CELEX: 62014CJ0448
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Nauji maisto produktai ir nauji maisto komponentai
Reglamentas (EB) Nr. 258/97
1 straipsnio 2 dalies c punktas
Sąvoka „maisto produktai ir maisto komponentai su nauja pirmine molekulių struktūra

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1997 m. sausio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 258/97 dėl naujų maisto produktų ir naujų maisto komponentų (
OL L 43
, 1997, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 18 t., p. 244), iš dalies pakeisto 2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 596/2009 (
OL L 188, 2009, p. 14
), 1 straipsnio 2 dalies c punkto išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Davitas GmbH
ir
Stadt Aschaffenburg
(Ašafenburgo miestas, Vokietija) dėl jo sprendimo uždrausti maisto produkto, vadinamo
De Tox Forte
(toliau –
De Tox Forte
), prekybą.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamento Nr. 258/97 1 ir 2 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„1)
<…> [N]acionalinių įstatymų, susijusių su naujais maisto produktais ir maisto komponentais, skirtumai gali trukdyti laisvam maisto produktų judėjimui; <…> jie gali sukurti sąlygas nesąžiningai konkurencijai taip tiesiogiai veikdami vidaus rinkos funkcionavimą;
2)
„<…> [S]iekiant apsaugoti visuomenės sveikatą, būtina užtikrinti, kad, remiantis Bendrijos tvarka, prieš pateikiant naujus maisto produktus bei naujus maisto komponentus [Europos Sąjungos] rinkai jiems būtų taikomas bendras saugos įvertinimas; <…>“
Šio reglamento 1 straipsnis išdėstytas taip:
„Šis reglamentas skirtas naujų maisto produktų ar naujų maisto komponentų pateikimui į [Sąjungos] rinką.
2.   Šis reglamentas taikomas pateikiant į [Sąjungos] rinką iki šiol [Sąjungoje] plačiai žmonėms vartoti neskirtus maisto produktus ir maisto komponentus, skirstomus į tokias grupes:
c)
maisto produktai ir maisto komponentai su nauja ar sąmoningai modifikuota pirmine molekulių struktūra;
d)
maisto produktai ir maisto komponentai, kuriuos sudaro arba kurie yra išskirti iš mikroorganizmų, grybų ar jūros dumblių;
e)
maisto produktai ir maisto komponentai, kurie susidaro arba yra išskirti iš augalų, bei maisto komponentai, kurie yra išskirti iš gyvūnų, išskyrus maisto produktus ir maisto komponentus, kurie gaunami tradiciniais dauginimo ar auginimo būdais ir kurie per daugelį metų įsitvirtino kaip saugūs vartoti maisto produktai;
f)
maisto produktai ir maisto komponentai, kuriems buvo pritaikytas dabar nenaudojamas gamybos procesas, sukeliantis maisto produktų ar maisto komponentų sudėties ar struktūros esminius pokyčius, turinčius įtakos jų maistinei vertei, medžiagų apykaitai ar nepageidaujamų medžiagų kiekiui.
<…>“
Vokietijos teisė
2013 m. birželio 3 d.
Lebensmittel‑, Bedarfsgegenstände‑ und Futtermittelgesetzbuch
(Maisto produktų, vartojimo prekių ir pašarų kodeksas) redakcijos (BGBl. 2013 I, p. 1426), iš dalies pakeistos 2013 m. rugpjūčio 7 d. įstatymu (BGBl. 2013 I, p. 3154), 39 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Kompetentingos institucijos priima būtinus nurodymus ir imasi priemonių, kurios būtinos tam, kad būtų konstatuotas pažeidimas ar pašalintas rimtas įtarimas dėl jo, nubausta už konstatuotą pažeidimą ar užkirstas kelias pažeidimui ateityje, taip pat apsaugota nuo pavojų sveikatai ar sukčiavimo rizikos. Konkrečiai jos gali:
<…>
3.
uždrausti ar apriboti produktų gamybą, perdirbimą ar pateikimą rinkai <…>“
2000 m. vasario 14 d. paskelbtos
Verordnung zur Durchführung gemeinschaftsrechtlicher Vorschriften über neuartige Lebensmittel und Lebensmittelzutaten
(Nutarimas dėl Sąjungos teisės nuostatų, susijusių su naujais maisto produktais ir maisto komponentais, įgyvendinimo) redakcijos (BGBl. 2000 I, p. 123), iš dalies pakeistos 2008 m. gegužės 27 d. komunikatu (BGBl. 2008 I, p. 919), 3 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Asmuo, kuris yra atsakingas už produkto pateikimą rinkai, negavęs pagal vieną iš Reglamento Nr. 258/97 3 straipsnio 2 dalyje nurodytų procedūrų atitinkamo leidimo, negali pateikti rinkai maisto produktų ir maisto komponentų, kaip jie suprantami pagal Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnį, atsižvelgiant į šio reglamento 3 straipsnio 2 dalį.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Davitas
nuo 2012 m. rugpjūčio 1 d. Vokietijoje prekiavo maisto produktu
De Tox Forte
, kurio vienintelis komponentas yra klinoptilolitas – vulkaninės kilmės mineralinė medžiaga.
2013 m. sausio mėn. Ašafenburgo miestas paprašė
Bayerisches Landesamt für Gesundheit und Lebensmittelsicherheit
(Bavarijos žemės sveikatos ir maisto saugos tarnyba, Vokietija) ištirti šio produkto mėginį.
2013 m. kovo 1 d. tyrimo ataskaitoje ši tarnyba konstatavo, kad klinoptilolitas turi būti laikomas „nauju maisto produktu“, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 258/97, nes nebuvo pateikta jokių šio komponento plataus vartojimo Sąjungoje iki 1997 m. gegužės 15 d. įrodymų.
Remdamasis šia tyrimo ataskaita, 2013 m. birželio 6 d. sprendimu Ašafenburgo miestas kvalifikavo
De Tox Forte
kaip „naują maisto produktą“, kaip tai suprantama pagal šį reglamentą, nes šį produktą sudarė tik klinoptilolitas. Dėl to jis uždraudė
Davitas
pateikti jį rinkai, kol pagal minėto reglamento nuostatas bus gautas prekybos leidimas.
Davitas
pareiškė ieškinį dėl tokio sprendimo panaikinimo
Bayerisches Verwaltungsgericht Würzburg
(Bavarijos žemės Viurcburgo administracinis teismas). Šiame ieškinyje
Davitas
pripažino, kad klinoptilolitas nebuvo skirtas „plačiai“ žmonėms vartoti Sąjungoje iki 1997 m. gegužės 15 d. Tačiau ji teigė, kad šis komponentas jokiu būdu negali būti laikomas „nauju“, nes jis neatitinka Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnio 2 dalyje numatytos antros sąlygos todėl, kad nepriklauso nė prie vienos iš šios 2 dalies c–f punktuose apibrėžtų kategorijų.
Konkrečiai dėl šios 2 dalies c punkte nurodytos kategorijos
Davitas
tvirtino, kad klinoptilolitas neturi „naujos pirminės molekulių struktūros“, kaip numatyta šioje nuostatoje, nes šis komponentas egzistavo gamtoje iki 1997 m. gegužės 15 d. ir turėjo tokią pačią molekulių struktūrą kaip ir struktūra, naudojama ruošiant
De Tox Forte
.
2014 m. balandžio 23 d. sprendimu
Bayerisches Verwaltungsgericht Würzburg
(Bavarijos žemės Viurcburgo administracinis teismas) atmetė
Davitas
ieškinį motyvuodamas tuo, kad Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnio 2 dalies c punkto taikymo tikslais nėra svarbu, kad klinoptilolitas egzistavo gamtoje iki 1997 m. gegužės 15 d. ir turėjo molekulių struktūrą, panašią į medžiagos, naudojamos ruošiant
De Tox Forte
, molekulių struktūrą, nes įrodyta, kad šis komponentas tuo metu nebuvo vartojamas kaip maisto produktas.
Gavęs
Davitas
apeliacinį skundą dėl šio sprendimo,
Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
(Bavarijos žemės vyriausiasis administracinis teismas) suabejojo, kaip aiškinti Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnio 2 dalies c punktą.
Šiomis aplinkybėmis
Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
(Bavarijos žemės vyriausiasis administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar ieškovės parduodamas [
De Tox Forte
] yra maisto produktas, ar maisto komponentas, turintis naują molekulių struktūrą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnio 2 dalies c punktą?
2.
Ar norint teigiamai atsakyti į šį klausimą pakanka to, kad šis produktas, kurio sudedamoji dalis yra klinoptilolitas, iki 1997 m. gegužės 15 d. nebuvo naudojamas kaip tokios pirminės molekulių struktūros maisto produktas, ar vis dėlto reikia, kad gaminant šį produktą būtų taikoma procedūra, per kurią būtų sukurta nauja ar sąmoningai modifikuota pirminė molekulių struktūra, t. y. ar tai turi būti tokia medžiaga, kurios anksčiau nebuvo gamtoje?“
Dėl prejudicinių klausimų
Šiais klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės teiraujasi, ar Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnio 2 dalies c punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „nauja pirminė molekulių struktūra“ yra susijusi su maisto produktais ar maisto komponentais, kurie iki 1997 m. gegužės 15 d. nebuvo Sąjungoje skirti žmonėms vartoti, arba su tais maisto produktais ar maisto komponentais, kurių molekulių struktūra neegzistavo gamtoje iki tos datos.
Norint atsakyti į šį klausimą, reikia pirmiausia priminti, kad šis reglamentas skirtas naujų maisto produktų ar naujų maisto komponentų pateikimui rinkai (2005 m. birželio 9 d. sprendimų HLH Warenvertrieb ir Orthica,
C‑211/03, C‑299/03 ir C‑316/03–C‑318/03
,
EU:C:2005:370
,
punktas).
Šio reglamento 1 straipsnio 2 dalimi siekiama nustatyti jo taikymo sritį, apibrėžiant, kas laikytina naujais maisto produktais ir maisto komponentais (2005 m. birželio 9 d. Sprendimo HLH Warenvertrieb ir Orthica,
C‑211/03, C‑299/03 ir C‑316/03–C‑318/03
,
EU:C:2005:370
,
punktas ir 2009 m. sausio 15 d. Sprendimo M‑K Europa,
C‑383/07
,
EU:C:2009:8
,
punktas).
Iš paties šios nuostatos teksto matyti, kad maisto produktai ar maisto komponentai gali būti kvalifikuojami kaip „nauji“, kaip tai suprantama pagal Reglamentą Nr. 258/97, jei jie atitinka dvi kumuliacines sąlygas.
Pirma, būtina, kad šios medžiagos „nebūtų plačiai“ Sąjungoje žmonių vartotos iki 1997 m. gegužės 15 d., kada įsigaliojo šis reglamentas (šiuo klausimu žr. 2005 m. birželio 9 d. Sprendimo HLH Warenvertrieb ir Orthica,
C‑211/03, C‑299/03 ir C‑316/03–C‑318/03
,
EU:C:2005:370
,
ir
punktus).
Antra, šios medžiagos taip pat turi priklausyti prie vienos iš keturių šio reglamento 1 straipsnio 2 dalies c–f punktuose aiškiai nurodytų kategorijų.
Reikia pažymėti, kad šio 1 straipsnio 2 dalies c punkte apibrėžta kategorija, dėl kurios pateikti klausimai, apima, be kita ko, maisto produktus ir maisto komponentus su „nauja pirmine molekulių struktūra“.
Iš to matyti, kad šioje nuostatoje apibrėžta kategorija skiriasi nuo kitų Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnio 2 dalyje nurodytų kategorijų, nes joje yra pateikta bendra nuoroda į maisto produkto ar maisto komponento „pirminės molekulių struktūros“ charakteristikas, nes, pavyzdžiui, šio 1 straipsnio 2 dalies d ir e punktuose konkrečiau nurodomos ypatingos sudėties organinės medžiagos, o šio reglamento 1 straipsnio 2 dalies f punkte kalbama apie medžiagas, kurioms taikytas naujas gamybos procesas, sukeliantis maisto produktų ar maisto komponentų sudėties ar struktūros esminių pokyčių.
Remiantis tuo, darytina išvada, kad šio reglamento 1 straipsnio 2 dalies c punkte nurodyta kategorija gali apimti įvairias medžiagas, nepriklausomai nuo jų sudėties ar gamybos būdų, jei jų „pirminė molekulių struktūra“ yra nauja.
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad šios sąvokos nėra apibrėžtos Reglamente Nr. 258/97 ir jame nėra nieko pasakyta, kas leistų nuspręsti, ar šio reglamento 1 straipsnio 2 dalies c punkte nurodyta kategorija apima maisto produktus, ar maisto komponentus, kurie iki 1997 m. gegužės 15 d. nebuvo Sąjungoje skirti žmonėms vartoti, ar ji apima tik maisto produktus ir maisto komponentus, kurių pirminė molekulių struktūra buvo sukurta
ex novo
ar pakeista, palyginti su struktūra, egzistavusia gamtoje iki tos datos.
Kaip matyti iš nusistovėjusios Teisingumo Teismo praktikos, sąvokų, kurių apibrėžtis Sąjungos teisėje nepateikiama, reikšmė ir apimtis turi būti nustatoma remiantis jų įprasta reikšme bendrinėje kalboje, atsižvelgiant į kontekstą, kuriame jos vartojamos, ir teisės aktų, kuriuose jos įtvirtintos, tikslus (2015 m. birželio 24 d. Sprendimo Hotel Sava Rogaška,
C‑207/14
,
EU:C:2016:414
,
punktas ir nurodyta teismo praktika).
Šiuo atveju vien įprastinė sąvokos „nauja pirminė molekulių struktūra“ reikšmė neleidžia jos aiškinti vienareikšmiškai. Kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 30 punkte, ši sąvoka bendrinėje kalboje gali reikšti ir maiste naujai panaudotą pirminę molekulių struktūrą, ir tokią žmogaus sukurtą naują ar pakeistą struktūrą.
Taigi, siekiant išaiškinti šią sąvoką, reikia atsižvelgti į kontekstą, kuriame vartojami šie Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnio 2 dalies c punkto žodžiai, ir į šio reglamento tikslą.
Pirmiausia, kalbant apie šios nuostatos kontekstą, reikia konstatuoti, kad, kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 39 punkte, šis reglamentas yra bendrasis teisės aktas, nes jis taikomas visiems naujiems maisto produktams ar maisto komponentams, nepaisant jų pobūdžio, išskyrus kai kurias sritis, reglamentuojamas konkretiems sektoriams skirtais teisės aktais.
Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnio 2 dalies c punkto aiškinimas, pagal kurį „nauja pirminė molekulių struktūra“ yra susijusi su maisto produktais ir maisto komponentais, kurie iki 1997 m. gegužės 15 d. nebuvo Sąjungoje skirti žmonėms vartoti, yra vienintelis, atitinkantis šį kontekstą. Jei šios sąvokos būtų aiškinamos kitaip, reglamentas taptų ne bendro pobūdžio, nes toks aiškinimas lemtų tai, kad į jo taikymo sritį nepatektų, pavyzdžiui, mineralinės kilmės maisto produktai ir maisto komponentai, kurie su tokia pirmine molekulių struktūra egzistavo gamtoje iki 1997 m. gegužės 15 d., kurie nėra sudaryti iš šio reglamento 1 straipsnio 2 dalies d ir e punktuose nurodytų organinių medžiagų arba kuriems taikytas naujas gamybos procesas, kaip numatyta šio reglamento 1 straipsnio 2 dalies f punkte.
Antra, dėl Reglamento Nr. 258/97 tikslų reikia priminti, kad jis turi dvigubą tikslą, t. y. ne tik užtikrinti naujų maisto produktų vidaus rinkos funkcionavimą, bet ir apsaugoti visuomenės sveikatą nuo pavojų, kurių jie gali kelti (šiuo klausimu žr. 2009 m. sausio 15 d. Sprendimo M‑K Europa,
C‑383/07
,
EU:C:2009:8
,
punktą ir nurodytą teismo praktiką).
Dėl to šiuo reglamentu siekiama Sąjungoje nustatyti naujų maisto produktų ir naujų maisto komponentų bendrus standartus, kurie, be kita ko, pasireiškia tuo, kaip matyti iš šio reglamento 2 konstatuojamosios dalies, kad pagal Sąjungos tvarką prieš pateikiant šiuos produktus ir maisto komponentus Sąjungos rinkai jiems taikomas bendras saugos įvertinimas (2009 m. sausio 15 d. Sprendimo M‑K Europa,
C‑383/07
,
EU:C:2009:8
,
punktas).
Taigi, tik toks Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnio 2 dalies c punkto aiškinimas, pagal kurį „nauja pirminė molekulių struktūra“ apima maisto produktus ir maisto komponentus, kurie iki 1997 m. gegužės 15 d. nebuvo Sąjungoje skirti žmonėms vartoti, yra suderinamas su šiuo reglamentu siekiamais tikslais. Toks aiškinimas leidžia užtikrinti veiksmingą visuomenės sveikatos apsaugą nuo potencialių pavojų, kurių kelia nauji maisto produktai ir maisto komponentai, nes kiekvienu atveju, kai bus ketinama maiste naudoti medžiagą, kuri anksčiau nebuvo skirta žmonėms vartoti kaip maisto produktas, reikės atlikti bendrą saugos įvertinimą.
Ir atvirkščiai, jei sąvoka maisto produktai ir maisto komponentai, turintys „naują pirminę molekulių struktūrą“ apims tik tas medžiagas, kurios neegzistavo tokios pačios molekulių pirminės struktūros iki 1997 m. gegužės 15 d., visos iki šios datos egzistavusios medžiagos, kurios nebuvo skirtos žmonėms vartoti ir kurios nepriskiriamos nė prie vienos iš Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnio 2 dalies d–f punktuose nurodytų specialių kategorijų, bus automatiškai atleistos nuo šiame reglamente numatyto bendro saugos įvertinimo prieš pateikiant jas rinkai, ir tada nebus įmanoma įvertinti galimo pavojaus sveikatai.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, nagrinėdamas pagrindinę bylą, atsižvelgęs į tai, turi patikrinti, ar kompetentingos nacionalinės institucijos teisingai taikė šio reglamento 1 straipsnio 2 dalies c punktą, kai
De Tox Forte
kvalifikavo kaip „naują maisto produktą“.
Atsižvelgiant į visus šiuos svarstymus, į prejudicinius klausimus reikia atsakyti taip: Reglamento Nr. 258/97 1 straipsnio 2 dalies c punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „nauja pirminė molekulių struktūra“ yra susijusi su maisto produktais ar maisto komponentais, kurie iki 1997 m. gegužės 15 d. nebuvo Sąjungoje skirti žmonėms vartoti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

1997 m. sausio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 258/97 dėl naujų maisto produktų ir naujų maisto komponentų, paskutinį kartą iš dalies pakeisto 2009 m. birželio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 596/2009, 1 straipsnio 2 dalies c punktas turi būti aiškinamas taip, kad sąvoka „nauja pirminė molekulių struktūra“ yra susijusi su maisto produktais ar maisto komponentais, kurie iki 1997 m. gegužės 15 d. nebuvo Europos Sąjungoje skirti žmonėms vartoti.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.