CELEX: 62018CJ0179
Trimitere preliminară
Securitate socială
Drept la pensie în temeiul sistemului național de pensii pentru lucrătorii salariați
Refuz de a lua în considerare perioada de serviciu militar obligatoriu efectuată de un funcționar al Uniunii Europene după intrarea sa în funcție
Principiul cooperării loiale

Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 4 alineatul (3) TUE coroborat cu Statutul funcționarilor Uniunii Europene, instituit prin Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 259/68 al Consiliului din 29 februarie 1968 de stabilire a Statutului funcționarilor Comunităților Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai acestor Comunități și de instituire a unor măsuri speciale aplicabile temporar funcționarilor Comisiei (
JO 1968, L 56, p. 1
, Ediție specială, 01/vol. 8, p. 12), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004 (
JO 2004, L 124, p. 1
) (denumit în continuare „statutul”).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între domnul Ronny Rohart, pe de o parte, și Federale Pensioendienst (Serviciul federal de pensii, Belgia), pe de altă parte, cu privire la refuzul acestui organism de a lua în considerare perioada de serviciu militar obligatoriu efectuată de persoana în cauză în scopul calculării pensiei sale pentru limită de vârstă ca lucrător salariat.
Cadrul juridic
Dreptul Uniunii
Articolul 42 din statut prevede:
„Beneficiază de concediu pentru satisfacerea serviciului militar funcționarul încorporat pentru efectuarea serviciului militar obligatoriu, convocat să efectueze o perioadă de instrucție militară sau reîncorporat.
Funcționarul încorporat pentru efectuarea serviciului militar obligatoriu încetează să beneficieze de remunerație, dar continuă să beneficieze de dispozițiile prezentului statut privind dreptul la avansare într‑o treaptă superioară și la promovare. De asemenea, funcționarul în cauză își menține drepturile de pensie în cazul în care, după satisfacerea serviciului militar obligatoriu, efectuează plata retroactivă a contribuțiilor la sistemul de pensii.
[…]”
Potrivit articolului 13 alineatul (2) din Regulamentul (CEE) nr. 1408/71 al Consiliului din 14 iunie 1971 privind aplicarea regimurilor de securitate socială în raport cu lucrătorii salariați, cu lucrătorii care desfășoară activități independente și cu membrii familiilor acestora care se deplasează în cadrul Comunității, în versiunea modificată și actualizată prin Regulamentul (CE) nr. 118/97 al Consiliului din 2 decembrie 1996 (
JO 1997, L 28, p. 1
, Ediție specială, 05/vol. 4, p. 35) (denumit în continuare „Regulamentul nr. 1408/71”), în vigoare la data pensionării domnului Rohart:
„Sub rezerva articolelor 14-17:
[…]
(e)
persoana chemată sau convocată să își satisfacă serviciul militar, concentrarea sau serviciul civil într‑un stat membru se supune legislației statului respectiv. Dacă dreptul la prestații în temeiul legislației respective este condiționat de realizarea unor perioade de asigurare înainte de începerea sau după terminarea serviciului militar, concentrării sau serviciului civil, perioadele de asigurare îndeplinite în baza legislației oricărui alt stat membru se iau în considerare, în măsura necesară, ca și cum aceste perioade ar fi fost îndeplinite în baza legislației primului stat. Lucrătorul salariat sau lucrătorul care desfășoară o activitate independentă chemat sau convocat să își satisfacă serviciul militar, concentrarea sau serviciul civil își păstrează statutul de lucrător salariat sau de lucrător care desfășoară o activitate independentă;
[…]”
Dreptul belgian
Articolul 34 alineatul 1 litera F din Koninklijk besluit tot vaststelling van het algemeen reglement betreffende het rust- en overlevingspensioen voor werknemers (Decretul regal privind reglementarea generală a sistemului de pensii pentru limită de vârstă și de pensii de urmaș pentru lucrătorii salariați) din 21 decembrie 1967 (
Belgisch Staatsblad
, 16 ianuarie 1968, p. 441), în versiunea aplicabilă faptelor din litigiul principal (denumit în continuare „decretul regal”), prevede că sunt asimilate perioadelor de încadrare în muncă, ținând seama de condițiile prevăzute la alineatul 2 al acestui articol, perioadele de serviciu militar obligatoriu în armata belgiană.
Potrivit articolului 34 alineatul 2 punctul 3 din decretul regal:
„Perioadele menționate la alineatul 1 […] litera F pot fi asimilate numai în măsura în care, la data evenimentului invocat ca motiv de asimilare, persoana în cauză își desfășoară activitatea ca lucrător sau se află deja într‑o perioadă de inactivitate asimilată unei perioade de activitate.
În cazul perioadelor menționate la alineatul 1 [litera F], asimilarea se produce și atunci când persoana în cauză a desfășurat o activitate de lucrător în cei trei ani care urmează acestor perioade, fiind încadrată în muncă în mod obișnuit și în principal în această calitate, pentru o perioadă minimă de un an.
În cazul în care pensia este datorată în mod efectiv pentru prima dată cel mai devreme la 1 ianuarie 1984, perioadele menționate la alineatul 1 [litera F] pot fi asimilate numai atunci când persoana în cauză nu beneficiază de pensia aferentă acestor perioade pe baza unui alt sistem privind pensiile pentru limită de vârstă și pensiile de urmaș, cu excepția celui al lucrătorilor care desfășoară activități independente.”
Litigiul principal și întrebarea preliminară
Domnul Rohart a lucrat în Belgia ca lucrător salariat între 1 octombrie 1970 și 15 august 1973. La 16 august 1973, el a intrat în funcție în calitate de funcționar la Comisia Europeană, unde a lucrat până la pensionarea sa, la 1 ianuarie 2009, cu o întrerupere de un an, și anume între 1 iulie 1974 și 30 iunie 1975, timp în care a efectuat serviciul militar obligatoriu în Belgia.
Domnul Rohart, care primește o pensie de la sistemul de pensii al Uniunii Europene, beneficiază și de o pensie de la sistemul belgian de pensii al lucrătorilor salariați.
Ca urmare a Hotărârii din 10 septembrie 2015, Wojciechowski (
C‑408/14
,
EU:C:2015:591
), cuantumul drepturilor de pensie ale domnului Rohart a fost recalculat la cererea acestuia de către Serviciul federal de pensii, care a stabilit aceste drepturi prin deciziile din 24 mai 2017, fără a lua totuși în considerare perioada de serviciu militar obligatoriu. Cererea persoanei în cauză prin care se solicită ca această perioadă să fie luată în considerare a fost respinsă printr‑o decizie din 1 iunie 2017, pentru motivul că ea nu îndeplinea condițiile de asimilare prevăzute la articolul 34 din decretul regal, din moment ce nu a avut calitate de lucrător în sensul acestui decret la momentul efectuării serviciului militar și nu a avut această calitate nici în următorii trei ani.
Sesizată cu o acțiune împotriva acestor decizii, instanța de trimitere arată că perioada de serviciu militar obligatoriu efectuată de domnul Rohart nu a fost luată în considerare nici la calcularea pensiei sale de la sistemul de pensii al Uniunii, nici la calcularea pensiei sale de la sistemul belgian, întrucât persoana în cauză nu îndeplinește condițiile unei asimilări în temeiul articolului 34 din decretul regal. Prin urmare, potrivit instanței menționate, se ridică problema dacă aceste condiții sunt sau nu sunt contrare statutului, precum și principiului cooperării loiale consacrat la articolul 4 alineatul (3) TUE.
În această privință, instanța de trimitere consideră că litigiul principal ridică o problemă comparabilă cu cele examinate în Hotărârea din 16 decembrie 2004, My (
C‑293/03
,
EU:C:2004:821
), și în Hotărârea din 10 septembrie 2015, Wojciechowski (
C‑408/14
,
EU:C:2015:591
). Aceasta arată că perioada de serviciu militar obligatoriu efectuată de domnul Rohart ar fi fost luată în considerare la calcularea pensiei sale dacă acesta ar fi continuat cariera sa în Belgia, în calitate de salariat, de funcționar sau de lucrător independent, și de asemenea dacă și‑ar fi continuat cariera într‑un alt stat membru, în conformitate cu articolul 13 din Regulamentul nr. 1408/71, astfel încât este dezavantajat de faptul că a fost funcționar al Uniunii.
În aceste condiții, arbeidsrechtbank Gent (Tribunalul pentru Litigii de Muncă din Gent, Belgia) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Potrivit articolului 4 alineatul (3) TUE coroborat cu Statutul […], principiul cooperării loiale trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru conform căreia, la calculul pensiei pentru limită de vârstă a unui lucrător pe baza activității sale prestate în acest stat membru, nu se permite luarea în considerare a perioadei de efectuare a serviciului militar de către acest lucrător în statul membru respectiv pentru motivul că, atât în această perioadă, cât și după aceea, persoana în cauză a deținut în mod neîntrerupt calitatea de funcționar al [Uniunii] și astfel nu îndeplinește condițiile de asimilare prevăzute de reglementarea statului membru menționat?”
Cu privire la întrebarea preliminară
Prin intermediul întrebării formulate, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 4 alineatul (3) TUE coroborat cu statutul trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia, la stabilirea drepturilor la pensie ale unui lucrător care a ocupat un loc de muncă în calitate de lucrător salariat în acest stat membru înainte de a deveni funcționar al Uniunii și care, după ce a devenit funcționar al Uniunii, și‑a efectuat serviciul militar obligatoriu în acest stat membru, este refuzat acestui lucrător beneficiul asimilării perioadei în care a fost încorporat cu o perioadă de activitate efectivă în calitate de lucrător salariat, beneficiu la care ar avea dreptul dacă ar fi desfășurat, în momentul în care a fost chemat să efectueze acest serviciu sau timp de cel puțin un an în cursul celor trei ani ulteriori îndeplinirii obligațiilor militare, o activitate care intră sub incidența sistemului național de pensii.
Trebuie amintit că dreptul Uniunii nu aduce atingere competenței statelor membre de a‑și organiza sistemele de securitate socială și că, în lipsa unei armonizări la nivelul Uniunii, revine legislației fiecărui stat membru sarcina de a stabili condițiile de acordare a prestațiilor în materie de securitate socială. Totuși, în exercitarea acestei competențe, statele membre trebuie să respecte dreptul Uniunii, care include principiile desprinse de Curte în jurisprudența sa referitoare la interpretarea principiului cooperării loiale coroborat cu statutul (Hotărârea din 10 septembrie 2015, Wojciechowski,
C‑408/14
,
EU:C:2015:591
, punctul
și jurisprudența citată).
În această privință, Curtea a arătat deja că statutul a fost adoptat printr‑un regulament al Consiliului, în speță Regulamentul nr. 259/68, care, în temeiul articolului 288 al doilea paragraf TFUE, are o aplicabilitate generală, este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în fiecare stat membru, și că, în consecință, în afara efectelor pe care le produce în ordinea internă a administrației Uniunii, statutul este de asemenea obligatoriu pentru statele membre, în măsura în care sprijinul lor este necesar în vederea punerii în aplicare a acestuia (Hotărârea din 10 septembrie 2015, Wojciechowski,
C‑408/14
,
EU:C:2015:591
, punctele
și
, precum și jurisprudența citată).
În plus, la punctul 49 din Hotărârea din 16 decembrie 2004, My (
C‑293/03
,
EU:C:2004:821
), Curtea a statuat deja că principiul cooperării loiale prevăzut la articolul 10 CE – care își află în prezent expresia în articolul 4 alineatul (3) TUE – coroborat cu statutul trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale care nu permite să se țină seama de anii de activitate pe care un resortisant al Uniunii i‑a realizat în serviciul unei instituții a Uniunii în vederea obținerii unui drept la pensie anticipată pentru limită de vârstă în cadrul sistemului național. La punctul 34 din Ordonanța din 9 iulie 2010, Ricci și Pisaneschi (
C‑286/09
, nepublicată,
EU:C:2010:420
), Curtea a precizat că același lucru este valabil în ceea ce privește nașterea unui drept la o pensie obișnuită pentru limită de vârstă.
În această privință, Curtea a constatat, la punctele 45-48 din Hotărârea din 16 decembrie 2004, My (
C‑293/03
,
EU:C:2004:821
), precum și la punctele 29-33 din Ordonanța din 9 iulie 2010, Ricci și Pisaneschi (
C‑286/09
, nepublicată,
EU:C:2010:420
), că reglementările în discuție în cauzele în care s‑au pronunțat hotărârea și, respectiv, ordonanța menționate puteau îngreuna recrutarea de către instituțiile sau organismele Uniunii a unor funcționari naționali care au o anumită vechime. Curtea a arătat, astfel, că aceste reglementări pot să descurajeze exercitarea unei activități profesionale în cadrul unei instituții sau al unui organism al Uniunii, în măsura în care, prin acceptarea unui loc de muncă la una dintre acestea, un lucrător care a fost afiliat anterior la un sistem de pensii național riscă să piardă posibilitatea de a beneficia, în cadrul unui astfel de sistem, de o prestație pentru limită de vârstă la care ar fi avut dreptul dacă nu ar fi acceptat acest loc de muncă. Curtea a considerat că astfel de consecințe nu pot fi admise în lumina obligației de cooperare și de asistență loială care revine statelor membre față de Uniune și care își află expresia în obligația, prevăzută anterior la articolul 10 CE, iar acum la articolul 4 alineatul (3) TUE, de a facilita acesteia îndeplinirea misiunii sale.
Pe de altă parte, Curtea a statuat în Hotărârea din 10 septembrie 2015, Wojciechowski (
C‑408/14
,
EU:C:2015:591
), că articolul 4 alineatul (3) TUE coroborat cu statutul se opune unei reglementări a unui stat membru în temeiul căreia pensia pentru limită de vârstă care ar fi datorată unui lucrător pentru prestațiile efectuate ca salariat în statul membru respectiv este redusă sau refuzată ca urmare a carierei pe care a desfășurat‑o în continuare în cadrul unei instituții a Uniunii, arătând în special, la punctul 43 din această hotărâre, că o astfel de reglementare este de asemenea de natură să îngreuneze nu numai recrutarea de către aceste instituții a unor funcționari naționali cu o anumită vechime, ci și menținerea în serviciu în aceste instituții a funcționarilor experimentați.
În speță, rezultă că este de asemenea de natură să îngreuneze recrutarea de funcționari în cadrul instituțiilor Uniunii o reglementare a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, care are drept efect privarea lucrătorului care a efectuat serviciul militar obligatoriu în statul membru respectiv în timp ce era funcționar al Uniunii de beneficiul asimilării perioadei în care a fost încorporat cu o perioadă de muncă efectivă, beneficiu la care ar avea dreptul dacă ar fi ocupat, la momentul la care a fost chemat să efectueze acest serviciu sau în cursul celor trei ani ulteriori îndeplinirii obligațiilor sale militare, un loc de muncă aflat sub incidența unui sistem de pensii din statul membru respectiv sau, în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) litera (e) din Regulamentul nr. 1408/71, un loc de muncă într‑un alt stat membru.
Astfel, o asemenea reglementare poate să descurajeze un lucrător care ocupă un post ce intră sub incidența unui sistem de pensii al statului membru în cauză să devină funcționar al Uniunii înainte de efectuarea serviciului militar obligatoriu sau în cursul celor trei ani ulteriori acestuia.
În plus, caracterul disuasiv al unei asemenea reglementări poate să se accentueze atunci când sistemul de pensii național prevede un număr minim de ani de activitate pentru a beneficia de o pensie, astfel încât neluarea în considerare a perioadei de serviciu militar obligatoriu ca perioadă de muncă efectivă poate avea drept consecință, în unele cazuri, nu o reducere a cuantumului pensiei, ci lipsa unui drept la pensie.
Astfel de consecințe nu pot fi admise în lumina obligației de cooperare și de asistență loială care revine statelor membre față de Uniune și care își află expresia în obligația, prevăzută la articolul 4 alineatul (3) TUE, de a‑i facilita acesteia îndeplinirea misiunii sale.
În această privință, nu poate fi reținut argumentul invocat de guvernul belgian pentru a justifica refuzul de a lua în considerare perioada de serviciu militar obligatoriu efectuată de domnul Rohart, întemeiat pe faptul că el nu a plătit în această perioadă contribuții la sistemul național de pensii, din moment ce situația se prezintă astfel și în cazul lucrătorilor care au ocupat înainte sau după ce și‑au îndeplinit serviciul militar obligatoriu un loc de muncă ce intră sub incidența acestui sistem sau un loc de muncă într‑un alt stat membru, care au dreptul să beneficieze de asimilarea prevăzută la articolul 34 din decretul regal.
În plus, acest guvern nu poate invoca nici faptul că domnul Rohart ar fi putut, în aplicarea articolului 42 din statut, să efectueze o plată retroactivă la sistemul de pensii al Uniunii pentru ca această perioadă să fie luată în considerare pentru pensia sa în cadrul acestui sistem. Astfel, dispoziția menționată prevede o simplă posibilitate, pe care fiecare funcționar este liber să o exercite sau să nu o exercite, de a contribui în mod voluntar la sistemul respectiv. Prin urmare, nu poate rezulta din neexercitarea acesteia o pierdere a drepturilor în temeiul sistemului național de pensii, cu riscul ca această contribuție să își piardă caracterul voluntar și facultativ (a se vedea în acest sens Hotărârea din 10 septembrie 2015, Wojciechowski,
C‑408/14
,
EU:C:2015:591
, punctul
).
Având în vedere ansamblul acestor considerații, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 4 alineatul (3) TUE coroborat cu statutul trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia, la stabilirea drepturilor la pensie ale unui lucrător care a ocupat un loc de muncă în calitate de lucrător salariat în acest stat membru înainte de a deveni funcționar al Uniunii și care, după ce a devenit funcționar al Uniunii, și‑a efectuat serviciul militar obligatoriu în acest stat membru, este refuzat acestui lucrător beneficiul asimilării perioadei în care a fost încorporat cu o perioadă de activitate efectivă în calitate de lucrător salariat, beneficiu la care ar avea dreptul dacă ar fi ocupat, în momentul în care a fost chemat să efectueze acest serviciu sau timp de cel puțin un an în cursul celor trei ani ulteriori îndeplinirii obligațiilor sale militare, un loc de muncă ce intră sub incidența sistemului național de pensii.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a zecea) declară:

Articolul 4 alineatul (3) TUE coroborat cu Statutul funcționarilor Uniunii Europene, instituit prin Regulamentul (CEE, Euratom, CECO) nr. 259/68 al Consiliului din 29 februarie 1968 de stabilire a Statutului funcționarilor Comunităților Europene și a Regimului aplicabil celorlalți agenți ai acestor Comunități și de instituire a unor măsuri speciale aplicabile temporar funcționarilor Comisiei, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 723/2004 al Consiliului din 22 martie 2004, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări a unui stat membru, precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia, la stabilirea drepturilor la pensie ale unui lucrător care a ocupat un loc de muncă în calitate de lucrător salariat în acest stat membru înainte de a deveni funcționar al Uniunii și care, după ce a devenit funcționar al Uniunii, și‑a efectuat serviciul militar obligatoriu în acest stat membru, este refuzat acestui lucrător beneficiul asimilării perioadei în care a fost încorporat cu o perioadă de activitate efectivă în calitate de lucrător salariat, beneficiu la care ar avea dreptul dacă ar fi ocupat, în momentul în care a fost chemat să efectueze acest serviciu sau timp de cel puțin un an în cursul celor trei ani ulteriori îndeplinirii obligațiilor sale militare, un loc de muncă ce intră sub incidența sistemului național de pensii.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: neerlandeza.