CELEX: 62016CJ0423
Muutoksenhaku
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka
Syyrian arabitasavaltaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet
Päätöksen liitteessä mainittuun henkilöön kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet
Kyseisen päätöksen voimassaolon jatkaminen unionin yleisen tuomioistuimen menettelyn kuluessa
Istunnossa mutta ei erillisellä asiakirjalla esitetty pyyntö kanteen tarkistamisesta
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 86 artikla
Bulgariankielinen versio
Alkuperäisen päätöksen, jolla asianomainen henkilö merkittiin luetteloon henkilöistä, joihin on kohdistettu rajoittavia toimenpiteitä, kumoaminen unionin yleisessä tuomioistuimessa
Jatkamispäätöksen voimassaolon päättyminen
Kanteen tarkistamista koskevan pyynnön kohteen säilyminen

HX vaatii valituksellaan kumoamaan osittain unionin yleisen tuomioistuimen 2.6.2016 antaman tuomion HX v. neuvosto (
T‑723/14
,
EU:T:2016:332
; jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla kyseinen tuomioistuin yhtäältä kumosi Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP täytäntöönpanosta 22.7.2014 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2014/488/YUTP (
EUVL 2014, L 217, s. 49
) ja Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 22.7.2014 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 793/2014 (
EUVL 2014, L 217, s. 10
), siltä osin kuin mainittu täytäntöönpanopäätös ja mainittu täytäntöönpanoasetus koskevat HX:ää, ja toisaalta hylkäsi hänen vaatimuksensa, joissa vaadittiin kumoamaan päätöksen 2013/255/YUTP muuttamisesta 28.5.2015 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2015/837 (
EUVL 2015, L 132, s. 82
).
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen, sellaisena kuin sitä sovellettiin oikeudenkäynnissä, joka päättyi valituksenalaiseen tuomioon (jäljempänä unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestys), 44 artiklassa luetellaan unionin yleisen tuomioistuimen oikeudenkäyntikielet, joihin kuuluu bulgarian kieli.
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 45 artiklan, jonka otsikko on ”Oikeudenkäyntikielen määräytyminen” ja joka kuuluu II osastoon, jonka otsikko on ”Kieliä koskevat järjestelyt”, 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Tämän työjärjestyksen 1 artiklassa tarkoitetuissa kanteissa oikeudenkäyntikielen valitsee kantaja – –”
Saman työjärjestyksen 78 artiklassa määrätään seuraavaa:
1.   Kannekirjelmään on tarvittaessa liitettävä [Euroopan unionin tuomioistuimen] perussäännön 21 artiklan toisessa kohdassa mainitut asiakirjat.
2.   Jos kanne nostetaan SEUT 272 artiklan mukaisesti unionin tekemässä tai sen puolesta tehdyssä julkis- tai yksityisoikeudellisessa sopimuksessa olevan välityslausekkeen nojalla, kannekirjelmään on liitettävä välityslausekkeen sisältävän sopimuksen kappale.
3.   Jos kantaja on yksityisoikeudellinen oikeushenkilö, sen on liitettävä kannekirjelmään tuore selvitys siitä, että kantaja on oikeushenkilönä olemassa (kaupparekisterin tai yhdistysrekisterin ote tai muu virallinen asiakirja).
4.   Kannekirjelmään on liitettävä 51 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat.
5.   Jos kannekirjelmä ei täytä 1–4 kohdassa lueteltuja vaatimuksia, kirjaaja asettaa kantajalle kohtuullisen määräajan edellä mainittujen asiakirjojen toimittamista varten. Jollei puutetta ole korjattu asetetussa määräajassa, unionin yleinen tuomioistuin ratkaisee, jätetäänkö kanne tutkimatta näiden menettelyvaatimusten noudattamatta jättämisen vuoksi.”
Mainitun työjärjestyksen 86 artiklassa, jonka otsikko on ”Kanteen tarkistaminen”, määrätään seuraavaa:
”1.   Jos toimi, jonka kumoamista vaaditaan, on korvattu tai sitä on muutettu toisella toimella, jonka kohde on sama, kantaja saa tämän uuden seikan huomioon ottamiseksi tarkistaa kannetta ennen asian käsittelyn suullisen vaiheen päättämistä tai ennen unionin yleisen tuomioistuimen päätöstä ratkaista asia ilman käsittelyn suullista vaihetta.
2.   Kanteen tarkistaminen on tehtävä erillisellä asiakirjalla ja noudattaen SEUT 263 artiklan kuudennessa kohdassa vahvistettua määräaikaa kumoamiskanteen nostamiselle siitä toimesta, johon kanteen tarkistaminen perustuu.
3.   Kanteen tarkistamista koskevassa kirjelmässä on mainittava
a)
tarkistetut vaatimukset
b)
tarvittaessa tarkistetut perusteet ja perustelut
c)
tarvittaessa vaatimusten tarkistamiseen liittyvät todisteet ja pyynnöt näytön esittämiseksi.
4.   Kanteen tarkistamista koskevaan kirjelmään on liitettävä toimi, johon kanteen tarkistaminen perustuu. Jos tätä toimea ei ole toimitettu, kirjaaja asettaa kantajalle kohtuullisen määräajan sen toimittamista varten. Jollei puutetta ole korjattu asetetussa määräajassa, unionin yleinen tuomioistuin ratkaisee, jätetäänkö kanteen tarkistamista koskeva kirjelmä tutkimatta tämän menettelyvaatimuksen noudattamatta jättämisen vuoksi.
5.   Puheenjohtaja asettaa määräajan, jossa vastaaja voi vastata kanteen tarkistamista koskevaan kirjelmään, vaikka unionin yleinen tuomioistuin ratkaisisi myöhemmin kysymyksen kirjelmän tutkittavaksi ottamisesta.
– –”
Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 102 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:
”Kirjaaja laatii pöytäkirjan asian selvittämistoimia varten pidetystä istunnosta. Puheenjohtaja ja kirjaaja allekirjoittavat pöytäkirjan. Pöytäkirja on todistusvoimainen.”
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 227 artiklassa määrätään, että tämä työjärjestys on todistusvoimainen sen 44 artiklassa tarkoitetuilla kielillä.
Asian tausta, unionin yleisessä tuomioistuimessa nostettu kanne ja valituksenalainen tuomio
Valittaja on syyrialainen liikemies, johon kohdistettiin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) yhteydessä rajoittavia toimenpiteitä. Hänen nimensä lisättiin Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 31.5.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/255/YUTP (
EUVL 2013, L 147, s. 14
) liitteessä I olevaan luetteloon täytäntöönpanopäätöksellä 2014/488 sekä Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 442/2011 kumoamisesta 18.1.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 36/2012 (
EUVL 2012, L 16, s. 1
) liitteessä II olevaan luetteloon täytäntöönpanoasetuksella N:o 793/2014. Hän vaati unionin yleiselle tuomioistuimelle toimittamassaan kannekirjelmässä mainitun täytäntöönpanopäätöksen ja mainitun täytäntöönpanoasetuksen kumoamista häntä koskevilta osin.
Koska päätöksen 2013/255 voimassaoloa oli jatkettu tällä välin päätöksellä 2015/837, valittaja pyrki saamaan myös viimeksi mainitun päätöksen kumotuksi tarkistamalla kannettaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 86 artiklassa tarkoitetulla tavalla.
Hän pyysi mainittua tarkistamista 8.12.2015 pidetyssä istunnossa, jossa hän väitti saaneensa tiedon voimassaolon jatkamista koskevasta päätöksestä Euroopan unionin neuvoston edustajan suullisen lausuman yhteydessä.
Unionin yleinen tuomioistuin, joka hyväksyi kannekirjelmässä esitetyt kumoamisvaatimukset, ei kuitenkaan ottanut kanteen tarkistamista koskevaa pyyntöä tutkittavaksi. Tämä tutkimatta jättäminen johtui unionin yleisen tuomioistuimen mukaan siitä, että pyyntöä ei ollut tehty työjärjestyksen 86 artiklan mukaisesti ”erillisellä asiakirjalla”.
Asianosaisten vaatimukset unionin tuomioistuimessa
Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin
–
kumoaa valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi sen tuomiolauselman 2 kohdassa kantajan esittämät, päätöksen 2015/837 kumoamista koskevat vaatimukset
–
ratkaisee asian aineellisesti ja kumoaa päätöksen 2015/837 valittajaa koskevilta osin
–
toissijaisesti kumoaa valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi sen tuomiolauselman 2 kohdassa kantajan esittämät, päätöksen 2015/837 kumoamista koskevat vaatimukset ja palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen
–
velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Neuvosto vaatii, että unionin tuomioistuin
–
hylkää valituksen kokonaisuudessaan ja
–
velvoittaa valittajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Valituksen tarkastelu
Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti jättänyt ottamatta huomioon hänen kanteen tarkistamista koskevan pyyntönsä; vaikka se onkin esitetty suullisesti istunnossa, se on kuitenkin saanut kirjallisen muodon ennen asian käsittelyn suullisen vaiheen päättämistä, koska se on mainittu istunnosta laaditussa pöytäkirjassa. Hän väittää, että tästä syystä olisi pitänyt katsoa, vaikka asiassa ei olekaan esitetty kirjallista ja erillistä asiakirjaa kyseisen käsitteen varsinaisessa merkityksessä, että hänen esittämänsä kanteen tarkistamista koskeva pyyntö täytti unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 86 artiklassa asetetut edellytykset. Hän väittää lisäksi, että sillä, että asiassa ei ole esitetty varsinaista kirjallista pyyntöä, ei ole loukattu vastapuolen oikeuksia eikä haitattu unionin yleisen tuomioistuimen työskentelyä.
Valittaja katsoo lisäksi, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt valituksenalaisessa tuomiossa oikeudellisen virheen, koska se ei ole ottanut huomioon hänen valitsemansa oikeudenkäyntikielen eli bulgarian kielen erityispiirteitä. Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen bulgariankielisessä versiossa käytetään hänen mukaansa monimerkityksistä termiä, joka ei tarkoita välttämättä, että edellytyksenä olisi, että kanteen tarkistamista koskeva pyyntö on esitettävä kirjallisesti ja erillisellä asiakirjalla.
Lisäksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt huomiotta menettelyn kontradiktorisuutta koskevan periaatteen, koska se ei ole myöntänyt hänelle lisämääräaikaa päätöksen 2015/837 kumoamista koskevan vaatimuksen esittämiseksi, vaikka hän oli saanut tiedon mainitusta päätöksestä vasta istunnossa.
Neuvosto väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 86 artiklan 2 kohdassa edellytetään yksiselitteisesti kirjallisen pyynnön esittämistä. Neuvosto katsoo, että vaikka mainitun määräyksen bulgariankielinen versio eroaisikin muista kieliversioista, kyseiselle versiolle ei voida antaa etusijaa muihin kieliversioihin nähden. Neuvoston mukaan kaikissa muissa kieliversioissa näet käytetään termejä, joissa ilmaistaan kiistatta kirjallista ja erillistä toimea koskeva edellytys. Joka tapauksessa työjärjestyksen koko 86 artiklan asiayhteyden mukainen tarkastelu riittää osoittamaan, että kyseessä voi olla vain kirjallinen toimi, erityisesti, koska siinä mainitaan asiakirjat, jotka on ”liitettävä” toimeen.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi on huomautettava, että unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä käy ilmi, että asianosaisten vaatimuksia ei lähtökohtaisesti saa muuttaa (ks. mm. tuomio 11.11.2010, komissio v. Portugali,
C‑543/08
,
EU:C:2010:669
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 86 artiklassa kodifioidaan aikaisempi oikeuskäytäntö poikkeuksista, joita tähän vaatimusten muuttamattomuuden periaatteeseen voidaan tehdä. Unionin tuomioistuimen nyt käsiteltävän valituksen yhteydessä esittämät huomautukset ovat näin ollen merkityksellisiä vain tätä poikkeustilannetta koskevassa asiayhteydessä.
On muistutettava, että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 45 artiklan mukaan kanteissa oikeudenkäyntikielen valitsee kantaja. Nyt käsiteltävässä asiassa HX oli valinnut unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä, joka päättyi valituksenalaiseen tuomioon, bulgarian kielen, joka on hänen asianajajansa käyttämä kieli.
Valittaja väittää unionin tuomioistuimessa neuvoston sitä kiistämättä, että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 86 artiklan 2 kohdan versio mainitulla kielellä on monimerkityksinen, koska toisin kuin kyseisen määräyksen englanninkielisessä versiossa (separate document) ja ranskankielisessä versiossa (acte séparé) sen bulgariankielisessä versiossa ei käytetä termiä ”asiakirja” vaan termiä ”molba” (pyyntö). Tämä termi ei välttämättä sisällä vaatimusta siitä, että kyseessä on oltava kirjallinen toimi, koska se tarkoittaa yleisemmin tahdonilmaisua, joka voi olla yhtä hyvin suullinen kuin kirjallinenkin.
Näin ollen ei voida sulkea pois sitä, että tämä monimerkityksisyys on saanut valittajan edustajan katsomaan, että kanteen tarkistamista koskeva pyyntö, joka esitettiin suullisesti istunnossa, jonka kuluessa hän väittää saaneensa tiedon kyseisen pyynnön kohteena olevasta päätöksestä, voitiin ottaa tutkittavaksi. Lisäksi valittajan tätä näkemystä saattoi tukea se, että mainittu pyyntö kirjattiin tämän jälkeen istunnosta laadittuun pöytäkirjaan, joka on unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 102 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu todistusvoimainen asiakirja.
Mikäli unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että tällä tavoin esitetty kanteen tarkistamista koskeva pyyntö ei vastannut sen työjärjestyksessä vahvistettuja muotomääräyksiä, sen tehtävänä oli ainakin ilmoittaa valittajalle hänen virheestään ja antaa hänelle mahdollisuus sen korjaamiseen.
Kuten näet julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 33 ja 34 kohdassa, on niin, että vaikka on täysin oikeutettua asettaa kanteen tarkistamista koskevalle pyynnölle tiettyjä muotovaatimuksia, tällaiset vaatimukset eivät ole itsetarkoitus, vaan niiden tarkoituksena on päinvastoin taata kontradiktorinen menettely ja hyvä lainkäyttö.
Tässä yhteydessä unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 86 artiklan 3 ja 4 kohdassa määrätään, että kanteen tarkistamista koskevien pyyntöjen esittämistä koskevien tiettyjen muodollisuuksien noudattamatta jättäminen ei johda välttämättä niiden tutkimatta jättämiseen. Lisäksi unionin yleisellä tuomioistuimella on samaa harkintavaltaa myös kannekirjelmän liitteiden osalta, koska saman työjärjestyksen 78 artiklan 5 kohdan mukaan kirjaaja antaa mahdollisuuden puutteen korjaamiseen, ja jollei puutetta korjata, unionin yleinen tuomioistuin voi vielä päättää, että kanne voidaan kuitenkin ottaa tutkittavaksi.
Tätä toteamusta ei voida pätevästi kumota neuvoston näkemyksellä, joka perustuu yhtäältä siihen, että ainoastaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen bulgariankielinen versio on valittajan esiin tuomalla tavalla monimerkityksinen, ja toisaalta unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan tarve tulkita ja soveltaa yhtenäisesti unionin oikeutta estää sen, että säännöksen tai määräyksen jotakin kieliversiota tarkasteltaisiin erikseen, ja edellyttää päinvastoin, että sitä on tulkittava sekä kaikilla muilla kielillä laadittujen versioiden että sen laatijan tahdon valossa (ks. vastaavasti tuomio 12.11.1969, Stauder,
29/69
,
EU:C:1969:57
,
kohta; tuomio 17.7.1997, Ferriere Nord v. komissio,
C‑219/95 P
,
EU:C:1997:375
,
kohta ja tuomio 15.10.2015, Grupo Itevelesa ym.,
C‑168/14
,
EU:C:2015:685
,
kohta).
Kun näet kyseessä on unionin jonkin tuomioistuimen työjärjestyksen määräys, jonka kyseinen tuomioistuin on antanut kaikilla oikeudenkäyntikielillä ja jonka se on todennut kyseisen työjärjestyksen 227 artiklan 1 kohdassa olevan todistusvoimainen kaikilla 44 artiklassa tarkoitetuilla kielillä, se, että yksityisten odotettaisiin vetoavan tämän työjärjestyksen kaikkiin kieliversioihin voidakseen välttää sen, että työjärjestyksen oikeudenkäyntikielisen version mahdollinen eroavuus johtaisi asian tutkimatta jättämiseen, olisi vastoin heidän oikeuttaan kääntyä unionin tuomioistuinten puoleen valitsemallaan virallisella kielellä, mikä perustuu sekä SEUT 20 artiklan 2 kohdan d alakohtaan ja SEUT 24 artiklan neljänteen kohtaan että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 45 artiklaan.
Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti jättänyt tutkimatta HX:n esittämän kanteen tarkistamista koskevan pyynnön pelkästään sillä perusteella, että sitä ei ollut esitetty kirjallisella erillisellä toimella, kehottamatta viimeksi mainittua ensin korjaamaan tätä puutetta.
Näin ollen valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 2 kohta on kumottava tarvitsematta tutkia toista valitusperustetta.
Unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetty kanteen tarkistamista koskeva pyyntö
Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätään, että jos unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisu kumotaan, unionin tuomioistuin voi itse ratkaista asian lopullisesti, jos asia on ratkaisukelpoinen. Mainittua määräystä on sovellettava nyt käsiteltävässä asiassa.
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sekä kantajan oikeussuojan tarpeen että kanteen kohteen on oltava olemassa paitsi kanteen nostamisvaiheessa myös aina tuomioistuimen ratkaisun julistamiseen saakka sillä uhalla, että muutoin lausunnon antaminen asiassa raukeaa. Tämä edellyttää sitä, että kanteen lopputulos voi tuottaa kantajalle etua (tuomio 19.10.1995, Rendo ym. v. komissio,
C‑19/93 P
,
EU:C:1995:339
,
kohta; tuomio 7.6.2007, Wunenburger v. komissio,
C‑362/05 P
,
EU:C:2007:322
,
kohta ja tuomio 28.5.2013, Abdulrahim v. neuvosto ja komissio,
C‑239/12 P
,
EU:C:2013:331
,
kohta).
Tässä yhteydessä on muistutettava, että HX haluaa pääasiallisesti tarkistaa unionin yleisessä tuomioistuimessa alun perin nostamaansa kannetta, jossa vaadittiin erityisesti kumoamaan täytäntöönpanopäätös 2014/488, jolla hänen nimensä lisättiin päätöksen 2013/255 liitteessä I olevaan luetteloon, siten, että kanne koskisi lisäksi sen päätöksen kumoamista, jolla mainitun luettelon voimassaoloa jatkettiin vuodella.
Valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 1 kohdassa päätetyn täytäntöönpanopäätöksen 2014/488 kumoamisen, josta on tullut lopullinen, koska nyt käsiteltävässä asiassa tehty valitus koski vain mainitun tuomion tuomiolauselman 2 kohtaa, taannehtivan vaikutuksen vuoksi on katsottava, että valittajan nimi ei ole koskaan sisältynyt päätöksen 2013/255 liitteessä I olevaan luetteloon.
Päätöksen 2015/837, jolla jatketaan mainitun listan voimassaoloa, kumoaminen ei näin ollen tuota valittajalle mitään hyötyä, joka ylittäisi sen, jonka hän on voinut saada täytäntöönpanopäätöksen 2014/488, jolla hänen nimensä lisättiin mainittuun luetteloon, kumoamisesta.
Näin ollen lausunnon antaminen HX:n unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämästä kanteen tarkistamista koskevasta pyynnöstä raukeaa.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jos valitus hyväksytään ja unionin tuomioistuin itse ratkaisee riidan lopullisesti, se tekee ratkaisun oikeudenkäyntikuluista.
Saman työjärjestyksen 138 artiklan, jota sovelletaan sen 184 artiklan 1 kohdan nojalla valituksen käsittelyyn, 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Koska HX on vaatinut neuvoston velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska neuvosto on hävinnyt asian, se on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan HX:n oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että nyt käsiteltävän valituksen yhteydessä.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (ensimmäinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Unionin yleisen tuomioistuimen 2.6.2016 antaman tuomion HX vastaan neuvosto (
T‑723/14
,
EU:T:2016:332
) tuomiolauselman 2 kohta kumotaan.

2)
Lausunnon antaminen HX:n unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämästä kanteen tarkistamista koskevasta pyynnöstä raukeaa.

3)
Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan HX:n oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että nyt käsiteltävän valituksen yhteydessä.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: bulgaria.