CELEX: 62016CJ0253
Řízení o předběžné otázce
Článek 96 SFEU
Použitelnost
Vnitrostátní právní úprava zakazující taxislužbám nabízet jednotlivá místa k sezení
Vnitrostátní právní úprava zakazující taxislužbám stanovit předem cílové místo
Vnitrostátní právní úprava zakazující taxislužbám podbízivě získávat zákazníky

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 96 odst. 1 SFEU.
Tato žádost byla předložena v rámci žaloby na zdržení se jednání podané společnostmi FlibTravel International SA (dále jen „FlibTravel“) a Léonard Travel International SA (dále jen „Léonard Travel“), které provozují pravidelnou dopravu osob, proti fyzickým osobám, které vykonávají činnost řidičů taxislužby, a právnickým osobám, které provozují taxislužbu, z důvodu nekalé soutěže, jíž jsou prvně uvedené společnosti údajně vystaveny ze strany druhých jmenovaných.
Belgický právní rámec
Nařízení regionu Brusel-hlavní město ze dne 27. dubna 1995 o taxislužbách a službách nájmu vozidel s řidičem (
Moniteur belge
ze dne 1. června 1995, s. 15510), ve znění nařízení ze dne 20. července 2006 (
Moniteur belge
ze dne 29. září 2006) (dále jen „nařízení ze dne 27. dubna 1995“), ve svém čl. 2 odst. 1 a 2 stanoví:
„1)   taxislužby: jsou služby, kdy je za úplatu poskytována přeprava osob motorovými vozidly s řidičem a které splňují následující podmínky:
a)
vozidlo, typu automobil, vozidlo se smíšeným využitím nebo minibus ve smyslu královské vyhlášky ze dne 15. března 1968 o obecném nařízení k technickým podmínkám, které musí splňovat motorová vozidla a jejich přívěsy, jejich součásti, jakož i bezpečnostní výbava, je s ohledem na typ své konstrukce a své vybavení schopno přepravovat maximálně devět osob – včetně řidiče – a je k tomuto účelu určeno;
b)
vozidlo se dává k dispozici veřejnosti, buď na určeném místě ke stání na veřejné komunikaci ve smyslu obecného nařízení o dopravní policii, anebo na jakémkoli jiném místě, které není přístupné veřejné dopravě;
c)
je-li vozidlo využíváno jako taxi, týká se poskytnutí přepravy celého vozidla, a nikoli jednotlivých míst k sezení, a je-li využíváno jako sdílené taxi s povolením vydaným vládou regionu Brusel-hlavní město [dále jen „vláda“], týká se poskytnutí přepravy jednotlivých míst k sezení, a nikoli vozidla samotného;
d)
cílové místo určuje zákazník
2)   služby nájmu vozidel s řidičem: všechny služby přepravy osob motorovými vozidly za úplatu, které nejsou taxislužbami a které jsou zajišťovány prostřednictvím automobilů, vozidel se smíšeným využitím nebo minibusy, s výjimkou vozidel upravených na sanitní vozy.“
Podle čl. 3 prvního pododstavce tohoto nařízení:
„Nikdo nemůže provozovat taxislužbu prostřednictvím jednoho nebo několika vozidel s výchozím místem na veřejné komunikaci nebo jakémkoli jiném místě, které není přístupné veřejné dopravě, které se nachází na území regionu Brusel-hlavní město, bez povolení vydaného vládou.“
Článek 16 uvedeného nařízení zní takto:
„Nikdo nemůže na území regionu Brusel-hlavní město provozovat službu nájmu vozidel s řidičem prostřednictvím jednoho nebo několika vozidel bez povolení vydaného vládou.
Pouze provozovatelé mající povolení vydané vládou mohou poskytovat služby, jejichž výchozí místo pro uživatele se nachází na území regionu Brusel-hlavní město.
[…]“
Vyhláška vlády regionu Brusel-hlavní město ze dne 29. března 2007 o taxislužbách a službách nájmu vozidel s řidičem (
Moniteur belge
ze dne 3. května 2007, s. 23526), ve znění vyhlášky vlády regionu Brusel-hlavní město ze dne 27. března 2014 (
Moniteur belge
ze dne 17. dubna 2014), ve svém čl. 31 bodě 7 stanoví, že řidičům je zakázáno „podbízivě získávat zákazníky nebo nechat zákazníky podbízivě získávat jinými osobami“.
Spor v původním řízení a předběžné otázky
V rámci dohody o sub-koncesi uzavřené s Brussels South Charleroi Airport provozují společnosti FlibTravel a Léonard Travel pravidelnou autobusovou linku spojující železniční stanici Bruxelles-Midi, nacházející se v Bruselu (Belgie), s letištěm Charleroi (Belgie).
Dne 21. května 2014 podaly společnosti FlibTravel a Léonard Travel proti žalovaným v původním řízení žalobu k předsedovi Tribunal de commerce francophone de Bruxelles (Frankofonní obchodní soud v Bruselu, Belgie) na zdržení se praktik, o nichž tvrdí, že odporují poctivým obchodním praktikám vzhledem k tomu, že jsou vykonávány v rozporu s čl. 2 odst. 1 písm. c) a d) nařízení ze dne 27. dubna 1995.
Na podporu své žaloby na zdržení se jednání tvrdí, že žalovaní v původním řízení nebo osoby, které pro ně pracují, podbízivě získávají na železniční stanici Bruxelles-Midi cestující na letiště Charleroi s cílem seskupovat je do „vozidel taxi typu dodávkových automobilů“, aby je poté, co jsou tato vozidla taxi naplněna, zavezli na toto cílové místo. V důsledku toho těmto žalovaným především vytýkají, že seskupují cestující se stejným cílovým místem, určují sazby služeb za cestujícího, a nikoli za vozidlo a dopouštějí se podbízivého získávání zákazníků.
Rozsudkem ze dne 11. února 2015 předseda tohoto soudu zamítl všechna návrhová žádání společností FlibTravel a Léonard Travel, maje za to, že tvrzené skutečnosti nebyly prokázány.
Dne 13. července 2015 žalobkyně v původním řízení podaly proti uvedenému rozsudku odvolání ke Cour d’appel de Bruxelles (Odvolací soud v Bruselu, Belgie).
Tento soud má za to, že podle čl. 2 odst. 1 písm. c) a d) nařízení ze dne 27. dubna 1995 nemohou provozovatelé taxislužby cestujícím poskytovat jen jednotlivá místa k sezení namísto celého vozidla, ani předem určovat jejich cílové místo. Rovněž konstatuje, že sporné praktiky představují podbízivé získávání zákazníků ve smyslu čl. 31 bodu 7 vyhlášky vlády regionu Brusel-hlavní město ze dne 29. března 2007 o taxislužbách a službách nájmu vozidel s řidičem, ve znění vyhlášky vlády regionu Brusel-hlavní město ze dne 27. března 2014. Zastává názor, že tyto praktiky představují porušení těchto ustanovení a jednání odporující poctivým obchodním praktikám. Uvedené praktiky jsou proto podle něj zakázány a může být proti nim vydán příkaz ke zdržení se jednání na žádost zúčastněného.
Předkládající soud má však pochybnosti, pokud jde o soulad uvedených ustanovení s čl. 96 odst. 1 SFEU, zejména vzhledem k neoznámení nařízení ze dne 27. dubna 1995 Evropské komisi.
Konkrétněji se zamýšlí nad tím, zda použitelnost čl. 96 odst. 1 SFEU na věc, kterou projednává – vzhledem k tomu, že se toto ustanovení týká „doprav[y] uvnitř Unie“ – předpokládá, že má předmětná doprava mezinárodní povahu. Vysvětluje, že dopravní služby dotčené v projednávané věci nevyužívají z důvodu mezinárodní povahy dotyčné železniční stanice a letiště výlučně jen tuzemští státní příslušníci. Táže se rovněž na výklad pojmů „ceny a podmínky“, jež jsou uvedeny v tomto ustanovení, jakož i na otázku, zda se ochrana určitých průmyslových odvětví povolená tímto článkem uplatní na takové odvětví dopravy, jako je odvětví nabízející taxislužby.
Za těchto podmínek a poté, co vyslechl účastníky řízení k otázce slučitelnosti ustanovení nařízení ze dne 27. dubna 1995 s čl. 96 odst. 1 SFEU, se Cour d’appel de Bruxelles (Odvolací soud v Bruselu, Belgie) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Musí být čl. 96 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že se může vztahovat na ceny a podmínky uložené členským státem provozovatelům taxislužeb, pokud:
a)
dotčené jízdy vozidly taxi nevedou, až na výjimky, přes vnitrostátní hranice,
b)
významnou část zákazníků těchto taxislužeb tvoří státní příslušníci Unie nebo osoby s bydlištěm v Evropské unii, kteří nejsou státními příslušníky dotčeného členského státu ani v něm nemají bydliště, a
c)
za konkrétních okolností projednávané věci představují dotčené jízdy vozidly taxi pro cestující velmi často pouze jednu část delší cesty, jejíž cílové nebo výchozí místo se nachází v jiné unijní zemi než v dotčeném členském státě?
2)
Musí být čl. 96 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že se může vztahovat na jiné podmínky provozování, než jsou sazby a kritéria pro získání povolení provozovat dotčenou dopravní činnost, jako jsou v projednávané věci podmínky zakazující provozovatelům taxislužby, aby poskytovali jednotlivá místa k sezení namísto celého vozidla a sami určovali cílové místo jízdy, kterou nabízejí zákazníkům, důsledkem čehož je těmto provozovatelům bráněno v tom, aby seskupovali zákazníky cestující do stejného cílového místa?
3)
Musí být čl. 96 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že zakazuje taková opatření, ledaže k nim dá svolení Komise, jako jsou opatření uvedená ve druhé otázce:
a)
jejichž obecným cílem je, mimo jiné, chránit provozovatele taxislužby před konkurencí ze strany společností poskytujících nájem vozidel s řidičem a
b)
jejichž specifickým důsledkem za konkrétních okolností projednávané věci je ochrana provozovatelů autobusového spojení před konkurencí ze strany provozovatelů taxislužby?
4)
Musí být čl. 96 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že zakazuje opatření, ledaže k němu dá svolení Komise, které provozovatelům taxislužby zakazuje podbízivě získávat zákazníky a jehož důsledkem za konkrétních okolností projednávané věci je omezení možnosti dotčených provozovatelů taxislužby získat zákazníky konkurenčního poskytovatele autobusového spojení?“
K předběžným otázkám
Podstatou druhé otázky předkládajícího soudu, které je třeba se věnovat nejprve, je, zda čl. 96 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že je použitelný na takovou vnitrostátní právní úpravu, jako je úprava dotčená v původním řízení, jež upravuje podmínky, za nichž musí být poskytovány taxislužby.
Toto ustanovení stanoví, že v dopravě uvnitř Unie je zakázáno uplatňovat takové ceny a podmínky uložené členským státem, které jakýmkoli způsobem podporují nebo chrání jeden nebo několik určitých podniků nebo průmyslových odvětví, ledaže k tomu dá svolení Komise.
V souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora je třeba pro výklad ustanovení unijního práva vzít v úvahu nejen jeho znění, ale i jeho kontext a cíle sledované právní úpravou, jejíž je součástí (rozsudek ze dne 16. listopadu 2016, Hemming a další,
C‑316/15
,
EU:C:2016:879
, bod
a citovaná judikatura).
V tomto ohledu ze znění čl. 96 odst. 1 SFEU vyplývá, že jeho cílem je upravovat vnitrostátní právní předpisy použitelné v dopravě uvnitř Unie, které se týkají cen a podmínek, jež jakýmkoli způsobem podporují nebo chrání jeden nebo několik určitých „podniků“ nebo průmyslových odvětví.
Cílem tohoto ustanovení je zabránit tomu, aby členské státy přijímaly podpůrná nebo ochranná opatření, z nichž by nepřímo měli prospěch zákazníci dotyčného provozovatele, který vůči nim uplatňuje uvedené ceny a podmínky, a nikoli podpůrná nebo ochranná opatření, z nichž mají přímý prospěch jiní provozovatelé, kteří se nacházejí v konkurenčním vztahu s dotyčným provozovatelem.
Tento výklad je podpořen článkem 96 odst. 2 SFEU, podle něhož Komise musí pro účely povolení opatření, které je článkem 96 odst. 1 SFEU v zásadě zakázané, přihlédnout zejména k požadavkům vhodné regionální hospodářské politiky, k potřebám nerozvinutých oblastí a k obtížím oblastí vážně postižených politickými okolnostmi.
Článek 96 odst. 1 SFEU proto musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na takovou vnitrostátní právní úpravu, jako je úprava dotčená v původním řízení.
Opačný výklad, který zastávají žalovaní v původním řízení, by ostatně ze své povahy ohrožoval užitečný účinek článku 58 SFEU, jenž v souladu s článkem 91 SFEU předpokládá, že k uplatnění zásad volného pohybu služeb v oblasti dopravy musí dojít prováděním společné dopravní politiky (viz rozsudek ze dne 22. prosince 2010, Yellow Cab Verkehrsbetrieb,
C‑338/09
,
EU:C:2010:814
, bod
), vzhledem k tomu, že čl. 96 odst. 1 SFEU by tak vedl k přímému zákazu řady opatření, která lze kvalifikovat jako omezení volného pohybu služeb v oblasti dopravy, aniž by takové pravidlo bylo přijato unijním zákonodárcem.
S přihlédnutím k výše uvedenému je na druhou otázku třeba odpovědět, že čl. 96 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na taková omezení uložená provozovatelům taxislužby, jako jsou omezení dotčená v původním řízení.
Vzhledem k odpovědi na tuto druhou otázku není třeba na další položené otázky odpovídat.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:

Článek 96 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na taková omezení uložená provozovatelům taxislužby, jako jsou omezení dotčená v původním řízení.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: francouzština.