CELEX: 62015CJ0273
Trimitere preliminară
Agricultură
Fondul european de orientare și garantare agricolă
Regulamentele (CE) nr. 1257/1999 și nr. 817/2004
Sprijin pentru dezvoltarea rurală
Recuperarea plăților nedatorate
Mărire peste pragul prevăzut a suprafeței declarate în perioada de angajament de cinci ani
Înlocuirea angajamentului inițial printr‑un nou angajament
Nerespectarea de către beneficiar a obligației de depunere a cererii anuale de plată a ajutorului
Reglementare națională care impune rambursarea ajutoarelor plătite pentru mai mulți ani
Principiul proporționalității
Articolele 17 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene

Cererea de decizie preliminară privește interpretarea Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente (
JO 1999, L 160, p. 80
, Ediție specială, 03/vol. 28, p. 134), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1783/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003 (
JO 2003, L 270, p. 70
, Ediție specială, 03/vol. 49, p. 246, denumit în continuare „Regulamentul nr. 1257/1999”), a Regulamentului (CE) nr. 817/2004 al Comisiei din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului nr. 1257/1999 (
JO 2004, L 153, p. 30
, rectificare în
JO 2004, L 231, p. 24
, Ediție specială, 03/vol. 57, p. 116), a Regulamentului (CE) nr. 796/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a eco‑condiționării, a modulării și a sistemului integrat de gestionare și control, prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1782/2003 al Consiliului de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori (
JO 2004, L 141, p. 18
, Ediție specială, 03/vol. 56, p. 210), precum și a articolelor 17 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene (denumită în continuare „carta”).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între ZS „Ezernieki” (denumită în continuare „Ezernieki”), exploatație agricolă, pe de o parte, și Lauku atbalsta dienests (Serviciul de Susținere a Mediului Rural, Letonia), pe de altă parte, cu privire la restituirea în totalitate a ajutoarelor pentru agromediu care i‑au fost acordate de autoritățile letone în perioada de angajament de cinci ani, ca urmare a nerespectării ansamblului condițiilor de acordare a ajutoarelor menționate.
Cadrul juridic
Dreptul Uniunii
Regulamentul nr. 1257/1999
Potrivit articolului 1 din Regulamentul nr. 1257/1999, acesta instituie cadrul sprijinului comunitar acordat pentru dezvoltarea rurală durabilă. În capitolul VI din titlul II al acestui regulament, intitulat „Agromediu și bunăstare animală”, articolul 22 prevede:
„Se acordă un ajutor pentru metodele de producție agricolă concepute pentru a proteja mediul, a conserva spațiul natural (agromediu) sau a ameliora bunăstarea animală cu scopul de a contribui la realizarea obiectivelor comunitare în materie de agricultură, mediu și bunăstarea animalelor de fermă.
[…]”
Articolul 23 din Regulamentul nr. 1257/1999 prevede:
„(1)   Se acordă un ajutor agricultorilor care își asumă angajamente privind agroecologia sau bunăstarea animală pe o durată minimă de cinci ani. Dacă este cazul, se poate stabili o durată mai lungă pentru anumite tipuri de angajamente, ținând seama de efectele lor asupra mediului sau bunăstării animale.
(2)   Angajamentele privind agromediul sau bunăstarea animală trebuie să treacă dincolo de simpla aplicare a bunelor practici agricole obișnuite, inclusiv a bunelor practici în materie de creștere a animalelor.
Ele trebuie să ofere servicii pe care alte măsuri de asistență, precum măsurile de susținere a pieței sau indemnizațiile compensatorii, nu le pot furniza.”
Articolul 24 din acest regulament are următorul cuprins:
„(1)   Ajutorul plătit în temeiul angajamentelor semnate privind agromediul sau bunăstarea animală este alocat anual și se calculează în funcție de:
(a)
pierderea de venituri suferită;
(b)
costurile suplimentare care rezultă din angajamente și
(c)
necesitatea de a furniza un stimulent financiar.
Costurile legate de investiții nu sunt luate în considerare pentru calcularea nivelului ajutorului anual. Costul investițiilor neproductive necesare pentru respectarea angajamentelor poate fi luat în considerare pentru calcularea nivelului ajutorului anual.
(2)   Sumele anuale maxime eligibile pentru ajutorul comunitar sunt prevăzute în anexă. În cazul în care ajutorul este calculat pe baza zonelor, aceste valori se bazează pe zona fermei care face obiectul angajamentului privind agromediul.”
Articolul 37 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1257/1999 prevede:
„Statele membre pot stabili alte condiții suplimentare sau mai restrictive pentru acordarea ajutoarelor comunitare pentru dezvoltarea zonelor rurale, dacă respectivele condiții sunt în conformitate cu obiectivele și cerințele stabilite în prezentul regulament.”
În temeiul articolului 93 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului din 20 septembrie 2005 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR) (
JO 2005, L 277, p. 1
, Ediție specială, 03/vol. 66, p. 101), Regulamentul nr. 1257/1999 se abrogă de la 1 ianuarie 2007, dar se aplică în continuare acțiunilor pe care Comisia Europeană le aprobă în temeiul regulamentului menționat înainte de această dată.
Regulamentul nr. 817/2004
În secțiunea 11 din capitolul I al Regulamentului nr. 817/2004, intitulat „Măsuri de dezvoltare rurală”, articolul 37 din acest regulament prevede:
„(1)   În cazul în care, pe parcursul perioadei de execuție a unui angajament subscris drept condiție de acordare a sprijinului, beneficiarul mărește suprafața exploatației sale, statele membre pot să prevadă extinderea angajamentului la suprafața suplimentară pe perioada de timp rămasă, în conformitate cu alineatul (2), sau înlocuirea angajamentului inițial al beneficiarului cu un nou angajament, în conformitate cu alineatul (3).
Înlocuirea menționată poate fi prevăzută și în cazul în care suprafața care face obiectul angajamentului este extinsă în interiorul exploatației.
(2)   Extinderea menționată la alineatul (1) poate fi acordată numai în următoarele condiții:
(a)
aduce un avantaj indiscutabil măsurii în cauză;
(b)
este justificată din punctul de vedere al naturii angajamentului, perioadei de angajament rămase și mărimii suprafeței suplimentare;
(c)
nu afectează eficacitatea controlului privind respectarea condițiilor de acordare a sprijinului.
Suprafața suplimentară menționată în primul paragraf litera (b) trebuie să fie semnificativ mai mică decât suprafața inițială sau să reprezinte mai puțin de două hectare.
(3)   Noul angajament menționat la alineatul (1) se referă la toată suprafața în cauză și este cel puțin la fel de strict ca angajamentul inițial.”
În secțiunea 6 din capitolul II al Regulamentului nr. 817/2004, intitulată „Cereri, controale și sancțiuni”, articolul 66 din acest regulament prevede:
„(1)   În cererile de sprijin pentru dezvoltare rurală referitoare la suprafețe sau animale, înaintate separat de cererile de ajutor menționate în articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 [al Comisiei din 11 decembrie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a sistemului integrat de gestionare și control privind anumite scheme de ajutoare comunitare instituite prin Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 al Consiliului (
JO 2001, L 327, p. 11
)], se precizează toate suprafețele și toate animalele exploatației cărora li se aplică controlul privind aplicarea măsurii în cauză, inclusiv cele pentru care nu se solicită niciun sprijin.
(2)   În cazul în care măsura de sprijin pentru dezvoltare rurală se aplică unor suprafețe, se identifică fiecare parcelă. În perioada de executare a angajamentului, parcelele pentru care se primește sprijinul nu pot fi schimbate, cu excepția unor situații specifice prevăzute în documentul de programare.
(3)   În cazul în care cererea de plată este anexată unei cereri de ajutor pe «suprafață» în cadrul sistemului integrat de control, statul membru se asigură că parcelele pentru care se solicită ajutorul de dezvoltare rurală sunt declarate separat.
(4)   Animalele și suprafețele sunt identificate în conformitate cu articolele 18 și 20 din Regulamentul (CE) nr. 1782/2003.
(5)   În cazul unui sprijin multianual, plățile ulterioare plății efectuate în primul an în care s‑a înaintat cererea se efectuează pe baza unei cereri anuale de plată a sprijinului, cu excepția cazului în care statul membru a prevăzut o procedură care permite un control anual eficient în conformitate cu articolul 67 alineatul (1) din prezentul regulament.”
Articolul 67 din Regulamentul nr. 817/2004 prevede:
„(1)   Verificarea cererilor inițiale de înscriere într‑un program și a cererilor ulterioare de plată se efectuează în așa fel încât să se asigure controlul eficient al respectării condițiilor cerute de acordare a sprijinului.
În funcție de natura măsurilor de sprijin, statele membre stabilesc metodele și mijloacele de control care trebuie utilizate, cât și persoanele care trebuie verificate.
Ori de câte ori este posibil, statele membre folosesc sistemul integrat de gestionare și control introdus prin Regulamentul (CE) nr. 1782/2003.
(2)   Controalele se efectuează prin controale administrative și controale la fața locului.”
Articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 817/2004 prevede:
„În cazul unei plăți necorespunzătoare, beneficiarul unei măsuri de dezvoltare rurală respectiv are obligația de a rambursa sumele în cauză în conformitate cu dispozițiile articolului 49 din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001.”
În temeiul articolului 64 din Regulamentul (CE) nr. 1974/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1698/2005 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltarea rurală acordat din Fondul European Agricol pentru Dezvoltare Rurală (FEADR) (
JO 2006, L 368, p. 15
, Ediție specială, 03/vol. 80, p. 133), Regulamentul nr. 817/2004 se abrogă de la 1 ianuarie 2007, dar continuă să se aplice măsurilor aprobate înainte de această dată în temeiul Regulamentului nr. 1257/1999.
Regulamentul nr. 796/2004
Regulamentul nr. 796/2004 a abrogat Regulamentul nr. 2419/2001. În temeiul Regulamentului nr. 796/2004, acesta se aplică cererilor de ajutor introduse pe parcursul anilor de comercializare sau al perioadelor de referință pentru prime care încep de la 1 ianuarie 2005, iar trimiterile la Regulamentul nr. 2419/2001 se interpretează ca trimiteri la Regulamentul nr. 796/2004.
Întrucât, potrivit tabelului de corespondență care apare în anexa III la Regulamentul nr. 796/2004, articolul 49 din Regulamentul nr. 2419/2001 corespunde articolului 73 din Regulamentul nr. 796/2004, trimiterea de la articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 817/2004 vizează în prezent articolul 73 din Regulamentul nr. 796/2004.
Articolul 73 din Regulamentul nr. 796/2004 are următorul cuprins:
„(1)   În cazul în care a primit plăți necuvenite, agricultorul în cauză are obligația de a returna sumele respective, majorate cu dobânzile calculate în conformitate cu dispozițiile alineatului (3).
[…]
(3)   Dobânzile se calculează pentru perioada dintre data la care agricultorului i se comunică obligația de rambursare și data respectivei rambursări sau deduceri a sumelor datorate.
Rata dobânzii care trebuie aplicată se calculează în conformitate cu legislația internă, dar nu poate fi mai mică decât cea prevăzută de dispozițiile interne pentru cazurile de recuperare a sumelor necuvenite.
(4)   Obligația de rambursare prevăzută la alineatul (1) nu se aplică în cazul în care plata a fost efectuată ca urmare a unei erori a autorității competente sau a unei alte autorități și atunci când, în mod normal, eroarea nu ar fi putut fi depistată de agricultor.
Cu toate acestea, în cazul în care eroarea este legată de date faptice pertinente pentru calculul ajutorului în cauză, primul paragraf se aplică numai în situațiile în care decizia de rambursare nu a fost comunicată în termen de 12 luni după efectuarea plății.
(5)   Obligația de rambursare prevăzută la alineatul (1) nu se aplică în cazul în care între data la care a fost plătit ajutorul și data la care beneficiarul a primit prima notificare asupra caracterului necuvenit al plății a trecut o perioadă mai mare de 10 ani.
Cu toate acestea, perioada prevăzută la primul paragraf este limitată la patru ani în cazul în care beneficiarul a acționat cu bună credință.
[…]”
Dreptul leton
Articolul 53 din Ministru kabineta noteikumi Nr. 221 „Kārtība, kādā tiek piešķirts valsts un Eiropas Savienibas atbalsts lauksaimniecībai un lauku attīstibai” (Decretul nr. 221 al Consiliului de Miniștri privind procedura potrivit căreia un ajutor de stat și al Uniunii Europene este acordat pentru agricultură și dezvoltare rurală) din 21 martie 2006, în vigoare până la 28 aprilie 2007 (denumit în continuare „Decretul nr. 221”), prevede că, atunci când un agricultor solicită plățile prevăzute de decretul menționat pentru un ajutor pentru agromediu, angajamentele iau naștere din ziua în care introduce cererea la Serviciul de Susținere a Mediului Rural. Articolul 24 din Decretul nr. 221 prevede că agricultorul introduce cererea privind plățile pentru un ajutor pentru agromediu odată cu harta terenurilor agricole emisă de Serviciul de Susținere a Mediului Rural și cu precizarea suprafeței utile a parcelei agricole exploatate înainte de data de 9 iunie a anului în curs la Serviciul de Susținere a Mediului Rural.
Articolul 55 din Decretul nr. 221 prevede că, dacă, în cadrul unei cereri de ajutor pentru agromediu, sunt extinse angajamentele, se creează noi angajamente pentru cinci ani. În cazul în care, în întreaga perioadă de angajamente, angajamentele cresc până la 20 %, dar nu depășesc cu două hectare angajamentul inițial, angajamentele existente sunt extinse.
Articolul 58 din Decretul nr. 221 prevede că, solicitând plata ajutorului pentru agromediu, agricultorul se obligă să depună în fiecare an la Serviciul de Susținere a Mediului Rural, pe întreaga perioadă de angajament de cinci ani, o cerere de ajutor referitoare la măsurile declarate, precum și să nu reducă suprafața declarată și să nu modifice amplasarea acesteia.
La 31 martie 2010, a intrat în vigoare Ministru kabineta noteikumi Nr. 295 „Noteikumi par valsts un Eiropas Savienības lauku attīstības atbalsta piešķiršanu, administrēšanu un uzraudzību vides un lauku ainavas uzlabošanai” (Decretul nr. 295 al Consiliului de Miniștri privind acordarea, gestiunea și controlul ajutorului de stat și al Uniunii Europene pentru dezvoltarea rurală în vederea ameliorării mediului și a peisajului rural) din 23 martie 2010, în vigoare până la 20 aprilie 2015 (denumit în continuare „Decretul nr. 295”). Acest decret, precum și Decretul nr. 221 se aplică în cazul măsurii „de agromediu” puse în aplicare în conformitate cu Regulamentul nr. 1257/1999. Potrivit articolului 74 din Decretul nr. 295, „angajamentele în materie de suprafețe sau de animale în cadrul activității vizate la articolul 3 continuă până la finalul perioadei de angajament în conformitate cu Decretul nr. 1002 al Consiliului de Miniștri din 30 noiembrie 2004 privind modalitățile de punere în aplicare a documentului‑program «Planul de dezvoltare rurală a Letoniei în vederea realizării programului de dezvoltare rurală 2004-2006»”.
Articolul 76 din Decretul nr. 295 prevede că, atunci când solicită ajutorul pentru agromediu, solicitantul prezintă, în fiecare an din perioada de angajamente de cinci ani, o cerere Serviciului de Susținere a Mediului Rural. El nu are dreptul de a modifica localizarea suprafeței angajamentelor, nici de a reduce această suprafață sau numărul de animale.
Articolul 84 din Decretul nr. 295 prevede că, dacă angajamentele iau sfârșit ca urmare a neintroducerii cererii anuale de acordare a ajutorului, ca urmare a modificării localizării suprafeței angajamentelor, a reducerii suprafeței angajamentelor sau a lipsei notificării suprafeței angajamentelor în scopul ajutorului, beneficiarul ajutorului rambursează ajutorul obținut pentru suprafața în cauză. În cazul în care suprafața care face obiectul angajamentelor a fost redusă în măsurile secundare menționate în decretul amintit, valoarea medie a plății ajutorului pe anul în cauză se aplică pentru partea din suprafața care face obiectul angajamentului redusă prin împărțirea cuantumului ajutorului primit pentru activitatea secundară în cauză la suprafața care face obiectul angajamentelor.
Litigiul principal și întrebările preliminare
În 2005, Ezernieki a notificat 10,20 hectare de teren agricol în vederea obținerii unui ajutor pentru dezvoltarea agriculturii biologice în cadrul măsurii pentru agromediu prevăzute de Regulamentul nr. 1257/1999. În 2006, Ezernieki a notificat, în scopul obținerii aceluiași ajutor, o suprafață mărită cu 2,30 hectare, respectiv 12,50 hectare. Această mărire a avut drept efect începerea unei noi perioade de cinci ani de angajament. În 2010, a prezentat o cerere de plată pe suprafață. În schimb, nu a introdus nicio cerere în vederea acordării ajutorului pentru agromediu, considerând că perioada de angajament de cinci ani s‑a încheiat.
La 9 august 2011, Serviciul de Susținere a Mediului Rural a adoptat o decizie prin care a impus Ezernieki rambursarea totalității ajutorului pentru agromediu plătit până la valoarea de 3390,04 lati letoni (LVL) (aproximativ 4800 de euro). Această decizie se întemeia pe faptul că, întrucât s‑a notificat în 2006 o suprafață mărită în vederea ajutorului pentru agromediu, angajamentul inițial trebuia considerat ca fiind înlocuit de un nou angajament între 2006 și 2010. Or, întrucât nu a solicitat în 2010 ajutorul menționat, Ezernieki a pus capăt perioadei de angajament, astfel încât trebuia să ramburseze ajutoarele primite anterior.
Ezernieki a formulat o acțiune prin care a solicitat anularea deciziei menționate în fața administratīvā rajona tiesa (Tribunalul Administrativ Districtual, Letonia), care a admis‑o.
Sesizată cu apel de către Serviciul de Susținere a Mediului Rural, Administratīvā apgabaltiesa (Curtea Administrativă Regională, Letonia) a respins acțiunea reclamantei din litigiul principal. Astfel, această instanță a considerat, pe de o parte, că mărirea în 2006 cu 2,30 hectare a suprafeței notificate în vederea obținerii ajutorului a dat naștere la noi angajamente pentru Ezernieki privind întreaga suprafață timp de cinci ani, conform articolului 55 din Decretul nr. 221. Aceasta a considerat, pe de altă parte, că lipsa prezentării cererii anuale de acordare a ajutorului în 2010 a condus la încetarea angajamentelor, ceea ce implica obligația de rambursare a ajutoarelor primite pentru suprafața vizată.
Ezernieki a formulat în fața instanței de trimitere un recurs împotriva hotărârii pronunțate de Administratīvā apgabaltiesa (Curtea Administrativă Regională).
Instanța de trimitere își exprimă dubiile cu privire la conformitatea cu dreptul Uniunii a obligației de rambursare a ajutoarelor percepute, astfel cum este impusă în cauza principală prin reglementarea națională. Aceasta consideră că, în esență, obligația beneficiarului de a rambursa toate ajutoarele primite ar putea fi disproporționată în măsura în care acesta a respectat angajamentele asumate în raport cu cea mai mare parte a suprafeței și doar a omis din neatenție să declare suprafața modificată. Instanța de trimitere subliniază că această cauză cu care a fost sesizată prezintă următoarele particularități: suprafața a fost extinsă din al doilea an al angajamentelor inițiale, mărirea nu depășește decât cu 0,3 hectare limita autorizată de 2 hectare, iar angajamentele au fost respectate în perioada de cinci ani în ceea ce privește suprafața de 10,20 hectare declarată inițial.
Considerând că soluționarea litigiului principal depinde de interpretarea Regulamentelor nr. 1257/1999, nr. 817/2004 și nr. 796/2004, precum și a articolelor 17 și 52 din cartă, Augstākās tiesas Administratīvo lietu departaments (Curtea Supremă, Secția de contencios administrativ, Letonia) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Aplicarea efectelor juridice prevăzute la articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 817/2004 în ceea ce privește un ajutor pentru agromediu acordat pentru partea dintr‑o suprafață declarată inițial, în raport cu care au fost îndeplinite timp de cinci ani condițiile prevăzute pentru primirea acestuia, este compatibilă cu obiectivul Regulamentului nr. 1257/1999 și al Regulamentului nr. 817/2004, precum și cu principiul proporționalității?
2)
Articolul 17 din cartă coroborat cu articolul 52 din aceasta trebuie interpretat în sensul că este compatibilă cu aceste dispoziții aplicarea efectelor juridice prevăzute la articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 817/2004 în ceea ce privește un ajutor pentru agromediu acordat pentru partea dintr‑o suprafață în raport cu care au fost îndeplinite condițiile prevăzute pentru primirea acestuia pentru o perioadă de cinci ani?
3)
Articolul 52 din cartă trebuie interpretat în sensul că permite derogarea de la aplicarea efectelor juridice a căror obligativitate a fost stabilită de un regulament și de normele adoptate de un stat membru în temeiul acestui regulament dacă, într‑un caz concret, există anumite circumstanțe extraordinare în al căror context limitarea în discuție poate fi considerată disproporționată?
4)
Având în vedere obiectivul Regulamentului nr. 1257/1999 și al Regulamentului nr. 817/2004, precum și limitele acestor norme în ceea ce privește marja de apreciere a statelor membre, trebuie să se permită instanței care examinează cauza pe fond să nu aplice în întregime articolul 84 din Decretul nr. 295, dispoziție care are ca obiect rambursarea ajutorului, în cazul în care aplicarea sa în anumite circumstanțe poate contraveni principiului proporționalității, astfel cum este acesta interpretat în sistemul juridic al statului membru?”
Cu privire la întrebările preliminare
Prin intermediul celor patru întrebări formulate, care trebuie examinate împreună, instanța de trimitere solicită, în esență, să se stabilească dacă articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 817/2004 trebuie interpretat, având în vedere obiectivul Regulamentului nr. 1257/1999 și al Regulamentului nr. 817/2004, principiul proporționalității și articolele 17 și 52 din cartă, în sensul că se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia beneficiarul unui ajutor acordat în schimbul angajamentelor sale de agromediu pe mai mulți ani este obligat să ramburseze integral ajutorul deja plătit pentru motivul că nu a prezentat o cerere anuală de plată a acestui ajutor pentru ultimul an din perioada de angajament de cinci ani, în condițiile în care, pe de o parte, această perioadă de cinci ani a înlocuit o perioadă anterioară ca urmare a măririi suprafeței exploatării și în care, pe de altă parte, beneficiarul nu a încetat să își îndeplinească obligațiile privind exploatarea suprafeței declarate anterior acestei măriri.
Cu titlu introductiv, trebuie amintit că articolele 22-24 din Regulamentul nr. 1257/1999 definesc condițiile generale de atribuire a sprijinului acordat metodelor de producție agricolă concepute în special pentru conservarea spațiului natural. Din aceste dispoziții rezultă că măsurile de agromediu se caracterizează prin angajamentul asumat pe cinci ani de agricultorii vizați de a practica o agricultură care respectă mediul. În schimbul angajamentelor privind agromediul asumate pe o perioadă minimă de cinci ani, ajutorul este alocat anual de state în funcție de pierderea de venituri suferită sau de costurile suplimentare rezultate (Hotărârea din 4 iunie 2009, JK Otsa Talu,
C‑241/07
,
EU:C:2009:337
, punctul
, Hotărârea din 24 mai 2012, Hehenberger,
C‑188/11
,
EU:C:2012:312
, punctul
, și Hotărârea din 7 februarie 2013, Pusts,
C‑454/11
,
EU:C:2013:64
, punctul
).
Articolul 66 alineatul (5) din Regulamentul nr. 817/2004 prevede, pe de altă parte, că, în cazul unui sprijin multianual, plățile ulterioare plății efectuate în primul an în care s‑a înaintat cererea se efectuează pe baza unei cereri anuale de plată a sprijinului, cu excepția cazului în care statul membru a prevăzut o procedură care permite un control anual eficient în conformitate cu articolul 67 alineatul (1) din acest regulament. Rezultă din acest articol 66 alineatul (5) că, în afara cazului în care există o astfel de procedură națională, nicio plată nu este atribuită agricultorilor dacă nu introduc o cerere anuală de plată. Introducerea acestei cereri anuale constituie astfel o condiție de eligibilitate în favoarea ajutoarelor pentru agromediu întemeiate pe articolele 22-24 menționate (Hotărârea din 7 februarie 2013, Pusts,
C‑454/11
,
EU:C:2013:64
, punctul
).
Importanța introducerii unei cereri anuale de plată a ajutoarelor pentru agromediu este de asemenea subliniată la articolul 67 alineatul (1) din Regulamentul nr. 817/2004, care prevede, în ceea ce privește sistemul de control al ajutorului multianual al metodelor de producție privind agromediul, că verificarea cererilor inițiale de înscriere într‑un program și a cererilor ulterioare de plată se efectuează în așa fel încât să se asigure controlul eficient al respectării condițiilor cerute de acordare a sprijinului. Depunerea unei astfel de cereri anuale permite astfel să se verifice respectarea angajamentelor pentru agromediu asumate. Întemeindu‑se pe această cerere anuală, organismul plătitor poate verifica în mod eficace în fiecare an dacă aceste angajamente, care privesc mai mulți ani, sunt respectate în mod continuu și poate, dacă este cazul, să efectueze plățile (Hotărârea din 7 februarie 2013, Pusts,
C‑454/11
,
EU:C:2013:64
, punctul
).
Pe de altă parte, articolul 37 alineatele (1) și (2) din Regulamentul nr. 817/2004 prevede că, în cazul în care, pe parcursul perioadei de execuție a unui angajament subscris drept condiție de acordare a sprijinului, beneficiarul ajutoarelor pentru agromediu mărește suprafața exploatației sale cu mai mult de două hectare față de suprafața inițială, se efectuează înlocuirea angajamentului inițial al acestui beneficiar cu un nou angajament pe cinci ani. Articolul 37 alineatul (3) din regulamentul menționat prevede că acest nou angajament se referă la toată suprafața în cauză și este cel puțin la fel de strict ca angajamentul inițial.
Prin urmare, reglementarea națională în discuție în litigiul principal, în măsura în care, pe de o parte, impune, în temeiul uneia dintre condițiile de eligibilitate pentru acordarea ajutoarelor pentru agromediu, ca solicitantul acestor ajutoare să fie obligat, pe întreaga perioadă de angajament de cinci ani, să prezinte o cerere anuală de plată și, pe de altă parte, prevede ca o nouă perioadă de angajament de cinci ani să înceapă în cazul unei măriri semnificative a suprafeței exploatării, atunci când depășește cu două hectare angajamentul inițial, este compatibilă cu dispozițiile de drept al Uniunii sus‑menționate.
În cauza principală, este necontestat că beneficiarul nu a depus o cerere de ajutor pentru ultimul an al perioadei de angajament de cinci ani, care a început odată cu mărirea suprafeței care depășea suprafața inițială de două hectare. Desigur, acesta îndeplinea toate condițiile de acordare a ajutorului în ceea ce privește suprafața de 10,20 hectare declarată inițial.
Totuși, trebuie amintit că, în ceea ce privește ajutoarele pentru agromediu caracterizate printr‑un angajament multianual, condițiile de acordare a sprijinului trebuie respectate pe toată perioada angajamentului pentru care au fost acordate aceste ajutoare (Hotărârea din 24 mai 2012, Hehenberger,
C‑188/11
,
EU:C:2012:312
, punctul
, și Hotărârea din 7 februarie 2013, Pusts,
C‑454/11
,
EU:C:2013:64
, punctul
).
În consecință, dacă una dintre aceste condiții de acordare a ajutorului pentru agromediu, precum depunerea unei cereri anuale de plată a ajutorului, impusă de reglementarea națională în discuție în litigiul principal, nu este respectată chiar și o singură dată pe durata proiectului pentru agromediu pentru care s‑a angajat beneficiarul acestor ajutoare, cele din urmă nu pot fi acordate (Hotărârea din 7 februarie 2013, Pusts,
C‑454/11
,
EU:C:2013:64
, punctul
).
Or, astfel cum decurge din articolul 37 alineatul (3) din Regulamentul nr. 817/2004, în urma măririi substanțiale a suprafeței exploatării vizate și a începutului unei noi perioade de angajament de cinci ani, beneficiarul este obligat, pe întreaga durată a acesteia, să respecte totalitatea obligațiilor care decurg din aceasta, cu privire la întreaga suprafață mărită, timp de cinci ani.
În plus, trebuie subliniat că respectarea condițiilor de acordare a ajutoarelor pentru agromediu rămâne singura responsabilitate a solicitantului ajutorului. Contrar susținerilor reclamantei din litigiul principal, o obligație de informare din partea autorităților competente privind obligația sa de introducere a cererii de ajutor pentru ultimul an al angajamentelor sale nu reiese din Regulamentele nr. 1257/1999 și nr. 817/2004.
În aceste împrejurări, respectarea doar în parte de către beneficiarul unui ajutor acordat în schimbul angajamentelor sale a condițiilor de acordare a ajutorului în cauză nu poate justifica menținerea plății acestuia.
Astfel cum reiese din articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 817/2004, care face trimitere la articolul 49 din Regulamentul nr. 2419/2001, care a fost înlocuit prin articolul 73 din Regulamentul nr. 796/2004, în cazul excluderii de la beneficiul ajutoarelor pentru agromediu ca urmare a nerespectării condițiilor de acordare a acestor ajutoare, beneficiarul ajutoarelor menționate are obligația de a restitui în întregime sumele deja plătite care se raportează la ajutoarele respinse (Hotărârea din 24 mai 2012, Hehenberger,
C‑188/11
,
EU:C:2012:312
, punctul
, și Hotărârea din 7 februarie 2013, Pusts,
C‑454/11
,
EU:C:2013:64
, punctul
).
Obiectivul Regulamentelor nr. 1257/1999 și nr. 817/2004, principiul proporționalității, precum și articolele 17 și 52 din cartă nu sunt de natură să repună în discuție această interpretare a articolului 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 817/2004.
Astfel, mai întâi, după cum reiese din cuprinsul punctelor 30-33 din prezenta hotărâre, obiectivul Regulamentelor nr. 1257/1999 și nr. 817/2004 este protecția mediului. Economia generală a sistemului instituit prin acestea se bazează pe verificarea eficientă a respectării angajamentelor asumate în vederea acordării ajutoarelor pentru agromediu și pe punerea în aplicare durabilă a măsurilor pentru agromediu pe întreaga suprafață declarată în decursul întregii perioade de angajament de cinci ani.
Obligația de rambursare a ajutoarelor primite de un beneficiar precum reclamanta din litigiul principal, care nu respectă totalitatea condițiilor pentru acordarea ajutoarelor menționate, contribuie la realizarea acestui obiectiv.
În continuare, trebuie să se sublinieze că plățile anuale ale ajutoarelor nu pot fi considerate definitive, ajutoarele plătite astfel fiind susceptibile de rambursare de către beneficiar în cazul în care acesta nu respectă în totalitate condițiile pentru acordarea lor în decursul întregii perioade de cinci ani și pentru întreaga suprafață declarată (a se vedea în acest sens Hotărârea din 24 mai 2012, Hehenberger,
C‑188/11
,
EU:C:2012:312
, punctul
, precum și Hotărârea din 7 februarie 2013, Pusts,
C‑454/11
,
EU:C:2013:64
, punctele
și
).
În consecință, nu se poate obiecta că obligația de rambursare integrală a ajutoarelor plătite în cazul nerespectării tuturor condițiilor de acordare a ajutoarelor în cauză este disproporționată în raport cu obiectivul urmărit pentru motivul că beneficiarul ar fi respectat angajamentele asumate cu privire la suprafața declarată inițial. Astfel, după cum reiese din cuprinsul punctului 41 din prezenta hotărâre, prin nerespectarea acestor condiții, devine nejustificată și lipsită de temei legal acordarea și menținerea beneficiului ajutoarelor în totalitate.
În cele din urmă, trebuie arătat că obligația de restituire a unui ajutor plătit în mod nejustificat ca urmare a încălcării unei condiții de eligibilitate a acestuia nu poate fi asimilată cu o atingere adusă dreptului de proprietate, recunoscut la articolul 17 din cartă.
Astfel, rezultă din modul de redactare a articolului 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 817/2004, în temeiul căruia au fost plătite ajutoarele în litigiu către reclamanta din litigiul principal, că aceasta din urmă este obligată să le ramburseze în cazul nerespectării condițiilor aplicabile acestei plăți (a se vedea în acest sens Hotărârea din 24 mai 2012, Hehenberger,
C‑188/11
,
EU:C:2012:312
, punctul
, precum și Hotărârea din 7 februarie 2013, Pusts,
C‑454/11
,
EU:C:2013:64
, punctele
și
).
În aceste condiții, un beneficiar care are obligația de a rambursa ajutoare primite în mod nejustificat, ca simplă consecință a nerespectării condițiilor pentru plata în cauză, nu poate invoca protecția conferită de articolul 17 din cartă.
În măsura în care, în speță, nu se pune problema unei limitări a exercitării dreptului de proprietate recunoscut de cartă, nu este necesar să se analizeze obligația de rambursare a ajutoarelor sus‑vizate în raport cu articolul 52 din cartă.
În acest context, articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 817/2004 trebuie, în lumina obiectivului Regulamentului nr. 1257/1999 și al Regulamentului nr. 817/2004, a principiului proporționalității, precum și a dreptului de proprietate consacrat de cartă, să fie interpretat în sensul că nu se opune dispozițiilor de drept leton în discuție în litigiul principal, care obligă beneficiarul din litigiul principal să ramburseze integral sumele ajutoarelor pentru agromediu care i‑au fost plătite în mod nejustificat.
Instanța de trimitere solicită însă să se stabilească, în cadrul celei de a patra întrebări, dacă este posibil să nu aplice reglementarea națională în discuție în litigiul principal, adoptată în conformitate cu dreptul Uniunii, în cazul în care aplicarea sa este contrară principiului proporționalității, astfel cum este interpretat în sistemul juridic național.
În această privință, trebuie arătat că, în temeiul principiului supremației dreptului Uniunii, nu se poate admite ca normele de drept național, fie ele chiar de natură constituțională, să aducă atingere unității și eficacității dreptului Uniunii (Hotărârea din 17 decembrie 1970, Internationale Handelsgesellschaft,
11/70
,
EU:C:1970:114
, punctul
, Hotărârea din 13 decembrie 1979, Hauer,
44/79
,
EU:C:1979:290
, punctul
, precum și Hotărârea din 15 ianuarie 2013, Križan și alții,
C‑416/10
,
EU:C:2013:8
, punctul
).
Având în vedere interpretarea reținută la punctul 46 din prezenta hotărâre cu privire la conformitatea cu dreptul Uniunii a obligației de rambursare în întregime a ajutoarelor pentru agromediu de către reclamanta din litigiul principal și, în special, cu principiul proporționalității, instanța națională nu poate înlătura aplicarea efectelor juridice prevăzute de reglementarea națională în discuție în litigiul principal, adoptată în conformitate cu dreptul Uniunii.
Nu poate fi admisă nici o derogare de la aplicarea dispozițiilor conforme cu dreptul Uniunii, în temeiul noțiunii de echitate, la care se referă de asemenea instanța de trimitere.
În această privință, trebuie să se arate că, potrivit unei jurisprudențe constante, făcând abstracție de cazurile particulare prevăzute expres de legiuitorul Uniunii, dreptul Uniunii nu cunoaște un principiu general de drept potrivit căruia o normă în vigoare de drept al Uniunii nu poate fi aplicată de o autoritate națională în cazul în care această normă prezintă, pentru persoana interesată, o rigoare pe care legiuitorul Uniunii ar fi urmărit în mod vădit să o evite dacă ar fi avut în vedere acel caz în momentul adoptării normei (Hotărârea din 26 octombrie 2006, Koninklijke Coöperatie Cosun,
C‑248/04
,
EU:C:2006:666
, punctul
și jurisprudența citată). Prin urmare, echitatea nu permite să se deroge de la aplicarea dispozițiilor de drept al Uniunii în afara cazurilor prevăzute de reglementarea Uniunii sau în ipoteza în care reglementarea însăși ar fi declarată nevalabilă (Hotărârea din 26 octombrie 2006, Koninklijke Coöperatie Cosun,
C‑248/04
,
EU:C:2006:666
, punctul
și jurisprudența citată).
Rezultă din ansamblul considerațiilor care precedă că trebuie să se răspundă la întrebările adresate că articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul nr. 817/2004 trebuie interpretat, având în vedere obiectivul Regulamentelor nr. 1257/1999 și nr. 817/2004, principiul proporționalității și articolele 17 și 52 din cartă, în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia beneficiarul unui ajutor acordat în schimbul angajamentelor sale de agromediu pe mai mulți ani este obligat să ramburseze integral ajutorul deja plătit pentru motivul că nu a prezentat o cerere anuală de plată a acestui ajutor pentru ultimul an din perioada de angajament de cinci ani, în condițiile în care, pe de o parte, această perioadă de cinci ani a înlocuit o perioadă anterioară ca urmare a măririi suprafeței exploatării și în care, pe de altă parte, beneficiarul nu a încetat să își îndeplinească obligațiile privind exploatarea suprafeței declarate anterior acestei măriri.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a opta) declară:

Articolul 71 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 817/2004 al Comisiei din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) trebuie interpretat, având în vedere obiectivul Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) și de modificare și abrogare a unor regulamente, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 1783/2003 al Consiliului din 29 septembrie 2003, și al Regulamentului nr. 817/2004, principiul proporționalității și articolele 17 și 52 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în sensul că nu se opune unei reglementări naționale precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia beneficiarul unui ajutor acordat în schimbul angajamentelor sale de agromediu pe mai mulți ani este obligat să ramburseze integral ajutorul deja plătit pentru motivul că nu a prezentat o cerere anuală de plată a acestui ajutor pentru ultimul an din perioada de angajament de cinci ani, în condițiile în care, pe de o parte, această perioadă de cinci ani a înlocuit o perioadă anterioară ca urmare a măririi suprafeței exploatării și în care, pe de altă parte, beneficiarul nu a încetat să își îndeplinească obligațiile privind exploatarea suprafeței declarate anterior acestei măriri.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: letona.