CELEX: 62015TJ0153
Kopējā ārpolitika un drošības politika
Ierobežojoši pasākumi pret Sīriju
Līdzekļu iesaldēšana
Iepriekšējo aktu atcelšana ar Vispārējās tiesas lēmumu
Jauni akti, ar kuriem prasītāju vārdi ir iekļauti sarakstos
Prasība atcelt tiesību aktu
Reglamenta 76. panta d) punkts
Prasības pieteikuma saturs
Pieņemamība
Pienākums norādīt pamatojumu
Pierādīšanas pienākums
Tiesības uz īpašumu
Darījumdarbības brīvība

Tiesvedības priekšvēsture
Mohamad Hamcho
, uzņēmējs – Sīrijas pilsonis, ir
Hamcho International
(turpmāk tekstā kopā – “prasītāji”), telekomunikāciju, tūrisma un automašīnu nomas un ārvalstu – galvenokārt Eiropas – uzņēmumu pārstāvniecības jomā strādājoša Sīrijas uzņēmuma, priekšsēdētājs.
Stingri nosodot miermīlīgu protestu vardarbīgo apspiešanu, kas notikusi vairākās vietās Sīrijā, un aicinot Sīrijas iestādes atturēties no spēka pielietošanas, Eiropas Savienības Padome 2011. gada 9. maijā pieņēma Lēmumu 2011/273/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (
OV 2011, L 121, 11. lpp.
). Ņemot vērā situācijas nopietnību, Padome noteica ieroču embargo, iekšējām represijām izmantojama aprīkojuma eksporta aizliegumu, ierobežojumus ieceļošanai Eiropas Savienībā, kā arī līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu tām personām un vienībām, kuras ir atbildīgas par vardarbīgām represijām pret Sīrijas civiliedzīvotājiem.
Par vardarbīgām represijām pret Sīrijas civiliedzīvotājiem atbildīgās personas, kā arī ar tām saistītās fiziskās un juridiskās personas un vienības ir minētas Lēmuma 2011/273 pielikumā. Saskaņā ar šā lēmuma 5. panta 1. punktu pēc priekšlikuma, kas saņemts no dalībvalsts vai Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos, Padome izstrādā un groza pielikumā iekļauto sarakstu. Prasītāju vārds un nosaukums tajā nebija iekļauts.
Tā kā daži pret Sīrijas Arābu Republiku noteiktie ierobežojošie pasākumi ietilpst LESD piemērošanas jomā, Padome pieņēma 2011. gada 9. maija Regulu (ES) Nr. 442/2011 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā (
OV 2011, L 121, 1. lpp.
). Šī regula būtībā ir identiska Lēmumam 2011/273, taču tajā ir paredzētas iespējas atbrīvot iesaldētos līdzekļus. To personu, vienību vai struktūru, kas vai nu ir atzītas par atbildīgām saistībā ar aplūkotajām represijām, vai ir saistītas ar atbildīgajām personām, saraksts, kas ir atrodams minētās regulas II pielikumā, ir identisks Lēmuma 2011/273 pielikumā esošajam sarakstam. Prasītāju vārdi tajā nebija iekļauti. Saskaņā ar Regulas Nr. 442/2011 14. panta 1. un 4. punktu, ja Padome nolemj fiziskai vai juridiskai personai, vienībai vai struktūrai piemērot tajā minētos pasākumus, tā attiecīgi groza II pielikumu un regulāri un vismaz reizi 12 mēnešos pārskata II pielikumā iekļauto sarakstu.
1.
Ar prasītājiem saistītais iepriekšējais process
Ar 2011. gada 23. maija Īstenošanas lēmumu 2011/302/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/273 (
OV 2011, L 136, 91. lpp.
), Padome grozīja Lēmumu 2011/273, lai tostarp piemērotu aplūkotos ierobežojošos pasākumus citām personām un vienībām.
M. Hamcho
vārds tika iekļauts sarakstā, kas ietilpst šā pēdējā lēmuma pielikumā, šā pielikuma tabulas 19. rindā. Šajā rindā bija minēta dažāda informācija, tostarp tā, kura attiecās uz viņa vārda iekļaušanas attiecīgajā sarakstā datumu, kas šajā gadījumā bija 2011. gada 23. maijs, uz viņa dzimšanas datumu un pases numuru, kā arī šāds pamatojums:
“
Maher el‑Assad
svainis; uzņēmējs un vairāku ārvalstu uzņēmumu vietējais aģents; finansē režīmu, tādējādi ļaujot veikt represijas pret demonstrāciju dalībniekiem.”
Tajā pašā dienā Padome, par pamatu ņemot LESD 215. panta 2. punktu un Lēmumu 2011/273, pieņēma Īstenošanas regulu (ES) Nr. 504/2011, ar kuru īsteno Regulu Nr. 442/2011 (
OV 2011, L 136, 45. lpp.
).
M. Hamcho
vārds tika iekļauts šīs pēdējās regulas II pielikumā ar tādu pašu informāciju un pamatojumu kā Īstenošanas lēmuma 2011/302 pielikumā norādītie.
Ar 2011. gada 23. jūnija Īstenošanas lēmumu 2011/367/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2011/273 (
OV 2011, L 164, 14. lpp.
), Padome piemēroja attiecīgos ierobežojošos pasākumus citām personām un vienībām, kuru vārdi un nosaukumi tika pievienoti sarakstam, kas ietverts šā pēdējā lēmuma pielikumā.
Hamcho International
nosaukums tika iekļauts šā pielikuma B tabulas saraksta 3. rindā, kurā bija dažāda informācija, tostarp arī informācija par tās nosaukuma iekļaušanas attiecīgajā sarakstā datumu, konkrēti – 2011. gada 23. jūnijs, tās adrese, kā arī šāds pamatojums:
“
Mohamad Hamcho
vai
Hamsho
kontrolē; finansē režīmu.”
Tajā pašā dienā Padome pieņēma Īstenošanas regulu (ES) Nr. 611/2011, ar kuru īsteno Regulu Nr. 442/2011 (
OV 2011, L 164, 1. lpp.
).
Hamcho International
nosaukums sarakstā, kas ietverts šīs pēdējās regulas II pielikumā, tika iekļauts ar tādu pašu informāciju un pamatojumu kā Īstenošanas lēmuma 2011/367 pielikumā norādītie.
Ar 2011. gada 1. decembra Lēmumu 2011/782/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/273 (
OV 2011, L 319, 56. lpp.
), Padome, ņemot vērā situācijas nopietnību Sīrijā, uzskatīja, ka ir jāpiemēro papildu ierobežojoši pasākumi. Skaidrības labad ar Lēmumu 2011/273 noteiktie pasākumi un papildu pasākumi tika iekļauti vienā tiesību aktā. Šajā lēmumā ir precizēts, ka noteiktie ierobežojošie pasākumi tiek piemēroti arī “personām, kas gūst labumu no režīma vai atbalsta to”. Prasītāju vārds un nosaukums Lēmuma 2011/782 I pielikuma sarakstā, attiecīgi A tabulas 19. rindā
M. Hamcho
vārds un B tabulas 3. rindā
Hamcho International
nosaukums, bija norādīti ar tādu pašu informāciju un pamatojumu kā tie, kas norādīti pielikumā Lēmumam 2011/273, kas īstenots ar Īstenošanas lēmumiem 2011/302 un 2011/367.
Regula Nr. 442/2011 tika aizstāta ar Padomes 2012. gada 18. janvāra Regulu (ES) Nr. 36/2012 par ierobežojošiem pasākumiem saistībā ar situāciju Sīrijā un ar ko atceļ Regulu Nr. 442/2011 (
OV 2012, L 16, 1. lpp.
). Prasītāju vārdi Regulas Nr. 36/2012 II pielikuma sarakstā bija norādīti ar tādu pašu informāciju un pamatojumu kā Regulas Nr. 442/2011, kas īstenota ar Īstenošanas regulām Nr. 504/2011 un Nr. 611/2011, II pielikumā minētie.
2012. gada 30. janvārī prasītāji Vispārējā tiesā cēla prasību, lai panāktu Lēmuma 2011/273, Lēmuma 2011/782, Regulas Nr. 442/2011 un Regulas Nr. 36/2012 atcelšanu, kā tie īstenoti vai grozīti līdz prasības iesniegšanas datumam, ciktāl uz prasītājiem attiecas šie tiesību akti. Šī prasība Vispārējās tiesas kancelejā tika reģistrēta ar numuru T‑43/12.
Ar Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas lēmumu 2012/172/KĀDP, ar ko īsteno Lēmumu 2011/782 (
OV 2012, L 87, 103. lpp.
), un ar Padomes 2012. gada 23. marta Īstenošanas regulu (ES) Nr. 266/2012, ar ko īsteno 32. panta 1. punktu Regulā [..] Nr. 36/2012 (
OV 2012, L 87, 45. lpp.
), pamatojums attiecībā uz
M. Hamcho
, kas bija norādīts Lēmuma 2011/782 un Regulas Nr. 36/2012 II pielikumā, tika aizstāts ar šādu pamatojumu:
“Sīrijas uzņēmējs un vairāku ārvalstu uzņēmumu vietējais pārstāvis;
Maher el‑Assad
partneris, pārvalda daļu viņa finansiālo un ekonomisko interešu un tādā veidā sniedz finansējumu režīmam.”
Ar Padomes 2012. gada 29. novembra Lēmumu 2012/739/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju un ar ko atceļ Lēmumu 2011/782 (
OV 2012, L 330, 21. lpp.
) attiecīgie ierobežojošie pasākumi tika iekļauti vienā tiesību aktā. Prasītāju vārds un nosaukums Lēmuma 2012/739 I pielikumā, attiecīgi A tabulas 18. rindā –
M. Hamcho
vārds, bet B tabulas 3. rindā –
Hamcho International
nosaukums, bija iekļauti ar tādu pašu informāciju un pamatojumu, kādi minēti Lēmumā 2011/782, kas īstenots ar Īstenošanas lēmumu 2012/172.
Padome 2013. gada 31. maijā pieņēma Lēmumu 2013/255/KĀDP par ierobežojošiem pasākumiem pret Sīriju (
OV 2013, L 147, 14. lpp.
). Prasītāju vārds un nosaukums šā lēmuma I pielikuma sarakstā, attiecīgi
M. Hamcho
– A tabulas 18. rindā un
Hamcho International
– B tabulas 3. rindā, bija iekļauti ar tādu pašu informāciju un pamatojumu, kādi minēti Lēmuma 2012/739 pielikumā.
Ar prasījumu grozīšanas rakstiem, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegti 2012. gada 22. jūnijā un 2013. gada 7. janvārī un 24. jūnijā, prasītāji lūdza atcelt arī Īstenošanas lēmumu 2012/172, Īstenošanas regulu Nr. 266/2012, Lēmumu 2012/739, Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas lēmumu 2013/185/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2012/739 (
OV 2013, L 111, 77. lpp.
), Padomes 2013. gada 22. aprīļa Īstenošanas regulu (ES) Nr. 363/2013, ar kuru īsteno Regulu Nr. 36/2012 (
OV 2013, L 111, 1. lpp
), un Lēmumu 2013/255.
Ar 2014. gada 13. novembra spriedumu
Hamcho
un
Hamcho International
/Padome (T‑43/12, nav publicēts, turpmāk tekstā – “spriedums
Hamcho
un
Hamcho International I
”,
EU:T:2014:946
) Vispārējā tiesa daļēji apmierināja prasītāju iesniegto prasību atcelt tiesību aktu un atcēla Regulu Nr. 36/2012, Īstenošanas regulu Nr. 266/2012, Īstenošanas regulu Nr. 363/2013 un Lēmumu 2013/255, ciktāl šie tiesību akti attiecās uz prasītājiem, atcelšanai stājoties spēkā no 2015. gada 23. janvāra.
Padome neiesniedza apelācijas sūdzību par spriedumu
Hamcho
un
Hamcho International I
.
2.
Process attiecībā uz prasītāju atkārtotu iekļaušanu apstrīdētajos sarakstos
Ar 2014. gada 19. decembra vēstuli Padome prasītāju advokātiem paziņoja savu nodomu atkārtoti iekļaut to vārdus to personu un vienību sarakstā, kam piemēroti ierobežojoši pasākumi, kuri iekļauti Lēmuma 2013/255 I pielikumā un Regulas Nr. 36/2012 I pielikumā (turpmāk tekstā – “apstrīdētie saraksti”). Tā norādīja iemeslus, uz kuriem tā bija nodomājusi atsaukties, lai pamatotu šo atkārtoto iekļaušanu, un nosūtīja dokumentu un informācijas elementu kopiju (ar šādām atsaucēm: RELEX MD 342/14 un RELEX MD 343/14), ko tā bija nodomājusi izmantot priekšlikuma par atkārtotu iekļaušanu pamatojumam. Padome prasītājiem noteica termiņu iespējamu apsvērumu iesūtīšanai.
Ar 2015. gada 15. janvāra vēstuli prasītāju advokāti lūdza Padomei atteikties no viņu vārdu atkārtotas iekļaušanas apstrīdētajos sarakstos un apstrīdēja visu informāciju un dokumentus, kuri – pēc Padomes domām – pamatoja šo jauno iekļaušanu.
2015. gada 26. janvārī Padome pieņēma Īstenošanas lēmumu 2015/117/KĀDP, ar kuru īsteno Lēmumu 2013/255 (
OV 2015, L 20, 85. lpp.
). Tajā pašā dienā tā pieņēma Īstenošanas regulu (ES) Nr. 2015/108, ar kuru īsteno Regulu Nr. 36/2012 (
OV 2015, L 20, 2. lpp.
). Ar šiem tiesību aktiem prasītāju vārdi tika no jauna iekļauti apstrīdētajos sarakstos.
Konkrēti,
M. Hamcho
vārds tika no jauna iekļauts attiecīgo sarakstu tabulas “A. Personas” 18. rindā; šīs jaunās iekļaušanas pamatojums bija šāds:
“Ievērojams sīriešu uzņēmējs,
Hamcho International
īpašnieks, tuvu stāvošs Sīrijas režīma nozīmīgām personām, tostarp prezidentam
Bachar el‑Assad
un
Maher el‑Assad
. Kopš 2014. gada marta, pēc tam, kad viņu iecēla ekonomikas ministrs
Khodr Orfali
, viņš ir ieņēmis par sadarbību ar Ķīnu atbildīgā priekšsēdētāja amatu Divpusējo darījumu padomē.
Mohammed Hamcho
gūst labumu no Sīrijas režīma un nodrošina tam atbalstu, un ir saistīts ar personām, kas gūst labumu no režīma un to atbalsta.”
Hamcho International
nosaukums tika atkārtoti iekļauts attiecīgo sarakstu tabulas “B. Vienības” 3. rindā. Šī atkārtotā iekļaušana sarakstā ir pamatota šādi:
“
Hamcho International
ir pārvaldītājsabiedrība, kuras īpašnieks ir
Mohammed Hamcho
.
Hamcho International
gūst labumu no režīma un nodrošina tam atbalstu, un ir saistīts ar personu, kas gūst labumu no režīma un to atbalsta.”
Ar 2015. gada 27. janvāra vēstuli, kas adresēta gan prasītājiem, gan prasītāju advokātiem, Padome atbildēja uz viņu 2015. gada 15. janvāra vēstuli un tiem nosūtīja Īstenošanas lēmuma 2015/117 un Īstenošanas regulas 2015/108 (turpmāk tekstā – “apstrīdētie tiesību akti”) kopiju, kā arī jaunus informācijas elementus, kuri pamato šos tiesību aktus (ar atsauci RELEX MD 66/15).
Tiesvedība un lietas dalībnieku prasījumi
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 27. martā, prasītāji cēla prasību par apstrīdēto lēmumu atcelšanu.
Ar atsevišķu dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 27. martā, prasītāji iesniedza pieteikumu par lietas izskatīšanu paātrinātā tiesvedībā saskaņā ar Vispārējās tiesas 1991. gada 2. maija Reglamenta 76.a panta 2. punktu.
Ar atsevišķu dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2015. gada 15. maijā, prasītāji iesniedza pieteikumu par pagaidu noregulējumu, lai tiktu apturēta apstrīdēto tiesību aktu piemērošana, ciktāl tie uz viņiem attiecas, līdz Vispārējā tiesa būs lēmusi par pamatprasību.
Ar 2015. gada 20. maija rīkojumu Hamcho un Hamcho International/Padome (
T‑153/15 R
, nav publicēts,
EU:T:2015:298
) Vispārējās tiesas priekšsēdētājs noraidīja šo pieteikumu kā nepieņemamu.
Ar 2015. gada 3. jūnija lēmumu Vispārējā tiesa noraidīja pieteikumu par lietas izskatīšanu paātrinātā tiesvedībā.
Vispārējā tiesa (septītā palāta), piemērojot Reglamenta 106. panta 3. punktu, nolēma izskatīt prasību bez tiesvedības mutvārdu daļas.
Prasītāju prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
—
uzdot “tiesvedības materiālu lietā T‑43/12 iekļaušanu”;
—
atzīt viņu tiesības uz repliku un šajā gadījumā ļaut iesniegt jaunus pierādījumus un izsaukt lieciniekus;
—
atcelt apstrīdētos tiesību aktus;
—
piespriest Padomei atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Padomes prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
—
prasību noraidīt;
—
piespriest prasītājiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
1.
Par pirmo prasījumu
Savā pirmajā prasījumā prasītāji lūdz Vispārējai tiesai uzdot “tiesvedības materiālu lietā T‑43/12 iekļaušanu”. Būtībā viņi vēlas, lai Vispārējā tiesa izdotu rīkojumu par to, ka tās lietas materiāli, kurā pasludināts 2014. gada 13. novembra spriedums Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
), ir jāiekļauj šīs lietas dokumentos.
Šajā ziņā, pirmkārt, ir jāatgādina, ka katrai lietai Vispārējā tiesā ir savi lietas materiāli, kuros citstarp ir procesuālie dokumenti un akti, kurus lietas dalībnieki ir iesnieguši konkrētajā lietā, un katrs no šiem lietas materiāliem ir pilnībā neatkarīgs. Šo pēdējo punktu ilustrē Reglamenta izpildes praktiskie noteikumi (
OV 2015, L 152, 1. lpp.
), atbilstīgi kuriem “kādā lietā iesniegtu procesuālo dokumentu un tā pielikumus, kas pievienoti šīs lietas materiāliem, nevar ņemt vērā citas lietas izspriešanai” (rīkojums, 2009. gada 15. oktobris, Hangzhou Duralamp Electronics/Padome,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
,
12.
punkts).
Otrkārt, ir jānorāda, ka atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai saskaņā ar normām, kuras regulē lietu izskatīšanu Vispārējā tiesā, lietas dalībnieki tiek aizsargāti pret neatbilstošu procesuālo dokumentu izmantošanu un ka līdz ar to lietas dalībniekiem vai personām, kas ir iestājušās lietā, nav tiesību izmantot citu lietas dalībnieku procesuālos dokumentus, kuriem tiem ir piešķirta pieeja tikai ar mērķi sagatavot savu aizstāvību konkrētās lietas ietvaros (rīkojums, 2009. gada 15. oktobris, Hangzhou Duralamp Electronics/Padome,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
,
13.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Turklāt atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai lietas dalībnieki var brīvi izpaust savus procesuālos rakstus trešai personai ārpus šīs tiesvedības, izņemot gadījumus, kad dokumenta izpaušana varētu nelabvēlīgi ietekmēt pareizu tiesvedības norisi. Šajā pašā nozīmē lietas dalībnieks, ievērojot šo pašu izņēmumu, var sniegt piekrišanu tam, ka viņa šai procesā iesniegto rakstu izmanto cits šīs pašas lietas dalībnieks citas tiesvedības ietvaros (skat. rīkojumu, 2009. gada 15. oktobris, Hangzhou Duralamp Electronics/Padome,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
,
14.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Visbeidzot, tikai tad, ja Vispārējā tiesa uzskatītu, ka tās lietas materiālu saturs, kurā pasludināts 2014. gada 13. novembra spriedums Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
), varētu būt lietderīgs pašreiz izskatāmā strīda atrisināšanai, tā varētu izdot rīkojumu, izmantojot procesa organizatoriskos pasākumus atbilstīgi Vispārējās tiesas Reglamenta 89. pantam (šajā ziņā skat. rīkojumu, 2009. gada 15. oktobris, Hangzhou Duralamp Electronics/Padome,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
,
15.
punkts).
Šajā lietā Vispārējā tiesa konstatē, ka prasības pieteikuma redakcijā, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegta 2015. gada 27. martā, prasītāji jau kā pielikumu minētajam dokumentam ir pievienojuši galvenos tās lietas procesuālos rakstus, kurā pasludināts 2014. gada 13. novembra spriedums Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
), proti, pirmkārt, prasības pieteikumu un prasītāju replikas rakstu (pielikumi A.1 un A.3) un, otrkārt, Padomes iebildumu rakstu un atbildi uz replikas rakstu (pielikumi A.2 un A.4).
Par pamatu izmantojot iepriekš 34. un 35. punktā minēto judikatūru, Vispārējās tiesas kanceleja ar 2015. gada 9. aprīļa vēstuli jautāja prasītājiem, vai viņi ir saņēmuši Padomes atļauju kā sava prasības pieteikuma pielikumus A.2 un A.4 iesniegt Padomes aizsardzības rakstu un atbildi uz replikas rakstu lietā, kurā pasludināts 2014. gada 13. novembra spriedums Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
). Ņemot vērā no prasītājiem saņemto noliedzošo atbildi, ar Vispārējās tiesas septītās palātas priekšsēdētāja 2015. gada 4. maija lēmumu minētie pielikumi tika izņemti no šīs lietas materiāliem.
No tā izriet, ka pirmajā prasījumā prasītāju iesniegtais lūgums ir jāsaprot kā tāds, kurā ir atsauce uz visiem lietas dokumentiem, kas saistīti ar lietu, kurā pasludināts 2014. gada 13. novembra spriedums Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
), izņemot prasību un replikas rakstu, kas jau ir šīs lietas materiālos.
Neraugoties uz to, ka gan lietas, kurā pasludināts 2014. gada 13. novembra spriedums Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
), gan šīs lietas priekšmets ir to pašu prasītāju vārda un nosaukuma iekļaušana ierobežojošo pasākumu sarakstā, ko Padome pieņēmusi pret Sīrijas Arābu Republiku, ir jākonstatē, ka abas lietas attiecas uz atšķirīgiem tiesību aktiem un ka Padomes izvirzītais pamatojums gan vienā, gan otrā gadījumā, kā arī izvirzītie pierādījumi, lai pamatotu šo iekļaušanu, katrā šajā lietā ir īpaši. Turklāt jānorāda, ka prasītāji nav precizējuši konkrētus lietas materiālu elementus, kas tiem ļautu izmantot viņu tiesības uz aizstāvību. Tādējādi jāuzskata, ka to lietas materiālu, kuri attiecas uz lietu, kurā pasludināts 2014. gada 13. novembra spriedums Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
), iekļaušana, kā to lūguši prasītāji, nevar to papildināt ar būtiskiem informācijas elementiem, lai novērtētu apstrīdēto tiesību aktu pamatotību šajā lietā. Nekāds organizatorisks pasākums šajā tiesvedībā, ņemot vērā iepriekš 36. punktā minēto judikatūru, tādējādi nav pamatots.
Ņemot vērā iepriekš minēto, nav jāizdod rīkojums par to, ka lietas materiāli, kuri attiecas uz lietu, kurā pasludināts 2014. gada 13. novembra spriedums Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
), būtu jāiekļauj šīs lietas materiālos.
Pirmais prasījums tātad ir jānoraida.
2.
Par otro prasījumu
Ar otro prasījumu prasītāji lūdz Vispārējo tiesu viņiem “piešķirt [..] tiesības uz replikas rakstu un šajā gadījumā ļaut iesniegt jaunus pierādījumus un izsaukt lieciniekus”.
Pirmkārt, attiecībā uz lūgumu par iespēju iesniegt replikas rakstu šajā lietā jāatgādina, ka Vispārējā tiesa atbilstīgi Reglamenta 83. pantam aicināja prasītājus līdz 2015. gada 10. septembrim iesniegt replikas rakstu. Pēc tam viņi lūdza pagarināt minētā raksta iesniegšanas termiņu, ko 2015. gada 26. augustā Vispārējā tiesa viņiem piešķīra. Prasītāji 2015. gada 9. oktobrī iesniedza replikas rakstu. No tā izriet, ka otrā prasījuma daļai par iespēju iesniegt replikas rakstu vairs nav priekšmeta.
Otrkārt, attiecībā uz lūgumu atļaut iesniegt jaunus pierādījumus, iesniedzot replikas rakstu, Reglamenta 85. panta 2. un 3. punktā ir paredzēts, ka prasītājs izņēmuma kārtā var sniegt pierādījumus vai izteikt pierādījumu piedāvājumus pēc pirmās procesuālo rakstu apmaiņas – ar nosacījumu, ka kavēšanās šo ziņu iesniegšanā ir attaisnota.
Šajā gadījumā jaunu pierādījumu sniegšana nevar tikt atļauta, jo, pirmkārt, tā izriet no skaidri spekulatīva lūguma un attiecas uz turpmāku un hipotētisku pierādījumu sniegšanu, kurus prasītāji vēl nav snieguši. Otrkārt, pretēji tam, kas prasīts Reglamenta 85. panta 2. un 3. punktā, prasītāji nav pamatojuši prasības papildu pierādījumu novēlotas sniegšanas iemeslus.
Treškārt, attiecībā uz pieteikuma daļu par liecinieku izsaukšanu ir jānorāda, ka atbilstīgi Reglamenta 88. panta 2. punktam, ja šis pieteikums tiek iesniegts pēc pirmās procesuālo rakstu apmaiņas, pusei, kura to iesniedz, ir jānorāda iemesli, kuru dēļ tā to nevarēja iesniegt agrāk.
Šajā lietā vēlreiz ir jānorāda, ka prasītāji nav pamatojuši iespējamās liecinieku izsaukšanas kavēšanās iemeslus, un tas ir pamats, kāpēc viņu pieteikums, kā arī otrais prasījums kopumā arī ir jānoraida.
3.
Par trešo prasījumu
Ar trešo prasījumu prasītāji lūdz atcelt apstrīdētos tiesību aktus.
Par pieņemamību
Padome, neizvirzot formālas iebildes atbilstīgi Reglamenta 130. panta 1. punktam, pauž šaubas par prasītāju prasījuma par atcelšanu pieņemamību, pamatojoties uz Reglamenta 76. panta d) punktu. It īpaši tā norāda, ka prasības pieteikums ir neprecīzs un nepietiekami detalizēts, un kritizē to, ka prasītāji aprobežojas tikai ar regulārām atsaucēm uz viņu prasības pielikumiem un lietu, kurā pasludināts 2014. gada 13. novembra spriedums Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
). Padome uzskata, ka šīs atsauces nevar labot prasības formālos un būtiskos trūkumus.
Prasītāji neizvirza nekādus argumentus pret Padomes izvirzītajiem nepieņemamības apgalvojumiem.
Ir jānorāda, ka saskaņā ar Reglamenta 76. panta 1. punkta d) apakšpunktu katrā prasības pieteikumā ir jānorāda strīda priekšmets un kopsavilkums par izvirzītajiem pamatiem. Šai norādei ir jābūt pietiekami skaidrai un precīzai, lai atbildētājs varētu sagatavot savu aizstāvību un Vispārējā tiesa lemt par prasību attiecīgā gadījumā bez citas informācijas tās pamatojumam. Lai nodrošinātu tiesisko noteiktību un pareizu tiesvedību, pamata faktiskajiem un tiesiskajiem apstākļiem, ar kuriem prasība pamatota, vismaz kopsavilkuma veidā, bet loģiski un saprotami ir jāizriet no paša prasības pieteikuma teksta (rīkojums, 2013. gada 11. janvāris, Charron Inox un Almet/Komisija un Padome,
T‑445/11 un T‑88/12
, nav publicēts,
EU:T:2013:4
,
57.
punkts).
Šajā lietā jānorāda, ka prasītāju iesniegtie pamati pietiekami saprotami izriet no prasības teksta. Pirmkārt, prasītāji norāda, ka Padomes pamatojums un iesniegtie pierādījumi šajā lietā esot tādi paši kā dokumenti, kas iesniegti iepriekšējā lietā, un ka dokumenti, kas iesniegti apstrīdēto tiesību aktu pamatošanai, esot neskaidri un abstrakti, tāpat kā tās informācijas avoti. Otrkārt, prasītāji apgalvo, ka viņu tiesības uz īpašumu un viņu darījumdarbības brīvība esot pārkāptas tikai tāpēc vien, ka esot aizskartas viņu tiesības uz aizstāvību. Turklāt tas, ka atbildētājs ir varējis sagatavot savu aizstāvību, apstiprina to, ka prasības teksts esot pietiekami skaidrs un precīzs, lai Vispārējā tiesa varētu lemt par prasību.
Līdz ar to šī prasība ir pieņemama un ir jāizskata pēc būtības.
Par lietas būtību
Savas prasības pamatošanai prasītāji būtībā izvirza trīs pamatus. Pirmais ir par pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu. Otrais ir par noteikumu pārkāpumu pierādījumu jomā un kļūdu vērtējumā attiecībā uz viņu vārdu iekļaušanas apstrīdētajos sarakstos pamatojumu pamatotību. Trešais ir par viņu tiesību uz īpašumu un darījumdarbības brīvības pārkāpumu.
Par pirmo pamatu – pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu
Saistībā ar pirmo pamatojumu prasītāji norāda, ka Padome nesniedzot nekādu pamatojumu, ne pierādījumus, kas būtiski atšķirtos vai būtu jauni salīdzinājumā ar pamatojumu un tiem pierādījumiem, ko Vispārējā tiesa jau skatījusi saistībā ar 2014. gada 13. novembra spriedumu Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
).
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pienākuma norādīt nelabvēlīga akta pamatojumu, kas ir saistīts ar principa par tiesību uz aizstāvību ievērošanu, mērķis, pirmkārt, ir nodrošināt ieinteresētajai personai pietiekamu informāciju, lai noteiktu, vai akts ir labi pamatots vai arī tajā acīmredzami ir pieļautas kļūdas, kas ļauj apstrīdēt lēmuma spēkā esamību Savienības tiesā, un, otrkārt, ļaut Savienības tiesai veikt pārbaudi par šā akta likumību (skat. spriedumu, 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
60.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Jāatgādina arī, ka LESD 296. pantā paredzētajam pamatojumam ir jābūt pielāgotam attiecīgā akta raksturam un skaidri un nepārprotami jāatklāj aktu sagatavojušās iestādes argumentācija, lai ļautu ieinteresētajām personām uzzināt veiktā pasākuma pamatojumu un kompetentajai tiesai īstenot tās kontroli (skat. spriedumu, 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
61.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Attiecībā uz noteiktajiem ierobežojošajiem pasākumiem kopējās ārpolitikas un drošības politikas ietvaros ir jāuzsver, ka, ņemot vērā, ka ieinteresētajai personai nav tiesību tikt uzklausītai pirms sākotnējā lēmuma par līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanu pieņemšanas, pienākuma norādīt pamatojumu ievērošana ir vēl jo būtiskāka, jo tā ir vienīgā garantija – vismaz pēc šā pasākuma veikšanas –, kas ļauj ieinteresētajai personai lietderīgi izmantot tās rīcībā esošos pārsūdzības veidus, lai apstrīdētu minētā pasākuma likumību (skat. spriedumu, 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
62.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Tādējādi tāda Padomes akta pamatojumā, ar ko tiek noteikts līdzekļu un saimniecisko resursu iesaldēšanas pasākums, ir jānorāda īpašie un konkrētie iemesli, kuru dēļ tā, īstenojot savu rīcības brīvību, uzskata, ka attiecīgajai personai ir jāpiemēro šāds pasākums (skat. spriedumu, 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
63.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Tomēr pamatojuma prasība ir jāizvērtē, ņemot vērā attiecīgās lietas apstākļus, tostarp akta saturu, izvirzīto iemeslu būtību un akta adresātu iespējamās intereses saņemt paskaidrojumus (skat. spriedumu, 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
64.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Netiek prasīts, lai pamatojumā tiktu norādīti visi atbilstošie faktiskie un juridiskie apstākļi, jo jautājums par to, vai tiesību akta pamatojums atbilst LESD 296. panta prasībām, ir jāizvērtē, ņemot vērā ne tikai tā tekstu, bet arī tā kontekstu, kā arī visas tās tiesību normas, kuras reglamentē attiecīgo jomu (skat. spriedumu, 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
65.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Nelabvēlīgs akts ir pietiekami pamatots, ja tas ir pieņemts kontekstā, kas attiecīgajai personai ir zināms un ļauj tai saprast pret to noteiktā pasākuma apjomu (skat. spriedumu, 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
66.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā tiesvedībā, pirmkārt, Padome šādi ir pamatojusi
M. Hamcho
vārda iekļaušanu apstrīdētajos sarakstos:
“Ievērojams sīriešu uzņēmējs,
Hamcho International
īpašnieks, tuvu stāvošs Sīrijas režīma nozīmīgām personām, tostarp prezidentam
Bachar el‑Assad
un
Maher el‑Assad
. Kopš 2014. gada marta, pēc tam, kad viņu iecēla ekonomikas ministrs
Khodr Orfali
, viņš ir ieņēmis par sadarbību ar Ķīnu atbildīgā priekšsēdētāja amatu Divpusējo darījumu padomē.
Mohammed Saber Hamcho
gūst labumu no Sīrijas režīma īstenotās politikas un to atbalsta, viņš ir saistīts ar personām, kas gūst labumu no Sīrijas režīma īstenotās politikas un to atbalsta.”
Otrkārt, Padome šādi ir pamatojusi
Hamcho International
iekļaušanu apstrīdētajos sarakstos:
“
Hamcho International
ir pārvaldītājsabiedrība, kuras īpašnieks ir
Mohammed Hamcho
.
Hamcho International
gūst labumu no Sīrijas režīma īstenotās politikas un to atbalsta, tā ir saistīta ar personu, kas gūst labumu no režīma īstenotās politikas un to atbalsta.”
Pirmkārt, attiecībā uz prasītāju argumentu, saskaņā ar kuru Padomes izmantotais pamatojums, kas ir pamats viņu vārda un nosaukuma iekļaušanai attiecīgajos tiesību aktos, esot tāds pats kā tas, kas izmantots par pamatu ar 2014. gada 13. novembra spriedumu Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
) atceltajiem tiesību aktiem, ir jānorāda, ka šāds arguments ir noraidāms kā neefektīvs. No 2014. gada 13. novembra sprieduma Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
) 108. punkta izriet, ka Padome saistībā ar jaunu izskatīšanu var atkārtoti iekļaut prasītāju vārdus ierobežojošo pasākumu sarakstos, izmantojot juridiski pietiekamu pamatojumu. Tādējādi lēmums par atkārtotu iekļaušanu, kas pieņemts, izmantojot to pašu pamatojumu kā tas, kas izmantots pirmajai iekļaušanai, var būt pietiekams, lai pamatotu minēto iekļaušanu, ciktāl Padomes sniegtie pierādījumi ir juridiski pietiekams pamatojums.
Turklāt un katrā ziņā ir jānorāda, ka pretēji tam, ko apgalvo prasītāji, pamatojums, kas izriet no apstrīdētajiem sarakstiem šajā lietā, ir ļoti atšķirīgs no pamatojuma, kuru Padome izmantojusi saistībā ar tiem tiesību aktiem, kas atcelti ar 2014. gada 13. novembra spriedumu Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
). Faktiski prasītāju vārds un nosaukums iesākumā bija iekļauti sarakstos, kas pievienoti Lēmumam 2011/273 un Regulai Nr. 442/2011, saistībā ar viņu atbalstu režīmam. Turpretī jaunā pamatojuma pamatā ir, pirmkārt, tas, ka prasītājs ir ievērojams sīriešu uzņēmējs, otrkārt, tas, ka
M. Hamcho
ir tuvu stāvošs režīmam svarīgām personām, un, treškārt, tas, ka viņš ieņem par sadarbību ar Ķīnu atbildīgā priekšsēdētāja amatu Divpusējo darījumu padomē, pārstāvot Sīrijas Arābu Republiku. No tā izriet, ka prasītāji gūst labumu no režīma īstenotās politikas un ka viņi to atbalsta, jo ir saistīti ar personām, kuras gūst labumu no režīma īstenotās politikas un to atbalsta.
Otrkārt, jāuzskata, ka Padomes izvirzītais pamatojums apstrīdētajos tiesību aktos šajā lietā atbilst iepriekš 57.–63. punktā norādītajiem noteikumiem. It īpaši nav apstrīdams, ka šāds pamatojums ļauj prasītājiem saprast iemeslus, kāpēc viņu svarīgās lomas Sīrijas darījumu aprindās dēļ viņu vārds un nosaukums atkārtoti tika iekļauti apstrīdētajos sarakstos, vēl jo vairāk tāpēc, ka saistībā ar viņu pirmo iekļaušanu viņi jau bija uzzinājuši pret viņiem noteikto pasākumu kontekstu un apjomu.
Turklāt, kā izriet no viņu argumentiem, Padomes sniegtais pamatojums acīmredzami ir pietiekams, lai ļautu viņiem iesniegt šo prasību un ļautu Savienības tiesai veikt šā akta likumības kontroli (skat. spriedumu, 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
72.
punkts).
Šajā lietā prasītāji apstrīd to, ka dokumenti, kuri iesniegti apstrīdēto tiesību aktu pamatojuma atbalstam saistībā ar šo lietu, būtu jauni. Viņi apstrīd arī šo aktu pierādījuma spēku un uzskata, ka tie juridiski pietiekami nepamato apstrīdētos aktus.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka pienākums norādīt pamatojumu aktam ir būtisks procedūras noteikums, kas ir jānošķir no motivācijas pamatotības, kura attiecas uz apstrīdētā akta likumību. Akta pamatojumu veido formāls to pamatu izklāsts, uz kuriem šis lēmums ir balstīts. Ja šajos pamatos ir pieļautas kļūdas, tie skar minētā akta likumību pēc būtības, nevis tā pamatojumu, kas var būt pietiekams, pat izklāstot kļūdainus pamatus (šajā ziņā skat. spriedumu, 2012. gada 15. novembris, Padome/Bamba,
C‑417/11 P
,
EU:C:2012:718
,
60.
punkts).
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, pamats par pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi ir jānoraida. Kas attiecas uz Padomes norādītā pamatojuma pamatotību attiecībā uz prasītājiem, tad šajā sakarā norādītie argumenti ir jāvērtē saistībā ar citu pamatu.
Par otro pamatu – noteikumu pierādījumu jomā pārkāpumu un acīmredzamu kļūdu apstrīdētajos aktos izvirzītā pamatojuma pamatotības novērtējumā
Saistībā ar šo pamatu prasītāji būtībā izvirza divas daļas. Iesākumā prasītāji, pirmkārt, apgalvo, ka Padome neiesniedz nekādu materiāli atšķirīgu vai jaunu pierādījumu salīdzinājumā ar jau Vispārējā tiesā skatītajiem pierādījumiem 2014. gada 13. novembra spriedumā Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
). Savos argumentos viņi norāda uz 2015. gada 15. janvāra vēstuli (skat. prasības pielikumu A.10). Otrkārt, viņi pārmet Padomei atkārtotas viņu vārda un nosaukuma iekļaušanas apstrīdētajos aktos pamatošanai iesniegto dokumentu neskaidro, abstrakto raksturu un to, ka tiem nav nekāda pierādījuma spēka. Pēc tam prasītāji secina, ka šī atkārtotā iekļaušana ir acīmredzami ļaunprātīga, jo pauž Padomes gribu saglabāt viņu vārdu un nosaukumu apstrīdētajos sarakstos.
Padome prasītāju argumentus apstrīd.
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 47. pantā garantētā pārbaudes tiesā efektivitāte it īpaši prasa, lai, pārbaudot lēmuma par konkrētas personas vārda iekļaušanu vai saglabāšanu to personu sarakstos, uz kurām attiecas sankcijas, pamatā esošo iemeslu tiesiskumu, Savienības tiesa nodrošinātu, lai šis lēmums būtu balstīts uz pietiekami drošiem faktiem. Tas nozīmē, ka ir jāpārbauda pamatojuma izklāstā norādītie fakti, kas ir minētā lēmuma pamatā, tādēļ pārbaudē tiesā nav jāizvērtē tikai norādīto iemeslu abstrakta ticamība, bet arī tas, vai ir pamatoti šie apsvērumi vai vismaz viens no tiem, kurš tiek uzskatīts par pašu par sevi pietiekamu šā paša lēmuma pamatojumam. (spriedums, 2013. gada 18. jūlijs, Komisija u.c./Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P un C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
119.
punkts).
Kompetentajai Savienības iestādei apstrīdēšanas gadījumā ir jāpierāda pret attiecīgo personu vērsto apsvērumu pamatotība, nevis šai personai ir jāiesniedz attaisnojoši pierādījumi par to, ka minētie iemesli nav pamatoti. Tomēr ir būtiski, lai iesniegtā informācija un pierādījumi pamatotu apsvērumus, kas vērsti pret attiecīgo personu. Ja šī informācija neļauj konstatēt, ka apsvērumi ir pamatoti, Savienības tiesa šos iemeslus neņem vērā kā lēmuma par attiecīgo iekļaušanu vai saglabāšanu pamatojumu (spriedums, 2013. gada 18. jūlijs, Komisija u.c./Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P un C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
121.
–
123.
punkts).
Šajā lietā vispirms ir jāpārbauda, vai Padome, it īpaši prasītāju prasības 50. un 51. punktā formulēto argumentu gaismā, ir izpildījusi pierādījumu sniegšanas pienākumu, kas tai uzlikts atbilstīgi Pamattiesību hartas 47. pantam.
– Par pirmo daļu – noteikumu pārkāpumu pierādījumu jomā
Vispirms, ciktāl prasības pieteikuma 49. punktā, lai izklāstītu savus argumentus par jaunajiem pierādījumiem, ko sniegusi Padome, prasītāji pilnībā atsaucas uz savu 2015. gada 15. janvāra vēstuli, šāda atsauce ir jānoraida kā nepieņemama. Kaut arī prasības pieteikuma teksts īpašos punktos var tikt pamatots un papildināts, atsaucoties uz noteiktiem pierādījumu fragmentiem, kas tai pievienoti, vispārēja atsauce uz citiem dokumentiem, pat ja tie ir pievienoti prasības pieteikumam, nevar kompensēt galveno juridisko argumentu neesamību. Vispārējai tiesai turklāt nav pienākuma pielikumos meklēt un identificēt pamatus un argumentus, ko tā varētu uzskatīt par tādiem, kuri veido prasības pamatojumu, jo pielikumi ir izmantojami vienīgi pierādīšanas un tehniskos nolūkos (skat. rīkojumu, 2008. gada 19. maijs, TF1/Komisija,
T‑144/04
,
EU:T:2008:155
,
29.
punkts un tajā minētā judikatūra; spriedumu, 2012. gada 25. oktobris, Arbos/Komisija,
T‑161/06
, nav publicēts,
EU:T:2012:573
,
23.
punkts).
Vēl attiecībā uz prasības 50. un 51. punktā apgalvotajiem pārmetumiem, pirmkārt, ir jānorāda, ka prasītāji kritizē to pierādījumu neatbilstību, kurus Padome uzstājīgi izmantojot, lai apgalvotu, ka
M. Hamcho
esot
Maher el‑Assad
svainis. Viņi uzsver, ka šo aspektu jau ir noraidījusi pati Padome.
Lai gan, protams, ir taisnība, ka Padome prasītājiem ir iesniegusi preses izvilkumu, kurā norādīts, ka
M. Hamcho
esot
Maher el‑Assad
svainis, kaut gan Padome vairs nenorāda šo iemeslu viņu vārda un nosaukuma atkārtotai iekļaušanai sarakstā, tomēr šajos dokumentos ir citi informācijas elementi, kas arī noder par pamatu jaunam pamatojumam, kas izvirzīts pret prasītājiem, proti, ka
M. Hamcho
ir ievērojams sīriešu uzņēmējs, kas ir tuvu stāvošs režīmam svarīgām personām, piemēram,
Maher el‑Assad
, un ka viņam pieder pārvaldītājsabiedrība
Hamcho International
, kas darbojas vairākās Sīrijas rūpniecības nozarēs. Turklāt Padome sava iebildumu raksta 12. punktā atgādina, ka tā apstrīdētajos aktos iekļauto iemeslu pamatošanai nav par pamatu izmantojusi informāciju, atbilstīgi kurai
M. Hamcho
esot
Maher el‑Assad
svainis.
Tādējādi ir jāuzskata, ka pretēji tam, ko apgalvo prasītāji, šis izvilkums izrādās būtisks, lai pamatotu iemeslus viņu vārda un nosaukuma atkārtotai iekļaušanai apstrīdētajos sarakstos.
Otrkārt, prasītāji pārmet Padomei jauno pierādījumu neskaidro un abstrakto raksturu, apšaubot to pierādījuma spēku, jo viņi uzskata, ka tie nenorāda tajos norādītās informācijas pirmavotus.
Šajā sakarā ir svarīgi norādīt, ka Padome, lai pamatotu prasītāju atkārtotu iekļaušanu, ir iesniegusi viņiem dokumentus ar norādēm RELEX MD 342/14, RELEX MD 343/14 un RELEX MD 66/15, kas datēti attiecīgi ar 2014. gada 17. decembri un 2015. gada 23. janvāri (skat. prasības pielikumus A.9 un A.11). Tie ir trīs dokumenti, kuros ir publiski pieejamas informācijas elementi, kuri, kā uzskata Padome, ir paredzēti, lai precizētu vispārējo un personisko kontekstu, kas attiecas uz prasītājiem. It īpaši dokumentā ar norādi RELEX MD 342/14 ir iekļauts to iemeslu apkopojums, kas izvirzīti pret prasītājiem, kā arī informācijas elementi, kuri sniegti šā pamatojuma atbalstam. Šie informācijas elementi it īpaši ir saites un izvilkumi no rakstiem presē, kas publicēti “Wordcrunch”, “The Washington Institute”, “The Middle East Research and Information Project (MERIP)”, “The Syria Report”, “Syriandays”, “Le Commerce du Levant” un “Al Arabiya” interneta vietnēs. Turklāt šajā dokumentā ir iekļauti arī izvilkumi no divām grāmatām, kas publicētas 2006. un 2014. gadā, kā arī informācija, kas izriet no
Hamcho International
interneta vietnes. Savukārt dokuments ar norādi RELEX MD 343/14 ietver žurnālā “Le Commerce du Levant” publicētu rakstu “Karš ir izmainījis Sīrijas darījumu kopienu” [
La guerre a transformé la communauté syrienne des affaires
], kurā aprakstīta Sīrijas tautsaimniecības elites attīstība un tās attiecības ar valdošo režīmu. Visbeidzot, dokumentā ar norādi RELEX MD 66/15 ir iekļauts raksts, kas 2015. gada 12. janvārī publicēts “The Syria Report” interneta vietnē un atbilstīgi kuram Sīrijas Arābu Republikas ekonomikas ministrs esot iecēlis
M. Hamcho
par Damaskas (Sīrija) Tirdzniecības palātas ģenerālsekretāru.
Šajā lietā ir jānorāda, ka Padomes iesniegto izvilkumu lasījums, it īpaši to, kuri attiecas uz dokumentiem ar norādēm RELEX MD 342/14 un RELEX MD 66/15, ļauj konstatēt, ka tie informācijas elementi, kuri tajos ir iekļauti, nav neskaidri un abstrakti, kā to apgalvo prasītāji, bet – gluži otrādi – tie ir konkrēti un precīzi. Minētie elementi parāda konkrētus datus, kas ir noderīgi, lai raksturotu
M. Hamcho
kā ievērojamu sīriešu uzņēmēju, kas ir tuvu stāvošs nozīmīgām Sīrijas režīma personām, tostarp
Maher el‑Assad
. Tāpat arī minētā informācija precizē tās saimnieciskās un pārstāvniecības funkcijas, ko viņš pilda un kuras viņu saista ar minēto režīmu, proti, viņš ir par sadarbību ar Ķīnu atbildīgais priekšsēdētājs Divpusējo darījumu padomē, Damaskas Tirdzniecības palātas ģenerālsekretārs un vada
Hamcho International
, kas ir liela pārvaldītājsabiedrība, kura darbojas lielākajā daļā Sīrijas tautsaimniecības nozaru.
It īpaši jāatzīmē turpmāk norādītais:
—
vispirms, vairākos dažādos datumos un dažādos avotos publicēti raksti skaidri un konkrēti apraksta prasītāja attiecības ar režīmu. Pirmkārt, 2006. gadā publicētajā grāmatā “Governance in the Middle East and North Africa”
M. Hamcho
saistībā ar privātā televīzijas kanāla “the Cham Satellite channel” slēgšanu ir aprakstīts kā “prezidentam tuvs draugs, kurš gatavojas dibināt savu televīzijas kanālu”. Otrkārt, divos rakstos, kas publicēti 2012. gada februārī interneta vietnē “The Middle East Research and Information Project (MERIP)”, ir apgalvojums, ka, pirmkārt, “
M. Hamcho
[ir]
Maher el‑Assad
tuvu stāvošs uzņēmējs” un, otrkārt, ģimenēm, kuras tā vai citādi apvienojušās ar režīmu, ir vadošā loma privātajā sektorā, turklāt tās ievērojami kontrolē publiskos tautsaimniecības aktīvus, un ka
Hamcho
ģimene pieder šiem klaniem”. Treškārt, 2013. gada novembrī publicētā rakstā žurnālā “Le Commerce du Levant” ir apgalvots, ka “visvarenāko uzņēmēju, tostarp
Mohammad Hamcho
intereses, tik ļoti [ir] atkarīgas no varas, ka viņi [tiek] uzskatīti par pastāvošās sistēmas sastāvdaļu” un ka “lai gan viņu ir maz, šiem uzņēmējiem ir plašas finansiālās iespējas”;
—
tad rakstā 2014. gada 30. jūnijā“Worldcrunch” interneta vietnē tiek šādi sīki izklāstīta prasītāja komercdarbība: “
M. Hamcho
, Sīrijas oligarha kalpam, pieder ļoti ienesīgais
VOIP (Voice Over Internet Protocol)
tirgus, kas vērsts uz Sīriju, un viņš gatavojas saņemt valsts Tūrisma ministrijas atļauju, lai netālu no Tartusas attīstītu mākslīgas salas projektu”;
—
turklāt divos attiecīgi 2014. gada 3. un 30. martā “The Syria Report” un “Syriandays” interneta vietnēs publicētos rakstos ir aprakstīts, ka ekonomikas ministrs
Khodr Orfali
prasītāju ieceļ par sadarbību ar Ķīnu atbildīgā priekšsēdētāja amatā Divpusējo darījumu padomē, kā arī viņa piedalīšanās kopā ar premjerministru
Wael al‑Halqi
un ekonomikas ministru pirmajā Divpusējo darījumu padomes 2014. gada 29. marta ģenerālajā asamblejā;
—
visbeidzot, 2015. gada 12. janvārī“The Syria Report” interneta vietnē publicētā rakstā ir informācija par to, ka 2014. gada decembra sākumā ekonomikas ministrs prasītāju ir iecēlis par Damaskas Tirdzniecības palātas ģenerālsekretāru un ka viņš ir tuvu stāvoša persona
Maher el‑Assad
un ir grupas, kura aktīvi darbojas informātikas nozarē –
Hamcho International
, galvenais akcionārs. Rakstā apgalvots, ka radikālās izmaiņas šīs Tirdzniecības palātas valdē ir vairāku faktoru sekas, piemēram, politiskā nostāja, kuru daži uzņēmēji pieņēmuši attiecībā uz režīmu.
No tā izriet, ka tā prasītāju argumentācija, atbilstīgi kurai Padomes iesniegtajos dokumentos ir tikai neskaidra un abstrakta informācija, nav pieņemama.
Turklāt attiecībā uz to, ka nav norādīti tās informācijas pirmavoti, kas iekļauta presē publicētajos rakstos, ko iesniegusi Padome, kuriem tādēļ neesot pierādījuma spēka, ir jāatgādina, ka atbilstīgi pastāvīgajai judikatūrai Tiesas un Vispārējās tiesas darbībai ir piemērojams pierādījumu brīvas novērtēšanas princips un ka vienīgais kritērijs, lai novērtētu iesniegto pierādījumu vērtību, ir to ticamība. Tostarp, lai novērtētu kāda dokumenta pierādījuma vērtību, ir jāpārbauda tās informācijas ticamība, kas tajā ietverta, un ir it īpaši jāņem vērā tā izcelsme, tā sagatavošanas apstākļi un tā adresāts, un, vērtējot pēc tā satura, jānoskaidro, vai tas šķiet saprātīgs un uzticams (šajā ziņā skat. spriedumu, 2012. gada 27. septembris, Shell Petroleum u.c./Komisija,
T‑343/06
,
EU:T:2012:478
,
161.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā lietā vispirms ir jākonstatē, ka elementi, kuru pierādījuma spēku apšauba prasītāji, ir ņemti no dažādiem digitālās informācijas un akadēmisko pētījumu avotiem, tādējādi saglabājot dažādu ģeogrāfisko izcelsmi, ne tikai vietējo, kā “The Syria Report”, “Syriandays”, bet arī ārvalstu, piemēram, “The Washington Institute”“Worldcrunch”, “The Middle East Research and Information Project (MERIP)”, “Le Commerce du Levant” un “Al Arabiya”. Turpinot – līdzīgi Padomes darītajam – ir jānorāda, ka citētie raksti presē bija publicēti dažādos datumos, pat pirms Sīrijas krīzes sākšanās, un tajos prasītāji jau tika saistīti ar režīmu. Visbeidzot, jānorāda, ka katrs informācijas avots sniedz atšķirīgus informācijas elementus, lai gan visi šie avoti būtībā ir vienoti attiecībā uz
M. Hamcho
kā tāda uzņēmēja aprakstu, kas pietuvināts režīmam, ņemot vērā viņa komercdarbību un reprezentatīvās funkcijas, ko viņš veic, un to, ka prasītāji gūst labumu no Sīrijas režīma, it īpaši pašreizējā kara kontekstā.
Vispārējā tiesa tādējādi uzskata, ka Padomes sniegtie informācijas elementi kopumā var tikt uzskatīti par ticamiem iepriekš 87. punktā minētās judikatūras izpratnē. Šajā sakarā ir jākonstatē, ka, lai arī tajos skaidri nav norādīts uz to informācijas pirmavotu, kara apstākļu Sīrijā dēļ faktiski ir grūti, pat neiespējami iegūt liecības no tiem, kuri piekrīt, ka viņus identificē. No tā izrietošās izmeklēšanas grūtības un briesmas, kādām ir pakļauti informācijas sniedzēji, kavē precīzu pierādījumu par to personu darbību, kas sniedz atbalstu režīmam, iegūšanu (šajā ziņā skat. ģenerāladvokāta Ī. Bota [
Y. Bot
] secinājumus lietā Anbouba/Padome,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:2
,
204.
punkts). Visbeidzot, ir svarīgi norādīt, ka, lai gan savā prasībā prasītāji vispārīgi apstrīd to izvilkumu, kurus sniedz Padome, pierādījumu spēku, viņi neizvirza nekādas minimālās norādes, kas ļautu apšaubīt to ticamību.
No tā izriet, ka prasītāju argumentācija attiecībā uz Padomes sniegto informācijas elementu pierādījuma spēka neesamību, kas saistīta ar informācijas pirmavotu norādes neesamību, ir jānoraida.
Treškārt, prasītāji atsaucas uz Padomes norādīto rakstu saistībā ar dokumentu ar norādi RELEX MD 343/14, kas 2013. gada novembrī publicēts “Le Commerce du Levant”, lai apgalvotu, ka minētais raksts padara par nederīgu Padomes prezumpciju, atbilstīgi kurai prasītāju panākumi komercijas jomā esot skaidrojami tikai ar viņu pietuvinātību režīmam un viņu atbalstu tam.
Šajā sakarā, pirmkārt, ir jānorāda, ka prasītāji joprojām nespēj paskaidrot, kā minētais raksts varētu padarīt nederīgu kritizēto prezumpciju. Otrkārt, līdzīgi Padomes darītajam, ir jāuzskata, ka rakstā, kas publicēts ar norādi RELEX MD 343/14, ne vien nav apstrīdēta minētā prezumpcija, bet ar to tā var tikt aizstāvēta, citstarp tajā ziņā, ka tajā ir uzsvērts, ka visvarenāko sīriešu uzņēmēju, tostarp
M. Hamcho
, intereses “tik ļoti ir atkarīgas no varas, ka tos uzskata par esošās sistēmas daļu” (šajā ziņā skat. 227. lpp.
in fine
). Tāpēc prasītāju argumenti ir noraidāmi.
No iepriekš izklāstītā izriet, ka prasītāju prasības pieteikuma 50. un 51. punktā formulētie argumenti ir jānoraida, tāpat kā šādu iemeslu dēļ ir jānoraida otrā pamata pirmā daļa.
– Par otro daļu – kļūdu prasītāju vārda un nosaukuma iekļaušanas apstrīdētajos sarakstos pamatojuma novērtējumā
Prasītāji prasības pieteikuma 52. punktā apgalvo, ka viņu vārda un nosaukuma atkārtota ieļaušana ir bijusi acīmredzami ļaunprātīga, kas izriet no Padomes gribas saglabāt viņu vārdu un nosaukumu apstrīdētajos sarakstos “vismaz ar prasību saistītās tiesvedības laikā”.
Šajā sakarā, pirmkārt, jānorāda – kā jau ir norādīts iepriekš 66. punktā –, ka no 2014. gada 13. novembra sprieduma Hamcho un Hamcho International I (
T‑43/12
, nav publicēts,
EU:T:2014:946
) izriet, ka Padome saistībā ar jaunu izskatīšanu saglabā iespēju prasītāju vārdu un nosaukumu atkārtoti iekļaut sarakstos, par pamatu ņemot tos iemeslus, kuri ir juridiski pietiekami pamatoti. Šajā kontekstā fakts, ka Padome ir veikusi prasītāju vārda un nosaukuma atkārtotu iekļaušanu apstrīdētajos sarakstos, pats par sevi nevar norādīt uz minētās iestādes ļaunprātīgu un pretlikumīgu gribu attiecībā uz prasītājiem.
Otrkārt, ja Vispārējā tiesa uzskatītu, ka ar savu argumentu prasītāji patiesībā ir vēlējušies apstrīdēt viņu vārda un nosaukuma atkārtotas iekļaušanas apstrīdētajos sarakstos pietiekami apstiprināto un pamatoto raksturu, ir jāatgādina, ka atbilstīgi Tiesas judikatūrai iekļaušanas pamatotības novērtēšana ir jāveic, pārbaudot pierādījumu elementus nevis atsevišķi, bet tajā kontekstā, kurā tie iekļaujas (šajā ziņā skat. spriedumus, 2013. gada 18. jūlijs, Komisija u.c./Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P un C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
102.
punkts, un 2013. gada 28. novembris, Padome/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft,
C‑348/12 P
,
EU:C:2013:776
,
70.
punkts).
Turklāt, ņemot vērā situāciju Sīrijā, Padome ir izpildījusi tai noteikto pierādīšanas pienākumu, ja tā Savienības tiesā norāda uz vairākiem pietiekami konkrētiem, precīziem un saskaņotiem faktiem, kas ļauj noteikt pietiekamas saiknes starp personu, uz kuru attiecas līdzekļu iesaldēšanas pasākums, un apkaroto režīmu pastāvēšanu (spriedums, 2015. gada 21. aprīlis, Anbouba/Padome,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
53.
punkts).
Šajā tiesvedībā, kā izriet no 2014. gada 19. decembra vēstules, Padome, pamatojoties uz kritēriju par saistību ar Sīrijas režīmu, it īpaši, izmantojot viņu saimnieciskā un politiskā rakstura saikni ar valdošā režīma vadošajām personām, kā arī labumu, ko viņi varētu gūt no šīs pietuvināšanās, ir nolēmusi no jauna prasītāju vārdu un nosaukumu iekļaut apstrīdētajos sarakstos. Šāds kritērijs izriet no Lēmuma 2013/255 28. panta 1. punkta un Regulas Nr. 36/2012 15. panta 1. punkta. No vienas puses, Padomes pamatojumā turklāt attiecībā uz
M. Hamcho
ir iekļauti trīs elementi: pirmkārt,
M. Hamcho
ir ievērojams sīriešu uzņēmējs, kuram pieder
Hamcho International
, otrkārt, viņš ir tuvu stāvošs Sīrijas režīma svarīgākajām personām, tostarp prezidentam
Bachar el‑Assad
un
Maher el‑Assad
, un, treškārt, viņš ieņem par sadarbību ar Ķīnu atbildīgā priekšsēdētāja amatu Sīrijas Divpusējo darījumu padomē. No tā izriet, ka viņš gūst labumu no režīma īstenotajām politikām un to atbalsta. No otras puses, Padome ir iekļāvusi
Hamcho Intenational
nosaukumu, pamatojot ar to, ka tā ir nozīmīga Sīrijas pārvaldītājsabiedrība, kura pieder
M. Hamcho
, un tādēļ tā gūst labumu no Sīrijas režīma īstenotajām politikām un to atbalsta, jo tā ir saistīta ar personu, kura gūst labumu no režīma īstenotajām politikām un atbalsta to.
Vispirms ir jāpārbauda katra iemesla atkārtoti iekļaut
M. Hamcho
vārdu pamatotība.
Attiecībā uz trešo iemeslu, kas saistīts ar
M. Hamcho
par sadarbību ar Ķīnu atbildīgā priekšsēdētāja amatu Sīrijas Divpusējo darījumu padomē, uzreiz ir jānorāda, ka prasītāji izvirza tikai vienu argumentu pret šādu Padomes apgalvojumu. Viņi savā replikas rakstā tikai apgalvo, ka “šī iestāde – ja tā vispār ir darbojusies – tika drīz slēgta” un ka “tās ir vienkāršas tirdzniecības palātas”. Tomēr viņi nesniedz nevienu argumentu, lai apšaubītu Padomes pamatojuma būtību.
Turklāt atbilstīgi judikatūrai attiecībā uz lēmumu, ar kuru noteikti ierobežojoši pasākumi, ņemot vērā to preventīvo raksturu, gadījumā, ja Savienības tiesa uzskata, ka vismaz viens no minētajiem apsvērumiem ir pietiekami precīzs un konkrēts, ka tas ir pamatots un pats tādējādi ir pietiekams pamats šā lēmuma pamatojumam, ar to, ka pārējie minētie apsvērumi tādi nav, nevar tikt pamatota minētā lēmuma atcelšana (skat. spriedumu, 2013. gada 28. novembris, Padome/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft,
C‑348/12 P
,
EU:C:2013:776
,
72.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Katrā ziņā Vispārējā tiesa uzskata, ka tās informācijas gaismā, kas izriet no iepriekš 83.–88. punktā analizētajiem dokumentiem un no Sīrijas īpašā politiskā un tautsaimnieciskā konteksta, Padome pamatoti varēja uzskatīt, ka
M. Hamcho
ir viens no galvenajiem Sīrijas uzņēmējiem un ka viņa saimnieciskās un pārstāvniecības funkcijas būtu varējušas uzplaukt tikai tad, ja tās būtu saistītas ar režīmu.
Jānorāda, kā izriet no Padomes iesniegtajiem dokumentiem, kā arī, it īpaši, no diviem attiecīgi 2014. gada 3. un 30. martā publicētajiem rakstiem “The Syria Report” un “Syriandays” interneta vietnēs, ka 2014. gada martā ekonomikas ministrs
Khodr Orfali
prasītāju iecēla par sadarbību ar Ķīnu atbildīgā priekšsēdētāja amatā Sīrijas Divpusējo darījumu padomē. Turklāt no 2015. gada 12. janvārī publicētā raksta “The Syria Report” interneta vietnē izriet, ka 2014. gada decembrī ekonomikas ministrs viņu iecēla par Damaskas Tirdzniecības palātas ģenerālsekretāru. Lai gan, protams, ir taisnība, ka šie raksti paši par sevi neļauj noteikt tiešu saikni starp prasītāju un ekonomikas ministru vai valdošo režīmu, tie tomēr ir pietiekami konkrēti, precīzi un saskaņoti fakti, kas jāņem vērā kopā ar prasītāja svarīgo pozīciju Sīrijas tautsaimnieciskajā dzīvē, it īpaši, ņemot vērā to, ka viņam pieder sabiedrība
Hamcho International
, un viņa saimniecisko darbību.
Turklāt ir jānorāda, ka prasītāja funkcijas tautsaimniecības padomēs, piemēram, Sīrijas Divpusējo darījumu ar Ķīnu padomē, kuras uzdevums ir veicināt Sīrijas ekonomiku, tās uzņēmumu un tirdzniecības un ieguldījumu darījumu attīstību, ir izskaidrojamas tikai ar zināmu pietuvinātību valdošajam režīmam un ir neapstrīdēts faktisks elements, kas apliecina prasītāja drošu saikni ar
Bachar el‑Assad
režīmu. Šo saikni nostiprina tas, ka 2014. gada decembrī ekonomikas ministrs viņu iecēla par Damaskas Tirdzniecības palātas ģenerālsekretāru. 2015. gada 12. janvārī“The Syria Report” interneta vietnē publicētajā rakstā šajā sakarā ir teikts, ka radikālās izmaiņas Damaskas Tirdzniecības palātas valdes sastāvā ir vairāku faktoru sekas, tostarp nostāja, ko daži uzņēmēji ieņēmuši attiecībā uz režīmu.
Turklāt ir jānorāda, ka, ja Savienības tiesa vēlas veikt reālu to ierobežojošo pasākumu kontroli, kurus pret prasītāju noteikusi Padome, tai savā vērtējumā obligāti jāņem vērā Sīrijas Arābu Republikas konteksts (šajā ziņā skat. ģenerāladvokāta Ī. Bota secinājumus lietā Anbouba/Padome,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:2
,
205.
punkts).
Šajā tiesvedībā Padome, izmantojot dokumentu ar norādi RELEX MD 343/14, ir iesniegusi prasītājiem rakstu, kas publicēts žurnālā “Le Commerce du Levant”. Šajā rakstā ir aprakstīts vispārējais konteksts, kādā atrodas ievērojami sīriešu uzņēmēji, kuriem piederīgs ir
M. Hamcho
. It īpaši šajā rakstā ir konstatēts, ka varenāko uzņēmēju intereses tik lielā mērā ir atkarīgas no varas Sīrijā, ka tie tiek uzskatīti par pastāvošās sistēmas sastāvdaļu. Kā Padome 2014. gada 19. decembra vēstulē prasītājiem to raksturojusi, šo aspektu ilustrē arī Sīrijas režīma, kas stingri kontrolē Sīrijas tautsaimniecību un tās dalībniekus, autoritārais raksturs.
Turklāt ir jānorāda, ka Sīrijas darījumu kopiena ir bijusi tādu daudzu citu rakstu presē, kā arī dažādu avotu objekts, kurus Padome ir pievienojusi sava iebildumu raksta pielikumā. Šajos rakstos ir apstiprināts, ka Sīrijas tautsaimniecības eliti lielā mērā veido
Bachar el‑Assad
un viņa plašās ģimenes izraudzīti uzņēmēji un ka šī elite ir uzplaukusi, gūstot labumu no režīma labvēlības. Šajā tiesvedībā, līdzīgi Padomes darītajam un pretēji tam, ko apgalvo prasītāji, ir jānorāda, ka šie dokumenti ir pieņemami, jo šo dokumentu mērķis nav
ex‑post
pamatot strīdīgus tiesību aktus, bet gan, ņemot vērā kontekstu, kādā šie tiesību akti tika pieņemti, parādīt, ka to pamatojums bija pietiekams (šajā ziņā skat. spriedumu, 2012. gada 15. novembris, Padome/Bamba,
C‑417/11 P
,
EU:C:2012:718
,
62.
punkts).
Visbeidzot, ir jākonstatē, ka Padome savā iebildumu rakstā precīzi izskaidro ne vien to, kādā veidā prasītājs ir daļa no Sīrijas vadošās tautsaimniecības šķiras, bet arī viņa saiknes ar Sīrijas režīmu neapstrīdamo raksturu, jo viņam, ņemot vērā viņa pārstāvnieciskās funkcijas, viņa komercdarbību un to, ka viņam pieder
Hamcho International
, ir noteicoša ietekme uz visu galveno šā režīma personu loku, tādējādi gūstot labumu no šā režīma.
No iepriekš izklāstītā izriet, ka Padome pamatoti ir uzskatījusi, ka
M. Hamcho
ir viens no galvenajiem uzņēmējiem Sīrijā un ka viņš saglabā saikni
ar Bachar el‑Assad
režīmu, jo viņš pilda Sīrijas Arābu Republikas pārstāvniecības funkcijas. Tādējādi jāsecina, ka iemesli, kas pamato
M. Hamcho
vārda atkārtotu iekļaušanu apstrīdētajos sarakstos, ir pietiekami pamatoti.
Turklāt no Lēmuma 2013/255 28. panta 1. punkta izriet, ka ir jāiesaldē visi līdzekļi un saimnieciskie resursi, kas pieder vienībām, kuras ir saistītas ar personām, kas atbalsta režīmu. Šajā lietā, pirmkārt, no iepriekš 109. punktā izklāstītā izriet, ka
M. Hamcho
pamatoti ir iekļauts apstrīdētajos sarakstos. Otrkārt, jānorāda, ka
Hamcho International
, kā izriet arī no pušu procesuālo rakstu pielikumiem, ir pārvaldītājsabiedrība, kas pieder galvenokārt
M. Hamcho
, un to citstarp paši prasītāji nav apstrīdējuši.
Tādējādi, neveicot Padomes izvirzīto pierādījumu izvērtēšanu, jākonstatē, ka
Hamcho International
, pārvaldītājsabiedrības, kas pieder
M. Hamcho
, nosaukums pamatoti ir iekļauts apstrīdētajos sarakstos.
Tādējādi otrā pamata otrā daļa, kā arī otrais pamats kopumā ir jānoraida.
Par trešo pamatu – tiesību uz īpašumu un darījumdarbības brīvības pārkāpumu
Prasītāji apgalvo, ka viņu tiesības uz īpašumu un darījumdarbības brīvība ir pārkāptas tikai tāpēc vien, ka ir aizskartas viņu tiesības uz aizstāvību.
Padome apstrīd prasītāju argumentāciju.
Iesākumā ir jāatgādina, ka Pamattiesību hartas 41. panta 2. punktā noteikto tiesību uz aizstāvību ievērošana ietver tiesības tikt uzklausītam un tiesības piekļūt lietas materiāliem, ievērojot likumīgās konfidencialitātes intereses (skat. spriedumu, 2013. gada 18. jūlijs, Komisija u.c./Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P un C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
99.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Turklāt saskaņā ar pastāvīgo Tiesas judikatūru ierobežojošo pasākumu jomā pārbaudes tiesā efektivitāte, kurai ir jāattiecas uz tāda pamatojuma tiesiskumu, uz kuriem balstījusies Savienības iestāde personas vārda vai organizācijas nosaukuma iekļaušanai attiecīgās iestādes noteikto ierobežojošo pasākumu adresātu sarakstā, nozīmē, ka šai iestādei ir jāpaziņo šis pamatojums attiecīgajai personai vai organizācijai brīdī, kad ir nolemts veikt šādu iekļaušanu, ja tas ir iespējams, vai vismaz pēc iespējas ātrāk pēc šīs iekļaušanas, lai šie adresāti termiņā varētu izmantot savas apstrīdēšanas tiesības (šajā ziņā skat. spriedumu, 2008. gada 3. septembris, Kadi un Al Barakaat International Foundation/Padome un Komisija,
C‑402/05 P un C‑415/05 P
,
EU:C:2008:461
,
336.
punkts).
Šā pienākuma norādīt pamatojumu ievērošana ir nepieciešama, lai ierobežojošo pasākumu adresātiem ļautu pēc iespējas labāk aizstāvēt savas tiesības un, zinot visus apstākļus, nolemt, vai ir lietderīgi vērsties Savienības tiesā (šajā ziņā skat. spriedumus, 1987. gada 15. oktobris, Heylens u.c.,
222/86
,
EU:C:1987:442
,
15.
punkts, un 2014. gada 4. februāris, Syrian Lebanese Commercial Bank/Padome,
T‑174/12 un T‑80/13
,
EU:T:2014:52
,
132.
punkts).
Šajā tiesvedībā, kā izriet no iepriekš 18., 19. un 23. punktā izklāstītā, Padome ar 2014. gada 19. decembra vēstuli savlaicīgi paziņoja prasītājiem iemeslus un pierādījumu elementus, kas sniegti, lai pamatotu viņu vārda un nosaukuma atkārtotu iekļaušanu apstrīdētajos sarakstos, nosakot viņiem termiņu, lai sagatavotu iespējamus apsvērumus. Prasītāji 2015. gada 15. janvārī apstrīdēja šo atkārtoto iekļaušanu. Pēc tam Padome nolēma no jauna iekļaut viņu vārdu un nosaukumu apstrīdētajos sarakstos, par šo lēmumu, apstrīdētajiem tiesību aktiem un jaunajiem pierādījumu elementiem, kas uz viņiem attiecas, viņiem paziņojot ar 2015. gada 27. janvāra vēstuli. Tātad Padomei nevar pārmest, ka tā ir pārkāpusi prasītāju tiesības uz aizstāvību.
Tad vēl ir jāatgādina, ka tiesības uz īpašumu ir viens no galvenajiem Savienības tiesību principiem un tas ir nostiprināts Pamattiesību hartas 17. pantā (skat. spriedumu 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
96.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Tomēr saskaņā ar pastāvīgo judikatūru šīm pamattiesībām Savienības tiesībās nav absolūtas aizsardzības, bet tās ir jāaplūko saistībā ar to funkciju sabiedrībā. Tātad šo tiesību izmantošanai var tikt piemēroti ierobežojumi – ar nosacījumu, ka šie ierobežojumi patiešām atbilst Savienības vispārējo interešu mērķiem un attiecībā uz vēlamo mērķi nav uzskatāmi par nesamērīgu un nepieņemamu traucējumu, kas apdraud pašu tādējādi garantēto tiesību būtību (skat. spriedumu, 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
97.
punkts un tajā minētā judikatūra).
No tā izriet, ka, ņemot vērā mērķa aizsargāt Sīrijas civiliedzīvotājus būtisko nozīmīgumu un apstrīdētajos lēmumos paredzētās atkāpes, ar šiem lēmumiem izraisītie prasītāju tiesību uz īpašumu ierobežojumi nav nesamērīgi (šajā ziņā skat. spriedumu, 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
106.
punkts), vēl jo vairāk tāpēc, ka apstrīdētajos tiesību aktos ir paredzēti daži izņēmumi, kas ļauj tām personām un vienībām, kurām ir piemēroti ierobežojošie pasākumi, segt galvenos izdevumus.
Apstrīdētajos tiesību aktos ir paredzēta iespēja atļaut izmantot iesaldētos līdzekļus pamatvajadzībām vai noteiktu saistību izpildei, piešķirt īpašas atļaujas atsaldēt līdzekļus, citus finanšu aktīvus vai citus saimnieciskos resursus un periodiski pārskatīt sarakstu saturu, lai to personu vārdi un organizāciju nosaukumi, kas vairs neatbilst kritērijiem to iekļaušanai apstrīdētajā sarakstā, tiktu no tā svītroti (šajā ziņā skat. spriedumu, 2013. gada 13. septembris, Makhlouf/Padome,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
,
102.
un
105.
punkts).
Visbeidzot, apgalvotie Pamattiesību hartas 16. pantā nostiprinātās prasītāju darījumdarbības brīvības ierobežojumi to pašu iemeslu dēļ kā tie, kas izklāstīti iepriekš 119. un 120. punktā attiecībā uz tiesībām uz īpašumu, nevar tikt uzskatīti par nesamērīgiem.
No tā izriet, ka Padome nav pārkāpusi prasītāju tiesības uz īpašumu un viņu darījumdarbības brīvību.
Tādēļ trešais pamats, tāpat kā visa prasība kopumā ir jānoraida.
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstīgi Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs. Tā kā prasītājiem spriedums ir nelabvēlīgs, atbilstoši Padomes prasījumiem jāpiespriež tiem atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ieskaitot ar pagaidu noregulējuma tiesvedību saistītos tiesāšanās izdevumus.

Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (septītā palāta)
nospriež:

1)
prasību noraidīt;

2)
Mohamad Hamcho
un
Hamcho International
sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Padomes tiesāšanās izdevumus šajā instancē un pagaidu noregulējuma tiesvedībā.

Van der Woude
Ulloa Rubio
Marcoulli
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2016. gada 26. oktobrī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – franču.