CELEX: 62015CJ0155
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Nariadenie (EÚ) č. 604/2013
Určenie členského štátu zodpovedného za preskúmanie žiadosti o azyl podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny v jednom z členských štátov
Článok 18
Prijatie späť žiadateľa o azyl, ktorého žiadosť sa posudzuje
Článok 19
Zánik zodpovednosti
Neprítomnosť na území členských štátov po dobu najmenej troch mesiacov
Nový proces určenia zodpovedného členského štátu
Článok 27
Opravné prostriedky
Rozsah súdneho preskúmania

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článkov 19 a 27 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov (
Ú. v. EÚ L 180
, 2013, s. 31).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi pánom Georgeom Karimom, sýrskym štátnym príslušníkom, a Migrationsverket (Imigračný úrad, Švédsko) (ďalej len „úrad“), vo veci rozhodnutia tohto úradu o zamietnutí žiadosti o udelenie povolenia na pobyt, ktorú podal pán Karim a jeho odovzdaní do Slovinska.
Právny rámec
Odôvodnenie 19 nariadenia č. 604/2013 znie:
„S cieľom zaručiť účinnú ochranu práv dotknutých osôb by sa mali v súvislosti s rozhodnutiami o odovzdaní do zodpovedného členského štátu stanoviť právne záruky a právo na účinný prostriedok nápravy predovšetkým v súlade s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie. S cieľom zabezpečiť dodržanie medzinárodného práva by mal účinný prostriedok nápravy voči takýmto rozhodnutiam zahŕňať preskúmanie uplatňovania tohto nariadenia, ako aj právnej a faktickej situácie v členskom štáte, do ktorého sa žiadateľ odovzdáva.“
Článok 18 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:
„Členský štát zodpovedný podľa tohto nariadenia je povinný:
…
b)
za podmienok stanovených v článkoch 23, 24, 25 a 29 prijať späť žiadateľa, ktorého žiadosť je v procese posudzovania a ktorý podal žiadosť v inom členskom štáte alebo ktorý sa nachádza na území iného členského štátu bez povolenia na pobyt;
…“
Článok 19 ods. 2 uvedeného nariadenia stanovuje:
„Povinnosti uvedené v článku 18 ods. 1 zaniknú, ak môže zodpovedný členský štát preukázať pri dožiadaní, aby prevzal alebo prijal späť žiadateľa alebo inú osobu uvedenú v článku 18 ods. 1 písm. c) alebo d), že dotknutá osoba opustila územie členských štátov najmenej na tri mesiace, s výnimkou prípadov, keď je dotknutá osoba držiteľom platného povolenia na pobyt vydaného zodpovedným členským štátom.
Žiadosť podaná po dobe neprítomnosti uvedenej v prvom pododseku sa považuje za novú žiadosť, ktorá vedie k začatiu nového procesu určenia zodpovedného členského štátu.“
Článok 27 ods. 1 a 5 tohto nariadenia znie:
„1.   Žiadateľ… má právo na účinný opravný prostriedok vo forme odvolania proti rozhodnutiu o odovzdaní alebo vo forme vecného alebo právneho preskúmania tohto rozhodnutia, a to na súde.
…
5.   Členské štáty zabezpečia, aby mala dotknutá osoba prístup k právnej pomoci a v prípade potreby aj k jazykovej pomoci.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
G. Karim požiadal o medzinárodnú ochranu vo Švédsku 3. marca 2014.
Keďže sa po nahliadnutí do systému „Eurodac“ zistilo, že dotknutá osoba už žiadala o túto ochranu v Slovinsku 14. mája 2013, úrad 20. marca 2014 požiadal slovinské orgány o prevzatie pána Karima na základe článku 18 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 604/2013.
Slovinské orgány tejto žiadosti o prevzatie vyhoveli 3. apríla 2014. Úrad následne tieto orgány informoval, že pán Karim tvrdí, že po podaní prvej žiadosti o azyl opustil územie členských štátov na viac než tri mesiace a že v jeho pase sa nachádza vstupné vízum do Libanonu s dátumom 20. júl 2013. Po výmene korešpondencie slovinské orgány 12. mája 2014 vzali späť svoj súhlas s požadovaným prevzatím.
Dňa 13. mája 2014 úrad zamietol žiadosť pána Karima o udelenie povolenia na pobyt, ako aj jeho žiadosť o medzinárodnú ochranu, zastavil konanie týkajúce sa určenia statusu a rozhodol o odovzdaní dotknutej osoby do Slovinska.
Pán Karim napadol rozhodnutie úradu na Förvaltningsrätten i Stockholm (Správny súd v Štokholme, Švédsko). Tento súd zamietol žalobu dotknutej osoby z dôvodu, že ak členský štát súhlasí s tým, že prevezme žiadateľa o azyl, tento žiadateľ môže spochybniť svoje odovzdanie do tohto členského štátu len na základe existencie systémových zlyhaní.
Pán Karim napadol rozsudok Förvaltningsrätten i Stockholm (Správny súd v Štokholme) na vnútroštátnom súde, pričom na jednej strane tvrdí, že Slovinská republika nie je členský štát zodpovedný za jeho žiadosť o azyl, keďže opustil územie členských štátov na viac než tri mesiace po podaní prvej žiadosť o azyl, a na druhej strane, že by nemal byť odovzdaný z humanitárnych dôvodov a že azylové konanie v Slovinsku vykazuje systémové nedostatky.
Za týchto podmienok Kammarrätten i Stockholm Migrationsöverdomstolen (Správny odvolací súd v Štokholme, rozhodujúci v oblasti imigrácie) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.
Majú sa nové ustanovenia o účinných opravných prostriedkoch v nariadení č. 604/2013 (odôvodnenie 19 a článok 27 ods. 1 a 5) vykladať v tom zmysle, že žiadateľ o azyl má mať možnosť napadnúť uplatnenie kritérií stanovených v kapitole III nariadenia č. 604/2013, na základe ktorých sa má odovzdať do iného členského štátu, ktorý súhlasil, že ho prijme? Alebo môže sa účinný opravný prostriedok obmedziť len na právo na preskúmanie, či existujú systémové zlyhania v azylovom konaní a podmienkach prijatia v členskom štáte, do ktorého sa má žiadateľ odovzdať [ako Súdny dvor rozhodol v rozsudku z 10. decembra 2013, Abdullahi (
C‑394/12
,
EU:C:2013:813
)]?
2.
V prípade, že Súdny dvor dospeje k záveru, že možno napadnúť uplatnenie kritérií stanovených v kapitole III nariadenia č. 604/2013, požaduje sa tiež odpoveď na nasledujúcu otázku, má sa článok 19 ods. 2 nariadenia č. 604/2013 vykladať v tom zmysle, že uvedené nariadenie sa nesmie uplatniť, ak žiadateľ o azyl preukáže, že sa nachádzal mimo územia členských štátov počas obdobia najmenej troch mesiacov?“
O prejudiciálnych otázkach
O druhej prejudiciálnej otázke
Svojou druhou otázkou, ktorú treba preskúmať v prvom rade, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 19 ods. 2 nariadenia č. 604/2013 vykladať v tom zmysle, že toto ustanovenie, a najmä jeho druhý pododsek, je uplatniteľné na štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý podal prvú žiadosť o azyl v jednom členskom štáte, a potom doložil, že opustil územie členských štátov na viac než tri mesiace predtým, než podal novú žiadosť o azyl v inom členskom štáte.
V tejto súvislosti treba zaiste uviesť, že článok 19 ods. 2 prvý pododsek nariadenia č. 604/2013 stanovuje, že povinnosti prevziať a prijať späť žiadateľa o azyl, vyplývajúce z článku 18 ods. 1 tohto nariadenia, v zásade zanikajú, ak zodpovedný členský štát môže preukázať pri dožiadaní, aby prijal späť žiadateľa o azyl, že dotknutá osoba opustila územie členských štátov najmenej na tri mesiace.
Článok 19 ods. 2 druhý pododsek uvedeného nariadenia však spresňuje, že žiadosť podaná po takej dobe neprítomnosti sa považuje za novú žiadosť, ktorá vedie k začatiu nového procesu určenia zodpovedného členského štátu.
Z toho vyplýva, že v situácii, keď štátny príslušník tretej krajiny podal prvú žiadosť o azyl v jednom členskom štáte a potom opustil územie členských štátov na viac než tri mesiace predtým, než podal novú žiadosť o azyl v inom členskom štáte, článok 19 ods. 2 nariadenia č. 604/2013 ukladá členskému štátu, v ktorom bola podaná druhá žiadosť o azyl, povinnosť riadne viesť proces určenia členského štátu zodpovedného za preskúmanie tejto novej žiadosti.
V dôsledku toho treba na druhú otázku odpovedať tak, že článok 19 ods. 2 nariadenia č. 604/2013 sa má vykladať v tom zmysle, že toto ustanovenie, najmä jeho druhý pododsek, je uplatniteľné na štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý podal prvú žiadosť o azyl v jednom členskom štáte, a potom doložil, že opustil územie členských štátov na viac než tri mesiace predtým, než podal novú žiadosť o azyl v inom členskom štáte.
O prvej prejudiciálnej otázke
Svojou prvom otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 27 ods. 1 nariadenia č. 604/2013 v spojení s odôvodnením 19 tohto nariadenia vykladať v tom zmysle, že v takej situácii, akou je situácia v konaní vo veci samej, môže žiadateľ o azyl v rámci odvolania proti rozhodnutiu o jeho odovzdaní namietať nesprávne uplatnenie kritérií zodpovednosti uvedených v hlave III tohto nariadenia.
Na úvod treba skonštatovať, že z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že žalobca v konaní vo veci samej sa v rámci svojho odvolania proti rozhodnutiu o jeho odovzdaní neodvoláva na porušenie jedného z pravidiel stanovených v kapitole III nariadenia č. 604/2013, ale skôr na to, že zodpovednosť Slovinskej republiky bola stanovená v rozpore s osobitnými pravidlami stanovenými v článku 19 ods. 2 tohto nariadenia, ktoré sa týkajú situácie štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý po podaní prvej žiadosti o azyl v jednom členskom štáte opustil územie členských štátov na viac než tri mesiace predtým, než podal novú žiadosť o azyl v inom členskom štáte.
V dôsledku toho treba s cieľom dať vnútroštátnemu súdu užitočnú odpoveď určiť, či sa má článok 27 ods. 1 uvedeného nariadenia v spojení s odôvodnením 19 tohto nariadenia vykladať v tom zmysle, že v takej situácii, akou je situácia v konaní vo veci samej, sa žiadateľ o azyl môže v rámci odvolania proti rozhodnutiu o jeho odovzdaní odvolávať na porušenie pravidiel stanovených v článku 19 ods. 2 toho istého nariadenia.
V tejto situácii treba uviesť, že z bodov 30 až 61 rozsudku zo 7. júna 2016, Ghezelbash (C‑63/15), vyplýva, že článok 27 ods. 1 nariadenia č. 604/2013 v spojení s odôvodnením 19 tohto nariadenia dáva žiadateľovi o azyl právo na účinný opravný prostriedok proti rozhodnutiu o jeho odovzdaní, ktorý sa môže týkať najmä preskúmania uplatnenia tohto nariadenia a ktorý teda môže viesť k spochybneniu zodpovednosti členského štátu, aj keď neexistujú systémové nedostatky v azylovom konaní a podmienkach pre prijímanie žiadateľov o azyl v tomto členskom štáte, ktoré by so sebou niesli riziko neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania v zmysle článku 4 Charty základných práv Európskej únie.
Okrem toho, aj keď uplatnenie nariadenia č. 604/2013 spočíva najmä na postupe určenia zodpovedného členského štátu na základe kritérií uvedených v kapitole III tohto nariadenia (rozsudok zo 7. júna 2016, Ghezelbash, C‑63/15, bod 41), treba zdôrazniť, že pravidlo uvedené v článku 19 ods. 2 druhom pododseku tohto nariadenia stanovuje rámec, v ktorom sa má uskutočniť tento postup, ak dotknutý štátny príslušník tretej krajiny po podaní prvej žiadosti o azyl v jednom členskom štáte opustil územie členských štátov na viac než tri mesiace predtým, než podal novú žiadosť o azyl v inom členskom štáte.
Ako už totiž bolo uvedené v bode 17 tohto rozsudku, z tohto ustanovenia vyplýva, že v takejto situácii je členský štát, v ktorom bola podaná nová žiadosť o azyl, povinný riadne viesť proces určenia členského štátu zodpovedného za preskúmanie tejto novej žiadosti.
Tento nový proces určenia sa odlišuje od procesu, ktorý pôvodne viedol členský štát, v ktorom bola podaná prvá žiadosť o azyl, a môže viesť k určeniu nového zodpovedného členského štátu na základe kritérií stanovených v kapitole III nariadenia č. 604/2013.
Súd, na ktorý bolo podané odvolanie proti rozhodnutiu o odovzdaním, preto musí mať možnosť preskúmať tvrdenia žiadateľa o azyl, ktorý sa odvoláva na porušenie pravidla uvedeného v článku 19 ods. 2 druhom pododseku uvedeného nariadenia, aby sa zaručilo, že napadnuté rozhodnutie o odovzdaní bolo prijaté v nadväznosti na správne uplatnenie procesu určenia zodpovedného členského štátu stanoveného týmto nariadením.
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené úvahy treba na prvú otázku odpovedať tak, že článok 27 ods. 1 nariadenia č. 604/2013 v spojení s odôvodnením 19 tohto nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že v takej situácii, akou je situácia v konaní vo veci samej, môže žiadateľ o azyl v rámci odvolania proti rozhodnutiu o jeho odovzdaní namietať porušenie pravidla stanoveného v článku 19 ods. 2 druhom pododseku tohto nariadenia.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (veľká komora) rozhodol takto:

1.
Článok 19 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 604/2013 z 26. júna 2013, ktorým sa stanovujú kritériá a mechanizmy na určenie členského štátu zodpovedného za posúdenie žiadosti o medzinárodnú ochranu podanej štátnym príslušníkom tretej krajiny alebo osobou bez štátnej príslušnosti v jednom z členských štátov, sa má vykladať v tom zmysle, že toto ustanovenie, a najmä jeho druhý pododsek, je uplatniteľné na štátneho príslušníka tretej krajiny, ktorý podal prvú žiadosť o azyl v jednom členskom štáte, a potom doložil, že opustil územie členských štátov na viac než tri mesiace predtým, než podal novú žiadosť o azyl v inom členskom štáte.

2.
Článok 27 ods. 1 nariadenia č. 604/2013 v spojení s odôvodnením 19 tohto nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že v takej situácii, akou je situácia v konaní vo veci samej, môže žiadateľ o azyl v rámci odvolania proti rozhodnutiu o jeho odovzdaní namietať porušenie pravidla stanoveného v článku 19 ods. 2 druhom pododseku tohto nariadenia.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: švédčina.