CELEX: 62019CJ0914
Præjudiciel forelæggelse
socialpolitik
princippet om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv
direktiv 2000/78/EF
artikel 6, stk. 1
Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
artikel 21
forbud mod forskelsbehandling på grund af alder
national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på 50 år for adgangen til notarerhvervet
berettigelse

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 10 TEUF, af artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«) og af artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (
EFT 2000, L 303, s. 16
).
Denne anmodning er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem Ministero della Giustizia (justitsministeriet, Italien) og GN vedrørende fastsættelsen – ved dette ministeriums generaldirektørs dekret af 21. april 2016 om afholdelse af en udvælgelsesprøve med henblik på tildeling af 500 notarstillinger – af en aldersgrænse på 50 år for at deltage i denne udvælgelsesprøve.
Retsforskrifter
EU-retten
Sjette betragtning til direktiv 2000/78 har følgende ordlyd:
»Fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder anerkender betydningen af at bekæmpe alle former for forskelsbehandling, herunder nødvendigheden af at træffe passende foranstaltninger til at sikre social og økonomisk integrering af ældre og personer med handicap.«
I henhold til dette direktivs artikel 1 er »[f]ormålet med dette direktiv […], med henblik på at gennemføre princippet om ligebehandling i medlemsstaterne, at fastlægge en generel ramme for bekæmpelsen af forskelsbehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv på grund af religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering«.
Det nævnte direktivs artikel 2, stk. 1 og 2, fastsætter:
»1.   I dette direktiv betyder princippet om ligebehandling, at ingen må udsættes for nogen form for direkte eller indirekte forskelsbehandling af nogen af de i artikel 1 anførte grunde.
2.   I henhold til stk. 1
a)
foreligger der direkte forskelsbehandling, hvis en person af en eller flere af de i artikel 1 anførte grunde behandles ringere, end en anden i en tilsvarende situation bliver, er blevet eller ville blive behandlet
[…]«
Artikel 3, stk. 1, litra a), i direktiv 2000/78 præciserer:
»Inden for rammerne af Fællesskabets beføjelser finder dette direktiv anvendelse både i den offentlige og den private sektor, herunder offentlige organer, på alle personer for så vidt angår
a)
vilkårene for adgang til lønnet beskæftigelse, udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed og erhvervsmæssig beskæftigelse, herunder udvælgelseskriterier og ansættelsesvilkår, uanset branche og uanset niveau i erhvervshierarkiet, herunder i henseende til forfremmelse
[…]«
Dette direktivs artikel 6 med overskriften »Berettigelse af ulige behandling på grund af alder« bestemmer i stk. 1:
»Uanset artikel 2, stk. 2, kan medlemsstaterne bestemme, at ulige behandling på grund af alder ikke udgør forskelsbehandling, hvis den er objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt formål inden for rammerne af den nationale ret, bl.a. legitime beskæftigelses-, arbejdsmarkeds- og erhvervsuddannelsespolitiske mål, og hvis midlerne til at opfylde det pågældende formål er hensigtsmæssige og nødvendige.
Der kan bl.a. være tale om følgende former for ulige behandling:
a)
tilvejebringelse af særlige vilkår for adgang til beskæftigelse og erhvervsuddannelse, beskæftigelse og erhverv, herunder betingelser vedrørende afskedigelse og aflønning, for unge, ældre arbejdstagere og personer med forsørgerpligt med henblik på at fremme deres erhvervsmæssige integration eller at beskytte dem
b)
fastsættelse af minimumsbetingelser vedrørende alder, erhvervserfaring eller anciennitet for adgang til beskæftigelse eller til visse fordele i forbindelse med beskæftigelse
c)
fastsættelse af en maksimal aldersgrænse for ansættelse, som er baseret på uddannelsesmæssige krav til den pågældende stilling eller nødvendigheden af at have tilbagelagt en rimelig periode i beskæftigelse før pensionering.«
Italiensk ret
Artikel 1 i legge n. 1365, Norme per il conferimento dei posti notarili (lov nr. 1365 om regler for tildeling af notarstillinger) af 6. august 1926 (GURI nr. 192 af 19.8.1926) i den affattelse, der finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i hovedsagen (herefter »lov nr. 1365/1926«), har følgende ordlyd:
»Notarer udnævnes ved præsidentielt dekret efter en udvælgelsesprøve, der finder sted i Rom mindst én gang om året for det antal stillinger, der fastlægges af justitsministeriet.
[…]
For at få adgang til udvælgelsesprøven må ansøgerne:
[…]
b) ikke være fyldt 50 år på datoen for meddelelse om udvælgelsesprøve
[…]«
Artikel 7 i lov nr. 1365/1926 fastsætter:
»Notarer fritages fra embedet ved præsidentielt dekret, når de fylder 75 år.«
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
Ved dekret af 21. april 2016 indledte Justitsministeriet en udvælgelsesprøve med henblik på at besætte 500 notarstillinger. Dette dekret fastsatte en aldersgrænse på 50 år for at kunne deltage i udvælgelsesprøven, jf. artikel 1 i lov nr. 1365/1926.
GN anlagde sag ved Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (den regionale forvaltningsdomstol for Lazio, Italien) til prøvelse af det nævnte dekret, hvorved hun var blevet udelukket fra de skriftlige prøver, fordi hun var fyldt 50 år på datoen for meddelelse om udvælgelsesprøve.
Denne ret vedtog en foreløbig foranstaltning, hvorved GN fik adgang til prøven. Hun bestod alle prøverne i den nævnte udvælgelsesprøve.
Ved dom af 28. november 2019 afviste samme ret GN’s søgsmål med den begrundelse, at hun ikke længere havde nogen søgsmålsinteresse, idet hun havde bestået prøverne i den omhandlede udvælgelsesprøve.
Justitsministeriet har appelleret denne dom til Consiglio di Stato (øverste domstol i forvaltningsretlige sager, Italien), idet ministeriet er af den opfattelse, at Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (den regionale forvaltningsdomstol for Lazio) burde have frifundet ministeriet i den sag, som GN havde anlagt, og at denne ret ikke burde have taget hensyn til det forhold, at hun havde bestået de omhandlede prøver.
Den forelæggende ret er af den opfattelse, at Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (den regionale forvaltningsdomstol for Lazio) burde have antaget det søgsmål, som GN havde anlagt til prøvelse af dekretet af 21. april 2016, til realitetsbehandling, for så vidt som det fastsætter en aldersgrænse på 50 år for at kunne deltage i udvælgelsesprøven med henblik på adgang til notarerhvervet. Den finder endvidere, at denne aldersgrænse er i overensstemmelse med den gældende nationale lovgivning, dvs. med artikel 1 i lov nr. 1365/1926. Consiglio di Stato (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) er imidlertid i tvivl om denne bestemmelses forenelighed med direktiv 2000/78, hvorfor Domstolen bør forelægges et spørgsmål med henblik på afgørelsen af den tvist, som den skal behandle.
Ifølge denne ret opstår navnlig spørgsmålet, om den nævnte bestemmelse kan anses for at være berettiget, henset til de formål, som justitsministeriet har gjort gældende for den, og som består i at sikre stabiliteten i udøvelsen af notarerhvervet i en betydelig tidsperiode uden at forringe ligevægten i dette erhvervs sociale sikringsordning derved, at personer tæt på pensionsalderen hindres i at deltage heri.
På denne baggrund har Consiglio di Stato (øverste domstol i forvaltningsretlige sager) besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Er [chartrets] artikel 21, artikel 10 TEUF og artikel 6 i [direktiv 2000/78], som fastsætter et forbud mod forskelsbehandling på grund af alder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, til hinder for, at en medlemsstat kan fastsætte en maksimal aldersgrænse for adgang til notarerhvervet?«
Om det præjudicielle spørgsmål
Med spørgsmålet ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om chartrets artikel 21 og artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter en aldersgrænse på 50 år for at kunne deltage i en udvælgelsesprøve med henblik på adgang til notarerhvervet.
Indledningsvis bemærkes, at forbuddet mod forskelsbehandling på grund af bl.a. alder er inkorporeret i chartrets artikel 21, og at dette forbud ved direktiv 2000/78 er udmøntet på området for beskæftigelse og erhverv (dom af 7.2.2019, Escribano Vindel,
C-49/18
,
EU:C:2019:106
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Under disse omstændigheder skal det med henblik på en besvarelse af det forelagte spørgsmål i første omgang undersøges, om den i hovedsagen omhandlede lovgivning er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2000/78 og indeholder en forskelsbehandling på grund af alder. Såfremt dette er tilfældet, skal det for det andet efterprøves, om denne forskelsbehandling kan være berettiget i henhold til dette direktivs artikel 6, stk. 1.
Hvad for det første angår spørgsmålet, om den i hovedsagen omhandlede lovgivning er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2000/78, fremgår det såvel af titlen på og præamblen i som indholdet af og formålet med dette direktiv, at det tilsigter at fastlægge en generel ramme med henblik på at sikre enhver person ligebehandling »med hensyn til beskæftigelse og erhverv«, idet vedkommende tildeles en effektiv beskyttelse mod forskelsbehandling, der er støttet på en af de i artikel 1 anførte grunde, herunder alder (dom af 13.11.2014, Vital Pérez,
C-416/13
,
EU:C:2014:2371
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Det følger endvidere navnlig af det nævnte direktivs artikel 3, stk. 1, litra a), at dette finder anvendelse inden for rammerne af Den Europæiske Unions beføjelser både i den offentlige og den private sektor, herunder offentlige organer, på alle personer for så vidt angår bl.a. vilkårene for adgang til lønnet beskæftigelse, udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed og erhvervsmæssig beskæftigelse, herunder udvælgelseskriterier og ansættelsesvilkår, uanset branche og uanset niveau i erhvervshierarkiet.
Ved at fastsætte, at alene ansøgere under 50 år på datoen for meddelelse om udvælgelsesprøve kan deltage i udvælgelsesprøven med henblik på adgang til notarerhvervet, påvirker artikel 1 i lov nr. 1365/1926 ansættelsesvilkårene i forbindelse med denne beskæftigelse. Den i hovedsagen omhandlede lovgivning skal derfor anses for at indføre regler vedrørende ansættelsesvilkår som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), i direktiv 2000/78.
Under disse omstændigheder er den i hovedsagen omhandlede lovgivning omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2000/78.
Hvad for det andet angår spørgsmålet, om den i hovedsagen omhandlede lovgivning indfører en forskelsbehandling på grund af alder som omhandlet i artikel 2, stk. 1, i direktiv 2000/78, bemærkes, at i henhold til denne bestemmelse betyder »princippet om ligebehandling«, at ingen må udsættes for nogen form for direkte eller indirekte forskelsbehandling af nogen af de i dette direktivs artikel 1 anførte grunde. I direktivets artikel 2, stk. 2, litra a), er det præciseret, at der i henhold til denne artikel 2, stk. 1, foreligger direkte forskelsbehandling, hvis en person af en eller flere af de i det nævnte direktivs artikel 1 anførte grunde behandles ringere end en anden i en tilsvarende situation (dom af 12.1.2010, Wolf,
C-229/08
,
EU:C:2010:3
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
I det foreliggende tilfælde har anvendelsen af artikel 1 i lov nr. 1365/1926 til følge, at visse personer behandles ringere end andre personer i tilsvarende situationer, fordi de er fyldt 50 år. En sådan bestemmelse indebærer således en forskelsbehandling på grund af alder som omhandlet i artikel 1, sammenholdt med artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2000/78.
Det følger heraf, at det for det tredje skal undersøges, om denne forskelsbehandling er berettiget eller ej, henset til det nævnte direktivs artikel 6, stk. 1.
Det bemærkes, at det første afsnit i denne bestemmelse fastsætter, at en ulige behandling på grund af alder ikke udgør en forskelsbehandling, hvis den er objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt formål inden for rammerne af den nationale ret, bl.a. legitime beskæftigelses-, arbejdsmarkeds- og erhvervsuddannelsespolitiske mål, og hvis midlerne til at opfylde det pågældende formål er hensigtsmæssige og nødvendige.
I artikel 6, stk. 1, andet afsnit, litra a) og c), i direktiv 2000/78 er det ligeledes præciseret, at der bl.a. kan være tale om ulige behandling i form af dels tilvejebringelse af særlige vilkår for adgang til beskæftigelse for unge med henblik på at fremme deres erhvervsmæssige integration, dels fastsættelse af en maksimal aldersgrænse for ansættelse, som er baseret på uddannelsesmæssige krav til den pågældende stilling eller nødvendigheden af at have tilbagelagt en rimelig periode i beskæftigelse før pensionering.
Det bemærkes desuden, at medlemsstaterne råder over en vid skønsmargen ikke blot ved valget af, hvilket bestemt formål blandt andre man ønsker at forfølge på området for socialpolitik og beskæftigelse, men også ved valget af, hvilke foranstaltninger der kan opfylde det. Denne skønsmargen kan imidlertid ikke have til virkning, at gennemførelsen af princippet om forbud mod forskelsbehandling på grund af alder gøres illusorisk (dom af 12.10.2010, Ingeniørforeningen i Danmark,
C-499/08
,
EU:C:2010:600
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
I det foreliggende tilfælde fremgår det af anmodningen om præjudiciel afgørelse, at lov nr. 1365/1926 ikke præciserer det formål, som den tilsigter med dens artikel 1, hvorved der fastsættes en aldersgrænse på 50 år for at kunne deltage i udvælgelsesprøven med henblik på adgang til notarerhvervet. Den italienske regering har i sit skriftlige indlæg anført, at den i hovedsagen omhandlede nationale lovgivning forfølger tre formål, nemlig for det første at sikre stabiliteten i udøvelsen af notarerhvervet i en betydelig tidsperiode inden pensioneringen, således at den sociale sikringsordnings bæredygtighed bevares, for det andet nødvendigheden af at beskytte de notarielle prærogativers funktion, idet disse er karakteriseret ved en høj grad af professionalisme, og endelig en lettelse af generationsskiftet og en foryngelse af dette erhverv.
I denne henseende bemærkes indledningsvis, at artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78 ikke kan tillægges den betydning, at en manglende præcisering i den omhandlede lovgivning af det forfulgte formål medfører, at det automatisk udelukkes, at denne kan være berettiget i medfør af denne bestemmelse. I mangel af en sådan præcisering er det væsentligt, at andre elementer, der indgår i den pågældende foranstaltnings almindelige kontekst, gør det muligt at identificere det formål, der forfølges med foranstaltningen, med henblik på at føre retslig kontrol med dens legitimitet samt med, at midlerne til at opfylde det pågældende formål er hensigtsmæssige og nødvendige (dom af 21.7.2011, Fuchs og Köhler,
C-159/10 og C-160/10
,
EU:C:2011:508
, præmis
). I øvrigt er muligheden for samtidigt at påberåbe sig en række formål, som enten er forbundet med hinanden eller inddelt efter, hvor vigtige de er, ikke til hinder for, at der er tale om et legitimt formål som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78 (dom af 2.4.2020, Comune di Gesturi,
C-670/18
,
EU:C:2020:272
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Hvad for det første angår formålet om at sikre stabiliteten i udøvelsen af notarerhvervet i en betydelig tidsperiode før pensionering, således at den sociale sikringsordnings bæredygtighed bevares, bemærkes, at artikel 6, stk. 1, litra c), tillader fastsættelse af en maksimal aldersgrænse for ansættelse, som er baseret på nødvendigheden af at have tilbagelagt en rimelig periode i beskæftigelse før pensionering. Hvad angår bevarelsen af notarernes sociale sikringsordning fremgår det af de sagsakter, der er indgivet til Domstolen, at retten til udbetaling af en pension for notarer, der ophører med deres aktivitet ved den tilladte aldersgrænse for at udøve dette erhverv, dvs. 75 år, jf. artikel 7 i lov nr. 1365/1926, i medfør af artikel 10 i Regolamento per l’Attività di Previdenza e Solidarietà (reglement om socialsikrings- og solidaritetsaktiviteter) for Cassa Nazionale del Notariato (notarernes centralkasse, Italien), som forvalter denne ordning, er betinget af, at den pågældende har udøvet dette erhverv i 20 år. Som Europa-Kommissionen har anført i sit skriftlige indlæg, synes den ret til pension, som notarerne har i medfør af denne bekendtgørelse, ikke at stå i forbindelse med den aldersgrænse på 50 år, der er fastsat ved den nævnte lovs artikel 1 for adgangen til at deltage i udvælgelsesprøven med henblik på adgang til erhvervet, men lader til at stå i forbindelse med en minimumsvarighed for udøvelse af erhvervet. De betingelser, som den nævnte centralkasse har fastsat for at bevare bæredygtigheden af notarernes sociale sikringsordning, synes således at være uafhængige af denne aldersgrænse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
Hvad for det andet angår nødvendigheden af at beskytte de notarielle prærogativers funktion, idet disse er karakteriseret ved en høj grad af professionalisme, bemærkes, at artikel 6, stk. 1, litra c), i direktiv 2000/78 ganske vist tillader, at der fastsættes en maksimal aldersgrænse for ansættelse, som er baseret på uddannelsesmæssige krav til den pågældende stilling.
Kommissionen har imidlertid i denne henseende fremhævet, at ansøgeren til en udvælgelsesprøve for notarer i henhold til den nationale lovgivning skal have en kandidatgrad i jura og kunne dokumentere 18 måneders erhvervserfaring hos en notar – idet denne erfaring er et almindeligt instrument for at indlede notarerhvervet – og alle de ansøgere, der har bestået udvælgelsesprøven for notarer, anses for at være egnede til at udøve notarerhvervet efter at have gennemført en obligatorisk praktikperiode på 120 dage. Med forbehold for den efterprøvelse, som det tilkommer den forelæggende ret at foretage, følger det heraf, at den aldersgrænse på 50 år, der er fastsat i artikel 1 i lov nr. 1365/1926, ikke synes at vedrøre det formål, der er nævnt i ovenstående præmis i nærværende dom.
For det tredje og hvad angår det formål, der består i at lette generationsskiftet og forynge notarerhvervet, bemærkes, at lovligheden af et sådant alment formål vedrørende beskæftigelsespolitikken ikke med rimelighed kan drages i tvivl, idet det er nævnt blandt de mål, der udtrykkeligt er opregnet i artikel 6, stk. 1, første afsnit, i direktiv 2000/78, og idet fremme af et højt beskæftigelsesniveau i henhold til artikel 3, stk. 3, første led, TEU udgør et af de mål, der forfølges af Unionen (jf. i denne retning dom af 2.4.2020, Comune di Gesturi,
C-670/18
,
EU:C:2020:272
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Desuden bemærkes, at det ubestrideligt er et lovligt mål i medlemsstaternes social- eller beskæftigelsespolitik at fremme ansættelse, navnlig når der er tale om at lette unges adgang til udøvelse af et erhverv (dom af 19.7.2017, Abercrombie & Fitch Italia,
C-143/16
,
EU:C:2017:566
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Det bemærkes særligt, at formålet med at oprette en gunstig aldersstruktur mellem yngre og ældre arbejdstagere med henblik på at fremme ansættelse og forfremmelse af yngre medarbejdere, optimere personaleforvaltningen og herigennem forebygge eventuelle tvister om, hvorvidt en arbejdstager har arbejdsevne efter opnåelsen af en bestemt alder, samtidig med at der sikres en høj kvalitet på notarområdet, kan udgøre et legitimt beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitisk formål (jf. i denne retning dom af 21.7.2011, Fuchs og Köhler,
C-159/10 og C-160/10
,
EU:C:2011:508
, præmis
).
I det foreliggende tilfælde skal det bemærkes, at en notar i medfør af artikel 7 i lov nr. 1365/1926 kan udøve sit erhverv, indtil den pågældende fylder 75 år. Den italienske regering er desuden ikke fremkommet med oplysninger, der indikerer, at de forskellige aldersgrupper på det særlige arbejdsmarked for notarielle aktiviteter kunne komme til at konkurrere med hinanden. Det fremgår derimod af de sagsakter, som Domstolen råder over, at kun 419 ansøgere fik adgang til erhvervet efter prøverne i denne udvælgelsesprøve i forbindelse med den i hovedsagen omhandlede udvælgelsesprøve for notarer, selv om der var 500 notarstillinger, som i henhold til denne lovs artikel 1 var reserveret til personer under 50 år, der var ledige. Med forbehold for den forelæggende rets efterprøvelse synes den aldersgrænse, der er indført i denne artikel, således ikke at skulle fremme unge juristers adgang til notarerhvervet.
Under disse omstændigheder, og henset til det i nærværende doms præmis 33-39 anførte, skal det fastslås, at selv om formålene med at sikre stabiliteten i udøvelsen af notarerhvervet i en betydelig tidsperiode før pensionering, at beskytte de notarielle prærogativers funktion og at lette generationsskiftet og forynge dette erhverv, som den italienske regering har henvist til, kan anses for at være legitime formål som omhandlet i artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78, synes den i hovedsagen omhandlede nationale bestemmelse ikke at forfølge sådanne formål, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.
For det tilfælde, at denne ret ikke desto mindre konkluderer, at denne bestemmelse forfølger disse formål, er det endvidere – ifølge selve ordlyden af artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78 – nødvendigt, at de midler, der er anvendt for at opfylde de nævnte formål, er »hensigtsmæssige og nødvendige«.
Det påhviler således den forelæggende ret at efterprøve, om artikel 1 i lov nr. 1365/1926 gør det muligt at opfylde disse samme mål uden dog at udgøre et for vidtgående indgreb i de legitime interesser for de ansøgere til notarerhvervet, der er 50 år eller ældre, som på grund af denne bestemmelse fratages muligheden for at udøve dette erhverv.
I denne henseende bemærkes, at det påhviler medlemsstaternes kompetente myndigheder at finde en rimelig balance mellem de foreliggende hensyn (dom af 2.4.2020, Comune di Gesturi,
C-670/18
,
EU:C:2020:272
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Forbuddet mod forskelsbehandling på grund af alder, der er fastsat i chartrets artikel 21, stk. 1, skal nemlig fortolkes i lyset af retten til at arbejde, der er anerkendt i chartrets artikel 15, stk. 1. Det følger heraf, at der skal lægges særlig vægt på ældre arbejdstageres deltagelse i erhvervslivet og dermed i det økonomiske, kulturelle og sociale liv. Det forhold, at disse personer forbliver erhvervsaktive, fremmer navnlig diversitet i beskæftigelsen. Interessen i, at nævnte personer forbliver beskæftigede, skal imidlertid afvejes i forhold til andre eventuelt modstridende interesser (dom af 2.4.2020, Comune di Gesturi,
C-670/18
,
EU:C:2020:272
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
For så vidt angår et første formål, som den italienske regering har anført, er det imidlertid tilstrækkeligt at bemærke – således som det allerede er anført i nærværende doms præmis 33 – at retten til udbetaling af pension til notarer, der ophører med at udøve deres embede, når de har nået aldersgrænsen på 75 år, som er tilladt for at udøve dette erhverv, er betinget af det forhold, at de har udøvet dette erhverv i mindst 20 år.
Artikel 1 i lov nr. 1365/1926 synes følgelig – idet den fastsætter aldersgrænsen for adgangen til notarerhvervet til 50 år uden hensyntagen til denne minimumsperiode med beskæftigelse for at kunne kræve udbetaling af pensionen, når notaren har nået denne aldersgrænse på 75 år – at gå ud over, hvad der er nødvendigt for at sikre stabiliteten i udøvelsen af notarerhvervet i en betydelig tidsperiode, således at den sociale sikringsordnings bæredygtighed bevares, hvilket det imidlertid tilkommer den forelæggende ret at undersøge.
Hvad angår det andet formål, som den italienske regering har anført, tillader artikel 6, stk. 1, litra c), i direktiv 2000/78, således som det blev anført i nærværende doms præmis 34, fastsættelsen af en maksimal aldersgrænse for ansættelse, henset til de uddannelsesmæssige krav til den pågældende stilling. Eftersom disse uddannelsesmæssige krav for de ansøgere, der har bestået udvælgelsesprøven for notarer, er begrænset til en obligatorisk praktikperiode på 120 dage, og disse sidstnævnte kan udøve deres beskæftigelse, indtil de fylder 75 år, således som dette blev fremhævet i nærværende doms præmis 35, synes det forhold, at deltagelsen i denne udvælgelsesprøve forbeholdes de ansøgere, der er yngre end 50 år, at gå ud over, hvad der er nødvendigt for at opfylde formålet om at sikre de uddannelsesmæssige krav til denne beskæftigelse.
Hvad angår det tredje formål påhviler det den forelæggende ret at efterprøve, om den nationale lovgiver i det foreliggende tilfælde ved udøvelsen af den vide skønsbeføjelse, som denne råder over på området for socialpolitik og beskæftigelse, har fundet en rimelig balance mellem formålet om at lette generationsskiftet og forynge notarerhvervet og nødvendigheden af at bevare ældre arbejdstageres deltagelse i erhvervslivet, idet disse arbejdstagere er mere udsatte på grund af denne egenskab. Som det er anført i sjette betragtning til direktiv 2000/78, anerkender fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds samling i Strasbourg den 9. december 1989, nødvendigheden af at træffe passende foranstaltninger til at sikre social og økonomisk integrering af ældre.
I denne henseende bemærkes, at indførelsen af en aldersgrænse på 50 år for adgangen til udvælgelsesprøven for adgang til notarerhvervet har til følge at øge rådigheden over stillinger, der kan besættes af unge ansøgere, og den kan således udgøre et passende middel til at opfylde formålet om at lette generationsskiftet og forynge notarerhvervet, for så vidt som en sådan foranstaltning dog ikke går ud over det, der er nødvendigt for at nå dette formål, og ikke udgør et for vidtgående indgreb i de berørte personers interesser. Det påhviler i denne sammenhæng den nationale ret ikke blot at tage hensyn til, om disse personer er egnede til at udøve dette erhverv, men ligeledes at tage det tab, som denne foranstaltning kan medføre for de berørte personer, i betragtning (jf. i denne retning dom af 6.11.2012, Kommissionen mod Ungarn,
C-286/12
,
EU:C:2012:687
, præmis
).
I det foreliggende tilfælde er det for det første ikke blevet gjort gældende, at indførelsen af en aldersgrænse på 50 år for adgangen til denne udvælgelsesprøve er berettiget på grund af disse ansøgeres egnethed til at udøve dette erhverv. For det andet, og således som det fremgår af nærværende doms præmis 39, er der et ikke ubetydeligt antal stillinger, der ikke er blevet besat i forbindelse med den i hovedsagen omhandlede udvælgelsesprøve for notarer, og følgelig har unge ansøgere ikke fået adgang til notarerhvervet, og ansøgere, der er fyldt 50 år, er blevet frataget muligheden for at vise deres kompetencer ved at deltage i denne udvælgelsesprøve, således at artikel 1 i lov nr. 1365/1926, idet denne aldersgrænse er fastsat deri, synes at gå ud over, hvad der er nødvendigt for at nå formålet om at lette generationsskiftet og forynge dette erhverv.
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal det forelagte spørgsmål besvares med, at chartrets artikel 21 og artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, som fastsætter en aldersgrænse på 50 år for at kunne deltage i en udvælgelsesprøve med henblik på adgang til notarerhvervet, for så vidt som en sådan lovgivning ikke synes at forfølge formålene med at sikre stabiliteten i udøvelsen af dette erhverv i en betydelig tidsperiode før pensionering, at beskytte de notarielle prærogativers funktion, at lette generationsskiftet og forynge det nævnte erhverv samt under alle omstændigheder går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse formål, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
Sagsomkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra de nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.

På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Anden Afdeling) for ret:

Artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, som fastsætter en aldersgrænse på 50 år for at kunne deltage i en udvælgelsesprøve med henblik på adgang til notarerhvervet, for så vidt som en sådan lovgivning ikke synes at forfølge formålene med at sikre stabiliteten i udøvelsen af dette erhverv i en betydelig tidsperiode før pensionering, at beskytte de notarielle prærogativers funktion, at lette generationsskiftet og forynge det nævnte erhverv samt under alle omstændigheder går ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse formål, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.

Underskrifter
(
*1
) – Processprog: italiensk.