CELEX: 62021CJ0304
Ennakkoratkaisupyyntö
Sosiaalipolitiikka
Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa
Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artikla
Direktiivi 2000/78/EY
2 artiklan 2 kohta, 4 artiklan 1 kohta ja 6 artiklan 1 kohta
Ikään perustuvan syrjinnän kielto
Kansallinen säännöstö, jossa vahvistetaan poliisikomisarioiden palvelukseen ottamisen enimmäisikärajaksi 30 vuotta
Oikeuttamisperusteet

Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (
EYVL 2000, L 303, s. 16
), SEU 3 artiklan, SEUT 10 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 21 artiklan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä VT ja toisaalta Ministero dell’Interno (sisäasianministeriö, Italia) ja Ministero dell’Interno – Dipartimento della Pubblica Sicurezza – Direzione centrale per le risorse umane (sisäasianministeriö – yleisen turvallisuuden jaosto – henkilöstöasioiden keskusjohto, Italia) ja joka koskee siitä tehtyä päätöstä, että VT:tä ei hyväksytä kilpailuun, joka järjestetään Polizia di Staton (Italian poliisi) komisarioiden virkaan hakua varten, sillä perusteella, että hän on saavuttanut tätä varten säädetyn enimmäisikärajan.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivin 2000/78 johdanto‑osan 18 ja 23 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(18)
Erityisesti tämän direktiivin seurauksena ei voi olla, että puolustusvoimat, poliisiviranomaiset, vankila‑ tai pelastusorganisaatiot olisivat velvollisia ottamaan palvelukseen tai pitämään palveluksessa henkilöitä, joilla ei ole vaadittavia valmiuksia suoriutua niistä tehtävistä, joita heiltä voidaan edellyttää ottaen huomioon oikeutettu tavoite säilyttää näiden organisaatioiden toiminnan ominaislaatu.
– –
(23)
Erilainen kohtelu saattaa olla oikeutettua erittäin rajoitetuissa tilanteissa, jos jokin – – ikään – – liittyvä ominaisuus muodostaa työhön liittyvän todellisen ja ratkaisevan vaatimuksen ja jos tavoite on oikeutettu ja vaatimus oikeasuhteinen. – –”
Direktiivin 2000/78 1 artiklan mukaan kyseisen direktiivin tarkoituksena on luoda yleiset puitteet uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiselle työssä ja ammatissa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi jäsenvaltioissa.
Mainitun direktiivin 2 artiklassa, jonka otsikko on ”Syrjinnän käsite”, säädetään seuraavaa:
”1.   Tässä direktiivissä ’yhdenvertaisen kohtelun periaatteella’ tarkoitetaan, ettei minkäänlaista 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan perustuvaa välitöntä tai välillistä syrjintää saa esiintyä.
2.   Sovellettaessa 1 kohtaa:
a)
välittömänä syrjintänä pidetään sitä, että henkilöä kohdellaan jonkin 1 artiklassa tarkoitetun seikan perusteella epäsuotuisammin kuin jotakuta muuta kohdellaan, on kohdeltu tai voitaisiin kohdella vertailukelpoisessa tilanteessa;
– –”
Kyseisen direktiivin 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, säädetään seuraavaa:
”1.   [Euroopan unionille] annetun toimivallan puitteissa tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin henkilöihin sekä julkisella että yksityisellä sektorilla, julkisyhteisöt mukaan lukien, kun kyseessä on:
a)
työn tai itsenäisen ammatin harjoittamista koskevat edellytykset, myös valinta‑ ja työhönottoperusteet, alasta ja ammattiasemasta riippumatta, sekä uralla eteneminen;
– –”
Saman direktiivin 4 artiklan, jonka otsikko on ”Työhön liittyvät vaatimukset”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Sen estämättä, mitä 2 artiklan 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että erilainen kohtelu, joka perustuu johonkin 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan liittyvään ominaisuuteen, ei ole syrjintää, jos tiettyjen työtehtävien luonteen tai niiden yhteyksien vuoksi, joissa tehtävät suoritetaan, kyseinen ominaisuus on todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus, edellyttäen, että tavoite on oikeutettu ja että vaatimus on oikeasuhteinen.”
Direktiivin 2000/78 6 artiklan, jonka otsikko on ”Oikeutettu ikään perustuva erilainen kohtelu”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Sen estämättä, mitä 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että ikään perustuvaa erilaista kohtelua ei pidetä syrjintänä, jos sillä on kansallisen lainsäädännön puitteissa objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu, erityisesti työllisyyspoliittinen, työmarkkinoita tai ammatillista koulutusta koskeva oikeutettu tavoite, ja jos tämän tavoitteen toteuttamiskeinot ovat asianmukaiset ja tarpeen.
Tällaista erilaista kohtelua voi olla erityisesti:
– –
c)
enimmäisiän vahvistaminen työhönoton edellytykseksi kyseisen toimen koulutusvaatimusten perusteella tai jotta työ voisi kestää kohtuullisen ajan ennen eläkkeelle siirtymistä.”
Italian lainsäädäntö
Asetus nro 165/1997
8.8.1995 annetun lain nro 335 2 §:n 23 momentissa ja puolustusvoimien, poliisivoimien ja kansallisten pelastuspalvelujen henkilöstön sekä sopimussuhteen ulkopuolisten julkisten toimihenkilöiden eläkkeiden yhdenmukaistamisesta yleisen sosiaaliturvajärjestelmän kanssa 23.12.1996 annetun lain nro 662 1 §:n 97 momentin g kohdassa ja 99 §:ssä annettujen toimivaltuuksien täytäntöönpanosta 30.4.1997 annetun asetuksen nro 165 (decreto legislativo n. 165 –Attuazione delle deleghe conferite dall’articolo 2, comma 23, della legge 8 agosto 1995, n. 335, e dall’articolo 1, commi 97, lettera g), e 99, della legge 23 dicembre 1996, n. 662, in materia di armonizzazione al regime previdenziale generale dei trattamenti pensionistici del personale militare, delle Forze di polizia e del Corpo nazionale dei vigili del fuoco, nonchè del personale non contrattualizzato del pubblico impiego; GURI nro 139, 17.6.1997) 1 ja 2 §:n mukaan ikäraja, jonka jälkeen Italian poliisin henkilöstö siirretään eläkkeelle, on 61 vuotta.
Laki nro 127/1997
Avoimiin kilpailuihin osallistumisikää koskevista yleisistä säännöistä säädetään hallinnollisen toiminnan ja päätös‑ ja valvontamenettelyjen järkiperäistämistä koskevista kiireellisistä toimenpiteistä 15.5.1997 annetun lain nro 127 (legge n. 127 – Misure urgenti per lo snellimento dell’attività amministrativa e dei procedimenti di decisione e di controllo; GURI nro 113, supplemento ordinario nro 98, 17.5.1997) 3 §:n 6 momentissa, jonka mukaan ”julkishallinnon kilpailuihin osallistumiseen ei sovelleta ikärajoja, ellei yksittäisen hallintoelimen säännöissä erikseen määrätä tehtävän luonteeseen tai perusteltuihin hallinnon tarpeisiin liittyvistä poikkeuksista”.
Asetus nro 334/2000
Poliisikomisarion tehtävistä säädetään 31.3.2000 annetun lain nro 78 5 §:n 1 momentin mukaisesta Italian poliisin päällikkö‑ ja johtotehtävissä olevan henkilöstön tehtävien uudelleenorganisoinnista 5.10.2000 annetulla asetuksella nro 334 (decreto legislativo n. 334 – Riordino dei ruoli del personale direttivo e dirigente della Polizia di Stato, a norma dell’articolo 5, comma 1, della legge 31 marzo 2000, n. 78; GURI nro 271, supplemento ordinario nro 190, 20.11.2000) (jäljempänä asetus nro 334/2000).
Kyseisen asetuksen 2 §:n 2 momentissa määritellään poliisikomisarion tehtävät seuraavasti:
”Virkauralla ylikomisarion virkanimikkeeseen asti olevat henkilöt ovat virkanimikkeeltään yleisestä turvallisuudesta vastaavia virkamiehiä ja rikospoliisin virkamiehiä. He hoitavat näiden virkanimikkeidensä yhteydessä Italian poliisin ja yleisestä turvallisuudesta vastaavan hallinnonalan institutionaalisiin tehtäviin kuuluvia työtehtäviä itsenäisellä päätösvastuullaan ja omalla ammatillisella panoksellaan. He huolehtivat myös alaistensa koulutuksesta ja hoitavat oman asiantuntemuksensa mukaisesti Italian poliisin henkilöstön opetus‑ ja koulutustehtäviä. Nämä henkilöstön jäsenet tekevät välitöntä yhteistyötä samalla uralla ylemmissä tehtävissä toimivien henkilöstön jäsenten kanssa ja sijaistavat näitä osastojen ja yksiköiden johtotehtävissä näiden ollessa poissa tai estyneinä. Ylikomisariot, jotka hoitavat vastaavaa virkaa tai jotka sijaistavat komennuksella olevaa yleisen turvallisuuden hallinnonalan poliisilaitoksen johtajaa, toimivat myös yleisestä turvallisuudesta vastaavana paikallisviranomaisena. Mainitut henkilöstön jäsenet hoitavat myös sellaisten osastojen ja yksiköiden johtotehtävien lisäksi, joita ei ole varattu ylemmäntasoisissa tehtävissä toimivalle henkilöstölle, oman osastonsa useamman organisatorisen yksikön ohjaukseen ja koordinointiin liittyviä tehtäviä kantaen täyden vastuun antamistaan ohjeistuksista ja saavutetuista tuloksista. – –”
Mainitun asetuksen 3 §:n 1 momentin mukaan ”kilpailun osallistumisikärajasta, joka on 30 vuotta, säädetään 15.5.1997 annetun lain nro 127 3 §:n 6 momentin nojalla annetussa asetuksessa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä mainitussa asetuksessa säädettyjä poikkeuksia”.
Saman asetuksen 3 §:n 3 momentissa säädetään, että sisäasiainministerin asetuksella vahvistetaan ”fyysistä kuntoa mittaavia kokeita koskevat yksityiskohtaiset säännöt, fyysisiä ja psyykkisiä kykyjä sekä soveltuvuutta koskevat vaatimukset ja niiden arviointia koskevat yksityiskohtaiset säännöt”.
Asetuksen nro 334/2000 3 §:n 4 momentin mukaan ”20 prosenttia komisarioiden palkkaluokkaan kuuluvista vapaista paikoista varataan sellaisille Italian poliisin henkilöstön jäsenille, joilla on vaadittu oikeustieteellinen korkeakoulututkinto ja jotka ovat enintään 40‑vuotiaita”.
Ministerin asetus nro 103/2018
Asetuksen nro 334/2000 3 §:n 1 momentissa tarkoitettu asetus on sisäasiainministerin 13.7.2018 antama ministerin asetus nro 103 – Italian poliisin henkilöstön tehtäviin ja uralle pääsemistä koskeviin avoimiin kilpailuihin osallistumiseksi määrättyjen ikärajoitusten vahvistamissäännöistä (decreto ministeriale n. 103 – Regolamento recante norme per l’individuazione dei limiti di età per la partecipazione ai concorsi pubblici per l’accesso a ruoli e carriere del personale della Polizia di Stato; GURI nro 208, 7.9.2018) (jäljempänä ministerin asetus nro 103/2018), jonka 3 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Italian polisiin komisarion ja teknisen johtajan virkoihin pääsyä koskevaan avoimeen kilpailuun osallistumista koskeva enimmäisikäraja on 30 vuotta.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymys
Sisäasiainministeriö järjesti 2.12.2019 todistuksiin ja kokeisiin perustuvan kilpailun Italian poliisin 120 poliisikomisarion viran täyttämiseksi. Tähän kilpailuun osallistumista koskevien yleisten edellytysten joukossa kilpailuilmoituksessa mainittiin ministerin asetuksen nro 103/2018 mukaisesti, että hakijoiden oli oltava vähintään 18‑vuotiaita eivätkä he saaneet olla 30 vuotta täyttäneitä tiettyjä erityistapauksia lukuun ottamatta.
VT yritti ilmoittautua kyseiseen kilpailuun asiassa sovellettavan digitaalisen menettelyn mukaisesti. Tähän tarkoitettu sovellus esti kuitenkin häntä tekemästä kyseistä hakemusta, koska hän ei täyttänyt edellisessä kohdassa mainittua ikää koskevaa edellytystä. Koska hän oli syntynyt vuonna 1988, hän oli jo täyttänyt 30 vuotta eikä kuulunut mihinkään niistä erityistapauksista, joissa ikärajaa oli nostettu.
VT nosti näin ollen kilpailuilmoituksesta, ministerin asetuksesta nro 103/2018 ja implisiittisestä päätöksestä olla hyväksymättä hänen hakemustaan samaan kilpailuun kanteen Tribunale amministrativo regionale per il Laziossa (Lazion alueellinen hallintotuomioistuin, Italia).
Kyseisen tuomioistuimen määräämän välitoimen nojalla VT hyväksyttiin osallistumaan varauksella kokeeseen, jossa hän sittemmin läpäisi esivalintakokeet.
Mainittu tuomioistuin hylkäsi kuitenkin VT:n kanteen 2.3.2020 antamallaan tuomiolla sillä perusteella, että tämän tuomion 17 kohdassa mainittu ikäraja oli ”kohtuullinen rajoitus” ja että se ei näin ollen ollut ristiriidassa Italian tasavallan perustuslain (Costituzione della Repubblica Italiana) eikä unionin oikeuden niiden säädösten kanssa, joissa kielletään muun muassa ikään perustuva syrjintä, erityisesti direktiivin 2000/78 kanssa.
VT valitti tästä tuomiosta ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen eli Consiglio di Statoon (ylin hallintotuomioistuin, Italia) ja väitti, että kyseisen ikärajan vahvistamista koskevat säännöt ovat ristiriidassa sekä unionin oikeuden että Italian tasavallan perustuslain ja muiden Italian oikeuden säännösten kanssa.
VT vetosi unionin oikeuden osalta direktiivin 2000/78, perusoikeuskirjan 21 artiklan ja SEUT 10 artiklan soveltamiseen. Hän väitti, että 30 vuoden enimmäisikärajan vahvistaminen pääasiassa kyseessä olevaan kilpailuun osallistumiselle merkitsee kohtuutonta syrjintää. Se, että kyseisen kilpailuilmoituksen tietyissä määräyksissä määrätään korkeammasta ikärajasta tiettyjen hakijaryhmien osalta, on vielä kohtuuttomampaa. Kyseisessä kilpailuilmoituksessa todetaan, että yläikärajaa ”nostetaan enintään kolmella vuodella hakijan tosiasiallisesti suorittaman asepalveluksen perusteella”, että ”Italian poliisin henkilöstön osalta ikärajaa ei oteta huomioon” ja että ”kilpailuun osallistumisen ikäraja on 35 vuotta niiden henkilöiden osalta, jotka hoitavat tehtäviä sisäasioiden siviilihallinnossa”.
Sisäasiainministeriö vaati VT:n valituksen hylkäämistä.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että nyt käsiteltävässä asiassa on kyse direktiivin 2000/78 2 artiklassa tarkoitetusta ikään perustuvasta syrjinnästä, joka ei ole direktiivin 4 ja 6 artiklan nojalla oikeutettua.
Kyseinen tuomioistuin toteaa tältä osin, että asetuksen nro 334/2000 2 §:n 2 momentin sanamuodosta ilmenee selvästi, että poliisikomisarion tehtävät ovat olennaisin osin johtotehtäviä ja hallinnollisia tehtäviä. Asiassa sovellettavien kansallisten säännösten mukaan olennaisiksi ei nimittäin katsota operatiivisia täytäntöönpanotehtäviä, jotka sellaisinaan edellyttävät erityisen merkittäviä 15.11.2016 annetussa tuomiossa Salaberria Sorondo (
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
) tarkoitettuja fyysisiä kykyjä, jotka ovat verrattavissa kansallisen poliisin perustason poliisimieheltä vaadittuihin kykyihin.
Lisäksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että nyt käsiteltävää asiaa on verrattava asiaan, joka johti 13.11.2014 annettuun tuomioon Vital Pérez (
C‑416/13
,
EU:C:2014:2371
), jossa katsottiin perustason poliisimiehen palvelukseen ottamiselle asetettu 30 vuoden ikäraja kohtuuttomaksi tilanteessa, jossa vastaavat tehtävät olisivat olleet olennaisin osin hallinnollisia mutta jossa ei kuitenkaan suljettu pois fyysistä voimankäyttöä vaativia interventioita. Tätä ikärajaa olisi näin ollen sitäkin suuremmalla syyllä pidettävä epäasianmukaisena nyt käsiteltävässä asiassa, koska tämänkaltaiset interventiot eivät ole poliisikomisariolle ominaisia tehtäviä.
Myös muut argumentit viittaavat mainitun ikärajan kohtuuttomuuteen.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa ensinnäkin, että kyseinen kilpailu sisältää asetuksen nro 334/2000 3 §:n 3 momentissa säädetyn fyysistä kuntoa koskevan kokeen ja että kokeessa epäonnistumisesta seuraa, että hakija suljetaan pois kilpailusta. Koska 15.11.2016 annettuun tuomioon Salaberria Sorondo (
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
) johtaneessa asiassa kyseessä olleiden kaltaisia erityisen merkittäviä fyysisiä kykyjä koskevia vaatimuksia ei ole asetettu poliisikomisaarioille, fyysistä kuntoa koskevaa karsintakoetta olisi joka tapauksessa pidettävä riittävänä sen takaamiseksi, että vastaavia tehtäviä voidaan hoitaa niiden edellyttämien menettelytapojen mukaisesti.
Toiseksi kyseisen asetuksen 3 §:n 4 momentti, jossa säädetään sellaisille jo palveluksessa oleville henkilöstön jäsenille, jotka eivät ole yli 40‑vuotiaita, varatusta kiintiöstä, osoittaa, että se, että he ovat saavuttaneet kyseisen iän kyseiseen kilpailuun ilmoittautumisajankohtaan mennessä ei ole yhteensoveltumatonta poliisikomisarion tehtävien hoitamisen kanssa.
Kolmanneksi eläkeikä, joksi on vahvistettu 61 vuotta, mahdollistaa joka tapauksessa asianmukaisen palvelusajan varmistamisen myös henkilölle, joka aloittaa työuransa täytettyään 30 vuotta.
Näin ollen Consiglio di Stato on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko direktiiviä [2000/78], SEU 3 artiklaa, SEUT 10 artiklaa ja [perusoikeuskirjan] 21 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä asetukseen nro 334/[2000], sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna ja täydennettynä, ja Ministero dell’Internon (sisäasiainministeriö) antamiin alemman tasoisiin oikeuslähteisiin sisältyvälle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan Polizia di Staton (Italian poliisi) virkamiesuran komisarion virkaa varten järjestettävään valintamenettelyyn osallistumiseen sovelletaan 30 vuoden ikärajaa?”
Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelu
Aluksi on huomattava, että ennakkoratkaisupyynnön yhteydessä ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee unionin tuomioistuimelta direktiivin 2000/78, SEU 3 artiklan, SEUT 10 artiklan ja perusoikeuskirjan 21 artiklan tulkinnasta.
SEU 3 artiklasta ja SEUT 10 artiklasta on riittävää todeta yhtäältä, että SEU 3 artiklassa ainoastaan ilmaistaan unionin tavoitteet, jotka on täsmennetty perussopimusten muissa määräyksissä, ja toisaalta, että SEUT 10 artiklassa ei aseteta velvoitteita jäsenvaltioille vaan unionille. Näillä artikloilla ei näin ollen ole merkitystä nyt käsiteltävässä asiassa esitetyn kysymyksen tarkastelun kannalta.
Näin ollen on katsottava, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään lähinnä, onko direktiivin 2000/78 2 artiklan 2 kohtaa, 4 artiklan 1 kohtaa ja 6 artiklan 1 kohtaa, luettuina perusoikeuskirjan 21 artiklan valossa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään 30 vuoden enimmäisikärajan vahvistamisesta poliisikomisarioiden palvelukseen ottamiseksi järjestettävään kilpailuun osallistumiselle.
Tältä osin on ensiksi muistutettava, että kielto, joka koskee kaikenlaista syrjintää, joka perustuu muun muassa ikään, on sisällytetty perusoikeuskirjan 21 artiklaan ja että tätä kieltoa on konkretisoitu työn ja ammatin osalta direktiivillä 2000/78 (tuomio 3.6.2021, Ministero della Giustizia (Notaarit),
C‑914/19
,
EU:C:2021:430
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Aluksi on siten tarkistettava, kuuluuko pääasiassa kyseessä oleva säännöstö direktiivin 2000/78 soveltamisalaan.
Tältä osin niin, että kun asetuksen nro 334/2000 3 §:n 1 momentissa kohdassa säädetään, että 30 vuotta täyttäneet henkilöt eivät voi osallistua poliisikomisarioiden palvelukseen ottamiseksi järjestettäviin kilpailuihin, kyseisellä säännöksellä on vaikutusta näiden työntekijöiden työhönottoperusteisiin. Näin ollen on katsottava, että tämänkaltaisella säännöstöllä luodaan sääntöjä direktiivin 2000/78 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista työhönottoperusteista julkisella sektorilla (ks. vastaavasti tuomio 13.11.2014, Vital Pérez,
C‑416/13
,
EU:C:2014:2371
,
kohta ja tuomio 15.11.2016, Salaberria Sorondo,
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
,
kohta).
Tästä seuraa, että pääasiassa kyseessä oleva säännöstö kuuluu direktiivin 2000/78 soveltamisalaan.
Siitä, säädetäänkö kyseisellä säännöstöllä direktiivin 2000/78 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta ikään perustuvasta erilaisesta kohtelusta, on todettava, että tämän säännöksen mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan, ettei minkäänlaista kyseisen direktiivin 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan perustuvaa välitöntä tai välillistä syrjintää saa esiintyä. Kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa täsmennetään, että tämän artiklan 1 kohtaa sovellettaessa välittömänä syrjintänä pidetään sitä, että henkilöä kohdellaan jonkin mainitun direktiivin 1 artiklassa tarkoitetun seikan perusteella epäsuotuisammin kuin jotakuta muuta kohdellaan vertailukelpoisessa tilanteessa (tuomio 15.11.2016, Salaberria Sorondo,
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
,
kohta).
Nyt käsiteltävässä asiassa asetuksen nro 334/2000 3 §:n 1 momentissa säädetystä edellytyksestä seuraa, että tiettyjä henkilöitä kohdellaan epäsuotuisammin kuin muita vertailukelpoisissa tilanteissa olevia henkilöitä ainoastaan sillä perusteella, että he ovat täyttäneet 30 vuotta.
Kuten kaikki kirjallisia huomautuksia esittäneet osapuolet toteavat, pääasiassa kyseessä olevasta säännöstöstä aiheutuu näin ollen erilaista kohtelua, joka perustuu välittömästi ikään direktiivin 2000/78 1 artiklassa ja 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla (ks. vastaavasti tuomio 13.11.2014, Vital Pérez,
C‑416/13
,
EU:C:2014:2371
,
kohta ja tuomio 15.11.2016, Salaberria Sorondo,
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
,
kohta).
Näin ollen on vielä selvitettävä, voiko tällainen erilainen kohtelu olla oikeutettua direktiivin 2000/78 4 artiklan 1 kohdan tai 6 artiklan 1 kohdan nojalla.
Direktiivin 2000/78 4 artiklan 1 kohta
Direktiivin 2000/78 4 artiklan 1 kohdassa säädetään ensinnäkin, että erilainen kohtelu, joka perustuu johonkin kyseisen direktiivin 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan liittyvään ominaisuuteen, ei ole syrjintää, jos tiettyjen työtehtävien luonteen tai niiden yhteyksien vuoksi, joissa tehtävät suoritetaan, kyseinen ominaisuus on todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus, edellyttäen, että tavoite on oikeutettu ja että vaatimus on oikeasuhteinen.
Kyseisestä säännöksestä ilmenee, ettei sen seikan, johon erilainen kohtelu perustuu, ole oltava todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus, vaan tähän seikkaan liittyvän ominaisuuden (tuomio 15.11.2016, Salaberria Sorondo,
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Unionin tuomioistuin on todennut tältä osin, että erityisten fyysisten valmiuksien omaaminen on ikään liittyvä ominaisuus ja että henkilöiden ja omaisuuden suojelemista, rikoksentekijöiden pidättämistä ja säilössä pitämistä sekä ennalta ehkäisevää partiointia koskevat tehtävät voivat vaatia fyysisen voiman käyttöä. Näiden tehtävien luonne edellyttää erityisiä fyysisiä kykyjä, koska fyysisistä toimintavajeista voi olla näiden tehtävien hoitamisessa merkittäviä seurauksia sekä poliisimiehille itselleen ja kolmansille että myös yleisen järjestyksen ylläpitämiselle (ks. vastaavasti tuomio 13.11.2014, Vital Pérez,
C‑416/13
,
EU:C:2014:2371
,
,
ja
kohta ja tuomio 15.11.2016, Salaberria Sorondo,
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
,
ja
kohta).
Tästä seuraa, että erityisten fyysisten valmiuksien omaamista henkilöiden ja omaisuuden suojelun varmistamisen, kunkin oikeuksien ja vapauksien vapaan käyttämisen takaamisen sekä kansalaisten turvallisuuden valvomisen kaltaisten poliisin tehtävien hoitamiseksi voidaan pitää direktiivin 2000/78 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna todellisena ja ratkaisevana työhön liittyvänä vaatimuksena poliisimiehen ammatin harjoittamisessa (ks. vastaavasti tuomio 15.11.2016, Salaberria Sorondo,
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
,
kohta).
Nyt käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että asetuksen nro 334/2000 2 §:n 2 momentista ilmenee, että poliisikomisarion tehtävät ovat lähinnä johtotehtäviä ja hallinnollisia tehtäviä. Operatiiviset tehtävät ja täytäntöönpanotehtävät, jotka edellyttävät erityisen merkittäviä fyysisiä kykyjä, eivät ole olennaisia poliisikomisarion ammatin harjoittamisen kannalta, eivätkä fyysisen voiman käyttöä edellyttävät interventiot ole poliisikomisarion tehtäville ominaisia.
Italian hallitus kuitenkin kiistää kirjallisissa huomautuksissaan tämän toteamuksen paikkansapitävyyden.
Kyseisen hallituksen mukaan asetuksen nro 334/2000 2 §:n 2 momentissa säädetään, että poliisikomisarioiden kaltaiset poliisimiehet ovat rikospoliisin virkamiehiä, jotka hoitavat Italian poliisin kaikkien yksiköiden tehtäviä, mukaan lukien operatiiviset tehtävät, jotka liittyvät henkilöiden ja omaisuuden suojeluun ja jotka voivat sisältää fyysisten pakkokeinojen käyttöä. Lisäksi luokittelu yleisen turvallisuuden yksikön virkamieheksi merkitsee työskentelyä yleiseen järjestykseen liittyvissä yksiköissä, muun muassa ulkoisissa yksiköissä, joiden tarkoituksena on varmistaa tapahtumien sujuvuus ja jotka voivat edellyttää mahdollisimman suurta fyysistä tehokkuutta. Pelkkä sitä koskeva mahdollisuus, että poliisikomisario joutuu vaaratilanteisiin, riittää perustelemaan ikään liittyvän fyysisen voiman vaatimuksen asettamisen.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen, jolla ainoastaan on toimivalta tulkita sovellettavaa kansallista lainsäädäntöä, tehtävänä on määrittää, mitä tehtäviä Italian poliisin komisariot tosiasiallisesti hoitavat, ja selvittää niiden perusteella, onko erityisten fyysisten valmiuksien omaaminen direktiivin 2000/78 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus.
Tältä osin kyseisen tuomioistuimen on otettava huomioon komisarioiden tavanomaisessa toiminnassaan tosiasiallisesti hoitamat tehtävät. Se, että kilpailun läpäisemisen jälkeen voidaan vaatia, että tietyillä komisarioilla on sen viran, johon heidät konkreettisesti otetaan, erityisominaisuuksien mukaiset erityiset fyysiset valmiudet, voitaisiin tosin ottaa huomioon kyseistä tehtävää hoitamaan soveltuvan henkilön valitsemiseksi. Tällä ei kuitenkaan voida perustella pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen yleiseen kilpailuun osallistumista koskevan ikärajan vahvistamista.
Jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa, että Italian poliisin komisarioiden tavanomaisesti tosiasiallisesti hoitamat tehtävät huomioon ottaen erityisten fyysisten valmiuksien omaaminen ei ole direktiivin 2000/78 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus, sen on pääteltävä, että tämä säännös, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdan kanssa, on esteenä pääasiassa kyseessä olevalle säännöstölle.
Jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin sitä vastoin toteaa, että näiden tehtävien perusteella erityisten fyysisten valmiuksien omaaminen on mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu todellinen ja ratkaiseva työhön liittyvä vaatimus, sen on vielä tarkistettava, että kyseisen ikärajan tavoite on oikeutettu ja että se on oikeasuhteinen kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla.
Italian hallitus väittää yhtäältä pääasiassa kyseessä olevan säännöstön tavoitteesta, että kun kyseisellä säännöstöllä vahvistetaan 30 vuoden ikäraja poliisikomisarioiden palvelukseen ottamiseksi järjestettyyn kilpailuun osallistumiseksi, sillä pyritään varmistamaan poliisin yksiköiden operatiivinen luonne ja moitteeton toiminta.
Tältä osin unionin tuomioistuin on katsonut, että poliisivoimien toimintakyvyn ja moitteettoman toiminnan turvaaminen on direktiivin 2000/78 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu oikeutettu tavoite (tuomio 13.11.2014, Vital Pérez,
C‑416/13
,
EU:C:2014:2371
,
kohta ja tuomio 15.11.2016, Salaberria Sorondo,
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
,
kohta).
Yhtäältä kyseisen säännöstön oikeasuhteisuuden osalta on muistutettava, että direktiivin 2000/78 johdanto‑osan 23 perustelukappaleessa todetaan, että erilainen kohtelu saattaa olla oikeutettua ”erittäin rajoitetuissa tilanteissa”, jos esimerkiksi ikään liittyvä ominaisuus muodostaa työhön liittyvän todellisen ja ratkaisevan vaatimuksen. Siltä osin kuin mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohdan perusteella on mahdollista poiketa syrjintäkiellon periaatteesta, sitä on lisäksi tulkittava suppeasti (tuomio 13.11.2014, Vital Pérez,
C‑416/13
,
EU:C:2014:2371
,
ja
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tältä osin unionin tuomioistuin on katsonut 15.11.2016 antamassaan tuomiossa Salaberria Sorondo (
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
,
,
ja
kohta), että säännöstön, jossa säädetään 35 vuoden enimmäisikärajan vahvistamisesta poliisivoimien sellaisten perustason poliisimiesten virkoihin hakijoille, jotka hoitavat kaikkia poliisivoimille kuuluvia operatiivisia tai täytäntöönpanotehtäviä, voidaan lähtökohtaisesti katsoa olevan ylittämättä sitä, mikä tämän tuomion 56 kohdassa mainitun tavoitteen saavuttamiseksi on tarpeen. Unionin tuomioistuin on todennut erityisesti, että nämä tehtävät voivat sisältää fyysisen voiman käyttöä sekä tehtävien suorittamista hankalissa tai jopa äärimmäisissä olosuhteissa.
Vastaavalla tavalla unionin tuomioistuin on todennut 12.1.2010 antamassaan tuomiossa Wolf (
C‑229/08
,
EU:C:2010:3
,
–
kohta) toimenpiteen, jolla keskitason paloteknisen yksikön tehtävään palkkaamiseksi vahvistetaan 30 vuoden enimmäisikäraja, olevan oikeasuhteinen todettuaan käytettävissään olleiden tieteellisten tietojen perusteella, että palontorjunnan kaltaiset kyseisen yksikön jäsenille uskotut tietyt tehtävät edellyttävät poikkeuksellisen hyviä fyysisiä valmiuksia ja että vain harvalla yli 45‑vuotiaalla virkamiehellä on tämän toiminnan harjoittamiseksi tarvittavat fyysiset valmiudet.
Sitä vastoin 13.11.2014 antamassaan tuomiossa Vital Pérez (
C‑416/13
,
EU:C:2014:2371
,
ja
kohta) unionin tuomioistuin on katsonut, että kansallisessa säännöstössä, jossa vahvistettiin paikallispoliisin poliisimiesten palvelukseen ottamisen enimmäisikärajaksi 30 vuotta, asetettiin kohtuuton vaatimus, sen jälkeen, kun se oli todennut muun muassa, että ne valmiudet, jotka näillä poliisimiehillä on oltava hoitamiensa tehtävien perusteella, joihin kuuluvat muun muassa kansalaisten auttaminen, henkilöiden ja omaisuuden suojeleminen, rikoksentekijöiden pidättäminen ja säilössä pitäminen, ennalta ehkäisevä partiointi ja liikenteenohjaus, eivät ole kaikissa tapauksissa verrattavissa niihin poikkeuksellisen suuriin fyysisiin valmiuksiin, joita palomiehiltä järjestelmällisesti edellytetään.
Tästä seuraa, että sen määrittämiseksi, onko pääasiassa kyseessä olevassa säännöstössä asetettu vaatimus oikeasuhteinen, kun siinä vahvistetaan 30 vuoden enimmäisikäraja poliisikomisarioiden palvelukseen ottamiseksi järjestettävään kilpailuun osallistumiselle, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on ensinnäkin tarkistettava, ovatko kyseisten poliisikomisarioiden tosiasiallisesti hoitamat tehtävät olennaisin osin operatiivisia tai täytäntöönpanotehtäviä, jotka edellyttävät poikkeuksellisen suuria fyysisiä valmiuksia. Kyseistä enimmäisikärajaa voidaan nimittäin pitää oikeasuhteisena ainoastaan viimeksi mainitussa tapauksessa. Ennakkoratkaisupyynnöstä näyttää kuitenkin ilmenevän, että poliisikomisariot eivät suorita tällaisia tehtäviä.
Pääasiassa kyseessä olevan säännöstön oikeasuhteisuuden arvioimiseksi merkitystä on myös sillä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esiin tuomalla seikalla, että kyseisen kilpailun yhteyteen suunniteltu fyysistä kuntoa koskeva karsintakoe voisi olla asianmukainen ja vähemmän rajoittava toimenpide kuin 30 vuoden enimmäisikärajan vahvistaminen.
Italian hallitus vetoaa tarpeeseen alentaa keskimääräistä ikää poliisissa tulevaisuudessa Italian poliisin palvelukseen pääsemisen yleisen rakenteen uudistamiseksi.
Unionin tuomioistuin on todennut tältä osin 15.11.2016 antamassaan tuomiossa Salaberria Sorondo (
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
,
ja
kohta) sellaisten sille annettujen täsmällisten tietojen perusteella, joiden perusteella voitiin ennustaa kyseisten poliisivoimien henkilökunnan erittäin merkittävää vanhenemista, että tyydyttävän ikärakenteen palauttamiseksi erityisten fyysisten valmiuksien omaamista ei pidä arvioida staattisesti palvelukseenottokilpailun kokeissa vaan dynaamisesti eli siten, että otetaan huomioon myös palvelusvuodet, joita poliisimiehelle kertyy sen jälkeen, kun hänet on otettu palvelukseen.
Lisäksi on korostettava, että – kuten tämän tuomion 58 kohdasta ilmenee – kyseiseen tuomioon johtaneessa asiassa oli kyse kilpailusta, jonka tarkoituksena oli ottaa palvelukseen perustason poliisimiehiä, jotka eivät suorita hallinnollisia tehtäviä vaan hoitavat lähinnä operatiivisia tai täytäntöönpanotehtäviä.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on siten toiseksi tarkistettava käytettävissään olevan asiakirja‑aineiston tai niiden mahdollisten tietojen perusteella, joita se voisi saada kansallisilta viranomaisilta, voiko tyydyttävän ikäpyramidin mahdollinen palauttaminen Italian poliisissa oikeuttaa pääasiassa kyseessä olevan ikärajan. Näin ollen sen on yhtäältä otettava huomioon kyseisen kilpailun kohteena olevan henkilöstön eli Italian poliisin komisarioiden keskimääräinen ikä eikä Italian poliisin koko henkilöstön keskimääräistä ikää. Toisaalta tällainen tarkistus on merkityksellinen vain, jos kyseinen tuomioistuin toteaa, että kyseisten poliisikomisarioiden tosiasiallisesti tavanomaisesti hoitamat tehtävät edellyttävät erityisten fyysisten valmiuksien omaamista, mikä oikeuttaa ikäpyramidin tällaisen uudistamisen tarpeellisuuden.
Tällaisen tarpeellisuuden puuttuessa fyysistä kuntoa koskevan karsintakokeen olemassaolo kyseisessä kilpailussa olisi tosiasiassa asianmukainen ja vähemmän rajoittava toimenpide kuin pääasiassa kyseessä olevassa säännöstössä säädetyn kaltaisen 30 vuoden enimmäisikärajan vahvistaminen.
Lisäksi saman tuomioistuimen mukaan se seikka, että asetuksen nro 334/2000 3 §:n 4 momentissa säädetään jo palveluksessa oleville poliisimiehille, jotka eivät ole yli 40‑vuotiaita, varatusta kiintiöstä, osoittaa, ettei tämän iän saavuttaminen kilpailuun ilmoittautumispäivään mennessä ole yhteensoveltumatonta poliisikomisarion tehtävien hoitamisen kanssa ja että pääasiassa kyseessä olevan ikäraja on siten kohtuuton. Saman ajatuskulun mukaisesti VT korostaa, että kyseistä ikärajaa on korotettu enintään kolmella vuodella niiden hakijoiden osalta, jotka ovat suorittaneet asepalveluksen, se on poistettu Italian poliisin henkilöstöltä ja vahvistettu 35 vuodeksi sisäasiainministeriön siviilihallinnon henkilöstön osalta.
Italian hallitus väittää, että edeltävässä kohdassa mainitulla kiintiöllä pyritään säilyttämään sellaisten henkilöiden hankkima ammattitaito, jotka on jo koulutettu poliisin palvelukseen tai suorittamaan poliisikomisarion tehtävän kannalta hyödyllisiä palveluja.
Tämän poikkeuksen sekä VT:n esiin tuomien poikkeusten olemassaolo tukee kuitenkin pääasiassa kyseessä olevan ikärajan kohtuuttomuutta. Säännöstö on nimittäin omiaan takaamaan esiin tuodun tavoitteen saavuttamisen vain, jos se tosiasiallisesti vastaa pyrkimykseen saavuttaa tavoite johdonmukaisesti ja järjestelmällisesti (tuomio 15.7.2021, Tartu Vangla,
C‑795/19
,
EU:C:2021:606
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Näin ollen on ilmeistä, että siltä osin kuin Italian poliisin komisarioiden tosiasiallisesti hoitamat tehtävät edellyttävät erityisiä fyysisiä valmiuksia, asetuksen nro 334/2000 3 §:n 1 momentissa säädetyn 30 vuoden enimmäisikärajan vahvistaminen on direktiivin 2000/78 4 artiklan 1 kohtaan nähden kohtuuton vaatimus, ellei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tekemistä tarkistuksista muuta ilmene.
Direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohta
Toiseksi siitä kysymyksestä, voiko pääasiassa kyseessä olevalla säännöstöllä käyttöön otettu erilainen kohtelu olla oikeutettua direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohdan nojalla, on todettava, että tämä kysymys on tutkittava vain, jos tätä erilaista kohtelua ei voida oikeuttaa kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan nojalla (ks. vastaavasti tuomio 15.11.2016, Salaberria Sorondo,
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
,
kohta).
Direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että ikään perustuvaa erilaista kohtelua ei pidetä syrjintänä, jos sillä on kansallisen lainsäädännön puitteissa objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu, erityisesti työllisyyspoliittinen, työmarkkinoita tai ammatillista koulutusta koskeva oikeutettu tavoite, ja jos tämän tavoitteen toteuttamiskeinot ovat asianmukaiset ja tarpeen. Kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa säädetään, että tällaista erilaista kohtelua voi olla erityisesti ”enimmäisiän vahvistaminen työhönoton edellytykseksi kyseisen toimen koulutusvaatimusten perusteella tai jotta työ voisi kestää kohtuullisen ajan ennen eläkkeelle siirtymistä”.
Näin ollen on selvitettävä, onko lain 334/2000 3 §:n 1 momentissa säädetyn kaltainen poliisikomisarioiden palvelukseen ottamiseksi järjestettyyn kilpailuun osallistumiselle asetettu 30 vuoden enimmäisikää koskeva edellytys perusteltu oikeutetulla tavoitteella direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ja ovatko tämän tavoitteen toteuttamiskeinot asianmukaiset ja tarpeen.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ei ilmene, että pääasiassa kyseessä olevassa säännöstössä ilmaistaisiin, mikä on sen tavoite. Unionin tuomioistuin on kuitenkin todennut, että direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohdan perusteella ei voida päätellä, että se, ettei kyseessä olevassa säännöstössä ole tarkennettu sen tavoitetta, johtaisi automaattisesti siihen, ettei se voi olla oikeutettu kyseisen säännöksen nojalla. Tällaisen tarkennuksen puuttuessa on tärkeää, että asianomaisen toimenpiteen yleisestä asiayhteydestä johdettujen muiden seikkojen perusteella voidaan yksilöidä toimenpiteen taustalla oleva tavoite, jotta tuomioistuimet voivat valvoa sen oikeutusta sekä kyseisen tavoitteen toteuttamiskeinojen asianmukaisuutta ja tarpeellisuutta (tuomio 13.11.2014, Vital Pérez,
C‑416/13
,
EU:C:2014:2371
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Lisäksi ne tavoitteet, joita voidaan pitää direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ”oikeutettuina” ja joilla täten voidaan perustella poikkeaminen ikään perustuvan syrjinnän kieltoa koskevasta periaatteesta, ovat sosiaalipoliittisia tavoitteita (tuomio 13.9.2011, Prigge ym.,
C‑447/09
,
EU:C:2011:573
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Siltä osin kuin pääasiassa kyseessä olevalla säännöstöllä käyttöön otetun ikärajan voidaan katsoa perustuvan kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettuihin kyseisen toimen koulutusvaatimuksiin tai siihen, että työ voisi kestää kohtuullisen ajan ennen eläkkeelle siirtymistä, se voisi oikeuttaa pääasiassa kyseessä olevan erilaisen kohtelun, jos se on ”kansallisen lainsäädännön puitteissa objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu” kyseisessä säännöksessä tarkoitetussa merkityksessä (ks. vastaavasti tuomio 13.11.2014, Vital Pérez,
C‑416/13
,
EU:C:2014:2371
,
ja
kohta).
Tällaisessakin tapauksessa olisi kuitenkin tutkittava, ovatko näiden tavoitteiden toteuttamiskeinot asianmukaiset ja tarpeen.
Tältä osin unionin tuomioistuimen tiedossa ei yhtäältä ole seikkoja, joiden perusteella voitaisiin katsoa, että pääasiassa kyseessä oleva ikäraja on asianmukainen ja tarpeen poliisikomisarioiden koulutuksen takaamista koskevan tavoitteen kannalta.
Siltä osin kuin on toisaalta kyse tavoitteesta varmistaa se, että työ voisi kestää kohtuullisen ajan ennen eläkkeelle siirtymistä, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimittamista tiedoista ilmenee, että Italian poliisin henkilöstön eläkeiäksi on vahvistettu 61 vuotta.
Tästä seuraa, että kansallisen säännöstön, jossa vahvistetaan poliisikomisarioiden palvelukseen ottamiseksi järjestettyyn kilpailuun osallistumisen edellytykseksi 30 vuoden enimmäisikä, ei lähtökohtaisesti voida katsoa olevan tarpeen, jotta voidaan taata, että kyseisten komisarioiden työ voisi kestää kohtuullisen ajan ennen eläkkeelle siirtymistä direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa tarkoitetussa merkityksessä (ks. vastaavasti tuomio 13.11.2014, Vital Pérez,
C‑416/13
,
EU:C:2014:2371
,
kohta), erityisesti, jos ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin vahvistaa kaikki merkitykselliset tiedot tutkittuaan, että poliisikomisarioiden tehtäviin ei pääasiallisesti sisälly fyysisesti vaativia tehtäviä, joita iäkkäämpinä palvelukseen otetut poliisikomisariot eivät voisi hoitaa riittävän pitkän ajan (ks. vastaavasti tuomio 12.1.2010, Wolf,
C‑229/08
,
EU:C:2010:3
,
kohta ja tuomio 15.11.2016, Salaberria Sorondo,
C‑258/15
,
EU:C:2016:873
,
kohta).
Tässä tilanteessa – ja jollei ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen vahvistuksesta muuta johdu – asetuksen nro 334/2000 3 §:n 1 momentin kaltaisesta säännöksestä johtuvaa erilaista kohtelua ei voida oikeuttaa direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohdan nojalla.
Esitettyyn kysymykseen on kaikkien edellä todettujen seikkojen perusteella vastattava, että direktiivin 2000/78 2 artiklan 2 kohtaa, 4 artiklan 1 kohtaa ja 6 artiklan 1 kohtaa, luettuina yhdessä perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään 30 vuoden enimmäisikärajan vahvistamisesta poliisikomisarioiden palvelukseen ottamista varten järjestettyyn kilpailuun osallistumiselle, siltä osin kuin näiden poliisikomisarioiden tosiasiallisesti suorittamat tehtävät eivät edellytä erityisiä fyysisiä valmiuksia tai, jos tällaisia valmiuksia edellytetään, siltä osin kuin osoittautuu, että kyseisessä säännöstössä – vaikka sillä onkin oikeutettu tavoite – asetetaan kohtuuton vaatimus, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 2 kohtaa, 4 artiklan 1 kohtaa ja 6 artiklan 1 kohtaa, luettuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään 30 vuoden enimmäisikärajan vahvistamisesta poliisikomisarioiden palvelukseen ottamista varten järjestettyyn kilpailuun osallistumiselle, siltä osin kuin näiden poliisikomisarioiden tosiasiallisesti suorittamat tehtävät eivät edellytä erityisiä fyysisiä valmiuksia tai, jos tällaisia valmiuksia edellytetään, siltä osin kuin osoittautuu, että kyseisessä säännöstössä – vaikka sillä onkin oikeutettu tavoite – asetetaan kohtuuton vaatimus, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: italia.