CELEX: 62017CJ0558
Apeliacinis skundas
Viešoji tarnyba
Europos investicijų banko (EIB) personalas
Seksualinis priekabiavimas
Tyrimas pagal „Dignity at work“ programą
Skundo dėl priekabiavimo atmetimas
Prašymas panaikinti EIB pirmininko sprendimą atmesti skundą
Žalos atlyginimas

Apeliaciniu skundu OZ prašo panaikinti 2017 m. liepos 13 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą OZ / EIB (
T‑607/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:495
; toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo tas teismas atmetė jos ieškinį, kuriame prašoma, pirma, panaikinti 2015 m. rugsėjo 14 d. Europos investicijų banko (EIB) tyrimo komiteto ataskaitą ir 2015 m. spalio 16 d. EIB pirmininko sprendimą netenkinti jos skundo dėl seksualinio priekabiavimo (toliau – ginčijamas sprendimas) ir, antra, atlyginti žalą, kurią ji patyrė dėl šios ataskaitos ir to sprendimo.
Teisinis pagrindas
Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatai
Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatai buvo priimti 1968 m. vasario 29 d. Tarybos reglamentu (EEB, Euratomas, EAPB) Nr. 259/68, nustatančiu Europos Bendrijų pareigūnų tarnybos nuostatus ir kitų Europos Bendrijų tarnautojų įdarbinimo sąlygas bei Komisijos pareigūnams laikinai taikomas specialias priemones (
OL L 56, 1968, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 2 t., p. 5).
Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų, iš dalies pakeistų 2013 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES, Euratomas) Nr. 1023/2013 (
OL L 287, 2013, p. 15
), 24 straipsnio pirmoje pastraipoje nustatyta:
„Sąjunga padeda visiems pareigūnams, ypač ieškiniuose dėl bet kurio asmens [imantis veiksmų prieš asmenį], kuris grasina, įžeidinėja arba šmeižia ar išreiškia savo pyktį, arba kenkia asmeniui ar turtui, kuris, atsižvelgiant į jo postą ar pareigas, priklauso nuo jo arba jo šeimos nario [kėsinasi į asmenį ar turtą, jeigu šie veiksmai nukreipti prieš pareigūną ar jo šeimos narius dėl pareigūno statuso ar pareigų].“
EIB personalo reglamentas
1960 m. balandžio 20 d. EIB direktorių valdybos priimto Europos investicijų banko personalo reglamento su pakeitimais, padarytais 2013 m. birželio 4 d. EIB direktorių valdybos sprendimu ir įsigaliojusiais 2013 m. liepos 1 d., 41 straipsnyje numatyta:
„Visus individualius ginčus tarp Banko ir jo personalo narių nagrinėja Europos Sąjungos Teisingumo Teismas. Bet koks Banko personalo narių ieškinys dėl jų nenaudai Banko patvirtintos priemonės turi būti pareikštas per tris mėnesius.
Be to, kad yra galimybė pareikšti ieškinį <…> Teisingumo Teisme, dar prieš jį pareiškiant, visiems ginčams turi būti taikoma taikinimo procedūra Banko taikinimo komitete, išskyrus ginčus, kilusius dėl 38 straipsnyje numatytų priemonių įgyvendinimo.
Prašymas dėl taikinimo turi būti pateiktas per tris mėnesius [nuo to momento, kai] susiklostė faktinės aplinkybės arba buvo pranešta apie ginčijamą priemonę. <…>“
EIB asmens orumo darbe gerbimo politika
2003 m. lapkričio 18 d. EIB patvirtintose Asmens orumo darbe gerbimo politikos (toliau – orumo darbe politika) vidaus nuostatose numatyta:
„Tyrimo procedūra
<…>
Tyrimo procedūra vykdoma pagal šias nuostatas:
<…>
–
sudaromas tyrimo komitetas iš trijų nepriklausomų asmenų <…>,
–
tyrimo komitetas surengia tam tikrą skaičių apklausų, kad būtų atskirai apklaustos abi šalys ir jų galimi liudytojai, taip pat bet koks kitas asmuo, kurį komitetas nori apklausti,
–
abi šalys turi teisę būti išklausytos tyrimo komiteto,
–
abi šalys turi teisę būti atstovaujamos arba lydimos,
–
pasibaigus tyrimo komiteto surengtoms apklausoms ir svarstymams šis komitetas pateikia rekomendaciją pirmininkui,
–
pirmininkas priima sprendimą dėl taikytinų priemonių.
Tyrimo komiteto užduotys ir sudėtis
Komiteto sudėtis turi užtikrinti, kad bus atliktas objektyvus ir nepriklausomas tyrimas dėl vieno ar kelių įvykių ir pateikta rekomendacija pirmininkui dėl sprendimo.
<…>
Procedūra
<…>
2. Žmogiškųjų išteklių departamento direktorius (toliau – ŽIDD), gavęs personalo atstovų pritarimą, pasiūlo pirmininkui komiteto sudėtį ir nustato tyrimo pradžios datą – ne vėliau kaip per 30 kalendorinių dienų nuo skundo gavimo dienos.
3. ŽIDD nedelsdamas patvirtina atitinkamo tarnautojo rašto gavimą ir patvirtina tyrimo procedūros pradžią.
4. Gavęs skundą pateikusio asmens aiškinamąjį raštą ŽIDD:
<…>
d)
nurodo, kad tyrimas bus pradėtas per 30 kalendorinių dienų po oficialios skundo pateikimo ŽIDD datos, kad abiem šalims bus pranešta apie jų individualios apklausos datą, laiką ir vietą, apie jų teisę būti atstovaujamoms arba lydimoms ir apie komiteto sudėtį.
<…>
Apklausa
Apklausos tikslas – objektyviai nustatyti, kas įvyko, ir surinkti faktus, kurie padės parengti motyvuotą rekomendaciją. Šalys neturi teisės užduoti klausimų viena kitai, nes apklausiamos atskirai. Jos neprivalo kartoti jas slegiančių ar joms nemalonių detalių, jei tai nėra neišvengiamai būtina. Visoms tyrime ir apklausose dalyvaujančioms šalims, įskaitant padėjėjus ir liudytojus, primenama, kad jos turi laikytis konfidencialumo pareigos.
<…> Komitetas turi teisę spręsti, koks veikimo būdas yra tinkamas. Paprastai apklausa organizuojama kaip atskiri pokalbiai, kurie išdėstomi tokia tvarka:
–
visų pirma – skundą pateikęs asmuo,
–
skundą pateikusio asmens galimi nurodyti liudytojai,
–
tariamas priekabiautojas,
–
tariamo priekabiautojo galimi nurodyti liudytojai,
–
jei komitetas mano, kad tai būtina, abi šalys gali būti iš naujo pakviestos į atskiras apklausas.
Prireikus komitetas taip pat gali iš naujo apklausti procedūroje dalyvaujančius asmenis ir gali apklausti kitus personalo narius arba paprašyti pateikti informacijos ar dokumentų kopijas, jei visi komiteto nariai mano, kad tai pagrįsta ir naudinga. Iškilus abejonių, pirmininkas galutinai sprendžia dėl klausimų, susijusių su galimybe susipažinti su bylomis ir informacija, arba dėl kitų tyrimo metodų, prireikus – pasikonsultavęs su asmeniu, atsakingu už asmens duomenų apsaugą. Komitetas praneša skundą pateikusiam asmeniui apie papildomas tyrimo priemones.
Tyrimo rezultatas
Kai išklausomos visos šalys ir atliekami visi galimi reikalingi tyrimai, komitetas turi turėti galimybę posėdžiauti ir pasiūlyti motyvuotą rekomendaciją. Komitetas neturi sprendimų priėmimo galios. Komitetas gali teikti tokias įvairias rekomendacijas:
Komitetas gali teikti tokias įvairias rekomendacijas:
–
nutraukti bylą, kai abi šalys išsiaiškino situaciją ir buvo rastas sprendimas ateičiai, priimtinas abiem šalims,
–
pripažinti, kad byla yra susijusi ne su bauginimu ar priekabiavimu, o su darbo konfliktu, kuris turi būti išsamiau išnagrinėtas arba turi būti imtasi kitų veiksmų,
–
atmesti skundą,
–
taikyti būtinas priemones tuo atveju, kai komitetas įrodo, kad skundas yra nepagrįstas ir laikytinas piktnaudžiavimu,
–
pradėti drausminę procedūrą.
Rašytinė komiteto rekomendacija parengiama per penkias dienas nuo tyrimo pabaigos ir siunčiama Pirmininkui, kad jis priimtų sprendimą dėl taikytinų priemonių.
Pirmininko sprendimas
Ne vėliau nei per penkias darbo dienas po komiteto rekomendacijos išsiuntimo pirmininkui abiem šalims raštu pranešama apie motyvuotą pirmininko sprendimą, prie kurio pridedama komiteto rekomendacija.“
Ginčo aplinkybės
2008 m. gruodžio 1 d. OZ buvo įdarbinta EIB.
2009 m. pabaigoje F. dirbo viename iš EIB direktoratų, kuriame ėjo personalo koordinatoriaus pareigas ir kuriame dirbo ir OZ.
2012 m. rugsėjo 16 d. OZ parėjo dirbti į kitas pareigas.
2014 m. sausio mėn. OZ nurodė savo padalinio vadovui, kad šis perėjimas dirbti į kitas pareigas buvo susijęs su F. seksualiniu priekabiavimu, kurį ji teigia patyrusi nuo 2011 m.
2015 m. gegužės 20 d. OZ EIB personalo direktorato generaliniam direktoriui padavė skundą, kuriame teigė, kad buvo F. seksualinio priekabiavimo auka.
2015 m. birželio 18 d. šis generalinis direktorius pranešė OZ, kad gavus jos skundą vykdant orumo darbe politiką buvo pradėta oficiali tyrimo procedūra (toliau – tyrimo procedūra).
2015 m. birželio 19 d. EIB pirmininkas patvirtinto pasiūlymą dėl tyrimo procedūros komiteto (toliau – tyrimo komitetas) sudėties.
2015 m. birželio 26 d. buvo oficialiai paskirtas tyrimo komitetas ir OZ buvo pranešta, kad apklausos bus surengtos tų pačių metų liepos 20 d.
2015 m. rugsėjo 17 d. tyrimo komitetas pateikė savo ataskaitą EIB pirmininkui (toliau – tyrimo komiteto ataskaita), kurioje buvo pateiktos jo motyvuotos rekomendacijos.
Savo ataskaitoje tyrimo komitetas taip išdėstė tyrimo rezultatus: OZ kaltinimai negalėjo būti patvirtinti, nes nebuvo liudytojų, dalyvavusių atliekant nurodytus veiksmus. Atvirkščiai, visi liudytojai sutiko, kad reikėtų susirūpinti OZ sveikata. Ji išgyveno skausmingą išsiskyrimą su savo buvusiu partneriu ir neteko daug svorio. Be to, OZ nekantravo gauti paaukštinimą ir buvo linkusi manipuliuoti, dėl to ji galėjo kenkti kitiems asmenims. Taip pat ji sunkiai priimdavo bet kokią kritiką. Galiausiai komitetas rekomendavo OZ išmokti geriau dirbti komandoje ir atgauti pozityvų požiūrį.
2015 m. spalio 16 d. EIB pirmininkas, remdamasis tyrimo komiteto rekomendacijomis, priėmė ginčijamą sprendimą; prie minėto sprendimo buvo pridėta tyrimo komiteto ataskaita.
EIB pirmininkas, jau priėmęs ginčijamą sprendimą, dar paprašė tyrimo komiteto paaiškinimų dėl galimos drausminės procedūros pradėjimo. Šis komitetas savo galutines pastabas pateikė 2016 m. sausio 12 d. Paskui apeliantė pateikė prašymą dėl taikinimo pagal iš dalies pakeisto EIB personalo reglamento 41 straipsnį.
2016 m. birželio 29 d., remdamasis 2016 m. balandžio 22 d. taikinimo komiteto išvadomis, EIB pirmininkas konstatavo, kad taikinimo procedūra buvo nesėkminga.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
2016 m. liepos 22 d. Tarnautojų teismo kanceliarija gavo ieškovės ieškinį, iš pradžių užregistruotą numeriu F‑37/16.
Pagal 2016 m. liepos 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) Nr. 2016/1192 dėl jurisdikcijos perdavimo Bendrajam Teismui kaip pirmajai instancijai spręsti Europos Sąjungos ir jos tarnautojų ginčus (
OL L 200, 2016, p. 137
) 3 straipsnį ši byla buvo perduota Bendrajam Teismui tos stadijos, kurios ji buvo 2016 m. rugpjūčio 31 d. Ši byla užregistruota numeriu T‑607/16.
OZ Bendrojo Teismo prašė:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą ir tyrimo komiteto ataskaitą (taip pat išbraukti tam tikras aplinkybes iš šios ataskaitos),
–
įpareigoti EIB sumokėti jai 20000 EUR sumą kaip kompensaciją už patirtą neturtinę žalą,
–
įpareigoti EIB jai pervesti 977 EUR (įskaitant pridėtinės vertės mokestį (PVM)) ir sumokėti 5850 EUR sumą medicininėms išlaidoms, atsiradusioms dėl minėtos žalos, padengti,
–
įpareigoti EIB padengti išlaidas, susijusias su šiuo procesu, kurias sudaro 35100 EUR (įskaitant PVM), ir
–
grąžinti šią bylą EIB tam, kad būtų atnaujintas procesas dėl orumo darbe gerbimo ir jo pirmininkas galėtų priimti naują sprendimą, formuluojamą taip, kaip reikalavo ieškovė.
Grįsdama savo ieškinį OZ iš esmės nurodė du pagrindus.
Ieškinio pirmasis pagrindas buvo grindžiamas tyrimo procedūros taisyklių ir apeliantės procesinių teisių pagal 1950 m. lapkričio 4 d. Romoje pasirašytos Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos (toliau – EŽTK) 6 straipsnį ir Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos (toliau – Chartija) 47 straipsnį pažeidimu, nes nebuvo paisyta kelių tyrimo procedūros etapų.
Ieškinio antrasis pagrindas buvo susijęs su EŽTK 8 straipsnio ir Chartijos 7 straipsnio pažeidimu, nes tyrimo komiteto ataskaita ir EIB pirmininko sprendimas buvo grindžiami informacija, susijusia su apeliantės privačiu gyvenimu, visų pirma – su jos psichine sveikata, ir ši informacija neturėjo reikšmės atsižvelgiant į tyrimo dalyką.
2017 m. liepos 13 d. Bendrasis Teismas priėmė skundžiamą sprendimą, kuriuo atmetė OZ ieškinį ir priteisė iš jos bylinėjimosi išlaidas.
Savo sprendime Bendrasis Teismas visiškai atmetė apeliantės reikalavimus dėl žalos atlyginimo, nes manė, kad nė vienas iš jos nurodytų kaltinimų nebuvo neteisėtas veiksmas, kuriuo galėtų būti kaltinamas EIB. Be to, kadangi apeliantė tvirtino, kad tariami neteisėti veiksmai, kuriuos ji nurodė siekdama pagrįsti reikalavimus dėl panaikinimo, atitiko veiksmus, kuriais kaltinamas EIB pateikiant jos reikalavimus dėl žalos atlyginimo, Bendrasis Teismas nusprendė, kad taip pat reikėjo atmesti minėtus reikalavimus dėl panaikinimo ir todėl visą ieškinį.
Apeliacinės bylos šalių reikalavimai
Apeliaciniame skunde OZ Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti visą skundžiamą sprendimą,
–
panaikinti ginčijamą sprendimą ir EIB tyrimo komiteto ataskaitą,
–
nurodyti EIB atlyginti dėl padarytos žalos apeliantės patirtas medicinines išlaidas, šiuo metu sudarančias 977 EUR (įskaitant PVM) sumą ir 5850 EUR sumą, kaip būsimas medicinines išlaidas,
–
nurodyti EIB išmokėti apeliantei 20000 EUR patirtos neturtinės žalos atlyginimą,
–
nurodyti EIB padengti bylinėjimosi išlaidas šiame procese, kurios sudaro 35100 EUR (įskaitant PVM),
–
nurodyti EIB padengti dėl apeliacinio proceso ir proceso Bendrajame Teisme patirtas bylinėjimosi išlaidas ir
–
grąžinti bylą, kad EIB iš naujo pradėtų procedūrą pagal orumo darbe politikos nuostatas ir (arba) kad būtų priimtas naujas EIB pirmininko sprendimas, suformuluotas taip, kaip reikalauja apeliantė.
EIB Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą,
–
priteisti iš apeliantės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl priimtinumo
Reikia pažymėti, kad apeliantė Teisingumo Teismo prašo, be kita ko, šią bylą grąžinti EIB, kad būtų iš naujo pradėta tyrimo procedūra ir kad būtų priimtas naujas EIB pirmininko sprendimas, formuluojamas taip, kaip reikalauja apeliantė.
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad apeliantė nenurodė jokio šią reikalavimų dalį patvirtinančio pagrindo. Apeliacinis skundas taip pat negali lemti aiškinimo, kad jame pateiktas samprotavimas galėtų būti suprantamas kaip prieš skundžiamą sprendimą nukreiptas pagrindas ar argumentai.
Todėl ši reikalavimų dalis yra nepriimtina.
Be to, EIB mano, kad visas apeliacinis skundas yra nepriimtinas, nes, pirma, jame nedaroma nuoroda į jokį konkretų skundžiamo sprendimo punktą ir, antra, apeliantė tik pakartoja argumentus, jau pateiktus savo ieškinyje pirmojoje instancijoje.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją iš, be kita ko, Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punkto ir 169 straipsnio 2 dalies išplaukia, kad apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodytos sprendimo, kurį prašoma panaikinti, dalys ir teisiniai argumentai, kuriais paremtas šis prašymas. Apeliacinis skundas, kuriame tik pakartojami ar pažodžiui atpasakojami Bendrajame Teisme pateikti pagrindai ir argumentai, neatitinka iš šių nuostatų kylančių motyvavimo reikalavimų (šiuo klausimu žr. 2017 m. gegužės 17 d. Sprendimo Portugalija / Komisija,
C‑338/16 P
,
EU:C:2017:382
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją, taip pat 2017 m. gruodžio 20 d. Sprendimo Comunidad Autónoma de Galicia ir Retegal / Komisija,
C‑70/16 P
,
EU:C:2017:1002
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Tačiau, jeigu apeliantas ginčija tai, kaip Bendrasis Teismas išaiškino ar taikė Sąjungos teisę, pirmojoje instancijoje nagrinėti teisės klausimai gali būti iš naujo keliami per apeliacinį procesą. Iš tiesų, jeigu apeliantas negalėtų taip grįsti apeliacinio skundo Bendrajame Teisme naudotais ieškinio pagrindais ir argumentais, apeliacinis procesas netektų dalies prasmės (2017 m. gegužės 17 d. Sprendimo Portugalija / Komisija,
C‑338/16 P
,
EU:C:2017:382
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Šiuo atveju, priešingai, nei tvirtina EIB, apeliaciniame skunde nėra vien pakartojami pirmojoje instancijoje nurodyti argumentai. Jie faktiškai yra nukreipti prieš skundžiamo sprendimo motyvavimą, nes jis yra skundžiamas dėl pagrindinių teisių, kuriomis remiasi apeliantė, laikymosi ir todėl leidžia Teisingumo Teismui atlikti savo kontrolę. Be to, priešingai, nei tvirtina EIB, apeliaciniame skunde nurodomi ginčijami skundžiamo sprendimo punktai.
Todėl apeliacinis skundas yra priimtinas, išskyrus šio sprendimo 29 punkte nurodytą reikalavimų dalį.
Dėl esmės
Apeliaciniam skundui pagrįsti apeliantė nurodo tris pagrindus, grindžiamus, pirma, Chartijos 47 straipsnio ir EŽTK 6 straipsnio pažeidimu, antra, Chartijos 7 straipsnio ir EŽTK 8 straipsnio pažeidimu ir, trečia, atsisakymu vykdyti teisingumą.
Visų pirma reikia priminti, kad Sąjungai, kiek ji nėra EŽTK šalis, negali kilti atsakomybė pagal ją. Vis dėlto iš Chartijos 52 straipsnio 3 dalies matyti, kad Chartijoje garantuojamų teisių prasmė ir apimtis yra tokie patys, kaip ir suteikiami pagal atitinkamus EŽTK straipsnius.
Šiomis sąlygomis reikia išnagrinėti pirmąjį–trečiąjį pagrindus vien Chartijos nuostatų atžvilgiu.
Dėl apeliacinio skundo pirmojo pagrindo, grindžiamo Chartijos 47 straipsnio pažeidimu
Šalių argumentai
Apeliacinio skundo pirmuoju pagrindu, kurį sudaro keturios dalys, apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad jis, pirma, klaidingai nustatė jos turimų procesinių teisių apimtį, antra, neatsižvelgė į pasekmes, išplaukiančias iš tyrimo procedūros terminų nesilaikymo, trečia, klaidingai įvertino, jog tyrimo komiteto sudėtis yra tinkama, ir, ketvirta, atmetė jos argumentus, kuriuo keliamas klausimas dėl jos skundo konfidencialaus nagrinėjimo.
Šio pirmojo pagrindo pirma dalimi, grindžiama klaidingu jos procesinių teisių apimties nustatymu, apeliantė iš esmės kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad jis skundžiamo sprendimo 52–54 punktuose pažeidė teisės į teisingą procesą principus, visų pirma rungimosi ir šalių procesinio lygiateisiškumo principus, nes manė, kad nėra neteisėta tyrimo komitetui neleisti jai susipažinti su priekabiavimu kaltinamo asmens ir įvairių per tyrimą išklausytų liudytojų paaiškinimais, taip pat pateikti savo poziciją dėl šių paaiškinimų, kurie buvo sprendimo atmesti jos skundą pagrindas, nors apeliantės paaiškinimai tam asmeniui buvo pateikti santraukos forma, kad jis galėtų pateikti savo komentarus.
Antra, apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą padarius teisės klaidą, nes jis manė, kad tyrimo komitetas neprivalėjo sušaukti visų tyrime nurodytų liudytojų.
Trečia, apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą padarius teisės klaidą, nes jis nusprendė, kad tai, jog minėtas komitetas atmetė jos pateiktas medicinines išvadas, yra teisėta.
EIB ginčija šių argumentų pagrįstumą ir iš esmės visų pirma tvirtina, kad šalių procesinio lygiateisiškumo principas taikytinas tik kai šalys dalyvauja teisminiame procese. Orumo darbe politikos nuostatuose numatyta procedūra yra administracinė procedūra. Vis dėlto Bendrasis Teismas tinkamai nusprendė, kad asmuo, kuris skundžiasi, ir asmens, kuris yra kaltinamas priekabiavimu, statusas nėra panašus ir kad todėl atitinkamos procesinės teisės yra skirtingos.
Be to, EIB mano, kad kadangi procedūra tyrimo komitete nėra teisminio pobūdžio, jokia nuostata nereikalaujama, kad šis komitetas cituotų konkrečius liudytojus ar informuotų juos pakviesti prašiusią šalį, kad jie nėra pasiekiami.
Galiausiai, kalbant apie apeliantės pateiktas medicinines išvadas, EIB nurodo įrodomosios vertės nebuvimą, nes gydytojai nebuvo tiesiogiai susipažinę su faktinėmis aplinkybėmis, bet paprasčiausiai rėmėsi apeliantės žodžiais.
Teisingumo Teismo vertinimas
Reikia pažymėti, kad apeliantė klaidingai manė, jog tyrimo komitetas, kuris pateikia nuomonę, kuria remiasi EIB pirmininkas, taip pat pastarasis yra organai, kurie gali būti prilygti „teismui“, kaip tai suprantama pagal Chartijos 47 straipsnį.
Iš tiesų neginčijama, kad nei tyrimo komitetas, kuris yra
ad hoc
instancija ir kurio narius skiria ir, atlikęs tyrimą, neįpareigojančias rekomendacijas pateikia EIB pirmininkas, nei EIB pirmininkas netenkina įvairių kriterijų, kuriuos Teisingumo Teismas patikslino savo jurisprudencijoje, apibrėždamas sąvoką „teismas“, kaip jis suprantamas pagal Chartijos 47 straipsnį (dėl sąvokos „teismas“ žr., be kita ko, 2018 m. vasario 27 d. Sprendimo Associação Sindical dos Juízes Portugueses,
C‑64/16
,
EU:C:2018:117
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Todėl jis neturėtų būti nei individualiai, nei kolektyviai laikomas „pagal įstatymą įsteigtu teismu“, kaip tai suprantama pagal šį 47 straipsnį.
Iš to darytina išvada, kad šiuo atveju Chartijos 47 straipsnis netaikytinas ir kad todėl apeliantė, grįsdama savo pirmojo pagrindo pirmą dalį, negali remtis šio straipsnio pažeidimu.
Vis dėlto, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 52 ir 53 punktų, Bendrasis Teismas nurodė, kad vykstant procesui, kaip antai nagrinėjamam pagrindinėje byloje, tariama priekabiavimo auka gali remtis teise būti išklausytai, remiantis gero administravimo principu.
Iš tiesų Chartijos 41 straipsnio „Teisė į gerą administravimą“ 1 dalyje nustatyta, kad kiekvienas asmuo turi teisę į tai, kad Sąjungos institucijos, įstaigos ir organai jo reikalus tvarkytų nešališkai, teisingai ir per kiek įmanomai trumpesnį laiką.
Be to, šio 41 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad ši teisė apima, be kita ko, kiekvieno asmens teisę būti išklausytam prieš taikant bet kokią individualią jam nepalankią priemonę, kiekvieno asmens teisę susipažinti su savo byla, laikantis teisėto konfidencialumo ir profesinio bei verslo slaptumo, ir administracijos pareigą pagrįsti savo sprendimus.
Kitaip tariant, teisė būti išklausytam bet kuriam asmeniui užtikrina galimybę vykstant administracinei procedūrai iki sprendimo, galinčio neigiamai paveikti jo interesus, priėmimo tinkamai ir veiksmingai pareikšti savo nuomonę (žr., be kita ko, 2012 m. lapkričio 22 d. Sprendimo M.,
C‑277/11
,
EU:C:2012:744
,
punktą ir 2014 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Boudjlida,
C‑249/13
,
EU:C:2014:2431
,
punktą).
Todėl Teisingumo Teismas turi patikrinti, ar Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamo sprendimo 54 punkte nusprendė, kad tyrimo komitetas nepadarė jokio pažeidimo, kiek tai susiję su teise būti išklausytam remiantis gero administravimo principu.
Šiuo klausimu reikia manyti, kad ginčijamas sprendimas, kiek juo buvo atmestas apeliantės skundas, yra jos atžvilgiu priimta individuali jai nepalanki priemonė, kaip tai suprantama pagal Chartijos 41 straipsnio 2 dalį.
Iš to darytina išvada, kad tyrimo komitetas, prieš pateikdamas rekomendacijas EIB pirmininkui, ir bet kuriuo atveju pastarasis, prieš priimdamas apeliantei nepalankų sprendimą, privalo gerbti jos, kaip skundą pateikusio asmens, teisę būti išklausytai.
Konkrečiai kalbant, apeliantė turėjo teisę gauti bent jau asmens, kaltinamo priekabiavimu, ir įvairių liudytojų paaiškinimų santrauką, kad galėtų veiksmingai pateikti savo pastabas, nes šiuos paaiškinimus naudojo tyrimo komitetas savo ataskaitoje, formuluodamas rekomendacijas EIB pirmininkui, kuriomis pastarasis grindė ginčijamą sprendimą; pateikiant šią santrauką prireikus turi būti laikomasi teisėtų konfidencialumo reikalavimų.
Šioje byloje neginčijama, kad apeliantė buvo išklausyta tik tyrimo procedūros pradžioje. Tačiau ji nebuvo išklausyta nei prieš tyrimo komitetui pateikiant savo rekomendacijas EIB pirmininkui, nei prieš EIB pirmininkui priimant ginčijamą sprendimą.
Iš to darytina išvada, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nekonstatavo, kad iš Chartijos 41 straipsnio išplaukiantiems reikalavimams prieštarauja tai, kad apeliantei nebuvo pateikta bent asmens, kuris kaltinamas priekabiavimu, ir įvairių liudytojų paaiškinimų santrauka ir kad ji negalėjo būti išklausyta dėl šių paaiškinimų, todėl ji negalėjo veiksmingai suformuluoti pastabų dėl jų turinio prieš tyrimo komitetui perduodant savo rekomendacijas EIB pirmininkui ir bet kuriuo atveju prieš EIB pirmininkui priimant jai nepalankų ginčijamą sprendimą.
Nesant būtinybės nagrinėti kitų apeliantės pirmojo pagrindo pirmoje dalyje ir kitose šio pagrindo dalyse pateiktų argumentų, reikia panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo buvo atmesti apeliantės reikalavimai dėl žalos atlyginimo, susiję su EIB atsakomybe dėl tariamų pažeidimų, padarytų vykdant tyrimo procedūrą, kurie apima apeliantės teisės, kad jos byla būtų išnagrinėta teisingai, pažeidimą ir išvadas dėl šio ieškinio atmetimo.
Dėl apeliacinio skundo antrojo ir trečiojo pagrindų, grindžiamų Chartijos 7 straipsnio pažeidimu
Apeliacinio skundo antrasis pagrindas grindžiamas teisės klaida, kurią Bendrasis Teismas padarė, kai nusprendė, kad tyrimo komitetas, savo tyrimo ataskaitoje palikdamas tam tikras apeliantės privataus gyvenimo aplinkybes, nepažeidė Chartijos 7 straipsnio. Trečiasis pagrindas grindžiamas tuo, kad taip Bendrasis Teismas taip pat atsisakė vykdyti teisingumą.
Kadangi šie du apeliacinio skundo pagrindai grindžiami argumentais, kurie iš dalies sutampa, reikia juos nagrinėti kartu.
Šalių argumentai
Apeliantė iš esmės nurodo teisės klaidą, kurią Bendrasis Teismas padarė aiškindamas Chartijos 7 straipsnį, kiek tai susiję su teise gerbti privatų gyvenimą, nes jis klaidingai manė, kad EIB nepadarė pažeidimo, kai tyrimo komiteto ataskaitoje ir ginčijamame sprendime neišbraukė su jos privačiu gyvenimu susijusių aplinkybių, kurios yra perteklinės, neturi reikšmės ir nepriskirtinos tyrimo komiteto kompetencijos taikymo sričiai. Šiuo klausimu apeliantė nurodo, be kita ko, tai, kad šioje ataskaitoje minimi jos komplikuoti santykiai su tuometiniu jos padalinio vadovu, jos negebėjimas priimti bet kokios formos kritikos, jos nekantrumas kilti karjeros laiptais; šios aplinkybės, jos nuomone, nėra tiesiogiai būtinos siekiant nustatyti, ar ji buvo seksualinio priekabiavimo auka. Be to, ji teigia, kad šie komentarai kenkia jos sveikatai, kaip tai aiškiai matyti iš jos naujos medicininės išvados.
EIB ginčija visus šiuos kaltinimus.
Teisingumo Teismo vertinimas
Chartijos 7 straipsnyje garantuojama teisė, kad būtų gerbiamas privatus gyvenimas, nėra absoliuti. Šiai teisei gali būti taikomi apribojimai, kaip antai nagrinėjami šioje byloje, su sąlyga, kad jie veiksmingai atitinka Sąjungos siekiamo bendrojo intereso tikslus ir kad jie siekiamo tikslo atžvilgiu nėra neproporcingas įsikišimas.
Šiuo klausimu neneigiama, kad ginčijama procedūra atitinka bendrojo intereso tikslą, t. y. nustatyti galimo priekabiavimo, visų pirma seksualinio, praktiką, kuri kenkia žmogaus orumui.
Todėl reikia išnagrinėti, ar apeliantės privačiam gyvenimui priskirtinų aplinkybių, tariamai perteklinių ir nereikšmingų, įtraukimas į tyrimo komiteto ataskaitą ir ginčijamą sprendimą siekiamo tikslo atžvilgiu yra neproporcingas teisės, kad būtų gerbiamas privatus gyvenimas, apribojimas.
Šiuo klausimu visų pirma Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 71 punkte nurodė, kad šios įvairios aplinkybės buvo tiesioginės nuorodos į liudytojų paaiškinimus ir kad šių paaiškinimų paminėjimas leido atskleisti aplinkybes, kuriomis remdamasis tyrimo komitetas grindė savo rekomendacijas.
Be to, to sprendimo 72 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad, priešingai, nei tvirtino apeliantė, tyrimo komitetas nepateikė su jos sveikata susijusių išvadų ar teiginių, tik pakartojo liudytojų paaiškinimus. Šis komitetas iš to nepadarė jokios medicininio pobūdžio išvados.
Galiausiai minėto sprendimo 74 punkte Bendrasis Teismas nurodė, kad bet kuriuo atveju tyrimo komiteto ataskaita buvo vidaus dokumentas, skirtas tik EIB pirmininkui ir dviem suinteresuotoms šalims, todėl jis nebuvo skirtas platinti.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad neįrodyta, jog nuorodos į apeliantės asmeninio gyvenimo aplinkybes, pateiktos tyrimo komiteto ataskaitoje ir ginčijamame sprendime, yra perteklinės ar nereikšmingos.
Todėl Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos Chartijos 7 straipsnio atžvilgiu, kai nusprendė, kad minėtų aplinkybių pateikimas komiteto ataskaitoje ir tame sprendime yra neteisėti EIB veiksmai.
Trečia, kiek tai susiję su tam tikrų komentarų, susijusių su apeliantės sveikata, žalingu pobūdžiu, reikia pažymėti, kad apeliantė remiasi nauja psichoterapeuto medicinine išvada, pateikta 2016 m. liepos mėn., t. y. po tyrimo komiteto ataskaitos parengimo. Šiuo klausimu pakanka pažymėti, kad savo apeliaciniame skunde apeliantė Bendrojo Teismo nekaltina tuo, kad jis neatsižvelgė į šią medicininę išvadą.
Darytina išvada, kad apeliacinio skundo antrasis ir trečiasis pagrindai turi būti atmesti.
Dėl ieškinio Bendrajame Teisme
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmos pastraipos antrą sakinį Teisingumo Teismas gali, jei panaikina Bendrojo Teismo sprendimą, pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti.
Reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją teisės į gynybą, visų pirma teisės būti išklausytam, pažeidimas lemia pasibaigus atitinkamai administracinei procedūrai priimto sprendimo panaikinimą tik jei, nesant šio pažeidimo, šios procedūros rezultatas būtų kitoks (2013 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo G. ir R.,
C‑383/13 PPU
,
EU:C:2013:533
,
punktas ir 2014 m. liepos 3 d. Sprendimo Kamino International Logistics ir Datema Hellmann Worldwide Logistics,
C‑129/13 ir C‑130/13
,
EU:C:2014:2041
,
punktas).
Šiuo atveju reikia pažymėti, kad, kaip matyti ir iš šio sprendimo 59 punkto, Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai nekonstatavo, kad iš Chartijos 41 straipsnio išplaukiantiems reikalavimams prieštarauja tai, kad apeliantei nebuvo pateikta bent asmens, kuris kaltinamas priekabiavimu, ir įvairių liudytojų paaiškinimų santrauka ir kad ji negalėjo būti išklausyta dėl šių paaiškinimų, todėl ji negalėjo veiksmingai suformuluoti pastabų dėl jų turinio prieš tyrimo komitetui perduodant savo rekomendacijas EIB pirmininkui ir bet kuriuo atveju prieš EIB pirmininkui priimant jai nepalankų ginčijamą sprendimą.
Šis pažeidimas neišvengiamai turėjo įtakos tiek tyrimo komiteto ataskaitos, tiek ginčijamo sprendimo turiniui, todėl ši ataskaita ir šis sprendimas galėjo pagrįstai lemti kitokį rezultatą.
Vis dėlto, kadangi minėta ataskaita yra tik parengiamasis minėto sprendimo dokumentas, ji negali būti skundžiama ir negali būti panaikinta, reikia panaikinti tik ginčijamą sprendimą.
Dėl reikalavimų dėl žalos atlyginimo, nurodytų šio sprendimo 60 punkte, reikia pažymėti, pirma, kad ginčijamo sprendimo panaikinimas yra tinkamas bet kokios apeliantės šiuo atveju galimai patirtos žalos atlyginimas.
Taigi reikalavimai atlyginti šią moralinę žalą neturi dalyko, todėl dėl jų nereikia nuspręsti (šiuo klausimu žr. 1987 m. liepos 9 d. Sprendimo Hochbaum ir Rawes / Komisija,
44/85, 77/85, 294/85 ir 295/85
,
EU:C:1987:348
,
punktą).
Antra, dėl reikalavimo įpareigoti EIB sumokėti apeliantei 977 EUR (įskaitant PVM) ir preliminarią 5850 EUR sumą jos medicinos išlaidoms padengti reikia pažymėti, kad nebuvo nustatytas joks priežastinis ryšys tarp EIB padaryto pažeidimo, kuris buvo konstatuotas šio sprendimo 77 punkte, ir šių medicinos išlaidų; tai nebuvo ir tvirtinama. Iš tiesų, savo ieškinyje pirmojoje instancijoje apeliantė teigė, kad šios medicinos išlaidos yra „tiesioginė pasekmė“ seksualinio priekabiavimo, kurį ji tariamai patyrė. Be to, dėl „preliminarios“5850 EUR sumos sumokėjimo siekiant padengti apeliantės nurodytas būsimąsias medicinos išlaidas pažymėtina, kad ši reikalavimų dalis yra bet kuriuo atveju pirmalaikė, nes tokių išlaidų dar nepatirta.
Atsižvelgiant į tai reikia atmesti ankstesniame šio sprendimo punkte nurodytus reikalavimus dėl žalos atlyginimo.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra pagrįstas ir pats Teismas priima galutinį sprendimą byloje, išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
Pagal šio reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė.
Kadangi EIB iš esmės pralaimėjo bylą, be savo bylinėjimosi išlaidų, jis turi padengti OZ bylinėjimosi išlaidas, susijusias, kaip ji nurodo savo reikalavimuose, tiek su procesu pirmojoje instancijoje, tiek su apeliaciniu procesu.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:

1.
Panaikinti 2017 m. liepos 13 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą OZ / EIB (
T‑607/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:495
) tiek, kiek juo buvo atmesti, pirma, OZ ieškinyje pateikti reikalavimai dėl žalos atlyginimo, grindžiami Europos investicijų banko (EIB) atsakomybe už tariamus pažeidimus per tyrimo procedūrą, įskaitant apeliantės teisės į tai, kad jos byla būtų išnagrinėta teisingai, nepaisymą, ir, antra, tame ieškinyje pateikti reikalavimai dėl panaikinimo.

2.
Atmesti likusią apeliacinio skundo dalį.

3.
Panaikinti 2015 m. spalio 16 d. Europos investicijų banko pirmininko sprendimą netenkinti OZ pateikto skundo dėl seksualinio priekabiavimo.

4.
Atmesti likusią ieškinio dalį.

5.
Europos investicijų bankas padengia savo ir OZ pirmojoje instancijoje ir šiame apeliaciniame procese patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.