CELEX: 62018CJ0473
Begäran om förhandsavgörande
Social trygghet
Migrerande arbetstagare
Unionsbestämmelser om valutaomräkning
Förordning (EG) nr 987/2009
Beslut nr H3 av administrativa kommissionen för samordning av de sociala trygghetssystemen
Beräkning av tilläggsbelopp för familjeförmån för en person som är bosatt i en medlemsstat och arbetar i Schweiz
Bestämmande av referensdatum för växelkursen

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 90 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 987/2009 av den 16 september 2009 om tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen (
EUT L 284, 2009, s. 1
), och av Administrativa kommissionen för samordning av de sociala trygghetssystemens beslut av den 15 oktober 2009 om den dag som ska gälla för fastställandet av de växelkurser som avses i artikel 90 i förordning nr 987/2009 (
EUT C 106, 2010, s. 56
) (nedan kallat ”beslut nr H3”).
Begäran har framställts i ett mål mellan GP och Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Baden-Württemberg West (federala arbetsförmedlingen – kassan för familjebidrag i Baden-Württemberg West, Tyskland) (nedan kallad ”Familienkasse”). Målet rör beviljande av ett tilläggsbelopp i Tyskland i förhållande till de förmåner för barn som erhålls från Schweiz.
Tillämpliga bestämmelser
Internationell rätt
I artikel 8 i avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Schweiziska edsförbundet, å andra sidan, om fri rörlighet för personer, undertecknat i Luxemburg den 21 juni 1999, som godkändes på Europeiska gemenskapens vägnar genom rådets och, i fråga om avtalet om vetenskapligt och tekniskt samarbete, kommissionens beslut 2002/309/EG, Euratom av den 4 april 2002 om ingående av sju avtal med Schweiziska edsförbundet (
EGT L 114, 2002, s. 6
) (nedan kallat ”avtalet om fri rörlighet för personer”) föreskrivs följande:
”De avtalsslutande parterna skall, i enlighet med bilaga II, fastställa bestämmelser för samordning av systemen för social trygghet, för att säkerställa särskilt
a)
likabehandling,
b)
fastställande av tillämplig lagstiftning,
…
d)
utbetalning av förmåner till personer som är bosatta på de avtalsslutande parternas territorium, …
…”
Bilaga II till avtalet om fri rörlighet för personer, benämnd ”Samordningen av socialförsäkringssystemen”, i dess lydelse enligt bilagan till beslut nr 1/2012 av Gemensamma kommittén som inrättats genom avtalet av den 31 mars 2012 (
EUT L 103, 2012, s. 51
) (nedan kallad ”bilaga II till avtalet om fri rörlighet för personer”), trädde i kraft den 1 april 2012.
I artikel 1 i bilaga II till avtalet om fri rörlighet för personer anges följande:
”1.   De avtalsslutande parterna är överens om att på området samordning av de sociala trygghetssystemen sinsemellan tillämpa de unionsrättsakter som det hänvisas till, och så som dessa har ändrats, i avsnitt A i denna bilaga eller därmed likvärdiga regler.
2.   När begreppet ’medlemsstat(er)’ förekommer i de rättsakter som det hänvisas till i avsnitt A i denna bilaga avses utöver de stater som omfattas av Europeiska unionens relevanta rättsakter även Schweiz.”
Artikel 2.1 i denna bilaga II föreskriver följande:
”Vid tillämpningen av denna bilaga ska de avtalsslutande parterna beakta de unionsrättsakter som det hänvisas till i avsnitt B i denna bilaga.”
Avsnitt A i denna bilaga II hänvisar till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den 29 april 2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen (
EUT L 166, 2004, s. 1
och rättelse i
EUT L 200, 2004, s. 1
), i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 988/2009 av den 16 september 2009 (
EUT L 284, 2009, s. 43
) (nedan kallad ”förordning nr 883/2004”) och förordning nr 987/2009. Avsnitt B i samma bilaga II hänvisar till beslut nr H3.
Unionsrätt
I artikel 68.1 och 68.2 i förordning nr 883/2004 föreskrivs följande:
”1.   Om rätt till förmåner under samma period och för samma familjemedlemmar föreligger enligt flera medlemsstaters lagstiftning skall följande prioritetsregler tillämpas:
a)
I de fall då flera medlemsstater är skyldiga att utge förmåner på olika grunder skall prioritetsordningen vara följande: i första hand rättigheter som förvärvats på grund av arbete som anställd eller verksamhet som egenföretagare, därefter rättigheter som förvärvats på grund av uttag av pension och slutligen rättigheter som förvärvats på grund av bosättning.
…
2.   Vid sammanträffande av rätt till förmåner skall familjeförmåner beviljas i enlighet med den lagstiftning som anses ha företräde enligt punkt 1. Rätten till familjeförmåner med stöd av annan eller andra berörda lagstiftningar skall innehållas upp till det belopp som föreskrivs i den förra statens lagstiftning och i förekommande fall utges i form av ett tilläggsbelopp för den del som överstiger detta belopp. …”
Artikel 90 i förordning nr 987/2009 har följande lydelse:
”Vid tillämpning av bestämmelserna i grundförordningen [nr 883/2004] och i tillämpningsförordningen [nr 987/2009] ska växelkursen mellan två valutor vara den referensväxelkurs som offentliggörs av Europeiska centralbanken. Den dag som ska gälla för fastställandet av växelkursen ska fastställas av Administrativa kommissionen [för samordning av de sociala trygghetssystemen, som avses i artikel 71 i förordning nr 883/2004].”
I skäl 1 i beslut nr H3 anges följande:
”Många bestämmelser [i förordning nr 883/2004] t.ex. artiklarna … 68.2 … – och förordning [nr 987/2009] … reglerar situationer då en växelkurs måste fastställas för utbetalning, beräkning eller ny beräkning av en förmån …”
Punkterna 2 till 5 i beslut nr H3 har följande lydelse:
”2.
Om inget anges i detta beslut, ska växelkursen vara den kurs som offentliggörs den dag då institutionen utför beräkningen/omvandlingen.
3.
En institution i en medlemsstat som vid fastställandet av rätt till en förmån och vid den första beräkningen av förmånen måste räkna om ett belopp till en valuta i en annan medlemsstat ska
a)
i de fall då institutionen enligt nationell lagstiftning beaktar belopp, t.ex. inkomster eller förmåner, under en viss period före den dag för vilken förmånen beräknas, tillämpa den växelkurs som offentliggjorts för den sista dagen i den perioden,
b)
i de fall då institutionen vid beräkningen av förmånen enligt nationell lagstiftning beaktar ett belopp, tillämpa den växelkurs som offentliggjorts för den första dagen i den månad som omedelbart föregår den månad då bestämmelsen måste tillämpas.
4.
Punkt 3 ska tillämpas på samma sätt när en institution i en medlemsstat vid en ny beräkning av förmånen med anledning av att de faktiska eller rättsliga förhållanden[a] för den berörda personen har förändrats måste räkna om ett belopp till en annan medlemsstats valuta.
5.
En institution som utger en förmån som regelbundet indexregleras enligt nationell lagstiftning ska, om beloppen i en annan valuta påverkar den förmånen, vid den nya beräkningen tillämpa den växelkurs som gäller den första dagen i den månad som föregår den månad då indexregleringen ska göras, om inget annat anges i nationell lagstiftning.”
Tysk rätt
Bestämmelserna om barntillägg för personer som är obegränsat skattskyldiga för inkomst i Tyskland finns i 62 § och följande paragrafer i Einkommensteuergesetz (lag om inkomstskatt, BGBl. 2009 I, s. 3366, nedan kallad ”EStG”).
Enligt 65 § stycke 1 första meningen led 2 i EStG betalas inte barntillägg ut för ett barn för vilket jämförbara utbetalningar beviljas utomlands.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Klaganden i målet vid den nationella domstolen, GP, och hennes make bor i Tyskland och arbetar som anställda i Schweiz. De har två barn. Från och med februari månad 2012 erhöll maken två barntillägg per månad på 200 schweiziska franc (CHF) (cirka 179 euro) vardera.
Den 19 augusti 2015 ansökte GP hos Familienkasse om tilläggsbelopp avseende barn.
Genom beslut av den 8 september 2015 avslog Familienkasse denna ansökan såvitt gäller perioden från april 2012 till december 2014. Vid omprövning den 14 oktober 2015 vidhölls beslutet. Med hänvisning till artikel 90 i förordning nr 987/2009 och beslut nr H3 ansåg Familienkasse att vid bedömningen av om rätt till tilläggsbelopp förelåg, och i så fall storleken på beloppet i det enskilda fallet, skulle den växelkurs användas som hade offentliggjorts den första dagen i den månad som föregick den månad då denna beräkning skulle göras. Eftersom beräkningen gjordes den dag då beslutet av den 8 september 2015 fattades var den växelkurs som var tillämplig den som offentliggjordes den 1 augusti 2015. En tillämpning av den växelkursen innebar att beloppet 200 CHF motsvarade 188,71 euro, vilket var ett högre belopp än det belopp som betalades ut som barnbidrag i Förbundsrepubliken Tyskland under åren 2012 – 2014. Barnbidraget uppgick där till 184 euro per månad för de första två barnen. Som en följd av detta ansåg Familienkasse att det inte skulle utgå något tilläggsbelopp för barnen under den aktuella perioden.
GP överklagade Familienkasses beslut av den 8 september och den 14 oktober 2015 samt ett beslut till som senare fattades av denna myndighet till den hänskjutande domstolen, Finanzgericht Baden-Württemberg (Skattedomstolen i Baden-Württemberg, Tyskland). GP hävdade vid den hänskjutande domstolen att punkt 3 b i beslut nr H3 är tillämplig i målet och att bestämmelsens uttryck ”den månad under vilken bestämmelsen ska tillämpas” ska tolkas så, att det i det aktuella fallet avser april 2012, det vill säga den månad från vilken förordningarna nr 883/2004 och nr 987/2009 blev tillämpliga på deras situation, vilket var vid ikraftträdandet av bilaga II till avtalet om fri rörlighet för personer. Som en följd av detta skulle växelkursen enligt punkt 3 b i beslut nr H3 vara den som offentliggjordes den 1 mars 2012. Tillämpning av denna växelkurs skulle leda till att de schweiziska barnbidragen skulle uppgå till 331,90 euro för de två barnen, vilket är 165,95 euro per barn. GP anser därför att ett tilläggsbelopp ska utgå med 36,10 euro (18,05 euro per barn) per månad för perioden från april 2012 till december 2014.
Den hänskjutande domstolen anser att utgången i det nationella målet är beroende av hur beslut nr H3 ska tolkas. Den är osäker på huruvida punkt 3 b i detta beslut är tillämplig, eftersom det enligt dess lydelse handlar om en institution i en medlemsstat som utför en omräkning av ett belopp till en valuta i en annan medlemsstat, och denna institution ska då ta hänsyn till ett belopp i enlighet med den nationella lagstiftningen medan Familienkasse i förevarande fall, ska räkna om ett belopp i schweiziska franc till euro, det vill säga en omräkning till medlemsstatens egen valuta, med tillämpning av unionsrätten, nämligen förordning nr 883/2004. Enligt den hänskjutande domstolen gäller en sådan osäkerhet även punkt 4 i beslut nr H3.
För det fall punkt 2 ska tillämpas, i avsaknad av en motstridig bestämmelse i beslut nr H3, frågar sig den hänskjutande domstolen såvitt gäller lydelsen ”institutionen utför beräkningen/omvandlingen” vilken stat och vilken beräkning/omvandling som avses i denna punkt.
Slutligen önskar den hänskjutande domstolen få klarhet i en eventuell tillämpning av punkt 5 i beslut nr H3 som, enligt domstolens mening, också väcker tolkningsproblem.
Mot denna bakgrund beslutade Finanzgericht Baden-Württemberg (Skattedomstolen i Baden-Württemberg) att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till EU-domstolen:
”1)
Vilken bestämmelse i beslut nr H3 … ska tillämpas, under de förhållanden som är aktuella i målet vid den nationella domstolen, vid omräkning av valuta avseende familjeförmåner för barn i form av familjebidrag eller barntillägg?
2)
Hur ska den bestämmelse som enligt beslutet ska tillämpas vid beräkning av det växelkursberoende tilläggsbeloppet för barn tolkas rent konkret?
a)
Om punkt 2 i beslut nr H3 ska tillämpas: Vilken dag avses enligt denna bestämmelse med den dag ’då institutionen utför beräkningen/omvandlingen’?
b)
Om punkt 3 b i beslut nr H3 (i förekommande fall jämförd med punkt 4) ska tillämpas: Vilken är den månad som i bestämmelsen avses med den månad som omedelbart föregår den månad ’då bestämmelsen måste tillämpas’?
c)
Om punkt 5 i beslut nr H3 är tillämplig: Är förbehållsbestämmelsen om tillämpning av nationell rätt förenlig med bemyndigandet i artikel 90 [i förordning (EG) nr 987/2009]? Om så är fallet: Avses med ’om inget annat anges’ i den nationella lagstiftningen en bestämmelse i form av en formell lag eller räcker det med en administrativ bestämmelse som har utfärdats av den nationella administrativa myndigheten?
3)
Uppvisar valutaomräkningen beträffande schweiziska barntillägg som görs av den tyska Familienkasse speciella särdrag?
a)
Har det vid tillämpning av beslut nr H3 i förhållande till Schweiz betydelse att den nationella tyska rätten i 65 § stycke 1 första meningen led 2 [EStG] föreskriver att ingen förmån ska beviljas?
b)
Har den tidpunkt då den schweiziska institutionen beviljade eller betalade ut förmånen betydelse för omräkningen av valuta enligt beslut nr H3?
c)
Har den tidpunkt då den tyska institutionen avslog eller beviljade ansökan om tilläggsbelopp för barn betydelse för omräkningen av valuta enligt beslut nr H3?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Den tredje frågan
I den mån den tredje frågan avser vilken eventuell inverkan det har vid omräkning till en medlemsstats valuta, att förmåner betalas ut av en schweizisk institution i schweiziska franc har betydelse för de två första frågorna rörande tillämpningen och tolkningen av de unionsrättsliga bestämmelserna så finns det skäl att besvara denna fråga först.
Genom denna fråga önskar den hänskjutande domstolen få klarhet i om det, vid omräkning av valuta avseende en förmån för barn och bestämmande av storleken på ett tilläggsbelopp enligt artikel 68.2 förordning nr 883/2004, har betydelse vid tillämpningen och tolkningen av artikel 90 förordning nr 987/2009 och beslut nr H3 att förmånen betalas ut i schweiziska franc av en schweizisk institution.
Det ska i detta sammanhang erinras om att enligt artikel 8 i avtalet om fri rörlighet för personer ska de avtalsslutande parterna, i enlighet med bilaga II till det avtalet, fastställa bestämmelser för samordning av systemen för social trygghet för att, i synnerhet, säkerställa fastställande av tillämplig lagstiftning och utbetalning av förmåner till personer som är bosatta på de avtalsslutande parternas territorium. Denna bilaga II, avsnitt A, reglerar de avtalsslutande parternas tillämpning av förordningarna nr 883/2004 och 987/2009. Eftersom det i artikel 1.2 i bilaga II till detta avtal anges att ”[n]är begreppet ’medlemsstat(er)’ förekommer i de rättsakter som det hänvisas till i avsnitt A i denna bilaga avses utöver de stater som omfattas av Europeiska unionens relevanta rättsakter även Schweiz”, omfattar bestämmelserna i dessa förordningar även Schweiziska edsförbundet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 mars 2019, Dreyer,
C‑372/18
,
EU:C:2019:206
, punkt
och där angiven rättspraxis). Detsamma gäller bestämmelserna i beslut nr H3 eftersom bilaga II, avsnitt B, i avtalet om fri rörlighet för personer anger att de avtalsslutande staterna ska beakta detta beslut.
GP bor i Tyskland och arbetar i Schweiz precis som sin make. Den sistnämnde erhåller familjeförmåner beviljade av en schweizisk institution. Med hänsyn till detta omfattas GP:s situation av tillämpningsområdet för förordningarna nr 883/2004 och 987/2009 liksom av beslut nr H3 (se, analogt, dom av den 14 mars 2019, Dreyer,
C‑372/18
,
EU:C:2019:206
, punkt
).
Detta innebär att vid tillämpning av dessa unionsakter ska dessa förmåner behandlas och omräkning av valuta ske på samma sätt som gäller för förmåner som erhålls i en medlemsstat. När det särskilt gäller den tredje frågan a), genom vilken den hänskjutande domstolen hänför sig till betydelsen av undantaget enligt 65 § stycke 1 första meningen led 2 i EStG beträffande förmån för ett barn bosatt i Tyskland när en jämförlig prestation är beviljad utomlands, i detta fall i Schweiz, får eventuella bestämmelser i nationell rätt i en medlemsstat om förbud mot sammanläggning inte tillämpas, om det konstateras att denna tillämpning strider mot unionsrätten (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 juni 2012, Hudzinski och Wawrzyniak,
C‑611/10 och C‑612/10
,
EU:C:2012:339
, punkt
).
Det ska tilläggas att en annan tillämpning av förordningarna nr 883/2004 och 987/2009 liksom beslut nr H3 i en situation som det är fråga om i det nationella målet skulle strida mot det mål om en likvärdig behandling som samordningen av systemen för social trygghet reglerad i artikel 8 i avtalet om fri rörlighet för personer syftar till.
Den tredje frågan ska därför besvaras så, att vid omräkning av valuta beträffande en förmån för barn i syfte att beräkna ett eventuellt tilläggsbelopp enligt artikel 68.2 i förordning nr 883/2004, ska tillämpningen och tolkningen av artikel 90 i förordning nr 987/2009 och av beslut nr H3 inte påverkas av att förmånen betalas ut i schweiziska franc av en schweizisk institution.
Den första frågan
Genom sin första fråga önskar den hänskjutande domstolen i huvudsak få klarhet i vilken bestämmelse i beslut nr H3 som är tillämplig vid omräkning av valutor avseende förmåner för barn för att kunna avgöra den eventuella summan för ett tilläggsbelopp enligt artikel 68.2 förordning nr 883/2004.
För att kunna svara på denna fråga ska det för det första erinras om att beslut nr H3 utgör en genomförandeförordning till förordningarna nr 883/2004 och 987/2009. Enligt domstolens fasta praxis ska en genomförande- eller tillämpningsförordning tolkas i enlighet med bestämmelserna i grundförordningen där så är möjligt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 maj 2009, Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely,
C‑161/08
,
EU:C:2009:308
, punkt
, och dom av den 19 juli 2012, Pie Optiek,
C‑376/11
,
EU:C:2012:502
, punkt
).
För det andra, även om skäl 1 till beslut nr H3 anger artikel 68.2 i förordning nr 883/2004 som en bestämmelse som reglerar ”situationer då en växelkurs måste fastställas för utbetalning, beräkning eller ny beräkning av en förmån”, anger varken punkt 2 eller punkterna 3 till 5 i beslutet, som preciserar växelkurserna som ska användas i olika specifika situationer avseende förmåner, uttryckligen vilka bestämmelser i förordningarna nr 883/2004 och 987/2009 som de är tillämpliga på.
Under dessa förhållanden ska den tillämpliga bestämmelsen i beslut nr H3 som avses i den första frågan bestämmas med beaktande av den aktuella förmånens karaktär och syfte.
Förmånen i det nationella målet, vilken består av ett eventuellt tilläggsbelopp som betalas som en månatlig familjeförmån, utgår enligt artikel 68 i förordning nr 883/2004. I punkt 1 a i denna artikel föreskrivs att om rätt till förmåner under samma period och för samma familjemedlemmar föreligger enligt flera medlemsstaters lagstiftning på olika grunder är prioritetsordningen sådan att rättigheter som förvärvats på grund av arbete som anställd, ska utges före dem som utgår på grund av bosättning. Punkt 2 föreskriver att vid sammanträffande av rätt till förmåner, ska familjeförmånerna beviljas i enlighet med den lagstiftning som på beskrivet sätt har företräde. Rätten till familjeförmåner med stöd av andra berörda lagstiftningar ska innehållas upp till det belopp som föreskrivs i den förra statens lagstiftning och i förekommande fall utges i form av ett tilläggsbelopp för den del som överstiger detta belopp.
Domstolen har slagit fast att en sådan bestämmelse om förbud mot kumulering, syftar till att säkerställa att mottagaren av de förmåner som utbetalas av flera medlemsstater erhåller ett totalt belopp som motsvarar den mest förmånliga förmånen som denne har rätt till i enlighet med lagstiftningen i endast en av dessa stater (dom av den 30 april 2014, Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
, punkt
och där angiven praxis).
För att säkerställa att utbetalning görs av det belopp som uppgår till det mest förmånliga beloppet ska den växelkurs användas som offentliggörs av Europeiska centralbanken det datum som är närmast det när utbetalningen av förmånen sker. Detta innebär när det gäller återkommande utbetalningar med jämna mellanrum, i detta fall varje månad under en lång period, att olika växelkurser används vid varje utbetalning.
För det fall en enhetlig växelkurs väljs för en sådan period, trots att kursen sannolikt kommer att genomgå stora variationer under perioden, skulle det innebära att mottagaren av förmånen riskerar att inte få det förmånligaste beloppet eller att denne beviljas ett belopp som överstiger detta.
Även om, såsom den tyska regeringen har påpekat i sitt skriftliga yttrande, behovet av att göra en beräkning som grundas på en ny växelkurs vid varje förfallodag innebär en ytterligare administrativ börda för de behöriga socialförsäkringsmyndigheterna, så innebär respekten för den klara ordalydelsen i en rättsakt, liksom dess bakomliggande syfte, att man inte kan välja en annan beräkningsmetod med motiveringen att det vore mer praktiskt (se, analogt, dom av den 30 april 2014, Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
, punkt
).
När det gäller de bestämmelser i beslut nr H3 som eventuellt är tillämpliga i det nationella målet föreskrivs i punkt 2 i beslutet att växelkursen, om inget annat anges i detta beslut, ska vara den kurs som offentliggörs den dag då institutionen utför beräkningen/omvandlingen.
Domstolen konstaterar att tillämpningen av denna regel när det gäller den förmån som är i fråga i det nationella målet kan leda till en ny växelkurs för varje utbetalning av familjeförmånen och, i förekommande fall, ett tilläggsbelopp. Något som, vilket framgår av punkterna 34–36 i denna dom, är förenligt med syftet att betala ett tilläggsbelopp enligt artikel 68.2 förordning nr 883/2004, nämligen att säkerställa utbetalning av ett totalbelopp som är identiskt med den mest förmånliga förmånen.
Det ska emellertid påpekas att det av ordalydelsen i punkt 2 i beslut nr H3 framgår att denna punkt har karaktären av en kompletterande bestämmelse. Punkt 2 är enligt sin lydelse tillämplig, om inget annat anges i beslutet, vid fastställandet av växelkurs när de i beslutet angivna bestämmelserna i förordning nr 883/2004 och förordning nr 987/2009 ska tillämpas. Det ska därför prövas om punkterna 3–5 i beslut nr H3, som den hänskjutande domstolen har omnämnt, är tillämpliga i en sådan situation som den som är i fråga i det nationella målet.
Domstolen konstaterar inledningsvis att själva ordalydelsen i punkt 3 i beslut nr H3 utesluter att den bestämmelsen tillämpas i en sådan situation. Bestämmelsen är nämligen för det första avsedd att tillämpas i de fall när en institution i en medlemsstat ”måste räkna om ett belopp till en valuta i en annan medlemsstat”. Tvisten vid den nationella domstolen rör den omvända situationen, det vill säga en medlemsstats socialförsäkringsmyndighets omräkning av den egna valutan till ett belopp angiven i en annan stats valuta.
I nämnda punkt 3 a och b anges för det andra att belopp beaktas ”enligt nationell lagstiftning”, medan det i situationen i det nationella målet är så att skyldigheten att beakta storleken på de förmåner som utbetalas i Schweiz vid beräkningen av ett tilläggsbelopp som eventuellt ska betalas i Tyskland följer av tillämpningen av artikel 68.2 i förordning nr 883/2004 och avtalet om fri rörlighet för personer.
Inte heller punkt 4 i beslut nr H3 kan tillämpas eftersom även den avser situationer där en institution i en medlemsstat ska omvandla ett belopp till en valuta i en annan stat. Det framgår dessutom av ordalydelsen, och särskilt av orden ”[p]unkt 3 ska tillämpas på samma sätt när en institution i en medlemsstat vid en ny beräkning av förmånen … måste räkna om ett belopp” att den utgör en särskild tillämpning av punkt 3 i beslutet.
Slutligen är punkt 5 i beslut nr H3 tillämplig för att räkna om en förmån som regelbundet indexregleras enligt nationell lagstiftning, om beloppen i en annan valuta påverkar den förmånen. Ordalydelsen i bestämmelsen utgör i princip inte hinder mot att den tillämpas i syfte att fastställa ett tilläggsbelopp som eventuellt ska betalas då en medlemsstats familjeförmån, som innehålls upp till det belopp som föreskrivs i den lagstiftning som enligt artikel 68.2 i förordning nr 883/2004 har prioritet, regelbundet indexregleras.
Den hänskjutande domstolen uppger emellertid att under åren 2010–2014 var barnbidraget för barn i Tyskland oförändrat och uppgick till 184 euro per barn för de två första barnen. Från och med år 2015 höjdes det en gång per år. Av detta följer att förmånen inte höjdes någon gång under den period för vilken ett tilläggsbelopp i det aktuella fallet har yrkats, det vill säga perioden april 2012–december 2014.
Med hänsyn till detta kan nämnda förmån inte regelbundet ha indexreglerats i den mening som avses i punkt 5 i beslut nr H3. Om denna bestämmelse skulle anses tillämplig, så skulle det leda till en användning av en växelkurs som offentliggjorts ett datum som är för långt ifrån de flesta av de månatliga familjeförmåner som det är fråga om i det nationella målet. En sådan tillämpning skulle strida mot syftet med artikel 68.2 förordning nr 883/2004 som anges i punkt 34 i denna dom.
Eftersom ingen av punkterna 3– 5 i beslut nr H3 är tillämpliga i en situation som den i det nationella målet är det punkt 2 som ska tillämpas, vilket framgår av punkt 40 i denna dom.
Mot denna bakgrund ska den första frågan besvaras enligt följande. Beslut nr H3 ska tolkas så, att det är punkt 2 i detta beslut som ska tillämpas vid omräkning av valutor såvitt gäller förmåner för barn när ett eventuellt tilläggsbelopp enligt artikel 68.2 förordning nr 883/2004 ska bestämmas.
Den andra frågan
Den andra frågan a) har ställts för det fall att EU-domstolen skulle anse att punkt 2 i beslut nr H3 är tillämplig i en sådan situation som i det nationella målet, eftersom den hänskjutande domstolen önskar få klarhet i vilken innebörden är av begreppet ”den dag då institutionen utför beräkningen/omvandlingen”, i den mening som avses i bestämmelsen.
EU-domstolen anser att under de förhållanden som är aktuella i det nationella målet avser detta begrepp den dag då den behöriga institutionen i anställningslandet, som i första hand är ansvarig för betalning av familjeförmånen i fråga, utför betalningen. Denna utbetalning görs nämligen under alla omständigheter, medan betalningen som är reglerad i bosättningslandet i form av ett tilläggsbelopp endast görs under särskilda villkor och alltså är villkorad och oviss. Det är först efter anställningsstatens utbetalning av förmånen och efter omräkning av beloppet till valutan i bosättningsstaten, som tilläggsbeloppet kan komma vederbörande till godo i bosättningsstaten. Detta blir aktuellt för det fall det omräknade beloppet är lägre än motsvarande förmån som utbetalas enligt lagstiftningen i bosättningsstaten (se, analogt, dom av den 30 april 2014, Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
, punkterna
och
).
Denna tolkning är för övrigt i enlighet med syftet med bestämmelsen om kumulationsförbud enligt artikel 68.2 i förordning nr 883/2004, som framgår av punkt 34 i denna dom.
Som en följd av detta ska den andra frågan a) besvaras enligt följande. Punkt 2 i beslut nr H3 ska tolkas så, att begreppet ”den dag då institutionen utför beräkningen/omvandlingen” i denna bestämmelse, i en situation som den som är aktuell i det nationella målet, avser den dag då den behöriga institutionen i anställningsstaten utför betalningen av familjeförmånen i fråga.
Med hänsyn till svaret på den första frågan saknas det anledning att pröva den andra tolkningsfrågan b och c.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (åttonde avdelningen) följande:

1)
Vid omräkning av valuta beträffande en förmån för barn i syfte att beräkna ett eventuellt tilläggsbelopp enligt artikel 68.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den 29 april 2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 988/2009 av den 16 september 2009, ska tillämpningen och tolkningen av artikel 90 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 987/2009 av den 16 september 2009 om tillämpningsbestämmelser till förordning nr 883/2004 och av Administrativa kommissionen för samordning av de sociala trygghetssystemens beslut nr H3 av den 15 oktober 2009 om den dag som ska gälla för fastställandet av de växelkurser som avses i artikel 90 i förordning nr 987/2009, inte påverkas av att förmånen betalas ut i schweiziska franc av en schweizisk institution.

2)
Beslut nr H3 av den 15 oktober 2009 ska tolkas så, att punkt 2 i detta beslut är tillämplig när omräkning av valuta hänför sig till förmåner för barn för att bestämma eventuellt tilläggsbelopp enligt artikel 68.2 i förordning nr 883/2004, i dess lydelse enligt förordning nr 988/2009.

3)
Punkt 2 i beslut nr H3 av den 15 oktober 2009 ska tolkas så, att begreppet ”den dag då institutionen utför beräkningen/omvandlingen” i denna bestämmelse, i en situation som den som är aktuell i det nationella målet, avser den dag då den behöriga institutionen i anställningsstaten utför betalningen av familjeförmånen i fråga.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.