CELEX: 62015TJ0026
Apeliacinis skundas
Viešoji tarnyba
Paskyrimas
Reguliavimo agentūros vykdomojo direktoriaus atrankos ir skyrimo procedūra
EMA
Pirminės atrankos komisijos vykdoma pirminė atranka
EMA valdybos vykdomas paskyrimas
Pirminės atrankos komisijos sudėtis
Pirminės atrankos komisijos nario ir EMA valdybos nario funkcijų atlikimas vienu metu
Nešališkumas

Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto I priedo 9 straipsnį pateiktu apeliaciniu skundu Europos Komisija prašo panaikinti 2014 m. lapkričio 13 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (antroji kolegija) sprendimą Hristov / Komisija ir EMA (
F‑2/12
,
EU:F:2014:245
, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo šis teismas, be kita ko, panaikino jos 2011 m. balandžio 20 d. sprendimą pasiūlyti Europos vaistų agentūros (EMA) valdybai pirminės atrankos komisijos rekomenduotų ir paskyrimų patariamojo komiteto patvirtintų keturių kandidatų sąrašą (toliau – 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimas).
Faktinės bylos aplinkybės
Skundžiamame sprendime su ginču susijusios svarbios aplinkybės išdėstytos taip:
„13
2009 m. gruodžio 10 d. EMA valdybos narys A pagal [2009 m. sausio 12 d. Komisijos gair[ių] dėl reguliavimo agentūrų, vykdomųjų agentūrų ir bendrų įmonių direktorių atrankos ir skyrimo] 7.1 punktą buvo šios valdybos paskirtas jai atstovauti kaip stebėtojas pirminės atrankos komisijoje. Remiantis ta pačia nuostata pirminės atrankos komisiją sudaro trys vyresnieji Komisijos pareigūnai, kurių pareigų lygis ir kategorija turi atitikti bent jau agentūros direktoriaus pareigų lygį ir kategoriją.
2010 m. sausio 15 d. Komisija
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
paskelbė pranešimą apie laisvą Europos vaistų agentūros (EMEA) vykdomojo direktoriaus darbo vietą (AD 14 lygis) (
OL C 9 A, p. 1
). Siūlomos pareigos buvo laikinojo AD 14 lygio tarnautojo, o terminas paraiškoms pateikti buvo nustatytas iki 2010 m. vasario 17 d. [Emil Hristov] savo kandidatūrą pateikė 2010 m. vasario 16 d.
2010 m. kovo 31 d. pirminės atrankos komisija pagal gairių 7.2.1 punktą išnagrinėjo gautas paraiškas. Atlikdama šį nagrinėjimą, minėta komisija nusprendė, kad pranešimas apie laisvą darbo vietą buvo nepakankamai paviešintas. Dėl to Komisija nusprendė iš naujo paskelbti pranešimą apie laisvą darbo vietą.
<…>
2010 m. spalio 7 d. įvyko EMA valdybos posėdis. Per šį posėdį – jame, be kita ko, dalyvavo B ir C atitinkamai kaip valdybos pirmininkas ir narys – buvo priimtas sprendimas pradėti EMA vykdomojo direktoriaus atrankos procedūrą; šiame sprendime buvo išsamiai aprašyti įvairūs šios procedūros etapai ir nurodyta, kad jis bus paskelbtas EMA interneto svetainėje.
2010 m. spalio 30 d. Komisija paskelbė ginčijamą pranešimą apie laisvą darbo vietą. Kandidatai turėjo atitikti tuos pačius atrankos ir tinkamumo dalyvauti konkurse kriterijus, kurie buvo nurodyti ankstesniame pranešime apie laisvą darbo vietą, išskyrus vieną atrankos kriterijų. Iš tiesų, nors pirmajame pranešime apie laisvą darbo vietą buvo nurodyta, kad kandidatas turi „turėti įrodomos vadovavimo aukštiems [vyresniesiems] pareigūnams daugiakultūrėje aplinkoje patirties“, ginčijamame pranešime apie laisvą darbo vietą buvo reikalaujama „turėti aukšto lygmens vadovavimo dideliems kolektyvams įrodymų [vadovavimo dideliems vyresniųjų pareigūnų kolektyvams patirties įrodymų]; daugiakultūrėje aplinkoje įgyta patirtis būtų laikoma privalumu“.
[E. Hristov] apie ginčijamo pranešimo apie laisvą darbo vietą paskelbimą buvo pranešta 2010 m. lapkričio 3 d. Sveikatos GD Žmogiškųjų išteklių skyriaus vadovo pavaduotojo elektroniniu laišku. Šiame elektroniniame laiške pastarasis paprašė, kad [E. Hristov] iš naujo atsiųstų įrodomuosius dokumentus, kurie buvo pridėti prie jo paraiškos, pateiktos po pirmojo pranešimo apie laisvą darbo vietą, kad būtų atnaujinti jo profesiniai duomenys; [E. Hristov] tai padarė 2010 m. lapkričio 23 d. raštu, jį Komisija gavo kitą dieną.
<…>
Nagrinėjamu atveju pirminės atrankos komisiją sudarė pirmininkas ir trys kiti nariai. Pirminės atrankos komisijos pirmininko funkcijos buvo patikėtos Sveikatos GD generalinei direktorei; šis generalinis direktoratas, kaip kuruojantis EMA, įgaliotas prižiūrėti šios agentūros veiklą. Iš kitų trijų narių du buvo Sveikatos GD pareigūnai, o trečias – Mokslinių tyrimų ir inovacijų generalinio direktorato pareigūnas. Pirminės atrankos komisijos pirmininkė D ir vienas iš dviejų Sveikatos GD pareigūnų taip pat buvo EMA valdybos nariai – Komisijos atstovai pagal Reglamento Nr. 726/2004 65 straipsnio 3 dalį.
2011 m. sausio 12 d. pirminės atrankos komisija išnagrinėjo 62 gautas paraiškas eiti EMA vykdomojo direktoriaus pareigas. Po šio nagrinėjimo pirminės atrankos komisija nusprendė pakviesti devynis kandidatus, tarp jų ir [E. Hristov], į pokalbį. Tačiau vieno iš šių devynių kandidatų kandidatūrą pirminės atrankos komisija atmetė iki pokalbio su juo.
2011 m. vasario 8 d. [E. Hristov], kaip ir kiti septyni atrinkti kandidatai, dalyvavo pokalbyje su pirminės atrankos komisija. Per šį pokalbį komisija naudojo savo parengtą vertinimo lentelę.
Po pokalbių visi aštuoni kandidatai buvo įvertinti pagal 100 balų sistemą ir surašyti didėjančia tvarka pagal gautų balų skaičių. [E. Hristov] gavo mažiausiai balų, t. y. 61 iš 100. Septyni kiti kandidatai gavo 69–85 balus iš 100.
2011 m. kovo 7 d. pirminės atrankos komisija parengė savo ataskaitą; šioje ataskaitoje ji pateikė informaciją apie kiekvieną pokalbyje dalyvavusį kandidatą ir nusprendė rekomenduoti keturis kandidatus, kurių rezultatai buvo geriausi (75–85 balai iš 100) <…>
Gavęs pirminės atrankos komisijos ataskaitą, Komisijos paskyrimų patariamasis komitetas (toliau – PPK) savo ruožtu išnagrinėjo 62 kandidatų, pateikusių paraiškas eiti EMA vykdomojo direktoriaus pareigas, bylas. Atlikęs šį nagrinėjimą, PPK 2011 m. kovo 14 d. parengė gairių 8.2.1 punkte numatytą išankstinę nuomonę. Pagal PPK išankstinę nuomonę tik keturi pirminės atrankos komisijos rekomenduoti kandidatai turėjo būti pakviesti atlikti testų vertinimo centre ir į pokalbį su PPK. Tos pačios dienos raštu PPK atstovaujantis sekretorius [E. Hristov] pranešė, jog PPK nusprendė pritarti pirminės atrankos komisijos nuomonei, kad kitų kandidatų kompetencija ir patirtis geriau nei jo atitiko ginčijamo pranešimo apie laisvą darbo vietą reikalavimus, todėl nekviesti jo į pokalbį.
Keturi pirminės atrankos komisijos rekomenduoti kandidatai, atlikę vertinimo testus, buvo pakviesti į pokalbį su PPK; šis pokalbis įvyko 2011 m. balandžio 7 d. Tą pačią dieną PPK pateikė nuomonę, kad visi keturi pirminės atrankos komisijos rekomenduoti kandidatai iš tiesų atitinka EMA vykdomojo direktoriaus pareigoms keliamus reikalavimus.
Už sveikatą ir vartotojų apsaugą atsakingas Komisijos narys (toliau – kuruojantis Komisijos narys) surengė pokalbį su keturiais pirminės atrankos komisijos ir PPK pasiūlytais kandidatais. Paskui Žmogiškųjų išteklių ir saugumo direktoratas, pritariamas Komisijos pirmininko ir kuruojančio Komisijos nario, pasiūlė Komisijos nariams rekomenduoti šiuos keturis kandidatus EMA valdybai.
2011 m. balandžio 20 d. Komisija oficialiai priėmė sprendimą pasiūlyti EMA valdybai sąrašą, sudarytą iš pirminės atrankos komisijos ir PPK rekomenduotų keturių kandidatų <...>.
2011 m. gegužės 5 d. EMA valdyba surengė neeilinį posėdį, kad būtų paskirtas naujas EMA vykdomasis direktorius. Per šį posėdį 2010 m. spalio 7 d. patvirtinta vykdomojo direktoriaus atrankos procedūra buvo iš dalies pakeista ir pokalbyje dalyvavo Komisijos atrinkti keturi kandidatai. Nepavykus susitarti dėl vienos kandidatūros, buvo nuspręsta kitą mėnesį surengti naują posėdį, kad būtų atrinktas vienas iš keturių Komisijos pasiūlytų kandidatų.
2011 m. gegužės 27 d. raštu, kurį Komisija įregistravo 2011 m. birželio 9 d., [E. Hristov] pateikė skundą „dėl konkurso [Komisijoje] organizavimo tvarkos]“.
2011 m. birželio 8 d. EMA valdyba pasirinko C eiti EMA vykdomojo direktoriaus pareigas.
2011 m. liepos 13 d. C dalyvavo pokalbyje su Parlamento Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetu.
2011 m. rugsėjo 22 d. raštu Parlamento pirmininkas EMA pranešė, kad po minėto komiteto pokalbio su C Parlamentas pritaria C paskyrimui nauju EMA vykdomuoju direktoriumi.
2011 m. spalio 6 d. Komisijos sprendimu [E. Hristov] skundas, pateiktas 2011 m. gegužės 27 d. raštu, buvo atmestas.
Taip pat 2011 m. spalio 6 d. priimtu sprendimu EMA valdyba paskyrė C vykdomuoju direktoriumi (toliau – 2011 m. spalio 6 d. valdybos sprendimas).
2012 m. sausio 6 d. raštu, išsiųstu tą pačią dieną telefaksu ir paštu, [E. Hristov] EMA sudaryti tarnybos sutartis įgaliotai tarnybai pateikė skundą dėl 2011 m. spalio 6 d. valdybos sprendimo.
Pareiškimu, kurį Tarnautojų teismo kanceliarija gavo 2012 m. sausio 9 d., [E. Hristov] paprašė taikyti laikinąsias apsaugos priemones ir sustabdyti 2011 m. spalio 6 d. valdybos sprendimo vykdymą. Šis prašymas dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo buvo atmestas 2012 m. kovo 20 d. Nutartimi Hristov / Komisija ir EMA (
F‑2/12 R
,
EU:F:2012:35
).
2012 m. gegužės 16 d. EMA sudaryti tarnybos sutartis įgaliotos tarnybos sprendimu buvo atmestas 2012 m. sausio 6 d. skundas.“
Procesas pirmojoje instancijoje ir skundžiamas sprendimas
Emil Hristov pateikė ieškinį ir jame, be kita ko, prašė panaikinti, pirma, pirminės atrankos komisijos sprendimą, kuriuo buvo sudarytas keturių kandidatų sąrašas, kuriame nebuvo ieškovo pavardės, antra, 2011 m. kovo 14 d. Komisijos paskyrimų patariamojo komiteto (toliau – PPK) sprendimą pakviesti į pokalbį tik keturis kandidatus, įtrauktus į pirminės atrankos komisijos sąrašą, trečia, 2011 m. balandžio 7 d. PPK sprendimą pritarti pirminės atrankos komisijos rekomendacijoms, ketvirta, 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimą, penkta, 2011 m. spalio 6 d. Komisijos sprendimą atmesti 2011 m. gegužės 27 d. skundą, šešta, 2011 m. spalio 6 d. valdybos sprendimą paskirti C EMA vykdomuoju direktoriumi, taip pat priteisti dėl šių sprendimų priėmimo tariamai patirtą neturtinę žalą ir galiausiai organizuoti naują „konkursą“ laikantis teisės aktuose numatytų procedūrų. Tarnautojų teismo kanceliarija šį ieškinį gavo 2012 m. sausio 9 d. ir įregistravo numeriu F‑2/12.
Tarnautojų teismas kaip nepriimtinus atmetė, pirma, prašymą organizuoti naują „konkursą“, nes toks prašymas laikytinas prašymu duoti nurodymų, ir, antra, E. Hristov prašymą panaikinti 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimo parengiamuosius dokumentus, t. y. pirminės atrankos komisijos sprendimą, kuriuo buvo sudarytas keturių kandidatų sąrašas, 2011 m. kovo 14 d. ir balandžio 7 d. PPK sprendimus (skundžiamo sprendimo 58–63 punktai). Jis taip pat nusprendė, kad prašymas panaikinti 2011 m. spalio 6 d. valdybos sprendimą nepriimtinas, nes jis nukreiptas prieš Komisiją, o ji nėra šio sprendimo autorė (skundžiamo sprendimo 69 punktas).
Be to, jis laikėsi nuomonės, kad 2011 m. spalio 6 d. Komisijos sprendime atmesti 2011 m. gegužės 27 d. skundą buvo pateikta patikslinimų dėl 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimo parengiamųjų dokumentų ir motyvų, kuriais remdamasi Komisija priėmė šį sprendimą. Todėl jis padarė išvadą, kad turi išnagrinėti reikalavimus panaikinti 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimą, patikslintą 2011 m. spalio 6 d. sprendimu atmesti 2011 m. gegužės 27 d. skundą (skundžiamo sprendimo 68 punktas).
Grįsdamas šį reikalavimą dėl 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimo panaikinimo E. Hristov rėmėsi keturiais ieškinio pagrindais. Tarnautojų teismas padarė išvadą, kad pirmąjį ieškinio pagrindą reikia suprasti kaip grindžiamą pirminės atrankos komisijos sudarymo taisyklių pažeidimu, kad jo pirma dalis susijusi su šios komisijos lyginio skaičiaus narių paskyrimu, o antra – su EMA valdybos nario ir pirminės atrankos komisijos nario funkcijų atlikimu vienu metu.
Pirmiausia Tarnautojų teismas išnagrinėjo ieškinio pirmojo pagrindo antrą dalį ir ją tenkino nustatydamas:
„81
Kalbant apie konkursą, buvo nuspręsta, kad konkurso komisijai suteikiama didelė diskrecija nustatant egzaminų žodžiu, kuriuos turi išlaikyti kandidatai, tvarką ir detalų turinį turi būti atsverta kruopščiu šių egzaminų organizavimą reglamentuojančių taisyklių laikymusi (Sprendimo Girardot / Komisija,
T‑92/01
,
EU:T:2002:220
,
punktas ir Sprendimo Christensen / Komisija,
T‑336/02
,
EU:T:2005:115
,
punktas).
Pagal teismo praktiką, taip pat nusistovėjusią, konkurso komisijos privalo užtikrinti, kad vykstant egzaminams žodžiu visi kandidatai bus vertinami laikantis lygybės ir objektyvumo sąlygų (Sprendimo Pantoulis / Komisija,
T‑290/03
,
EU:T:2005:316
,
punktas).
Nors tiesa, kad nagrinėjamu atveju pirminės atrankos komisija nėra konkurso komisija ir jos nuomonė nėra privaloma nei PPK, nei Komisijai, ši teismo praktika šioje byloje gali būti taikoma, nes pirminės atrankos komisijos, kaip ir konkurso komisijos, tikslas – atrinkti geriausius kandidatus iš pateikusiųjų savo kandidatūras paskelbus ginčijamą pranešimą apie laisvą darbo vietą, ir rengdama pirminės atrankos testus ji turėjo didelę diskreciją (dėl vidaus įdarbinimo atrankos komiteto žr. Sprendimo CG / EIB,
F‑115/11
,
EU:F:2014:187
,
punktą).
Todėl Komisija, vadovaudamasi gero administravimo ir vienodo požiūrio principais, turėjo užtikrinti tinkamą pirmojo atrankos procedūros etapo, kuris turėjo vykti pirminės atrankos komisijoje, organizavimą. Dėl to reikėjo, kad visų Komisijos paskirtų pirminės atrankos komisijos narių nešališkumas būtų toks, kad dėl jų objektyvumo nekiltų abejonių (žr. Sprendimo CG / EIB,
EU:F:2014:187
,
punktą).
Be to, pažymėtina, kad gero administravimo principas, su kuriuo yra susijusi kompetentingos institucijos pareiga rūpestingai ir nešališkai išnagrinėti visas konkrečiu atveju svarbias aplinkybes, yra įtvirtintas Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje, kuri 2009 m. gruodžio 1 d. įsigaliojus Lisabonos sutarčiai turi tokią pat teisinę galią kaip ir Sutartys ir kurios 41 straipsnio „Teisė į gerą administravimą“ 1 dalyje nustatyta, kad kiekvienas asmuo turi teisę į tai, kad Sąjungos institucijos, įstaigos ir organai jo reikalus tvarkytų nešališkai.
Taigi Tarnautojų teismas turi patikrinti, ar pirminės atrankos komisija buvo sudaryta ir veikė tinkamai, be kita ko, laikydamasi jai tenkančios nešališkumo pareigos, – šios pareigos laikymasis yra viena pagrindinių konkurso komisijų ir pagal analogiją pirminės atrankos komisijų darbą reguliuojančių taisyklių, kurioms taikytina Sąjungos teismo kontrolė (dėl konkurso komisijų žr. Nutarties Meierhofer / Komisija,
F‑74/07
RENV,
EU:F:2011:63
,
punktą).
Nagrinėjamu atveju iš gairių 7.2 punkto, pirma, matyti, kad pirminės atrankos komisija pradeda atrankos procedūrą pagal kontrolinį sąrašą (angl. „check-list“) nagrinėdama, ar kandidatai atitinka tinkamumo kriterijus, o paskui, remdamasi pranešime apie laisvą darbo vietą nurodytais kriterijais, sudaro vertinimo lentelę, kuri leidžia palyginti kandidato kvalifikaciją su ieškoma kvalifikacija ir specialia kompetencija, kurios reikalaujama minėtame pranešime. Atlikusi šį vertinimą, pirminės atrankos komisija parengia pirmąjį atrinktų kandidatų, kuriuos ji laiko labiausiai atitinkančiais ieškomą kvalifikaciją, sąrašą ir pakviečia juos į pokalbį. Po pokalbių ji perduoda PPK išsamią ataskaitą, kurioje pateikiama informacija apie kiekvieną pokalbį, visų kandidatų kokybinis vertinimas, neatsižvelgiant į tai, ar jie dalyvavo pokalbyje, taip pat tinkamiausiais laikomų kandidatų sąrašo projektas. Antra, iš Reglamento Nr. 726/2004 64 straipsnio ir gairių 10.3 punkto matyti, kad EMA valdyba savo ruožtu privalo vykdomąjį direktorių pasirinkti iš Komisijos pasiūlytų kandidatų.
Taigi pirminės atrankos komisija yra kompetentinga rekomenduoti kelis kandidatus PPK, o sprendimą dėl EMA vykdomojo direktoriaus skyrimo priima EMA valdyba. Todėl kyla klausimas, ar D ir E, būdami tuo pat metu pirminės atrankos komisijos – pasiūlymą pateikiančio organo nariai ir EMA valdybos – sprendimą priimančio organo nariai, laikėsi nešališkumo pareigos, atsižvelgiant į gerokai skirtingą pirminės atrankos komisijos ir EMA valdybos kompetenciją.
Šiuo atžvilgiu Tarnautojų teismas pažymi, kad nors tiesa, jog pirminės atrankos komisijos rekomenduojamų kandidatų sąrašo projektas nėra privalomas nei PPK, nei Komisijai, šis sąrašo projektas ir visų kandidatų kokybinis įvertinimas, kurį pirminės atrankos komisija įtraukia į savo ataskaitą, turi tam tikrą svarbą tolesnei pirminės atrankos procedūros eigai, nes, pirma, PPK turi į juos atsižvelgti ir, antra, pokalbyje su kuruojančiu Komisijos nariu, remiantis gairių 8.3 punktu, dalyvauja tik tie kandidatai, kuriuos PPK nurodė savo galutinėje nuomonėje. Todėl negali būti neigiama, kad pirminės atrankos komisija daro lemiamą poveikį galutiniam kandidatų, kuriuos Komisija pasiūlo EMA valdybai, sąrašui.
Be to, Tarnautojų teismas, pirma, konstatuoja, kad pirminės atrankos komisijos nariai, kurie kartu yra ir EMA valdybos nariai, valdybos posėdyje galės balsuoti – tiesiogiai arba per savo pavaduotoją – dėl vieno iš Komisijos atrinktų kandidatų paskyrimo. Tarnautojų teismas, antra, pažymi, kad EMA valdybos nariai gali atlikti ypač svarbų vaidmenį valdybos svarstymuose, neatsižvelgiant į tai, ar jie pasinaudoja savo teise balsuoti, ir, kad ir kaip būtų, jie turi tiesioginį kontaktą su kitais valdybos nariais.
Atsižvelgiant į išdėstytus argumentus, darytina išvada, kad pirminės atrankos komisijos nario ir EMA valdybos nario funkcijų sutapimas gali pakenkti asmenų, vykdančių abi funkcijas, nešališkumui ir objektyvumui.
Todėl, nesprendžiant dėl pirminės atrankos komisijos narių diskusijų turinio ir dėl skirtingų šios komisijos narių, įskaitant D ir E, pozicijų, darytina išvada, kad D ir E vien dėl to, kad posėdžiavo pirminės atrankos komisijoje, pažeidė nešališkumo pareigą. Todėl, kadangi kiekvieno pirminės atrankos komisijos nario nešališkumas turi būti toks, kad nekiltų abejonių dėl visos pirminės atrankos komisijos objektyvumo, laikytina, kad buvo pažeista visos pirminės atrankos komisijos nešališkumo pareiga.
Komisijos argumentai nepaneigia šios išvados.
Visų pirma, kalbant apie argumentą, kad EMA valdybos nariai, kurie buvo paskirti pirminės atrankos komisijos nariais, neatstovavo EMA valdybai pirminės atrankos komisijoje ir neveikė jos vardu, nes EMA valdybai pirminės atrankos komisijoje veiksmingai atstovavo stebėtojas, šiuo atveju – A, pakanka pažymėti, kad A, kaip stebėtojo, dalyvavimo pirminės atrankos komisijos darbuose [E. Hristov] neginčija. Tačiau, kaip buvo nuspręsta [<...>] 92 punkte, vien to, kad D ir E, abu būdami EMA valdybos nariai, posėdžiavo pirminės atrankos komisijoje, pakanka, kad būtų pripažinta, jog buvo pažeista jų nešališkumo pareiga. Be to, iš bylos medžiagos matyti, kad D dalyvavo 2011 m. gegužės 5 d. ir birželio 8 d. EMA valdybos posėdžiuose, kurių tikslas buvo paskirti naują EMA vykdomąjį direktorių, taip pat dalyvavo pokalbiuose su keturiais kandidatais, pasiūlytais 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendime, ir diskusijose, po kurių buvo paskirtas C. Ši aplinkybė rodo, kad [E. Hristov] pagrįstai abejojo D nešališkumu pirmininkaujant pirminės atrankos komisijos darbui.
Toliau negali būti pritarta ir Komisijos argumentui, jog ta aplinkybė, kad tik du EMA valdybos nariai iš 35 ją sudarančių narių kartu buvo ir pirminės atrankos komisijos nariai, neleidžia teigti, kad EMA valdybos nariai savo vertinimu pakeitė pirminės atrankos komisijos vertinimą. Iš tiesų, net jei būtų daroma prielaida, kad nei D, nei E nedalyvavo 2011 m. gegužės 5 d. ir birželio 8 d. EMA valdybos posėdžiuose, jie dalyvavo pirminės atrankos komisijos posėdžiuose ir galėjo kaip šios komisijos nariai daryti įtaką kitų pirminės atrankos komisijos narių atliekamam kiekvieno kandidato vertinimui.
Taip pat reikia atmesti Komisijos argumentą, kad D ir E paskyrimas pirminės atrankos komisijos nariais buvo objektyviai pagrįstas ir net būtinas, nes jie abu buvo atitinkamos srities specialistai. Iš tiesų, kaip Komisija pripažino per posėdį, buvo įmanoma paskirti į pirminės atrankos komisiją specialistų, kurie nėra EMA valdybos nariai. Be to, Tarnautojų teismas pažymi, kad gairės leidžia išvengti, kad pirminės atrankos komisijos nariai tuo pat metu būtų ir EMA valdybos nariai. Iš tiesų, gairių 7.1 punkte, pirma, kuruojančiam generaliniam direktoratui leidžiama pasirinkti pirminės atrankos komisijos narius iš kelių vyresniųjų pareigūnų, numatant, kad pirminės atrankos komisiją sudaro kuruojančio generalinio direktorato generalinis direktorius arba kuruojančio generalinio direktorato generalinio direktoriaus pavaduotojas, vienas kuruojančio generalinio direktorato direktorių ir vienas kito generalinio direktorato direktorių. Antra, pagal šią nuostatą pirminės atrankos komisijos nariai „paprastai“ skiriami iš nurodytų pareigūnų. Todėl jei, kaip šiuo atveju, paaiškėja, kad gairių 7.1 punkte išvardyti asmenys, t. y. kuruojančio generalinio direktorato generalinis direktorius, generalinio direktoriaus pavaduotojas ir vienas iš direktorių, jau yra atitinkamos agentūros valdybos nariai, pirminės atrankos komisijos nariais gali būti paskirti kiti asmenys.
Be to, reikia atmesti Komisijos argumentą, kad jokia norma nedraudžiama EMA valdybos narių paskirti pirminės atrankos komisijos nariais. Iš tiesų tai, kad šias dvi funkcijas atlieka vienas asmuo, laikytina, kaip ką tik konstatavo Tarnautojų teismas, pirminės atrankos komisijos nešališkumo pareigos pažeidimu ir todėl prieštarauja Chartijos 41 straipsniui.
Galiausiai Komisijos argumentas, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų 11a straipsnis yra pirminės atrankos komisijos narių nešališkumo garantija, taip pat atmestinas. Iš tikrųjų, nors tiesa, kad pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 11a straipsnį pareigūnas nesiima tvarkyti reikalų, kuriais jis tiesiogiai ar netiesiogiai suinteresuotas tokiu mastu, kad tai gali turėti neigiamą įtaką jo nešališkumui, ir nors tiesa, – tai matyti iš bylos medžiagos, – jog A ir vienas pirminės atrankos komisijos narys nedalyvavo pokalbyje su kandidatu, D ir E, nepaisant Pareigūnų tarnybos nuostatų 11a straipsnio, neprieštaravo jų pačių paskyrimui pirminės atrankos komisijos nariais, dalyvavo visuose pokalbiuose su kandidatais, o kalbant apie D, ji nepranešė, kaip to reikalauja valdybos darbo tvarkos taisyklių 11 straipsnio 3 dalis, apie savo galimą interesą, galintį pakenkti jos nešališkumui vykstant 2011 m. gegužės 5 d. ir birželio 8 d. valdybos posėdžiams.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, pirmojo ieškinio pagrindo antra dalis, susijusi su EMA valdybos nario ir pirminės atrankos komisijos nario funkcijų sutapimu, turi būti pripažinta pagrįsta.“
Tarnautojų teismas nusprendė, kad reikalavimas panaikinti 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimą tenkintinas ir nėra reikalo nagrinėti nei ieškinio pirmojo pagrindo pirmos dalies, nei kitų ieškinio pagrindų, kuriais grindžiamas reikalavimas panaikinti šį sprendimą (skundžiamo sprendimo 100 punktas).
Dėl 2011 m. spalio 6 d. valdybos sprendimo panaikinimo Tarnautojų teismas pažymėjo, jog valdyba galėjo EMA vykdomuoju direktoriumi paskirti tik vieną iš kandidatų, įtrauktų į 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimu patvirtintą sąrašą. Jis taip pat priminė, kad 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimas turi būti panaikintas, todėl 2011 m. spalio 6 d. valdybos sprendimas taip pat turi būti panaikintas (skundžiamo sprendimo 101 punktas).
Tarnautojų teismas atmetė reikalavimą atlyginti žalą, manydamas, kad bet kokia neturtinė žala, kurią E. Hristov galėjo patirti dėl 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimo ir 2011 m. spalio 6 d. valdybos sprendimo neteisėtumo, yra teisingai ir pakankamai atlyginta panaikinant šiuos sprendimus (skundžiamo sprendimo 105–108 punktai).
Procesas Bendrajame Teisme ir šalių reikalavimai
Komisija pateikė apeliacinį skundą; jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2015 m. sausio 20 d.
2015 m. balandžio 3 d. E. Hristov pateikė atsiliepimą į apeliacinį skundą.
2015 m. gegužės 5 d. apeliacinių skundų kolegijos pirmininkas, remdamasis 1991 m. gegužės 2 d. Bendrojo Teismo procedūros reglamento 143 straipsnio 1 dalimi, leido Komisijai pateikti dubliką.
2015 m. birželio 12 d. Komisija pateikė dubliką, o 2015 m. liepos 28 d. E. Hristov pateikė tripliką.
Žodinė proceso dalis buvo baigta 2015 m. liepos 28 d.
Remdamasis teisėjo pranešėjo pranešimu, Bendrasis Teismas (apeliacinių skundų kolegija) konstatavo, kad šalys nepateikė Bendrojo Teismo procedūros reglamento 207 straipsnio 1 dalyje nurodyto prašymo surengti teismo posėdį per tris savaites po to, kai joms buvo įteiktas pranešimas apie rašytinės proceso dalies pabaigą. Pagal šio reglamento 207 straipsnio 2 dalį Bendrasis Teismas gali nusprendė priimti sprendimą nerengdamas žodinės proceso dalies.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti skundžiamą sprendimą,
—
grąžinti bylą Tarnautojų teismui, kad jis išnagrinėtų kitus ieškinio pagrindus,
—
atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.
Apeliaciniame skunde Komisija nurodo, kad šis skundas pateiktas dėl skundžiamo sprendimo 81–98 punktų, kuriais grindžiamas šio sprendimo rezoliucinės dalies 1 punktas, nurodantis, jog panaikinamas 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimas, ir pažymi, kad šis panaikinimas būtinai reiškia, jog turi būti panaikintas skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 2 punktas, nurodantis, jog panaikinamas 2011 m. spalio 6 d. EMA valdybos sprendimas.
E. Hristov Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti apeliacinį skundą,
—
priteisti iš Komisijos ir EMA bylinėjimosi išlaidas, patirtas per administracinę procedūrą ir teismo procesą.
Dėl apeliacinio skundo
Kadangi apeliacinis skundas pateiktas dėl skundžiamo sprendimo 81–98 punktų, laikytina, jog Komisija prašo panaikinti skundžiamą sprendimą tiek, kiek juo panaikinamas 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimas, kuriuo ji pasiūlė EMA valdybai keturių kandidatų sąrašą.
Grįsdama apeliacinį skundą Komisija remiasi trimis pagrindais. Pirmasis pagrindas grindžiamas Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – PTN) 30 straipsnio ir III priedo, nešališkumo ir gero administravimo principų, Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio pažeidimu ir motyvavimo pareigos nesilaikymu. Antrasis ir trečiasis pagrindai, kuriais remiamasi, jeigu nebūtų pritarta pirmajam pagrindui, grindžiami Sąjungos teisės, būtent proporcingumo principo, pažeidimu, nes, pirma, Tarnautojų teismas nepatikrino, ar ginčijamas sprendimas būtų kitoks, jeigu nebūtų padarytas pažeidimas, kuriuo remiamasi, ir, antra, Tarnautojų teismas nepalygino esamų interesų ir neapribojo skundžiamo sprendimo padarinių laiko atžvilgiu.
Pirmiausia tikslinga išnagrinėti pirmąjį pagrindą.
Šalių argumentai
Komisija iš esmės kaltina Tarnautojų teismą tuo, kad šis nusprendė, jog jis pažeidė nešališkumo ir gero administravimo principus remdamasis vien vieno asmens D šališkumo prielaida, grindžiama vieninteliu motyvu, jog ji posėdžiavo pirminės atrankos komisijoje, nors buvo EMA valdybos narė.
Komisija mano, jog asmens šališkumas turi būti ne preziumuojamas, o įrodytas „remiantis objektyviais, tinkamais ir neprieštaringais įrodymais“, kaip matyti iš teismo praktikos ir konkrečiai 2014 m. liepos 10 d. Sprendimo CG / EIB (
F‑115/11
,
EU:F:2014:187
,
punktas). Toks reikalavimas, keliamas konkurso komisijos nariui, kuris turi tikrus įgaliojimus priimti sprendimą, taip pat turi būti keliamas pirminės atrankos komisijos, kuri tik teikia nuomonę, nariui. Tačiau nagrinėjamu atveju tokių įrodymų nebuvo. Be to, vykstant teismo posėdžiui pirmojoje instancijoje E. Hristov nurodė, jog nepažinojo D, taigi jų santykiai nebuvo blogi.
Komisija priduria, kad skundžiamo sprendimo 88 punktą būtų galima aiškinti taip, jog du Komisijos pareigūnai D ir E posėdžiavo pirminės atrankos komisijoje ir balsavo EMA valdyboje. Tačiau taip nėra, nes E pavadavo D, todėl jie negalėjo balsuoti EMA valdyboje tuo pat metu.
Be to, Komisija mano, kad skundžiamo sprendimo 91 ir 92 punktuose nurodyta šališkumo prezumpcija paremta keliomis teisės klaidomis.
Pirma teisės klaida, padaryta skundžiamo sprendimo 81–84 punktuose, kuriuose pirminės atrankos komisija prilyginama konkurso komisijai. Kadangi nagrinėjamu atveju nebuvo kalbama apie pareigūno įdarbinimą, PTN 30 straipsnis ir III priedas netaikytini. Komisija teigia, kad nagrinėjamu atveju taikytinas tik Kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų 12 straipsnis, nes buvo įdarbinamas laikinasis tarnautojas; šiame straipsnyje nenumatyta speciali laikinųjų tarnautojų įdarbinimo procedūra. Komisija sutinka, kad laikinųjų tarnautojų įdarbinimo procedūra turi būti objektyvi ir nešališka. Vis dėlto ji teigia, kad nešališkumo ir objektyvumo pareiga negali būti grindžiama PTN 30 straipsniu ir III priedu, kai kalbama apie laikinųjų tarnautojų įdarbinimą.
Prilyginti pirminės atrankos komisiją konkurso komisijai taip pat klaidinga, nes atrankos komisija, turinti tikrus įgaliojimus nepriklausomai priimti sprendimus, kurių paskyrimų tarnyba negali keisti, skiriasi nuo pirminės atrankos komisijos, kuri yra tik konsultacinis organas ir kurios sprendimai nėra privalomi sprendimą priimančiai tarnybai. Kad ir kaip būtų, Komisija mano, kad skundžiamas sprendimas šiuo klausimu nemotyvuotas.
Toliau Komisija kritikuoja skundžiamo sprendimo 85 punktą, kuriame nurodyta, jog nešališkumo pareiga yra Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnyje įtvirtintos teisės į gerą administravimą dalis. Komisija mano, kad nuostatai priskirtos galios normų hierarchijoje nepakanka paaiškinti, kodėl ji turi būti taikoma konkrečiomis bylos aplinkybėmis. Kad ir kaip būtų, gero administravimo principo pažeidimas nėra svarbus panaikinimo pagrindas.
Komisija teigia, kad kita teisės klaida padaryta skundžiamo sprendimo 89 punkte, kuriame Tarnautojų teismas pirmiausia teisingai pripažino, jog pirminės atrankos komisijos nuomonė nebuvo privaloma nei PPK, nei Komisijai, tačiau vėliau padarė išvadą, kad pirminės atrankos komisija „daro lemiamą poveikį galutiniam kandidatų, kuriuos Komisija pasiūlo EMA valdybai, sąrašui“. Šis prieštaravimas yra teisės klaida, kurios išraiška yra įrodymų iškraipymas ar prieštaringi motyvai.
Skundžiamo sprendimo 90 punktas, kuriame nurodyta, kad EMA valdybos nariai, posėdžiaujantys pirminės atrankos komisijoje, gali atlikti ypač svarbų vaidmenį, kai vyksta svarstymai šioje valdyboje, nemotyvuotas, nes Tarnautojų teismas nepateikė šiuo klausimu jokių paaiškinimų. Be to, ši išvada nepagrįsta jokiais įrodymais.
Dėl visų šių priežasčių Komisija mano, kad skundžiamo sprendimo 91 ir 92 punktuose Tarnautojų teismo padaryta išvada yra ne tik netinkamai motyvuota, bet ir akivaizdžiai klaidinga.
E. Hristov pirmiausia tvirtina, kad klausimas dėl jo ir D asmeninio konflikto nebuvo iškeltas Tarnautojų teisme ir nebuvo nagrinėtas skundžiamame sprendime, todėl ši Komisijos nurodyta faktinė aplinkybė nesvarbi nagrinėjant bylą Bendrajame Teisme.
Toliau E. Hristov nurodo, kad Komisijos patikslinimas, jog, priešingai, nei matyti iš skundžiamo sprendimo, E ir D negalėjo balsuoti EMA valdybos posėdžiuose tuo pačiu metu, nes pirmasis pavadavo antrąją, kai jos nebuvo, taip pat nesvarbus bylai. E. Hristov pažymi, jog, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 90 ir 95 punktų, Tarnautojų teismas padarė savo išvadas dėl nešališkumo reikalavimo pažeidimo, neatsižvelgdamas į klausimą, ar E ir D naudojosi teise balsuoti EMA valdyboje ir ar kartu dalyvavo 2011 m. gegužės 5 d. ir birželio 8 d. valdybos posėdžiuose. Be to, iš skundžiamo sprendimo 94 punkto matyti, kad tik D dalyvavo 2011 m. gegužės 5 d. ir birželio 8 d. valdybos posėdžiuose.
E. Hristov taip pat primena, kad tai, jog buvo pažeisti nešališkumo ir gero administravimo principai, matyti iš to, kad du iš keturių pirminės atrankos komisijos narių taip pat buvo EMA valdybos nariai, ir šios aplinkybės šalys neginčijo; nebuvo būtina įrodinėti, kad šių dviejų funkcijų atlikimas kartu turėjo poveikį M ir E elgesiui ir jų sprendimams per atrankos procedūrą, ir išdėstyti pozicijos dėl pirminės atrankos komisijos narių debatų turinio.
Be to, E. Hristov teigia, jog, priešingai, nei tvirtina Komisija, Tarnautojų teismas skundžiamo sprendimo 81, 82 ir 83 punktuose nedarė nuorodos nei į PTN 30 straipsnį, nei į jų III priedą.
Galiausiai E. Hristov nurodo, jog, jeigu būtų pripažinta, kaip teigia Komisija, kad pirminės atrankos komisijos sprendimai nėra privalomojo pobūdžio, todėl per šios komisijos vykdomą procedūrą neturi būti užtikrintas lygybės ir objektyvumo reikalavimų laikymasis, šis procedūros etapas netektų prasmės. E. Hristov taip pat primena, kad iš skundžiamo sprendimo 89 punkto matyti, kad PPK turėjo atsižvelgti į kandidatų sąrašo projektą, jų vertinimą ir pirminės atrankos komisijos ataskaitą ir kad ši komisija darė lemiamą poveikį galutiniam kandidatų, kuriuos Komisija siūlė EMA valdybai, sąrašui.
Bendrojo Teismo vertinimas
Primintina, kad, Tarnautojų teismo manymu, vykstant EMA vykdomojo direktoriaus atrankos ir paskyrimo procedūrai D ir E, kurie posėdžiavo pirminės atrankos komisijoje ir buvo EMA valdybos nariai, pažeidė pirminės atrankos komisijos narių nešališkumo pareigą „vien dėl to, kad posėdžiavo [šioje] komisijoje“ (skundžiamo sprendimo 92 punktas). Tarnautojų teismo nuomone, „pirminės atrankos komisijos nario ir EMA valdybos nario funkcijų atlikimas tuo pačiu metu [galėjo] pakenkti asmenų, vykdančių abi funkcijas, nešališkumui ir objektyvumui“ (skundžiamo sprendimo 91 punktas). Tarnautojų teismas padarė išvadą, kad „buvo pažeista visos pirminės atrankos komisijos nešališkumo pareiga“.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad iš Tarnautojų teismo bylos medžiagos ir šalių Bendrajam Teismui pateiktų dokumentų matyti, kad E pavadavo D EMA valdyboje. Iš skundžiamo sprendimo 94 punkto taip pat matyti, kad būtent D dalyvavo EMA valdybos posėdžiuose vykusiuose svarstymuose, kuriems pasibaigus C buvo paskirtas vykdomuoju direktoriumi.
E. Hristov Tarnautojų teisme neginčijo D arba E asmeninio nešališkumo, ir tai abi šalys patvirtino Bendrajame Teisme. Tarnautojų teismas išdėstė savo poziciją tik dėl klausimo, ar pirminės atrankos komisija buvo objektyviai nešališka dėl to, kad D ir E tuo pačiu metu vykdė kelias funkcijas.
Taigi Bendrasis Teismas turi patikrinti, ar Tarnautojų teismas nepadarė teisės klaidos, kai nusprendė, kad D ir E buvo šališki, todėl visa pirminės atrankos komisija buvo šališka vien dėl to, kad nurodyti asmenys buvo šios komisijos ir EMA valdybos atitinkamai nuolatinė narė ir pakaitinis narys.
Reikia išnagrinėti, ar skundžiamo sprendimo 83–90 punktuose išdėstyti argumentai, kuriais remdamasis Tarnautojų teismas to sprendimo 92 punkte padarė išvadą, kad visa pirminės atrankos komisija buvo šališka, nėra teisiškai klaidingi.
Pirma, priešingai, nei teigia Komisija, nurodydama skundžiamo sprendimo 81–84 punktus, Tarnautojų teismas pirminės atrankos komisijos nariams tenkančios nešališkumo ir objektyvumo pareigos negrindė PTN 30 straipsniu ir III priedu. Nei iš skundžiamo sprendimo 81–84 punktų, nei šio sprendimo dalies „Teisinis pagrindas“ nematyti, kad Tarnautojų teismas nagrinėjamoje byloje rėmėsi šiomis nuostatomis.
Antra, Komisija nepagrįstai teigia, jog Tarnautojų teismas „prilygino“ pirminės atrankos komisiją konkurso komisijai, kai pripažino, jog konkurso komisijoms taikoma teismo praktika taip pat taikoma pirminės atrankos komisijoms. Reikia konstatuoti, kad skundžiamo sprendimo 83 punkte Tarnautojų teismas aiškiai nurodė, jog „pirminės atrankos komisija [nebuvo] konkurso komisija“. Vis dėlto šis teismas nusprendė, kad pirminės atrankos komisijos, kaip ir konkurso komisijos, tikslas – atrinkti geriausius kandidatus, ir rengdama pirminės atrankos testus ji turėjo plačią diskreciją, todėl Komisija, vadovaudamasi gero administravimo ir vienodo požiūrio principais, turėjo užtikrinti tinkamą pirmojo atrankos procedūros etapo, kuris turėjo vykti pirminės atrankos komisijoje, organizavimą ir reikalauti, kad visų pirminės atrankos komisijos narių nešališkumas būtų toks, kad dėl jų objektyvumo nekiltų abejonių (skundžiamo sprendimo 83 ir 84 punktai).
Komisija taip pat nepagrįstai teigia, kad Tarnautojų teismas neaiškino priežasčių, dėl kurių konkurso komisijos nariams taikomi nešališkumo ir objektyvumo reikalavimai taip pat taikomi pirminės atrankos komisijoms. Šie paaiškinimai išdėstyti tiek skundžiamo sprendimo 83, tiek 84 ir 85 punktuose.
Be to, reikia pažymėti, kad Komisija nenurodo jokio teisinio pagrindo, kuriuo remiantis būtų galima užginčyti skundžiamo sprendimo 83 ir 84 punktuose išdėstytus argumentus. Ji tik tvirtina, kad konkurso komisija, kuri turi tikrus įgaliojimus priimti sprendimus, negali būti prilyginta pirminės atrankos komisijai, kuri yra vien konsultacinis organas. Tarnautojų teismas atsižvelgė į šį skirtumą ir skundžiamo sprendimo 83 punkte konkrečiai nurodė, kad „pirminės atrankos komisija nėra konkurso komisija ir jos nuomonė nėra privaloma nei PPK, nei Komisijai“. Be to, Komisija nenurodė, kaip remiantis šia išvada galima užginčyti poreikį užtikrinti, kad pirminės atrankos komisijos nariai būtų visiškai nešališki ir objektyvūs.
Trečia, priešingai, nei nurodo Komisija, Tarnautojų teismas nešališkumo pareigos taikymo nagrinėjamu atveju negrindžia nuostatos, kurioje įtvirtinta ši pareiga, galia normų hierarchijoje. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 85 punkte Tarnautojų teismas tik priminė, kad gero administravimo principas, su kuriuo susijusi institucijoms tenkanti nešališkumo pareiga, įtvirtintas Pagrindinių teisių chartijoje, kuri įsigaliojus Lisabonos sutarčiai turi tokią pat teisinę galią kaip ir Sutartys. Šio teiginio Komisija neginčijo.
Ketvirta, dėl Komisijos teiginio, kad tariamas gero administravimo principo pažeidimas „nėra žinomas kaip panaikinimo pagrindas“, pakanka konstatuoti, kad iš skundžiamo sprendimo aiškiai matyti, jog Tarnautojų teismas išnagrinėjo E. Hristov nurodytą ieškinio pirmojo pagrindo antrą dalį, atsižvelgdamas, be kita ko, į nešališkumo pareigą, o ne tik rėmėsi gero administravimo principu.
Penkta, pažymėtina, kad Tarnautojų teismas neprieštaravo pats sau, viena vertus, nurodydamas, kad pirminės atrankos komisijos rekomenduotų kandidatų sąrašo projektas nėra privalomas nei PPK, nei Komisijai, kita vertus, pripažindamas, kad pirminės atrankos komisija daro „lemiamą poveikį“ galutiniam kandidatų, kuriuos Komisija pasiūlo EMA valdybai, sąrašui. Nors šalys nesiginčija, kad pirminės atrankos komisijos PPK pateiktas kandidatų sąrašo projektas nėra privalomas, nes, kaip nurodo Komisija, PPK ir Komisija gali pasirinkti kitus kandidatus nei tie, kurie nurodyti sąrašo projekte, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 9 punkte cituotų 2009 m. sausio 12 d. Komisijos gairių dėl reguliavimo agentūrų, vykdomųjų agentūrų ir bendrų įmonių direktorių atrankos ir skyrimo 8.2.1 ir 8.3 punktų ir skundžiamo sprendimo 89 punkto, šis sąrašo projektas „turi tam tikrą svarbą tolesnei pirminės atrankos procedūros eigai“, nes, pirma, PPK turi į jį atsižvelgti ir, antra, pokalbyje su kuruojančiu Komisijos nariu, t. y. Komisijos nariu, atsakingu už sveikatos ir vartotojų apsaugą, dalyvauja tik tie kandidatai, kuriuos PPK nurodė savo galutinėje nuomonėje.
Todėl reikia nuspręsti, kad skundžiamo sprendimo 89 punkte nėra prieštaravimų. Vis dėlto, nors Tarnautojų teismas galėjo pagrįstai konstatuoti, kad pirminės atrankos komisijos parengtas sąrašo projektas turėjo tam tikrą svarbą tolesnei pirminės atrankos procedūros eigai, jis nenustatė, kad D, kaip nuolatinės narės, ir E, kaip jos pavaduotojo, narystė EMA valdyboje galėjo paveikti jų laisvę būti objektyviais ir nešališkais pirminės atrankos komisijos nariais ir sukelti teisėtų abejonių dėl šios komisijos nešališkumo. Kaip apeliaciniame skunde nurodė Komisija, Tarnautojų teismas nenustatė, kad D narystė EMA valdyboje turėjo „praktinės reikšmės“ jos vaidmeniui pirminės atrankos komisijoje.
Šiuo klausimu reikia priminti, jog spręsdamas dėl 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimo teisėtumo, kiek tai susiję su pirminės atrankos komisijos nešališkumu, Tarnautojų teismas turėjo vertinti situaciją, susiklosčiusią tuo momentu, kai pirminės atrankos komisija pasiūlė geriausius rezultatus gavusių keturių kandidatų kandidatūras.
Vykstant šiam kandidatų atrankos procedūros etapui, kuriam pasibaigus turėjo būti paskirtas EMA vykdomasis direktorius, tai, kad D ir E taip pat buvo EMA valdybos atitinkamai nuolatinė narė ir pakaitinis narys, savaime neleidžia suabejoti jų, kaip pirminės atrankos komisijos narių, nešališkumu. Vien narystė pirminės atrankos komisijoje ir EMA valdyboje negali būti pagrindas preziumuoti pirminės atrankos komisijos narių šališkumą šioje komisijoje vykstančioje procedūroje.
Reikia pažymėti, kad nagrinėjamu atveju nekyla klausimas dėl EMA valdybos nešališkumo ir, be kita ko, klausimas, ar D arba E galėjo dalyvauti priimant sprendimą dėl EMA vykdomojo direktoriaus paskyrimo, jeigu jie dalyvavo ankstesniame paskyrimo procedūros etape.
Be to, iš šių argumentų matyti, kad skundžiamo sprendimo 90 punkte Tarnautojų teismo išdėstyti motyvai dėl galimo pirminės atrankos komisijos narių elgesio vykstant EMA valdybos posėdžiams neturi reikšmės vertinant 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimo teisėtumą.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad Tarnautojų teismas klaidingai nusprendė, jog D ir E, kurie buvo EMA valdybos atitinkamai nuolatinė narė ir pakaitinis narys, pažeidė nešališkumo pareigą vien dėl to, kad posėdžiavo pirminės atrankos komisijoje, todėl buvo pažeista visos pirminės atrankos komisijos nešališkumo pareiga.
Reikia pritarti apeliacinio skundo pirmajam pagrindui ir nereikia nagrinėti kitų Komisijos šiame skunde nurodytų pagrindų ir argumentų.
Skundžiamą sprendimą, kiek juo panaikinamas 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimas, reikia panaikinti.
Dėl skundžiamo sprendimo panaikinimo iš dalies pasekmių
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto I priedo 13 straipsnio 1 dalį, jei apeliacinis skundas yra pagrįstas, Bendrasis Teismas Tarnautojų teismo sprendimą panaikina ir pats sprendžia bylą. Tuo atveju, jei sprendimas negali būti priimtas toje stadijoje, jis grąžina bylą Tarnautojų teismui, kad šis priimtų sprendimą.
Nagrinėjamoje byloje Tarnautojų teismas turės patikrinti, ar reikia išnagrinėti kitus argumentus nei tie, kuriais remiantis skundžiamame sprendime buvo konstatuota, kad ieškinio pirmojo pagrindo antra dalis pagrįsta, E. Hristov pateiktus grindžiant ieškinio pirmojo pagrindo antrą dalį.
Be to, reikia pažymėti, kad Tarnautojų teismas neišnagrinėjo nei ieškinio pirmojo pagrindo pirmos dalies, nei antrojo, trečiojo ir ketvirtojo pagrindų, kuriais rėmėsi E. Hristov.
Taigi reikia grąžinti bylą Tarnautojų teismui ir patikslinti, kad jis prireikus turės nuspręsti dėl galimo 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimo neteisėtumo poveikio 2011 m. spalio 6 d. EMA valdybos sprendimo teisėtumui.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi byla grąžinama Tarnautojų teismui, reikia atidėti su šiuo apeliaciniu procesu susijusių bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (apeliacinių skundų kolegija)
nusprendžia:

1.
Iš dalies panaikinti 2014 m. lapkričio 13 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo (antroji kolegija) sprendimą
Hristov / Komisija ir EMA
(F‑2/12), kiek juo panaikinamas 2011 m. balandžio 20 d. Europos Komisijos sprendimas, kuriuo ji pasiūlė Europos vaistų agentūros (EMA) valdybai pirminės atrankos komisijos rekomenduotų ir paskyrimų konsultacinio komiteto patvirtintų keturių kandidatų sąrašą.

2.
Grąžinti bylą Tarnautojų teismui, kad šis priimtų sprendimą dėl reikalavimo panaikinti 2011 m. balandžio 20 d. Komisijos sprendimą, kuriuo ji pasiūlė EMA valdybai pirminės atrankos komisijos rekomenduotų ir paskyrimų konsultacinio komiteto patvirtintų keturių kandidatų sąrašą, atsižvelgiant į Tarnautojų teismo neišnagrinėtus Emil Hristov nurodytus kaltinimus ir argumentus.

3.
Atidėti klausimo dėl bylinėjimosi išlaidų nagrinėjimą.

Jaeger
Kanninen
Van der Woude
Paskelbta 2016 m. liepos 5 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: bulgarų.