CELEX: 62018CJ0473
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Sociálne zabezpečenie
Migrujúci pracovníci
Pravidlá Európskej únie pre menový prepočet
Nariadenie (ES) č. 987/2009
Rozhodnutie č. H3 správnej komisie pre koordináciu systémov sociálneho zabezpečenia
Výpočet rozdielového doplatku k rodinným prídavkom splatného pracovníkovi s bydliskom v členskom štáte pracujúcemu vo Švajčiarsku
Určenie referenčného dátumu výmenného kurzu

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 90 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia (ES) č. 883/2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (
Ú. v. EÚ L 284, 2009, s. 1
), ako aj rozhodnutia č. H3 správnej komisie pre koordináciu systémov sociálneho zabezpečenia z 15. októbra 2009 o dátume, ktorý sa má vziať do úvahy pri určovaní prepočítacích kurzov uvedených v článku 90 nariadenia č. 987/2009 (
Ú. v. EÚ C 106, 2010, s. 56
, ďalej len „rozhodnutie č. H3“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi GP a Bundesagentur für Arbeit – Familienkasse Baden‑Württemberg West (Spolkový úrad práce – Poisťovňa na vyplácanie rodinných prídavkov pre Bádensko‑Württembersko Západ, Nemecko) (ďalej len „poisťovňa pre rodinné prídavky“) týkajúceho sa priznania rozdielového doplatku v Nemecku v súvislosti s dávkami na nezaopatrené dieťa poberanými vo Švajčiarsku.
Právny rámec
Medzinárodné právo
Článok 8 Dohody medzi Európskym spoločenstvom a jeho členskými štátmi na jednej strane a Švajčiarskou konfederáciou na strane druhej o voľnom pohybe osôb, podpísanej v Luxemburgu 21. júna 1999, schválenej v mene Európskeho spoločenstva rozhodnutím Rady a Komisie 2002/309/ES, Euratom o dohode o vedeckej a technologickej spolupráci zo 4. apríla 2002 o uzavretí siedmich dohôd so Švajčiarskou konfederáciou (
Ú. v. ES L 114, 2002, s. 6
; Mim. vyd. 11/041, s. 89) (ďalej len „dohoda o voľnom pohybe osôb“), stanovuje:
„Zmluvné strany prijmú opatrenia v súlade s prílohou II týkajúce sa koordinácie systémov sociálneho zabezpečenia najmä s cieľom:
a)
zabezpečiť rovnosť zaobchádzania;
b)
stanoviť uplatniteľné právne predpisy;
…
d)
vyplácať dávky osobám, ktoré majú bydlisko na území zmluvných strán;
…“
Príloha II dohody o voľnom pohybe osôb, nazvaná „Koordinácia systémov sociálneho zabezpečenia“, zmenená prílohou k rozhodnutiu zmiešaného výboru zriadeného touto dohodou č. 1/2012 z 31. marca 2012 (
Ú. v. EÚ L 103, 2012, s. 51
) (ďalej len „príloha II dohody o voľnom pohybe osôb“) nadobudla platnosť 1. apríla 2012.
Článok 1 prílohy II dohody o voľnom pohybe osôb znie:
„1.   Zmluvné strany sa dohodli, že pokiaľ ide o koordináciu systémov sociálneho zabezpečenia, budú medzi sebou uplatňovať právne akty Európskej únie, na ktoré sa uvádza odkaz v oddiele A tejto prílohy a ktoré sú zmenené a doplnené týmto oddielom, alebo predpisy, ktoré sú rovnocenné s takýmito aktmi.
2.   Pojem ‚členský štát/členské štáty‘ obsiahnutý v právnych aktoch uvedených v oddiele A tejto prílohy znamená okrem štátov, na ktoré sa vzťahujú príslušné právne akty Európskej únie, aj Švajčiarsko.“
Článok 2 ods. 1 tejto prílohy II stanovuje:
„Na účely uplatňovania ustanovení tejto prílohy zmluvné strany náležite zohľadňujú právne akty Európskej únie uvedené v oddiele B tejto prílohy.“
Oddiel A tejto prílohy II odkazuje na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia (
Ú. v. EÚ L 166, 2004, s. 1
; Mim. vyd. 05/005, s. 72), zmenené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 988/2009 zo 16. septembra 2009 (
Ú. v. EÚ L 284, 2009, s. 43
) (ďalej len „nariadenie č. 883/2004“), a na nariadenie č. 987/2009. Oddiel B tejto prílohy II odkazuje na rozhodnutie č. H3.
Právo Únie
Článok 68 ods. 1 a 2 nariadenia č. 883/2004 stanovuje:
„1.   Ak sa počas rovnakého obdobia a pre tých istých rodinných príslušníkov dávky poskytujú podľa právnych predpisov viac ako jedného členského štátu, uplatňujú sa tieto pravidlá prednosti:
a)
v prípade dávok splatných viacerými ako jedným členským štátom na rozličných základoch, je poradie prednosti takéto: po prvé, nároky vznikajúce na základe činnosti ako zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba; po druhé, nároky vznikajúce na základe poberania dôchodku, a napokon nároky vznikajúce na základe bydliska;
…
2.   V prípade súbehu nárokov, rodinné dávky sa poskytujú v súlade s právnymi predpismi určenými za prednostné právne predpisy v súlade s odsekom 1. Nároky na rodinné dávky na základe iného protichodného právneho predpisu alebo právnych predpisov sa pozastavia až do výšky poskytovanej podľa prvých právnych predpisov a rozdielový doplatok sa v prípade potreby poskytne v sume, ktorá prevyšuje túto čiastku. …“
Článok 90 nariadenia č. 987/2009 znie takto:
„Na účely uplatňovania nariadenia [č. 883/2004] a nariadenia [č. 987/2009] je výmenným kurzom medzi peňažnými menami referenčný kurz uverejnený Európskou centrálnou bankou. Správna komisia [pre koordináciu systémov sociálneho zabezpečenia stanovená článkom 71 nariadenia č. 883/2004] stanoví dátum, ku ktorému sa určí výmenný kurz.“
Odôvodnenie 1 rozhodnutia č. H3 stanovuje:
„Mnohé ustanovenia… nariadenia [č. 883/2004] ako napríklad… článok 68 ods. 2… a … nariadenia [č. 987/2009] sa vzťahujú na situácie, v ktorých treba určiť výmenný kurz na účely platby, výpočtu alebo nového výpočtu dávky alebo príspevku…“
Body 2 až 5 rozhodnutia č. H3 znejú takto:
„2.
Ak v tomto rozhodnutí nie je stanovené inak, prepočítacím kurzom je kurz uverejnený v deň, keď inštitúcia uskutočnila operáciu.
3.
Inštitúcia členského štátu, ktorá na účely stanovenia nároku a pri prvom výpočte dávky musí prepočítať sumu na peňažnú menu iného členského štátu, používa:
a)
v prípade, že podľa vnútroštátnych právnych predpisov inštitúcia vezme do úvahy sumy, ako napríklad zárobky alebo dávky, v priebehu určitého obdobia pred dátumom, pre ktorý sa dávka vypočíta, uverejnený prepočítací kurz posledného dňa uvedeného obdobia;
b)
v prípade, že podľa vnútroštátnych právnych predpisov inštitúcia na účely výpočtu dávky vezme do úvahy jednu sumu, uverejnený prepočítací kurz prvého dňa mesiaca bezprostredne predchádzajúceho mesiacu, keď sa ustanovenie musí uplatniť.
4.
Odsek 3 sa uplatňuje primerane, ak inštitúcia členského štátu musí pri novom výpočte dávky prepočítať sumu na peňažnú menu iného členského štátu vzhľadom na zmeny v skutočnostiach alebo právnych okolnostiach, ktoré charakterizujú situáciu danej osoby.
5.
Inštitúcia vyplácajúca dávku, ktorá sa pravidelne indexuje podľa vnútroštátneho práva, používa v prípade, že sumy v inej peňažnej mene vplývajú na uvedenú dávku, pri jej novom výpočte prepočítací kurz uplatniteľný v prvý deň mesiaca predchádzajúceho mesiacu, keď sa má uskutočniť indexácia, ak vo vnútroštátnych právnych predpisoch nie je stanovené inak.“
Nemecké právo
Pravidlá týkajúce sa prídavkov na nezaopatrené deti pre osoby, ktoré majú neobmedzenú daňovú povinnosť na daň z príjmu v Nemecku, sú vymedzené v § 62 a nasl. Einkommensteuergesetz (zákon o dani z príjmov, BGBl. 2009 I, s. 3366, ďalej len „EStG“).
Podľa § 65 ods. 1 prvej vety bodu 2 EStG sa prídavky na nezaopatrené deti nevyplácajú na dieťa, pre ktoré sú tieto prídavky porovnateľné s dávkami na nezaopatrené dieťa, ktoré sa vyplácajú v zahraničí.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Žalobkyňa vo veci samej, GP, a jej manžel majú bydlisko v Nemecku a sú zamestnancami vo Švajčiarsku. Majú dve deti. Od februára 2012 poberali manželia vo Švajčiarsku dve mesačné dávky na nezaopatrené dieťa, každú z nich vo výške 200 švajčiarskych frankov (CHF) (približne 179 eur).
GP podala 19. augusta 2015 žiadosť v poisťovni pre rodinné prídavky o vyplatenie rozdielového doplatku prídavkov na nezaopatrené dieťa.
Rozhodnutím z 8. septembra 2015, ktoré bolo potvrdené rozhodnutím o sťažnosti 14. októbra 2015, poisťovňa pre rodinné prídavky zamietla túto žiadosť, pokiaľ ide o obdobie od apríla 2012 do decembra 2014. S odkazom na článok 90 nariadenia č. 987/2009, ako aj na rozhodnutie č. H3 táto inštitúcia usudzovala, že s cieľom určiť existenciu nároku na takýto rozdielový doplatok a prípadne jeho výšku, treba stanoviť menový kurz uverejnený v prvý deň mesiaca predchádzajúceho mesiacu, v ktorom sa výpočet urobil. Keďže k tomuto výpočtu došlo v deň prijatia rozhodnutia z 8. septembra 2015, uplatniteľný výmenný kurz bol ten, ktorý bol uverejnený 1. augusta 2015. Podľa tohto kurzu suma 200 CHF zodpovedala sume 188,71 eura, teda vyššej sume, ako bola suma, ktorú v rokoch 2012 až 2014 poskytovala Spolková republika Nemecko ako prídavky na nezaopatrené dieťa, teda 184 eur mesačne za prvé dve deti. V dôsledku toho poisťovňa pre rodinné prídavky dospela k záveru, že za predmetné obdobie nebol dlžný žiadny rozdielový doplatok v súvislosti s prídavkami na nezaopatrené dieťa.
GP podala žalobu na vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, Finanzgericht Baden‑Württemberg (Finančný súd spolkovej krajiny Bádensko‑Württembersko, Nemecko), proti rozhodnutiam poisťovne pre rodinné prídavky z 8. septembra a zo 14. októbra 2015, ako aj proti jej neskoršiemu rozhodnutiu. GP pred vnútroštátnym súdom tvrdí, že bod 3 písm. b) rozhodnutia č. H3 je v jej veci uplatniteľný, a že slovné spojenie „[mesiac], keď sa ustanovenie musí uplatniť“, uvedené v tomto ustanovení, sa má vykladať v tom zmysle, že v prejednávanej veci sa týka mesiaca apríl v roku 2012, teda mesiaca, v ktorom sa nariadenia č. 883/2004 a č. 987/2009 začali uplatňovať na jej situáciu, a to v dôsledku nadobudnutia platnosti prílohy II dohody o voľnom pohybe osôb. Výmenným kurzom uplatniteľným podľa bodu 3 písm. b) rozhodnutia č. H3 je preto ten, ktorý bol uverejnený k 1. marcu 2012. Vzhľadom na to, že použitie tohto kurzu by viedlo k prepočítanej hodnote 331,90 eura švajčiarskych prídavkov na nezaopatrené dieťa pre obe deti, teda k čiastke 165,95 eura na dieťa, GP požaduje zaplatenie mesačného rozdielového doplatku vo výške 36,10 eura (18,05 eura za dieťa) za obdobie od apríla 2012 do decembra 2014.
Vnútroštátny súd zastáva názor, že vyriešenie sporu, ktorý prejednáva, závisí od výkladu rozhodnutia č. H3. Vyjadruje pochybnosti, pokiaľ ide o uplatniteľnosť bodu 3 písm. b) tohto rozhodnutia, keďže podľa jeho znenia ide o prepočítanie sumy dotknutou inštitúciou členského štátu na menu iného členského štátu, ak táto inštitúcia musí zohľadniť sumu na základe vnútroštátnej právnej úpravy, zatiaľ čo v prejednávanej veci musí poisťovňa pre rodinné prídavky prepočítať na eurá sumu vo švajčiarskych frankoch, teda urobiť prepočet na menu svojho členského štátu na základe práva Únie, teda nariadenia č. 883/2004. Podľa vnútroštátneho súdu sa táto neistota týka aj bodu 4 rozhodnutia č. H3.
Pokiaľ by bolo treba uplatniť – ak nie je v rozhodnutí č. H3 stanovené inak – ustanovenia bodu 2 tohto rozhodnutia, vnútroštátny súd sa v súvislosti so slovným spojením „keď inštitúcia uskutočnila operáciu“, ktoré je v ňom uvedené, pýta, na ktorý štát a ktorú transakciu sa odkazuje.
Napokon sa vnútroštátny súd pýta na prípadné uplatnenie bodu 5 rozhodnutia č. H3, ktorý podľa jeho názoru tiež vyvoláva výkladové problémy.
Za týchto okolností Finanzgericht Baden‑Württemberg (Finančný súd spolkovej krajiny Bádensko‑Württembersko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Ktoré ustanovenie rozhodnutia č. H3… sa má uplatniť pri menovom prepočte rodinných dávok na nezaopatrené deti v podobe prídavkov na deti, resp. príspevkov na nezaopatrené deti za takých okolností, ako sú tie, o aké ide v spore vo veci samej?
2.
Ako konkrétne sa má vykladať predpis, ktorý sa má uplatniť pri výpočte výšky rozdielových doplatkov prídavkov na nezaopatrené deti závislej od menového kurzu?
a)
Ak sa má uplatniť bod 2 rozhodnutia č. H3: Ktorý deň je v zmysle tohto ustanovenia ‚dňom, keď inštitúcia uskutočnila operáciu‘?
b)
Ak sa má uplatniť bod 3 písm. b (prípadne v spojení s bodom 4) rozhodnutia č. H3: Ktorý mesiac je v zmysle tohto ustanovenia mesiacom ‚keď sa ustanovenie musí uplatniť‘?
c)
Ak sa má uplatniť bod 5 rozhodnutia č. H3: Je blanketové ustanovenie v prospech vnútroštátneho práva zlučiteľné so splnomocnením upraveným v článku 90 nariadenia (ES) č. 987/2009? Ak áno: Vyžaduje ‚iná právna úprava‘ vnútroštátneho práva právnu úpravu formálnym zákonom alebo stačí administratívny pokyn vnútroštátneho správneho orgánu?
3.
Existujú pri menovom prepočte v súvislosti so švajčiarskymi prídavkami na deti, ktorý je vykonávaný nemeckou poisťovňou pre rodinné prídavky, nejaké osobitosti?
a)
Je pri uplatnení rozhodnutia č. H3 vo vzťahu k Švajčiarsku relevantné, že nemecké vnútroštátne právo v § 65 ods. 1 prvej vete bode 2 [EStG] samo osebe stanovuje vylúčenie dávky?
b)
Je pre menový prepočet podľa rozhodnutia č. H3 relevantné, kedy švajčiarska inštitúcia priznala alebo vyplatila rodinné prídavky?
c)
Je pre menový prepočet podľa rozhodnutia č. H3 relevantné, kedy nemecká inštitúcia zamietla alebo schválila rozdielové doplatky prídavkov na deti?“
O prejudiciálnych otázkach
O tretej otázke
Vzhľadom na to, že tretia otázka sa týka prípadného vplyvu menového prepočtu dávok vyplácaných vo švajčiarskych frankoch švajčiarskou inštitúciou na menu členského štátu na uplatnenie a výklad ustanovení práva Únie uvedených v prvých dvoch otázkach, treba na ňu odpovedať v prvom rade.
Touto otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či pokiaľ ide o menový prepočet dávky na nezaopatrené dieťa na účely stanovenia prípadnej výšky rozdielového doplatku podľa článku 68 ods. 2 nariadenia č. 883/2004, sú uplatnenie a výklad článku 90 nariadenia č. 987/2009, ako aj rozhodnutie č. H3 ovplyvnené skutočnosťou, že túto dávku vypláca švajčiarska inštitúcia vo švajčiarskych frankoch.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa článku 8 dohody o voľnom pohybe osôb zmluvné strany prijmú opatrenia v súlade s prílohou II dohody o voľnom pohybe osôb týkajúce sa koordinácie systémov sociálneho zabezpečenia najmä s cieľom stanoviť uplatniteľné právne predpisy a vyplácať dávky osobám, ktoré majú bydlisko na území zmluvných strán. Táto príloha II oddiel A pritom stanovuje, že medzi zmluvnými stranami sa uplatnia nariadenia č. 883/2004 a 987/2009. Vzhľadom na to, že podľa článku 1 ods. 2 uvedenej prílohy II „‚členský štát/členské štáty‘ obsiahnutý/é v právnych aktoch uvedených v oddiele A tejto prílohy znamená okrem štátov, na ktoré sa vzťahujú príslušné právne akty Európskej únie, aj Švajčiarsko“, ustanovenia týchto nariadení sa vzťahujú aj na Švajčiarsku konfederáciu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. marca 2019, Dreyer,
C‑372/18
,
EU:C:2019:206
, bod
a citovanú judikatúru). To isté platí pre ustanovenia rozhodnutia č. H3, keďže príloha II oddiel B dohody o voľnom pohybe osôb stanovuje, že zmluvné strany zohľadnia toto rozhodnutie.
Za týchto podmienok situácia GP, ktorá má bydlisko v Nemecku a pracuje vo Švajčiarsku, ako aj jej manžela, ktorý poberá rodinné dávky poskytované švajčiarskou inštitúciou, patrí do pôsobnosti nariadení č. 883/2004 a 987/2009, ako aj rozhodnutia č. H3 (pozri analogicky rozsudok zo 14. marca 2019, Dreyer,
C‑372/18
,
EU:C:2019:206
, bod
).
Z toho vyplýva, že na základe týchto právnych aktov Únie treba s týmito dávkami, ako aj s menovým prepočtom ich výšky zaobchádzať rovnako ako s dávkami, ktoré poskytuje členský štát Únie. Konkrétne, pokiaľ ide o tretiu otázku písm. a) vnútroštátneho súdu týkajúcu sa relevantnosti vylúčenia prídavkov na nezaopatrené dieťa v Nemecku podľa § 65 ods. 1 prvej vety bodu 2 EStG v prípade porovnateľnej dávky priznanej v zahraničí, v danom prípade vo Švajčiarsku, nemožno uplatniť pravidlo na zamedzenie súbehu podľa vnútroštátneho práva členského štátu, ak by sa konštatovalo, že toto uplatnenie je v rozpore s právom Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. júna 2012, Hudzinski a Wawrzyniak,
C‑611/10 a C‑612/10
,
EU:C:2012:339
, bod
).
Treba dodať, že odlišné uplatnenie nariadení č. 883/2004 a 987/2009, ako aj rozhodnutia č. H3 v situácii, o akú ide v spore vo veci samej, by bolo v rozpore s cieľom rovnosti zaobchádzania, ktorý má koordinácia systémov sociálneho zabezpečenia podľa článku 8 dohody o voľnom pohybe osôb zabezpečiť.
V dôsledku toho treba na tretiu otázku odpovedať tak, že pokiaľ ide o menový prepočet dávky na nezaopatrené dieťa na účely určenia prípadnej výšky rozdielového doplatku podľa článku 68 ods. 2 nariadenia č. 883/2004, nie sú uplatnenie a výklad článku 90 nariadenia č. 987/2009, ako aj rozhodnutia č. H3 ovplyvnené skutočnosťou, že túto dávku vypláca švajčiarska inštitúcia vo švajčiarskych frankoch.
O prvej otázke
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, ktoré ustanovenie rozhodnutia č. H3 sa uplatňuje pri menovom prepočte dávok na nezaopatrené dieťa, a to s cieľom určiť prípadnú výšku rozdielového doplatku podľa článku 68 ods. 2 nariadenia č. 883/2004.
S cieľom odpovedať na túto otázku treba v prvom rade pripomenúť, že rozhodnutie č. H3 je vykonávacím aktom nariadení č. 883/2004 a 987/2009. Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora vykonávací akt sa musí, pokiaľ je to možné, vykladať v súlade s ustanoveniami základného aktu (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 14. mája 2009, Internationaal Verhuis‑ en Transportbedrijf Jan de Lely,
C‑161/08
,
EU:C:2009:308
, bod
, a z 19. júla 2012, Pie Optiek,
C‑376/11
,
EU:C:2012:502
, bod
).
V druhom rade, aj keď odôvodnenie 1 rozhodnutia č. H3 uvádza článok 68 ods. 2 nariadenia č. 883/2004 ako ustanovenie, ktoré odkazuje na „situácie, v ktorých treba určiť výmenný kurz na účely platby, výpočtu alebo nového výpočtu dávky alebo príspevku“, ani bod 2 tohto rozhodnutia, ani jeho body 3 až 5, ktoré spresňujú výmenné kurzy, z ktorých treba vychádzať v určitých osobitných situáciách týkajúcich sa dávok, výslovne neuvádzajú, na ktoré ustanovenia nariadení č. 883/2004 a 987/2009 sa uplatnia.
Za týchto podmienok sa ustanovenie rozhodnutia č. H3, ktoré sa uplatňuje za predpokladu uvedeného v prvej otázke, musí určiť s prihliadnutím na povahu a cieľ dotknutej dávky.
V tejto súvislosti sa dávka, o akú ide vo veci samej, pozostávajúca z rozdielového doplatku prípadne poskytnutého z dôvodu mesačných rodinných dávok zakladá na článku 68 nariadenia č. 883/2004. V súlade s odsekom 1 písm. a) tohto článku platí, že ak sa počas rovnakého obdobia a pre tých istých rodinných príslušníkov dávky poskytujú podľa právnych predpisov viac ako jedného členského štátu z rôznych dôvodov, majú nároky vznikajúce na základe činnosti ako zamestnanec alebo samostatne zárobkovo činná osoba prednosť pred nárokmi, ktoré vznikajú na základe bydliska. Odsek 2 tohto článku stanovuje, že v prípade súbehu nárokov sa rodinné dávky poskytujú v súlade s právnymi predpismi určenými za prednostné právne predpisy, pričom nároky na rodinné dávky na základe iných právnych predpisov sa pozastavia až do výšky poskytovanej podľa prvých uvedených právnych predpisov a rozdielový doplatok sa v prípade potreby poskytne vo výške, ktorá prevyšuje túto čiastku.
Súdny dvor rozhodol, že cieľom takéhoto pravidla na zamedzenie súbehu je zabezpečiť príjemcovi dávok vyplácaných viacerými členskými štátmi celkovú výšku dávok, ktorá je rovnaká ako najpriaznivejšia výška dávky, ktorá mu je dlžná na základe právnych predpisov jedného z týchto štátov (rozsudok z 30. apríla 2014, Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
, bod
a citovaná judikatúra).
Aby sa zabezpečilo vyplatenie celkovej sumy, ktorá je rovnaká ako najpriaznivejšia výška dávky, pokiaľ ide o porovnanie súm vyjadrených v rôznych menách, treba použiť referenčný výmenný kurz, ktorý Európska centrálna banka zverejňuje v deň, ktorý je pokiaľ možno najbližší ku dňu vyplatenia dávok. Pokiaľ ide o dávky vyplácané v pravidelných intervaloch, v prejednávanej veci mesačne počas dlhej doby, to znamená použitie iného výmenného kurzu pre každú platbu.
Uplatnenie jednotného výmenného kurzu pre takéto obdobie, aj keď kurzy môžu počas tohto obdobia výrazne kolísať, by totiž mohlo pripraviť príjemcu dávok o časť najpriaznivejšej výšky dávky alebo by sa mu mohla priznať čiastka, ktorá ju prekračuje.
Hoci – ako uvádza nemecká vláda vo svojich písomných pripomienkach – potreba vykonať výpočet na základe nového výmenného kurzu pri každom termíne vyplatenia predstavuje dodatočnú administratívnu záťaž pre príslušné inštitúcie sociálneho zabezpečenia, rešpektovanie znenia jasného textu, ako aj cieľa, na ktorom spočíva, nemôže ustúpiť inej metóde výpočtu len preto, že je pohodlnejšia (pozri analogicky rozsudok z 30. apríla 2014, Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
, bod
).
Pokiaľ ide o ustanovenia rozhodnutia č. H3, ktoré sú prípadne uplatniteľné na účely sporu vo veci samej, bod 2 tohto rozhodnutia stanovuje, že ak nie je v tomto rozhodnutí stanovené inak, výmenným kurzom, ktorý sa má použiť, je výmenný kurz, ktorý sa uverejní v deň, keď inštitúcia vykoná dotknutú transakciu.
Treba konštatovať, že uplatnenie tohto pravidla na dávku, o akú ide vo veci samej, môže viesť k použitiu nového výmenného kurzu pre každú platbu predmetných rodinných prídavkov a prípadne aj rozdielového doplatku, čo je, ako to vyplýva z bodov 34 až 36 tohto rozsudku, v súlade s cieľom vyplácania rozdielového doplatku podľa článku 68 ods. 2 nariadenia č. 883/2004, ktorý spočíva v zabezpečení zaplatenia celkovej čiastky, ktorá je rovnaká ako výška najpriaznivejšej dávky.
Treba však uviesť, že z jeho znenia vyplýva, že bod 2 rozhodnutia č. H3 má záchytnú povahu v tom zmysle, že pokiaľ toto rozhodnutie nestanovuje inak, treba ho uplatniť na určenie výmenného kurzu, ktorý sa má použiť vzhľadom na ustanovenia nariadení č. 883/2004 a 987/2009 uvedené v tomto rozhodnutí. V dôsledku toho treba preskúmať, či sa body 3 až 5 rozhodnutia č. H3, na ktoré odkazuje vnútroštátny súd, uplatňujú na situáciu, o akú ide v spore vo veci samej.
V tejto súvislosti treba v prvom rade konštatovať, že samotné znenie bodu 3 rozhodnutia č. H3 vylučuje uplatnenie tohto ustanovenia v takejto situácii. Toto ustanovenie sa totiž má uplatniť v prípadoch, keď inštitúcia členského štátu „musí prepočítať sumu na peňažnú menu iného členského štátu“. Spor vo veci samej sa však týka opačnej situácie, a to prepočítania sumy vyjadrenej v mene iného štátu inštitúciou sociálneho zabezpečenia členského štátu do svojej meny.
V uvedenom bode 3 písm. a) a b) sa uvádza, že sa zohľadnia čiastky „podľa vnútroštátnych právnych predpisov“, zatiaľ čo v situácii, o akú ide v spore vo veci samej, povinnosť zohľadniť výšku dávok vyplácaných vo Švajčiarsku na účely výpočtu rozdielového doplatku prípadne splatného v Nemecku vyplýva z uplatnenia článku 68 ods. 2 nariadenia č. 883/2004 a dohody o voľnom pohybe osôb.
Ďalej bod 4 rozhodnutia č. H3 nemožno uplatniť, keďže sa tiež týka situácií, v ktorých musí inštitúcia členského štátu previesť čiastku na menu iného štátu. Okrem toho z jeho znenia, najmä zo slovného spojenia „[bod] 3 sa uplatňuje primerane, ak inštitúcia členského štátu musí pri novom výpočte dávky prepočítať sumu“, vyplýva, že predstavuje osobitné uplatnenie bodu 3 tohto rozhodnutia.
A napokon bod 5 rozhodnutia č. H3 sa uplatňuje na účely opätovného výpočtu pravidelne indexovaných dávok podľa vnútroštátnych právnych predpisov, ak čiastky vyjadrené v inej mene majú vplyv na túto dávku. Znenie tohto ustanovenia v zásade nebráni jeho uplatneniu na účely určenia prípadne splatného rozdielového doplatku, pokiaľ sú rodinné dávky členského štátu, ktoré sú pozastavené až do výšky stanovenej právnou úpravou určenou za prednostnú podľa článku 68 ods. 2 nariadenia č. 883/2004, pravidelne indexované.
Vnútroštátny súd však uvádza, že v priebehu rokov 2010 až 2014 sa prídavky na nezaopatrené dieťa v Nemecku vo výške 184 eur na každé z prvých dvoch detí nezmenili a od roku 2015 sa zvýšili raz ročne. Z toho vyplýva, že k zvýšeniu tejto dávky nedošlo v priebehu obdobia, za ktoré sa v prejednávanej veci požaduje rozdielový doplatok, a to od apríla 2012 do decembra 2014.
Za týchto okolností nemožno konštatovať, že táto dávka sa v zmysle bodu 5 rozhodnutia č. H3 pravidelne indexovala. Pripustenie uplatniteľnosti tohto ustanovenia by totiž viedlo k použitiu výmenného kurzu, ktorý bol uverejnený v deň príliš vzdialený od väčšiny mesačných rodinných prídavkov dotknutých vo veci samej, čo by bolo v rozpore s cieľom článku 68 ods. 2 nariadenia č. 883/2004 uvedeným v bode 34 tohto rozsudku.
Vzhľadom na to, že žiadny z bodov 3 až 5 rozhodnutia č. H3 nemožno použiť na situáciu, o akú ide vo veci samej, treba použiť bod 2 ako to vyplýva z bodu 40 tohto rozsudku.
V dôsledku toho treba na prvú otázku odpovedať tak, že rozhodnutie č. H3 sa má vykladať v tom zmysle, že pri menovom prepočte dávok na nezaopatrené dieťa, a to s cieľom určiť prípadnú výšku rozdielového doplatku podľa článku 68 ods. 2 nariadenia č. 883/2004, treba uplatniť bod 2 rozhodnutia č. H3.
O druhej otázke
Svojou druhou otázkou písm. a) položenou za predpokladu, že by sa rozhodlo, že bod 2 rozhodnutia č. H3 sa uplatní na situáciu, o akú ide v spore vo veci samej, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, aký je rozsah slovného spojenia „deň, keď inštitúcia uskutočnila operáciu“ v zmysle tohto ustanovenia.
Treba konštatovať, že za okolností, o aké ide v spore vo veci samej, tento pojem označuje deň, keď príslušná inštitúcia štátu zamestnania, ktorý je prednostne zodpovedný za vyplácanie predmetných rodinných dávok, uskutoční túto platbu. Táto platba sa totiž uskutoční v každom prípade, zatiaľ čo vyplatenie dávok stanovených štátom bydliska vo forme rozdielového doplatku sa uskutoční iba za presných podmienok, a je teda podmienené a neisté. Dotknutá osoba pritom môže nadobudnúť tento doplatok v štáte bydliska, pokiaľ je prepočítaná výška dávky nižšia, než je suma tej istej splatnej dávky patriacej podľa právnych predpisov štátu bydliska, až po vyplatení tejto dávky štátom zamestnania a po prepočítaní jej výšky na menu štátu bydliska (pozri analogicky rozsudok z 30. apríla 2014, Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
, body
až
).
Tento výklad je navyše v súlade s cieľom pravidla na zamedzenie súbehu stanoveného v článku 68 ods. 2 nariadenia č. 883/2004, ako je uvedené v bode 34 tohto rozsudku.
Na druhú otázku písm. a) preto treba odpovedať tak, že bod 2 rozhodnutia č. H3 sa má vykladať v tom zmysle, že v situácii, o akú ide v spore vo veci samej, slovné spojenie „deň, keď inštitúcia uskutočnila operáciu“ v zmysle tohto ustanovenia označuje deň, keď príslušná inštitúcia štátu zamestnania uskutočňuje platbu predmetných rodinných dávok.
Vzhľadom na odpoveď na prvú otázku nie je potrebné preskúmať druhú otázku písm. b) a c).
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:

1.
Pokiaľ ide o menový prepočet dávok na nezaopatrené dieťa na účely určenia prípadnej výšky rozdielového doplatku podľa článku 68 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 z 29. apríla 2004 o koordinácii systémov sociálneho zabezpečenia zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 988/2009 zo 16. septembra 2009, nie sú uplatnenie a výklad článku 90 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 zo 16. septembra 2009, ktorým sa stanovuje postup vykonávania nariadenia č. 883/2004, ako aj rozhodnutia č. H3 správnej komisie pre koordináciu systémov sociálneho zabezpečenia z 15. októbra 2009 o dátume, ktorý sa má vziať do úvahy pri určovaní prepočítacích kurzov uvedených v článku 90 nariadenia č. 987/2009, ovplyvnené skutočnosťou, že tieto dávky vypláca švajčiarska inštitúcia vo švajčiarskych frankoch.

2.
Rozhodnutie č. H3 z 15. októbra 2009 sa má vykladať v tom zmysle, že pri menovom prepočte dávok na nezaopatrené dieťa, a to s cieľom určiť prípadnú výšku rozdielového doplatku podľa článku 68 ods. 2 nariadenia č. 883/2004 zmeneného nariadením č. 988/2009, treba uplatniť bod 2 rozhodnutia č. H3.

3.
Bod 2 rozhodnutia č. H3 z 15. októbra 2009 sa má vykladať v tom zmysle, že v situácii, o akú ide v spore vo veci samej, slovné spojenie „deň, keď inštitúcia uskutočnila operáciu“ v zmysle tohto ustanovenia označuje deň, keď príslušná inštitúcia štátu zamestnania uskutočňuje platbu predmetných rodinných dávok.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.