli 67 D punktis e (seadusega nr 2009-1674 muudetud redaktsioonis) on sätestatud:
„Käesolevat peatükki ei kohaldata järgmise suhtes:
[…]
e)
käesoleva seadustiku artikli 345 kohaselt kättetoimetatud maksuotsus, mille eesmärk on tähtajaks tasumata maksuvõla sissenõudmine, välja arvatud käesoleva seadustiku tuvastatud rikkumise tagajärjel tekkinud maksuvõla sissenõudmine;“.
Prantsuse tolliseadustiku artiklis 345, mida on muudetud 30. detsembri 2002. aasta seaduse nr 2002-1576 2002. aasta lisaeelarve kohta (
JORF
nr 304, 31.12.2002, tekst nr 2) artikliga 44, on sätestatud:
„Maksuvõla kohta, mille toll on kindlaks määranud ja mida ta sisse nõuab, esitatakse maksuotsus, mille peale võib esitada kaebuse kohtule.
[…]“.
Prantsuse tolliseadustiku artiklis 405, mida on muudetud seaduse nr 2002-1576 artikliga 44, on sätestatud:
„Käendaja on kohustatud põhivõlgnikuga samal alusel tasuma tollimaksu ja muu maksu, rahatrahvi ja muu summa, mille tasumiseks on kohustatud võlgnik, kelle käendaja ta on.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
25. augustil 2011 importis ja lossis Alpha Commodities Cherbourgi (Prantsusmaa) sadamas 46000 tonni Austraaliast pärit soola. Kauba kavandatud reekspordile eelnevaks perioodiks sõlmis ta ladustamislepingu transpordi- ja logistikaettevõtjaga BPC.
BPC sõlmis ladustamiseks Cherbourgi sadamaga 21. oktoobril 2011 ajutise rendilepingu. See ajutine rendileping, mida pikendati mitu korda, kehtis kuni 30. juunini 2015.
BPC sai tollilt 8. detsembril 2011 loa kasutada tolliladustamisprotseduuri, mis võimaldas peatada tolli- ja muu maksu tasumise ajutise rendilepingu kehtivusajaks. BPC suunas 9. detsembril 2011 kauba tolliladustamisprotseduurile.
Kuna toll leidis, et BPC-l ei olnud enam kehtivat ajutist rendilepingut, teatas ta 8. veebruaril 2016, et tolliladustamisprotseduuri kasutamise luba on viivitamatult tühistatud ja ta kavatseb asjaomase tolliprotseduuri kehtetuse tõttu BPC-le teatada tollivõlast tuleneva maksusumma.
Toll tegi 9. märtsil 2016 äriühingule BPC teatavaks lõpliku tollivõla tuvastamise otsuse ja saatis talle maksuteate.
Toll tegi 21. märtsil 2016 mainitud tollivõlast tuleneva maksusumma kohta arvestuskande ja saatis BPC-le maksuotsuse 454807 euro suuruse summa kohta, millest 104265 eurot moodustas tollimaks ja 350542 eurot käibemaks.
Toll tegi 21. märtsil ja 21. juunil 2016 põhikohtuasja hagejale kui PBC käendajale teatavaks kaks maksuotsust kokku 104265 euro suuruse summa kohta, mis vastas tagatisega hõlmatud tollimaksule.
Tribunal de grande instance de Caen (Caeni esimese astme kohus, Prantsusmaa) jättis 1. oktoobri 2018. aasta otsusega rahuldamata BPC ja põhikohtuasja hageja nõude tühistada nii nende suhtes tehtud maksuotsused kui ka tolli teatavaks tehtud otsused, millega lükati tagasi nende vaided nimetatud maksuotsuste peale.
Cour d’appel de Caen (Caeni apellatsioonikohus, Prantsusmaa) tühistas oma 10. septembri 2019. aasta otsusega esimese astme kohtu otsuse BPC suhtes osaliselt, tühistas BPC-le 21. märtsil 2016 teatatud maksuotsuse ja jättis rahuldamata kõik tolli nõuded selle äriühingu vastu. Nimetatud kohus tuletas eelkõige meelde, et vastavalt ühenduse tolliseadustiku artiklitele 217 ja 221 ning Prantsuse tolliseadustiku artiklile 345 peab tollimaksu summa teatamise õiguspärasuse tagamiseks sellele eelnema nimetatud summa kohta arvestuskande tegemine ning tollimaksusumma sissenõudmiseks maksuotsuse alusel peab see summa olema nõuetekohaselt teatatud võlgnikule, kes peab tasuma tollivõlast tuleneva maksusumma, mis eeldab, et see tollimaksusumma on kindlaks määratud. Kuna käesoleval juhul nii ei toimitud, teatati tollimaks BPC-le nõuetevastaselt.
Cour d’appel de Caen (Caeni apellatsioonikohus, Prantsusmaa) jättis samas kohtuotsuses jõusse kohtuotsuse, millega põhikohtuasja hagejat kohustati antud käendusest tuleneva kohustuse alusel maksma tollile tollimaksu, mille tasumist nõuti BPC-lt. Kõnealuse kohtu arvates ei ole ühenduse tolliseadustiku artikkel 221 ega Prantsuse tolliseadustiku artikkel 67 A kohaldav käendaja suhtes, vaid ainult võlgniku suhtes, kes peab tasuma tollivõlast tuleneva maksusumma.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus Cour de cassation (Prantsusmaa kassatsioonikohus) märgib, et põhikohtuasja hagejale maksuotsuste teatamise kuupäeval oli asjasse puutuva tollimaksusumma kohta tehtud arvestuskanne tolliseadustiku artikli 217 tähenduses, kuid seda ei olnud nõuetekohaselt teatatud BPC-le kui võlgnikule, kes peab tasuma tollivõlast tuleneva maksusumma sama seadustiku artikli 221 tähenduses. Ta rõhutab, et seega on tegemist tollivõla sissenõutavuse mõistega, ja küsib, kas võlgnikule tollimaksusumma teatamise eeskirjade eiramine sellega, et enne maksusumma teatamist ei ole tehtud arvestuskannet, mille korral on keelatud nõuda võlgnikult selle summa tasumist, kujutab endast võlgniku isikuga seotud erandit, millele käendaja ei saa tugineda, või saab käendajalt nõuda tollivõlast tuleneva maksusumma tasumist ainult siis, kui selle tasumist saab nõuda võlgnikult.
Seetõttu soovib Cour de cassation (kassatsioonikohus) teada, kas käendaja kaitseõigusi võib rikkuda see, kui Prantsuse tolliseadustiku artikli 345 kohaselt maksuotsusest teatamisele ei eelne sama tolliseadustiku artiklis 67 D ette nähtud võistlev menetlusetapp.
Neil asjaoludel otsustas eelotsusetaotluse esitanud kohus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas ühenduse tolliseadustiku artikleid 195, 217 ja 221 tuleb tõlgendada nii, et toll ei saa võlgnikuga solidaarselt vastutavalt käendajalt nõuda tollivõlast tuleneva maksusumma tasumist, kui tollimaksusummat ei ole võlgnikule nõuetekohaselt teatatud?
2.a
Kas sellisest liidu õiguse aluspõhimõttest nagu kaitseõiguste tagamine – mis hõlmab õigust esitada oma seisukohad enne kahjustavat meedet – tuleneb, et kui võlgnik ei ole määratud tähtaja jooksul tollivõlast tulenevat maksusummat tasunud ja seetõttu esitatakse vastav nõue käendaja vastu, peab toll enne seda andma käendajale tegeliku võimaluse esitada oma seisukoht asjaolude kohta, millega toll kavatseb põhjendada oma otsust nõuda tasumist käendajalt?
2.b
Kas vastust küsimusele 2.a võib mõjutada asjaolu, et võlgnikule, kes peab tasuma tollivõlast tuleneva maksusumma, anti enne talle tollimaksusumma teatamist tegelik võimalus esitada oma seisukoht?
2.c
Kui vastus küsimusele 2.a on jaatav, siis kumb on käendajat kahjustav otsus, millele peab eelnema võistlev menetlusetapp: kas tolli otsus teha tollimaksusumma kohta arvestuskanne ja teatada see summa võlgnikule või otsus nõuda tasumist käendajalt?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ühenduse tolliseadustiku artiklit 195, artikli 217 lõiget 1 ja artikli 221 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et toll ei saa nõuda selles artiklis 195 nimetatud käendajalt tollivõlast tuleneva maksusumma tasumist enne, kui võlgnikule on see maksusumma nõuetekohaselt teatatud.
Kõigepealt tuleb meenutada, et ühenduse tolliseadustiku artikli 221 lõike 1 sõnastusest tuleneb, et „arvestuskanne“, mis tolliseadustiku artikli 217 lõike 1 kohaselt seisneb tollimaksusumma märkimises arvestusdokumentidesse või mõnele muule samaväärsele teabekandjale, peab tingimata eelnema impordi- või eksporditollimaksu summa võlgnikule teatamisele (28. jaanuari 2010. aasta kohtuotsus Direct Parcel Distribution Belgium,
C‑264/08
,
EU:C:2010:43
, punkt
ja viidatud kohtupraktika).
Euroopa Kohus on leidnud, et sellist ajalist kulgu, mis on sätestatud juba ühenduse tolliseadustiku VII jaotise 3. peatüki 1. jao pealkirjas „Tollimaksu summa kohta arvestuskande tegemine ja võlgnikule teatamine“, peab järgima, kuna vastasel juhul on oht, et tollimaksukohustuslasi koheldakse erinevalt ja lisaks kahjustatakse tolliliidu sujuvat toimimist (28. jaanuari 2010. aasta kohtuotsus Direct Parcel Distribution Belgium,
C‑264/08
,
EU:C:2010:43
, punkt
ja viidatud kohtupraktika).
Euroopa Kohus järeldas sellest, et ühenduse tolliseadustiku artikli 221 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et toll võib tasumisele kuuluva impordi- või eksporditollimaksu summa vastava korra kohaselt võlgnikule teatada üksnes siis, kui ta on enne seda teinud selle summa kohta arvestuskande (28. jaanuari 2010. aasta kohtuotsus Direct Parcel Distribution Belgium,
C‑264/08
,
EU:C:2010:43
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Sellest järeldub, et kui tollimaksusumma ei ole võlgnikule nõuetekohaselt teatatud, sest seda ei ole enne teatamist ei ole seda raamatupidamisarvestusse kantud – olukord, mis vastab põhikohtuasja asjaoludele, kuna eelotsusetaotlusest nähtub, et raamatupidamisarvestusse kanti see pärast tollimaksusumma BPC-le teatamist –, siis ei muutu tollivõlg võlgniku suhtes sissenõutavaks.
Nagu nähtub eelotsusetaotlusest, jäeti põhikohtuasjas tolli nõuded BPC vastu just sellel põhjusel rahuldamata.
Järgmiseks tuleb seoses küsimusega, kas tollivõlast, millest tuleneva maksusumma tasumist ei saa nõuda võlgnikult, tuleneva nõude saab siiski esitada käendajale, esiteks märkida, et kuigi liidu õigus ei reguleeri käenduslepingut, on Euroopa Kohus leidnud, et ainult siis, kui võlgnikul tegelikult on võlgnevus, võib võlausaldaja esitada selle tagatud nõude võlgniku käendajale.
Euroopa Kohus on sisuliselt tõdenud, et liikmesriikide õigussüsteemidest tulenevate üldpõhimõtete kohaselt on käendusleping kolme osalisega kokkulepe, millega käendaja kohustub võlausaldaja ees täitma võlgniku võetud kohustused juhul, kui viimane neid ise ei täida (vt selle kohta 15. mai 2003. aasta kohtuotsus Préservatrice foncière TIARD,
C‑266/01
,
EU:C:2003:282
, punkt
).
Euroopa Kohtu sõnul tekitab selline leping uue kohustuse käendajale tagada võlgniku põhikohustuse täitmine ja käendaja ei asu võlgniku asemele, vaid üksnes tagab viimase võlgnevuse tasumise vastavalt käenduslepingus seatud või seaduses sätestatud tingimustele (15. mai 2003. aasta kohtuotsus Préservatrice foncière TIARD,
C‑266/01
,
EU:C:2003:282
, punkt
).
Selliselt tekkiv kohustus on aktsessoorne selles mõttes, et ühelt poolt võib võlausaldaja käendaja vastu nõude esitada ainult siis, kui käendusega hõlmatud võlgnevus on sissenõutav, ja teiselt poolt ei saa käendaja poolt võetud kohustus olla ulatuslikum kui võlgniku oma (vt selle kohta 15. mai 2003. aasta kohtuotsus Préservatrice foncière TIARD,
C‑266/01
,
EU:C:2003:282
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Hiljuti kordas Euroopa Kohus, et käendusleping on võlausaldaja ja võlgniku vahelisest lepingust eraldiseisev leping, mille kohaselt on käendaja kui viimati nimetatud lepingulise suhte kolmanda poole ülesanne tagada võlausaldajale makse, mille võlgnik võib olla kohustatud tegema võlausaldajale seoses käendusega tagatud kohustusega, mis seisneb võlgniku võlgnevuses võlausaldaja ees (2. septembri 2021. aasta kohtuotsus CRCAM,
C‑337/20
,
EU:C:2021:671
, punkt
).
Teiseks tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Kohtu järeldustele käenduslepingu kohta on ühenduse tolliseadustiku artiklis 195 ette nähtud, et käendaja võtab endale kirjalikult kohustuse tasuda võlgnikuga solidaarselt tollivõlast tulenev maksusumma, „mille tasumise kohta tagatis on esitatud“.
Eelnevate kaalutluste põhjal järelikult ühelt poolt ei tule võlgnikul tollivõlast tulenevat maksusummat tasuda, kui selle enne maksusumma teatamist ei ole selle kohta tehtud arvestuskannet, ilma milleta ei ole nimetatud summa võlgnikule teatamine nõuetekohane, ja teiselt poolt ei saa asjaomasest võlast tuleneva nõude täitmist nõuda käendajalt enne, kui võlg on sissenõutav võlgnikult.
Neil asjaoludel tuleb esimesele küsimusele vastata, et ühenduse tolliseadustiku artiklit 195, artikli 217 lõiget 1 ja artikli 221 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et toll ei saa nõuda artiklis 195 nimetatud käendajalt tollivõlast tuleneva maksusumma tasumist enne, kui võlgnikule on see maksusumma nõuetekohaselt teatatud.
Teine küsimus
Võttes arvesse esimesele küsimusele antud vastust ja asjaolu, et vastavalt eelotsusetaotluse esitanud kohtu antud kohtumäärusele on tolli kõik nõuded BPC vastu lõplikult rahuldamata jäetud ja seega ei ole nimetatud äriühing tasumata jätnud sellist tollivõlast tulenevat maksusummat, mille tasumist toll saaks nõuda põhikohtuasja hagejalt kui käendajalt, siis on teine küsimus kõigis eri aspektides selgelt hüpoteetiline. Lisaks ei saa Euroopa Kohus vastata liikmesriigi kohtu esitatud eelotsuse küsimusele, kui taotletud liidu õiguse tõlgendusel ei ole mingit seost põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega või kui tõstatatud probleem on hüpoteetiline (vt selle kohta 19. jaanuari 2023. aasta kohtuotsus Unilever Italia Mkt. Operations,
C‑680/20
,
EU:C:2023:33
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika). Seega on teine eelotsuse küsimus vastuvõetamatu.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (seitsmes koda) otsustab:

Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. aprilli 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 648/2005) artiklit 195, artikli 217 lõiget 1 ja artikli 221 lõiget 1

tuleb tõlgendada nii, et

toll ei saa nõuda artiklis 195 nimetatud käendajalt tollivõlast tuleneva maksusumma tasumist enne, kui võlgnikule on see maksusumma nõuetekohaselt teatatud.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.