CELEX: 62015TJ0153
Skupna zunanja in varnostna politika
Omejevalni ukrepi, sprejeti proti Siriji
Zamrznitev sredstev
Razglasitev ničnosti predhodnih aktov s sodbo Splošnega sodišča
Novi akti, ki vključujejo ime tožeče stranke na seznamih
Ničnostna tožba
Člen 76(d) Poslovnika
Vsebina tožbe
Dopustnost
Obveznost obrazložitve
Dokazno breme
Lastninska pravica
Svoboda gospodarske pobude

Dejansko stanje
Mohamad Hamcho, poslovnež s sirskim državljanstvom, je predsednik sirske družbe Hamcho International (v nadaljevanju: skupaj: tožeči stranki), specializirane za področja telekomunikacij, turizma, dajanja v najem vozil in zastopanja tujih, predvsem evropskih družb.
Svet Evropske unije je ostro obsodil nasilno zatiranje miroljubnih demonstracij, do katerega je prišlo v različnih krajih po celotni Siriji, in sirske organe pozval, naj se vzdržijo uporabe sile, ter je v zvezi s tem 9. maja 2011 sprejel Sklep 2011/273/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (
UL 2011, L 121, str. 11
). Glede na resnost položaja je Svet uvedel embargo na orožje, prepoved izvoza opreme za notranjo represijo, omejitve glede sprejemanja določenih oseb in subjektov, odgovornih za nasilno zatiranje civilnega prebivalstva v Siriji, v Unijo ter zamrznitev sredstev in gospodarskih virov tem osebam in subjektom.
Imena oseb, odgovornih za nasilno zatiranje civilnega prebivalstva v Siriji, ter imena fizičnih in pravnih oseb in subjektov, ki so z njimi povezani, so navedena v Prilogi k Sklepu 2011/273. Svet lahko v skladu s členom 5(1) tega sklepa na predlog države članice ali visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko navedeno prilogo spremeni. Imeni tožečih strank v njej nista bili navedeni.
Ker nekateri omejevalni ukrepi proti Sirski arabski republiki spadajo na področje uporabe PDEU, je Svet sprejel Uredbo (EU) št. 442/2011 z dne 9. maja 2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (
UL 2011, L 121, str. 1
). Ta uredba je v bistvenem enaka kot Sklep 2011/273, vendar so v njej predvidene možnosti za sprostitev zamrznjenih sredstev. Seznam oseb, subjektov in organov, bodisi spoznanih za odgovorne za zadevno zatiranje bodisi povezanih s temi odgovornimi, iz Priloge II k tej uredbi je enak seznamu iz Priloge k Sklepu 2011/273. Imeni tožečih strank v njej torej nista bili navedeni. Na podlagi člena 14(1) in (4) Uredbe št. 442/2011 Svet, kadar odloči, da se bodo za fizično ali pravno osebo, subjekt ali organ uporabljali zadevni omejevalni ukrepi, ustrezno spremeni Prilogo II in v rednih časovnih presledkih, najmanj pa vsakih 12 mesecev pregleda seznam iz te priloge.
1.
Predhodni postopek v zvezi s tožečima strankama
Svet je z Izvedbenim sklepom 2011/302/SZVP z dne 23. maja 2011 o izvajanju Sklepa 2011/273 (
UL 2011, L 136, str. 91
) spremenil Sklep 2011/273, zlasti z namenom, da bi se zadevni omejevalni ukrepi uporabili za druge osebe in subjekte. Ime M. Hamcha je bilo vpisano na seznam iz Priloge k temu zadnjenavedenemu sklepu, in sicer v 19. vrstico razpredelnice, ki sestavlja to prilogo. V tej vrstici je bilo več navedb, med drugim v zvezi z datumom vpisa njegovega imena na zadevni seznam, do katerega je v obravnavani zadevi prišlo 23. maja 2011, datumom njegovega rojstva in številko njegovega potnega lista, navedeni pa so bili tudi ti razlogi:
„Svak Maherja Al-Assada; poslovnež in lokalni zastopnik več tujih družb; financira režim in tako omogoča zatrtje protestnikov.“
Istega dne je Svet na podlagi člena 215(2) PDEU in Sklepa 2011/273 sprejel Izvedbeno uredbo (EU) št. 504/2011 o izvajanju Uredbe št. 442/2011 (
UL 2011, L 136, str. 45
, in popravek v
UL 2011, L 164, str. 17
). Ime M. Hamcha je bilo na seznam iz Priloge II k tej zadnjenavedeni uredbi dodano z enakimi navedbami in razlogi, kot so navedeni v Prilogi k Izvedbenemu sklepu 2011/302.
Svet je z Izvedbenim sklepom 2011/367/SZVP z dne 23. junija 2011 o izvajanju Sklepa 2011/273 (
UL 2011, L 164, str. 14
) zadevne omejevalne ukrepe uporabil za druge osebe in subjekte, katerih imena so bila dodana na seznam iz Priloge k temu zadnjenavedenemu sklepu. Ime družbe Hamcho International je bilo na ta seznam vpisano v 3. vrstico razpredelnice B v tej prilogi, v kateri je bilo več navedb, med drugim v zvezi z datumom vpisa njenega imena na zadevni seznam, do katerega je v obravnavani zadevi prišlo 23. junija 2011, in v zvezi z njenim naslovom, navedeni pa so bili tudi ti razlogi:
„Pod nadzorom Mohammada Hamcha ali Hamsha; zagotavlja financiranje režima.“
Svet je istega dne sprejel Izvedbeno uredbo (EU) št. 611/2011 o izvajanju Uredbe št. 442/2011 (
UL 2011, L 164, str. 1
). Ime družbe Hamcho International je bilo na seznam iz Priloge II k tej zadnjenavedeni uredbi vpisano z enakimi navedbami in razlogi, kot so navedeni v Prilogi k Izvedbenemu sklepu 2011/367.
Svet je s Sklepom 2011/782/SZVP z dne 1. decembra 2011 o omejevalnih ukrepih proti Siriji in razveljavitvi Sklepa 2011/273 (
UL 2011, L 319, str. 56
) ugotovil, da je zaradi resnosti razmer v Siriji potrebna uvedba dodatnih omejevalnih ukrepov. Zaradi jasnosti so bili ukrepi, uvedeni s Sklepom 2011/273, in dodatni ukrepi združeni v en sam pravni instrument. V tem sklepu je pojasnjeno, da se navedeni omejevalni ukrepi uporabljajo tudi za „oseb[e], ki izkoriščajo ali podpirajo režim“. Imeni tožečih strank sta bili navedeni na seznamu iz Priloge I k Sklepu 2011/782, in sicer ime M. Hamcha v 19. vrstici razpredelnice A in ime družbe Hamcho International v 3. vrstici razpredelnice B, z enakimi podatki in razlogi kot v Prilogi k Sklepu 2011/273, kakor se izvaja z izvedbenima sklepoma 2011/302 in 2011/367.
Uredba št. 442/2011 je bila nadomeščena z Uredbo Sveta (EU) št. 36/2012 z dne 18. januarja 2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji in razveljavitvi Uredbe št. 442/2011 (
UL 2012, L 16, str. 1
). Imeni tožečih strank sta bili na seznam iz Priloge II k Uredbi št. 36/2012 vpisani z enakimi podatki in razlogi, kot so navedeni v Prilogi II k Uredbi št. 442/2011, kakor se izvaja z izvedbenima uredbama št. 504/2011 in št. 611/2011.
Tožeči stranki sta 30. januarja 2012 pri Splošnem sodišču vložili tožbo za razglasitev ničnosti Sklepa 2011/273, Sklepa 2011/782, Uredbe št. 442/2011 in Uredbe št. 36/2012, kakor so se izvajali ali bili spremenjeni do datuma vložitve tožbe, v delih, v katerih ju ti akti zadevajo. Ta tožba je bila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vpisana z opravilno številko T‑43/12.
Z Izvedbenim sklepom Sveta 2012/172/SZVP z dne 23. marca 2012 o izvajanju Sklepa 2011/782 (
UL 2012, L 87, str. 103
) in z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 266/2012 z dne 23. marca 2012 o izvajanju člena 32(1) Uredbe št. 36/2012 (
UL 2012, L 87, str. 45
) so bili razlogi v zvezi z M. Hamchom iz Priloge II k Sklepu 2011/782 in Uredbi št. 36/2012 nadomeščeni s temi razlogi:
„Sirski poslovnež in lokalni zastopnik več tujih družb; poslovni partner Maherja Al Assada, upravlja del njegovega finančnega in gospodarskega premoženja in s tem financira režim.“
S Sklepom Sveta 2012/739/SZVP z dne 29. novembra 2012 o omejevalnih ukrepih proti Siriji in razveljavitvi Sklepa 2011/782/SZVP (
UL 2012, L 330, str. 21
) so bili zadevni omejevalni ukrepi združeni v en sam pravni instrument. Imeni tožečih strank sta bili vpisani na seznam iz Priloge I k Sklepu 2012/739, in sicer ime M. Hamcha v 18. vrstici razpredelnice A in ime družbe Hamcho International v 3. vrstici razpredelnice B, z enakimi podatki in razlogi, kot so navedeni v Sklepu 2011/782, kakor se izvaja z Izvedbenim sklepom 2012/172.
Svet je 31. maja 2013 sprejel Sklep 2013/255/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (
UL 2013, L 147, str. 14
). Imeni tožečih strank sta bili vpisani na seznam iz Priloge I k temu sklepu, in sicer ime M. Hamcha v 18. vrstici razpredelnice A in ime družbe Hamcho International v 3. vrstici razpredelnice B, z enakimi podatki in razlogi, kot so navedeni v Sklepu 2012/739.
Tožeči stranki sta z vlogami za prilagoditev predlogov, ki so bile v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložene 22. junija 2012, 7. januarja in 24. junija 2013, zahtevali tudi razglasitev ničnosti zlasti Izvedbenega sklepa 2012/172, Izvedbene uredbe št. 266/2012, Sklepa 2012/739, Izvedbenega sklepa Sveta 2013/185/SZVP z dne 22. aprila 2013 o izvajanju Sklepa 2012/739 (
UL 2013, L 111, str. 77
), Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 363/2013 z dne 22. aprila 2013 o izvajanju Uredbe št. 36/2012 (
UL 2013, L 111, str. 1
) in Sklepa 2013/255.
Splošno sodišče je s sodbo z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International/Svet (
T‑43/12
, neobjavljena, v nadaljevanju: sodba Hamcho in Hamcho International I,
EU:T:2014:946
), delno ugodilo ničnostni tožbi, ki sta jo vložili tožeči stranki, in razglasilo ničnost Uredbe št. 36/2012, Izvedbene uredbe št. 266/2012, Izvedbene uredbe št. 363/2013 in Sklepa 2013/255 v delih, v katerih se ti akti nanašajo na tožeči stranki, z učinkom od 23. januarja 2015.
Svet ni vložil pritožbe zoper sodbo Hamcho in Hamcho International I.
2.
Postopek ponovnega vpisa imen tožečih strank na sporna seznama
Svet je z dopisom z dne 19. decembra 2014 odvetnikom tožečih strank sporočil svojo namero, da bo njuni imeni ponovno vpisal na seznama oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, iz Priloge I k Sklepu 2013/255 in Priloge I k Uredbi št. 36/2012 (v nadaljevanju: sporna seznama). Navedel je razloge, na katere se je nameraval sklicevati v podporo temu ponovnemu vpisu, predložil pa je tudi kopijo dokumentov in informacije (z referenčnima oznakama RELEX MD 342/14 in RELEX MD 343/14), na katere se je nameraval opreti za podkrepitev predloga za ponovni vpis. Svet je za tožeči stranki določil rok za predložitev morebitnih stališč.
Odvetniki tožečih strank so z dopisom z dne 15. januarja 2015 od Sveta zahtevali, naj njunih imen ne vpiše ponovno na sporna seznama, izpodbijali pa so tudi vse informacije in dokumente, ki po mnenju Sveta podpirajo ta novi vpis.
Svet je 26. januarja 2015 sprejel Izvedbeni sklep (SZVP) 2015/117 o izvajanju Sklepa 2013/255 (
UL 2015, L 20, str. 85
). Istega dne je sprejel Izvedbeno uredbo (EU) št. 2015/108 o izvajanju Uredbe št. 36/2012 (
UL 2015, L 20, str. 2
). S tema aktoma sta bili imeni tožečih strank ponovno vpisani na sporna seznama.
Natančneje, ime M. Hamcha je bilo ponovno vpisano v 18. vrstico razpredelnice, ki sestavlja zadevna seznama, pod naslovom „A. Osebe“, pri čemer ta ponovni vpis temelji na teh razlogih:
„Pomemben sirski poslovnež, lastnik družbe Hamcho International, ki je blizu ključnim predstavnikom sirskega režima, vključno s predsednikom Bašarjem al Asadom in Maherjem al Asadom. Od marca 2014 je na položaju predsednika, odgovornega za Kitajsko, pri sirskem dvostranskem poslovnem svetu, na katerega ga je imenoval minister za gospodarstvo Khodr Orfali. Mohammed Hamcho podpira sirski režim in ima koristi od njega ter je povezan z osebami, ki podpirajo sirski režim in imajo koristi od njega.“
Ime družbe Hamcho International je bilo ponovno vpisano v 3. vrstico razpredelnice, ki sestavlja zadevna seznama, pod naslovom „B. Subjekti“, pri čemer ta ponovni vpis temelji na teh razlogih:
„Hamcho International je velik sirski holding, ki je v lasti Mohammeda Hamcha. Hamcho International podpira sirski režim in ima koristi od njega ter je povezan z osebo, ki podpira sirski režim in ima koristi od njega.“
Svet je z dopisom z dne 27. januarja 2015, ki je bil naslovljen na tožeči stranki in na odvetnike tožečih strank, odgovoril na njihov dopis z dne 15. januarja 2015 ter jim predložil kopijo Izvedbenega sklepa 2015/117 in Izvedbene uredbe 2015/108 (v nadaljevanju: izpodbijana akta) ter nove informacije za podkrepitev teh aktov (pod referenčno oznako RELEX MD 66/15).
Postopek in predlogi strank
Tožeči stranki sta 27. marca 2015 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložili to tožbo za razglasitev ničnosti izpodbijanih aktov.
Tožeči stranki sta z ločenim aktom v sodnem tajništvu Splošnega sodišča 27. marca 2015 vložili prošnjo za prednostno obravnavanje v skladu s členom 76a(2) Poslovnika Splošnega sodišča z dne 2. maja 1991.
Tožeči stranki sta z ločenim aktom 15. maja 2015 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložili predlog za sprejetje začasne odredbe za odložitev izvršitve izpodbijanih aktov v delih, v katerih se nanašajo nanju, dokler Splošno sodišče ne bi razsodilo v sporu iz postopka v glavni stvari.
Predsednik Splošnega sodišča je s sklepom z dne 20. maja 2015, Hamcho in Hamcho International/Svet (
T‑153/15 R
, neobjavljen,
EU:T:2015:298
), ta predlog zavrgel kot nedopusten.
Splošno sodišče z odločbo z dne 3. junija 2015 ni ugodilo prošnji za prednostno obravnavanje.
Splošno sodišče (sedmi senat) je na podlagi člena 106(3) Poslovnika odločilo, da bo odločilo brez ustnega dela postopka.
Tožeči stranki Splošnemu sodišču predlagata, naj:
—
naloži „predložitev spisa iz postopka T‑43/12“;
—
ohrani njuno pravico, da podata repliko in v tem primeru tudi predložita nove dokaze in predlagata zaslišanje prič;
—
izpodbijana akta razglasi za nična;
—
Svetu naloži plačilo stroškov.
Svet Splošnemu sodišču predlaga, naj:
—
tožbo zavrne;
—
tožečima strankama naloži plačilo stroškov.
Pravo
1.
Prvi tožbeni predlog
Tožeči stranki s prvim tožbenim predlogom Splošnemu sodišču predlagata „predložitev spisa iz postopka T‑43/12“. V bistvu želita, da Splošno sodišče odredi, naj se spis v zvezi z zadevo, v kateri je bila izdana sodba z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
), vloži v spis obravnavane zadeve.
V zvezi s tem je treba na eni strani spomniti, da ima vsaka zadeva, predložena Splošnemu sodišču, svoj spis, ki vsebuje med drugim listine in vloge strank v zvezi s to zadevo, in da je zato vsak od teh spisov povsem samostojen. Ta zadnja točka je ponazorjena s Praktičnimi določbami za izvajanje Poslovnika (
UL 2015, L 152, str. 1
), v skladu s katerimi „[s] procesnim aktom in njegovimi prilogami, ki so bili predloženi v eni od zadev in so bili vloženi v spis v tej zadevi, ni mogoče dopolniti spisa v kateri od drugih zadev“ (sklep z dne 15. oktobra 2009, Hangzhou Duralamp Electronics/Svet,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
, točka
).
Na drugi strani je treba poudariti, da je ustaljena sodna praksa, da v skladu s pravili o obravnavi zadev pred Splošnim sodiščem stranke uživajo varstvo pred neustrezno uporabo listin iz spisa in da imajo zato stranke v določeni zadevi pravico uporabiti procesne akte drugih strank, do katerih jim je bil odobren dostop, le za obrambo svojih interesov v okviru navedene zadeve (glej sklep z dne 15. oktobra 2009, Hangzhou Duralamp Electronics/Svet,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
, točka
in navedena sodna praksa).
Poleg tega je ustaljena sodna praksa tudi to, da smejo stranke v določeni zadevi razkriti svoje vloge tretjim osebam, razen v izjemnih primerih, v katerih bi razkritje dokumenta lahko ogrozilo dobro delovanje sodnega organa. V tem smislu lahko stranka postopka pod enakim pogojem privoli, da vlogo, ki jo je predložila v okviru tega postopka, uporabi druga stranka tega postopka v okviru drugega postopka (glej sklep z dne 15. oktobra 2009, Hangzhou Duralamp Electronics/Svet,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
, točka
in navedena sodna praksa).
Nazadnje, le če bi Splošno sodišče menilo, da bi bila lahko vsebina spisa v zvezi z zadevo, v kateri je bila izdana sodba z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
), koristna za rešitev tega spora, bi lahko z ukrepom procesnega vodstva na podlagi člena 89 Poslovnika odredilo njegovo predložitev (glej v tem smislu sklep z dne 15. oktobra 2009, Hangzhou Duralamp Electronics/Svet,
T‑459/07
,
EU:T:2009:403
, točka
).
Splošno sodišče v obravnavani zadevi ugotavlja, da sta tožeči stranki v različici tožbe, ki je bila v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložena 27. marca 2015, kot priloge k navedenemu dokumentu že priložili glavna pisanja, ki so del spisa v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
), in sicer na eni strani tožbo in repliko tožečih strank (prilogi A.1 in A.3) ter na drugi strani odgovor na tožbo in dupliko Sveta (prilogi A.2 in A.4).
Na podlagi sodne prakse iz točk 34 in 35 zgoraj je sodno tajništvo Splošnega sodišča tožeči stranki z dopisom z dne 9. aprila 2015 vprašalo, ali sta od Sveta pridobili dovoljenje, da kot prilogi A.2 in A.4 k tožbi priložita odgovor na tožbo in dupliko Sveta iz zadeve, v kateri je bila izdana sodba z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
). Ker sta tožeči stranki na to vprašanje odgovorili nikalno, sta bili navedeni prilogi s sklepom predsednika sedmega senata Splošnega sodišča z dne 4. maja 2015 izločeni iz spisa v tej zadevi.
Iz tega izhaja, da je treba predlog, ki sta ga tožeči stranki vložili s prvim tožbenim predlogom, razumeti tako, da se nanaša na vse dokumente iz spisa, ki so povezani z zadevo, v kateri je bila izdana sodba z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
), razen na tožbo in repliko, ki sta že del spisa v obravnavani zadevi.
Čeprav se zadeva, v kateri je bila izdana sodba z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
), in obravnavana zadeva nanašata na vpis imen istih tožečih strank na sezname omejevalnih ukrepov, ki jih je proti Sirski arabski republiki sprejel Svet, pa je treba ugotoviti, da ti zadevi zadevata različne akte ter da so obrazložitev Sveta v enem in drugem primeru ter dokazi, ki so bili predloženi v podkrepitev navedenih vpisov, posebni za vsako od teh zadev. Poleg tega je treba opozoriti, da tožeči stranki nista natančno določili konkretnih elementov spisa, na podlagi katerih bi lahko izvrševali svoje pravice do obrambe. Zato je treba šteti, da s predložitvijo spisa v zvezi z zadevo, v kateri je bila izdana sodba z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
), kakor jo zahtevata tožeči stranki, ne bi bile dodane upoštevne informacije za presojo utemeljenosti izpodbijanih aktov v tej zadevi. Ob upoštevanju sodne prakse iz točke 36 zgoraj torej ni upravičen noben ukrep procesnega vodstva.
Glede na navedeno ni treba odrediti, naj se v spis v obravnavani zadevi vloži spis v zvezi z zadevo, v kateri je bila izdana sodba z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
).
Prvi tožbeni predlog je torej treba zavrniti.
2.
Drugi tožbeni predlog
Tožeči stranki z drugim tožbenim predlogom Splošnemu sodišču predlagata, naj jima „ohrani […] pravico, da podata repliko in v tem primeru tudi predložita nove dokaze in predlagata zaslišanje prič“.
Na prvem mestu, kar zadeva predlog v zvezi z možnostjo predložitve replike v obravnavani zadevi, je treba spomniti, da je Splošno sodišče tožeči stranki v skladu s členom 83 Poslovnika pozvalo, naj repliko vložita do 10. septembra 2015. Nato sta zaprosili za podaljšanje roka za vložitev navedene vloge, ki jima ga je Splošno sodišče odobrilo 26. avgusta 2015. Tožeči stranki sta repliko vložili 9. oktobra 2015. Iz tega izhaja, da je del drugega tožbenega predloga, ki se nanaša na možnost vložitve replike, postal brezpredmeten.
Na drugem mestu, kar zadeva predlog v zvezi z možnostjo predložitve novih listin ob vložitvi replike, je v členu 85(2) in (3) Poslovnika določeno, da tožeča stranka izjemoma lahko predloži dokaze ali poda dokazne predloge po prvi izmenjavi vlog, če upraviči zamudo pri podaji dokaznih predlogov.
V obravnavani zadevi ni mogoče dovoliti predložitve novih listin, ker, prvič, ta izhaja iz zgolj špekulativnega predloga ter zadeva predložitev prihodnjih in hipotetičnih dokazov, ki jih tožeči stranki še nista predložili. Drugič, tožeči stranki v nasprotju z zahtevami iz člena 85(2) in (3) Poslovnika nista obrazložili razlogov, ki bi upravičili pozno vložitev dodatnih listin v tožbo.
Na tretjem mestu, kar zadeva del predloga, ki se nanaša na zaslišanje prič, je treba spomniti, da mora stranka, ki poda predlog, če je ta predlog predložen po prvi izmenjavi vlog, v skladu s členom 88(2) Poslovnika navesti, zakaj ga ni mogla predložiti prej.
V obravnavani zadevi je treba znova poudariti, da tožeči stranki nista obrazložili razlogov za morebitno zamudo pri predlaganju zaslišanja prič, zato je treba zavrniti tudi njun predlog in drugi tožbeni predlog v celoti.
3.
Tretji tožbeni predlog
Tožeči stranki s tretjim tožbenim predlogom predlagata razglasitev ničnosti izpodbijanih aktov.
Dopustnost
Svet, ki ni vložil formalnega ugovora na podlagi člena 130(1) Poslovnika, izraža dvom o dopustnosti predloga tožečih strank za razglasitev ničnosti, ki se nanaša na kršitev člena 76(d) Poslovnika. Predvsem trdi, da tožba ni natančna in da ni dovolj podrobna, graja pa tudi dejstvo, da se tožeči stranki zgolj sistematično sklicujeta na priloge k njuni tožbi in na zadevo, v kateri je bila izdana sodba z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
). Po mnenju Sveta s temi sklicevanji ni mogoče odpraviti formalnih in vsebinskih pomanjkljivosti tožbe.
Tožeči stranki nista podali nobene trditve za izpodbijanje navedb Sveta v zvezi z nedopustnostjo.
Spomniti je treba, da morata biti v skladu s členom 76(1)(d) Poslovnika v vsaki tožbi navedena predmet spora in kratek povzetek tožbenih razlogov. Ti elementi morajo biti dovolj jasni in natančni, da toženi stranki omogočijo pripravo obrambe, Splošnemu sodišču pa, da o tožbi po potrebi odloči brez dodatnih podatkov. Za zagotovitev pravne varnosti in učinkovitega izvajanja sodne oblasti je za dopustnost tožbe nujno, da so bistveni dejanski in pravni elementi, na katerih temelji, vsaj na kratko, vendar pregledno in razumljivo povzeti v sami tožbi (sklep z dne 11. januarja 2013, Charron Inox in Almet/Komisija in Svet,
T‑445/11 in T‑88/12
, neobjavljen,
EU:T:2013:4
, točka
).
V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da tožbeni razlogi, ki sta jih predstavili tožeči stranki, dovolj razumljivo izhajajo iz samega besedila tožbe. Namreč, tožeči stranki po eni strani trdita, da so obrazložitev in listine, ki jih je v obravnavani zadevi podal Svet, enake kot tiste iz predhodne zadeve ter da so dokumenti, ki so bili predloženi v podporo izpodbijanim aktom, in vir teh informacij nejasni in abstraktni. Po drugi strani tožeči stranki trdita, da so bile njune lastninske pravice in njuna gospodarska svoboda kršene že zgolj zato, ker je prišlo do posega v njuno pravico do obrambe. Poleg tega dejstvo, da je tožena stranka lahko pripravila obrambo, potrjuje, da je besedilo vloge dovolj jasno in natančno, da lahko Splošno sodišče odloča o tožbi.
Ta tožba je zato dopustna in jo je treba vsebinsko preučiti.
Vsebinska presoja
Tožeči stranki v podporo tožbi v bistvu navajata tri tožbene razloge. Prvi se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve. Drugi se nanaša na kršitev dokaznih pravil in na napako pri presoji utemeljenosti razlogov za vpis njunih imen na sporna seznama. Tretji se nanaša na kršitev njunih lastninskih pravic in gospodarske svobode.
Prvi tožbeni razlog: kršitev obveznosti obrazložitve
Tožeči stranki v okviru prvega tožbenega razloga trdita, da Svet ni predložil nobene bistveno drugačne ali nove obrazložitve ali listine v primerjavi z obrazložitvijo in listinami, ki jih je Splošno sodišče že upoštevalo za namene sodbe z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
).
V skladu s sodno prakso je namen obveznosti obrazložitve akta, ki posega v položaj, ki je nujno povezana z načelom spoštovanja pravice do obrambe, po eni strani dati zadevni osebi na voljo dovolj podatkov, da ugotovi, ali je akt dobro utemeljen in ali vsebuje morebitne napake, na podlagi katerih bi ta lahko izpodbijala njegovo veljavnost pred sodiščem Unije, in po drugi strani temu omogočiti izvajanje nadzora nad zakonitostjo tega akta (glej sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, točka
in navedena sodna praksa).
Ravno tako je treba opozoriti, da mora biti obrazložitev, ki je zahtevana v členu 296 PDEU, prilagojena vrsti obravnavanega akta ter mora jasno in nedvoumno izražati razlogovanje institucije, ki je akt izdala, tako da se lahko zadevne osebe seznanijo z utemeljitvijo sprejetega ukrepa in da lahko pristojno sodišče opravi nadzor (glej sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, točka
in navedena sodna praksa).
V zvezi z omejevalnimi ukrepi, sprejetimi v okviru skupne zunanje in varnostne politike, je treba poudariti, da je, ker zadevna oseba nima pravice do zaslišanja pred sprejetjem prvotnega sklepa o zamrznitvi sredstev, spoštovanje obveznosti obrazložitve še toliko pomembnejše, saj pomeni edino zagotovilo, ki zadevni osebi omogoča, da vsaj po sprejetju takega sklepa učinkovito uveljavlja razpoložljiva pravna sredstva za izpodbijanje zakonitosti navedenega sklepa (glej sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, točka
in navedena sodna praksa).
Zato morajo biti v obrazložitvi akta Sveta, s katerim je bil sprejet ukrep zamrznitve sredstev, navedeni specifični in konkretni razlogi, zakaj mora po mnenju Sveta na podlagi diskrecijske pravice za zadevno osebo veljati tak ukrep (glej sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, točka
in navedena sodna praksa).
Vendar je treba zahtevo po obrazložitvi presojati glede na okoliščine posameznega primera, zlasti glede na vsebino pravnega akta, vrsto navedenih razlogov in interes, ki ga lahko imajo naslovniki glede pridobitve pojasnila (glej sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T 383/11
,
EU:T:2013:431
, točka
in navedena sodna praksa).
Ne zahteva pa se, da obrazložitev vsebuje vse upoštevne dejanske in pravne elemente, saj je treba vprašanje, ali obrazložitev akta izpolnjuje zahteve iz člena 296 PDEU, presojati tako glede na njegovo besedilo kot tudi glede na njegovo sobesedilo in celoto pravnih pravil, ki urejajo zadevno področje (glej sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, točka
in navedena sodna praksa).
Natančneje, akt, s katerim se posega v položaj, je dovolj obrazložen, če je bil sprejet v okviru, ki ga zadevna oseba pozna in ji omogoča, da razume ukrep, sprejet v zvezi z njo (glej sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, točka
in navedena sodna praksa).
V obravnavani zadevi je Svet ponovni vpis imena M. Hamcha na sporna seznama obrazložil tako:
„Pomemben sirski poslovnež, lastnik družbe Hamcho International, ki je blizu ključnim predstavnikom sirskega režima, vključno s predsednikom Bašarjem al Asadom in Maherjem al Asadom. Od marca 2014 je na položaju predsednika, odgovornega za Kitajsko, pri sirskem dvostranskem poslovnem svetu, na katerega ga je imenoval minister za gospodarstvo Khodr Orfali. Mohammed Hamcho podpira sirski režim in ima koristi od njega ter je povezan z osebami, ki podpirajo sirski režim in imajo koristi od njega.“
Ponovni vpis imena družbe Hamcho International na sporna seznama pa je Svet obrazložil tako:
„Hamcho International je velik sirski holding, ki je v lasti Mohammeda Hamcha. Hamcho International podpira sirski režim in ima koristi od njega ter je povezan z osebo, ki podpira sirski režim in ima koristi od njega.“
Prvič, kar zadeva trditev tožečih strank, da je obrazložitev Sveta v zvezi z utemeljitvijo vpisa njunih imen v izpodbijana akta enaka obrazložitvi, na kateri temeljijo akti, ki so bili razglašeni za nične s sodbo z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
), je treba ugotoviti, da je treba tako trditev zavrniti kot brezpredmetno. Iz točke 108 sodbe z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
), namreč izhaja, da ima Svet pri novi preučitvi možnost, da imeni tožečih strank ponovno vpiše na seznama omejevalnih ukrepov na podlagi razlogov, ki so pravno zadostno podkrepljeni. Zato lahko odločitev o ponovnem vpisu, ki je bila sprejeta na podlagi enakih razlogov, kot so se upoštevali pri prvem vpisu, zadošča za utemeljitev navedenega vpisa, če so navedeni razlogi pravno zadostno podkrepljeni z dokazi, ki jih je predložil Svet.
Poleg tega je vsekakor treba ugotoviti, da se obrazložitev, ki izhaja iz spornih seznamov v obravnavani zadevi, v nasprotju s trditvami tožečih strank precej razlikuje od obrazložitve, ki jo je Svet podal v okviru aktov, ki so bili razglašeni za nične s sodbo z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
). Imeni tožečih strank sta bili namreč na seznama, ki sta priložena k Sklepu 2011/273 in Uredbi št. 442/2011, prvotno vpisani zaradi njune finančne podpore režimu. Nova obrazložitev pa temelji na dejstvu, prvič, da je tožeča stranka pomemben sirski poslovnež, drugič, da je M. Hamcho blizu ključnim predstavnikom režima, in tretjič, da je kot predstavnik Sirske arabske republike na položaju predsednika dvostranskega poslovnega sveta za Kitajsko. Iz tega izhaja, da tožeči stranki podpirata režim in imata od njega koristi, saj sta povezani z osebami, ki podpirajo sirski režim in imajo od njega koristi.
Drugič, šteti je treba, da obrazložitev, ki jo je v obravnavani zadevi Svet podal v izpodbijanih aktih, ustreza pravilom iz točk od 57 do 63 zgoraj. Predvsem ni sporno, da lahko taka obrazložitev tožečima strankama omogoči razumevanje razlogov, iz katerih sta bili njuni imeni ponovno vpisani na sporna seznama, ob upoštevanju njune pomembne vloge v sirskem poslovnem svetu, in sicer še toliko bolj, ker sta se s prvim vpisom že seznanili z okoliščinami in obsegom ukrepov, ki so bili sprejeti zoper njiju.
Poleg tega – kot izhaja iz njunih trditev – je bila obrazložitev Sveta očitno zadostna, da sta lahko vložili to tožbo in da je lahko Splošno sodišče opravilo nadzor zakonitosti (glej v tem smislu sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, točka
).
Tožeči stranki v obravnavani zadevi izpodbijata dejstvo, da so dokumenti, ki so bili v tej zadevi predloženi v podporo obrazložitvi izpodbijanih aktov, novi. Izpodbijata tudi njihovo dokazno moč in menita, da izpodbijana akta z njimi nista pravno zadostno podkrepljena.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da je obveznost obrazložitve bistvena zahteva postopka, ki jo je treba ločiti od vprašanja utemeljenosti obrazložitve, ki izhaja iz vsebinske zakonitosti spornega akta. Obrazložitev akta namreč pomeni, da je treba izrecno navesti razloge, na katerih ta akt temelji. Če ti razlogi vsebujejo napake, te vplivajo na vsebinsko zakonitost navedenega akta, in ne na njegovo obrazložitev, ki je lahko zadostna, čeprav so v njej navedeni zmotni razlogi (glej v tem smislu sodbo z dne 15. novembra 2012, Svet/Bamba,
C‑417/11 P
,
EU:C:2012:718
, točka
).
Glede na zgoraj navedeno je treba tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev obveznosti obrazložitve, zavrniti. Kar zadeva utemeljenost razlogov, ki jih je Svet navedel zoper tožeči stranki, je treba trditev v zvezi s tem presojati v okviru ločenega tožbenega razloga.
Drugi tožbeni razlog: kršitev dokaznih pravil in očitna napaka pri presoji utemeljenosti razlogov iz izpodbijanih aktov
V okviru tega tožbenega razloga tožeči stranki v bistvu navajata dva dela. Na prvem mestu, tožeči stranki na eni strani trdita, da Svet ni predložil nobene bistveno drugačne ali nove listine v primerjavi z listinami, ki jih je Splošno sodišče že obravnavalo v sodbi z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
). Za obrazložitev te trditve se sklicujeta na svoj dopis z dne 15. januarja 2015 (glej prilogo A.10 k tožbi). Na drugi strani Svetu očitata, da so dokumenti, predloženi v podporo ponovnemu vpisu njunih imen v izpodbijana akta, nejasni, abstraktni in brez kakršne koli dokazne moči. Na drugem mestu, tožeči stranki ugotavljata, da je ta ponovni vpis očitna zloraba, ki izhaja iz želje Sveta, da njuni imeni ohrani na spornih seznamih.
Svet izpodbija trditve tožečih strank.
V skladu z ustaljeno sodno prakso učinkovitost sodnega nadzora, ki ga zagotavlja člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti zahteva, da se sodišče Unije v okviru nadzora zakonitosti razlogov, na katerih temelji sklep o vpisu ali ohranitvi imena na seznamih oseb, na katere se nanašajo sankcije, prepriča, da ta sklep temelji na dovolj trdni dejanski podlagi. To vključuje preverjanje dejstev, ki so navedena v obrazložitvi, na kateri temelji navedeni sklep, tako da sodni nadzor ni omejen na presojo abstraktne verjetnosti navedenih razlogov, temveč se nanaša na vprašanje, ali so ti razlogi oziroma vsaj eden od njih, za katere se šteje, da so sami po sebi dovolj za utemeljitev tega akta, utemeljeni (sodba z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
, točka
).
Pristojni organ Unije je tisti, ki mora v primeru izpodbijanja dokazati utemeljenost razlogov, navedenih zoper zadevno osebo, ne pa da bi morala slednja predložiti negativni dokaz o neutemeljenosti navedenih razlogov. Razlogi, ki so bili navedeni zoper zadevno osebo, morajo biti utemeljeni z informacijami ali dokazi, ki jih predloži zadevni organ. Če na podlagi teh dokazov ni mogoče ugotoviti utemeljenosti razloga, ga sodišče Unije umakne kot podlago za zadevni sklep o vpisu ali ohranitvi vpisa (sodba z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
, točke od
do
).
V obravnavani zadevi je treba najprej preučiti, ali je Svet zadostil dokaznemu bremenu, ki ga nosi v skladu s členom 47 Listine o temeljnih pravicah, zlasti z vidika trditev, ki sta jih tožeči stranki navedli v točkah 50 in 51 tožbe.
– Prvi del: kršitev dokaznih pravil
Na prvem mestu, ker se tožeči stranki v točki 49 tožbe za obrazložitev svoje trditve v zvezi z listinami, ki jih je na novo predložil Svet, v celoti sklicujeta na svoj dopis z dne 15. januarja 2015, je treba tako sklicevanje zavreči kot nedopustno. Čeprav je besedilo tožbe glede posebnih vprašanj mogoče utemeljiti in dopolniti s sklicevanjem na določene dele priloženih dokumentov, pa splošno sklicevanje na druga pisanja, tudi če so ji priložena, ne more nadomestiti tega, da v tožbi ni bistvenih elementov. Splošno sodišče ni dolžno v prilogah iskati ter prepoznavati razlogov in utemeljitev, ki bi jih lahko upoštevalo kot podlago za tožbo, ker imajo priloge le dokazno in pomožno funkcijo (glej sklep z dne 19. maja 2008, TF1/Komisija,
T‑144/04
,
EU:T:2008:155
, točka
in navedena sodna praksa; sodba z dne 25. oktobra 2012, Arbos/Komisija,
T‑161/06
, neobjavljena,
EU:T:2012:573
, točka
).
Na drugem mestu, kar zadeva očitke iz točk 50 in 51 njune tožbe, je treba, prvič, ugotoviti, da tožeči stranki grajata neupoštevnost listin, na podlagi katerih naj bi Svet še naprej trdil, da je M. Hamcho svak Maherja al Asada. Poudarjata, da je že sam Svet zavrnil ta vidik.
Sicer je res, da je Svet tožečima strankama predložil odlomek iz časopisa, iz katerega je razvidno, da naj bi bil M. Hamcho svak Maherja al Asada, čeprav Svet tega razloga ne navaja več kot utemeljitev ponovnega vpisa njegovega imena, vendar to ne spremeni dejstva, da ta dokumentacija vsebuje druge informacije, ki so prav tako koristne za podkrepitev nove obrazložitve zoper tožeči stranki, in sicer to, da je M. Hamcho pomemben sirski poslovnež, ki je blizu ključnim predstavnikom režima, kot je Maher al Asad, in da ima v lasti družbo Hamcho International, ki je pomemben holding v več sektorjih sirske industrije. Poleg tega Svet v točki 12 odgovora na tožbo opozarja, da se za utemeljitev razlogov iz izpodbijanih aktov ni oprl na informacijo, da naj bi bil M. Hamcho svak Maherja al Asada.
Zato je treba šteti, da je navedeni odlomek v nasprotju s trditvami tožečih strank upošteven za podkrepitev razlogov za ponovni vpis njunih imen na sporna seznama.
Drugič, tožeči stranki Svetu očitata nejasnost in abstraktnost novih listin, ki so bile predložene, in dvomita o njihovi dokazni moči, saj po njunem mnenju v njih ni opredeljen prvotni vir informacij, ki so v njih navedene.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je Svet tožečima strankama za utemeljitev njunega ponovnega vpisa predložil dokumente z referenčnimi oznakami RELEX MD 342/14, RELEX MD 343/14 in RELEX MD 66/15 z dne 17. decembra 2014 in 23. januarja 2015 (glej prilogi A.9 in A.11 k tožbi). Gre za tri dokumente, ki vsebujejo javno dostopne informacije, ki so po mnenju Sveta namenjene pojasnjevanju splošnih in osebnih okoliščin v zvezi s tožečima strankama. Predvsem dokument z referenčno oznako RELEX MD 342/14 vsebuje povzetek razlogov, upoštevanih zoper tožeči stranki, in informacije, predložene v podporo tej obrazložitvi. Te informacije so predvsem povezave do časopisnih člankov in odlomki iz teh člankov, ki so bili objavljeni na spletnih mestih „Wordcrunch“, „The Washington Institute“, „The Middle East Research and Information Project (MERIP)“, „The Syria Report, Syriandays“, „Le Commerce du Levant“ in „Al Arabiya“. Poleg tega ta dokument vsebuje tudi odlomke iz dveh knjig, objavljenih leta 2006 in leta 2014, in informacije s spletnega mesta družbe Hamcho International. Dokument z referenčno oznako RELEX MD 343/14 pa vsebuje članek, objavljen v reviji
Le Commerce du Levant
, z naslovom „La guerre a transformé la communauté syrienne des affaires“, ki opisuje razvoj sirske gospodarske elite in njeno povezavo z vladajočim režimom. Nazadnje, dokument z referenčno oznako RELEX MD 66/15 vsebuje članek, objavljen 12. januarja 2015 na spletnem mestu „The Syria Report“, v katerem je navedeno, da je minister Sirske arabske republike za gospodarstvo M. Hamcha imenoval za generalnega sekretarja gospodarske zbornice v Damasku (Sirija).
V obravnavani zadevi je treba poudariti, da je na podlagi branja odlomkov, ki jih je predložil Svet, zlasti tistih, ki izhajajo iz dokumentov z referenčnima oznakama RELEX MD 342/14 in RELEX MD 66/15, mogoče ugotoviti, da v njih navedene informacije niso nejasne in abstraktne, kot trdita tožeči stranki, temveč so nasprotno konkretne in natančne. Navedeni elementi namreč prikazujejo konkretne podatke, ki so koristni za opis M. Hamcha kot pomembnega poslovneža, ki je povezan s ključnimi predstavniki sirskega režima, med drugim z Maherjem al Asadom. Navedene informacije prav tako pojasnjujejo gospodarske in predstavniške funkcije, ki jih opravlja in ki ga povezujejo z navedenim režimom, in sicer predsedovanje sirskemu dvostranskemu poslovnemu svetu za Kitajsko, položaj generalnega sekretarja gospodarske zbornice v Damasku in predsedovanje družbi Hamcho International, ki je pomemben holding, prisoten v večini sektorjev sirskega gospodarstva.
Predvsem je treba ugotoviti, da:
—
najprej, več člankov z različnimi datumi in iz različnih virov jasno in konkretno opisuje povezavo tožeče stranke z režimom. Namreč, na prvem mestu, v knjigi iz leta 2006 z naslovom
Governance in the Middle East and North Africa
je bil M. Hamcho v okviru zaprtja zasebne televizijske postaje „the Cham Satellite channel“ opisan kot „tesen prijatelj predsednika, ki je ravno odpiral lastno televizijsko postajo“. Na drugem mestu, v člankih, ki sta bila februarja 2012 objavljena na spletnem mestu „The Middle East Research and Information Project (MERIP)“, je bilo navedeno, prvič, da „je M. Hamcho poslovnež, ki je blizu Maherju al Asadu“, in drugič, da „je družinam, povezanim z režimom, poleg tega, da v znatni meri nadzorujejo javna gospodarska sredstva, tako ali drugače uspelo zavladati zasebnemu sektorju in da je del teh klanov družina Hamcho“. Na tretjem mestu, v članku, ki je bil novembra 2013 objavljen v reviji
Le Commerce du Levant
, je bilo navedeno, da „so interesi najvplivnejših poslovnežev, med drugim Mohammada Hamcha, tako odvisni od oblasti, da štejejo za sestavni del vzpostavljenega sistema“, in da „čeprav je teh poslovnežev malo, imajo znatno finančno moč“;
—
dalje, tudi v članku, ki je bil 30. junija 2014 objavljen na spletnem mestu „Woldcrunch“, so poslovne dejavnosti tožeče stranke opisane tako: „M. Hamcho, ki je zvest sirskemu oligarhu Maherju al Asadu, ima v lasti zelo dobičkonosen trg storitve VOIP (Voice Over Internet Protocol) za Sirijo in je v postopku pridobivanja dovoljenja sirskega ministrstva za turizem za razvoj projekta umetnega otoka blizu mesta Tartus“;
—
poleg tega je v dveh člankih, ki sta bila 3. in 30. marca 2014 objavljena na spletnih mestih „The Syria Report“ in „Syriandays“, opisano imenovanje tožeče stranke na položaj predsednika sirskega dvostranskega poslovnega sveta za Kitajsko s strani ministra za gospodarstvo Khodra Orfalija ter njegovo sodelovanje s predsednikom vlade Waelom al Halqijem in ministrom za gospodarstvo, zlasti na prvi generalni skupščini dvostranskega poslovnega sveta 29. marca 2014;
—
nazadnje, v članku, ki je bil 12. januarja 2015 objavljen na spletnem mestu „The Syria Report“, je navedeno, da je minister za gospodarstvo tožečo stranko v začetku decembra 2014 imenoval za generalnega sekretarja gospodarske zbornice v Damasku ter da je tožeča stranka blizu Maherju al Asadu in da je glavni delničar družbe Hamcho International, ki deluje v sektorju informacijske tehnologije. V članku je navedeno, da je razlog za korenito spremembo v upravnem odboru te zbornice posledica več dejavnikov, kot je politično stališče, ki so ga do režima zavzeli nekateri poslovneži.
Iz tega izhaja, da trditve tožečih strank, da dokumentacija, ki jo je predložil Svet, vsebuje le nejasne in abstraktne navedbe, ni mogoče sprejeti.
Kar dalje zadeva neobstoj opredelitve prvotnih virov informacij iz člankov, ki jih je predložil Svet, ki naj zato ne bi imele dokazne moči, je treba opozoriti, da dejavnost Sodišča in Splošnega sodišča v skladu z ustaljeno sodno prakso ureja načelo proste presoje dokazov in da je edino merilo za presojo vrednosti predloženih dokazov v njihovi verodostojnosti. Poleg tega je treba za oceno dokazne vrednosti posameznega dokumenta preveriti verjetnost podatkov, ki jih vsebuje, in zlasti upoštevati izvor dokumenta, okoliščine njegove izdelave in njegovega naslovnika ter se vprašati, ali se glede na njegovo vsebino zdi razumen in zanesljiv (glej v tem smislu sodbo z dne 27. septembra 2012, Shell Petroleum in drugi/Komisija,
T‑343/06
,
EU:T:2012:478
, točka
in navedena sodna praksa).
V obravnavani zadevi je treba najprej ugotoviti, da so elementi, katerih dokazno moč izpodbijata tožeči stranki, iz različnih digitalnih informacijskih virov in akademskih študij, tako da imajo različen geografski izvor in niso le lokalni, kot sta „The Syria Report“ in „Syriandays“, temveč tudi tuji, kot so „The Washington Institute“, „Woldcrunch“, „The Middle East Research and Information Project (MERIP)“, „Le Commerce du Levant“ in „Al Arabiya“. Nato je treba podobno kot Svet poudariti, da so bili navedeni članki objavljeni na različne datume, celo pred začetkom sirske krize, in da so tožeči stranki že povezovali z režimom. Nazadnje je treba ugotoviti, da vsak vir informacij zagotavlja drugačne informacije, vendar se vsi ti viri v bistvu ujemajo, kar zadeva opis M. Hamcha kot poslovneža, ki je povezan z režimom, ob upoštevanju poslovnih dejavnosti in predstavniških funkcij, ki jih opravlja, in dejstva, da imata tožeči stranki koristi od režima, predvsem v trenutnih vojnih okoliščinah.
Splošno sodišče zato meni, da je mogoče informacije, ki jih je podal Svet, kot celoto šteti za zanesljive v smislu sodne prakse iz točke 87 zgoraj. V zvezi s tem je treba ugotoviti, da čeprav v njih ni izrecno naveden prvotni vir njihovih informacij, je zaradi vojnih razmer v Siriji v praksi težko ali celo nemogoče zbrati pričevanja oseb, ki bi se strinjale z razkritjem svoje identitete. S tem povezane težave pri preiskovanju in nevarnost, ki se ji izpostavijo osebe, ki predajo informacije, ovirajo predložitev natančnih dokazov o osebnem ravnanju v podporo režimu (glej v tem smislu sklepne predloge generalnega pravobranilca Y. Bota v zadevi Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:2
, točka
). Nazadnje, ugotoviti je treba, da čeprav tožeči stranki v tožbi na splošno izpodbijata dokazno moč odlomkov, ki jih je navedel Svet, pa ne predložita niti najmanjšega indica, na podlagi katerega bi bilo mogoče dvomiti o njihovi verodostojnosti.
Iz tega izhaja, da je treba zavrniti trditev tožečih strank o neobstoju dokazne moči informacij, ki jih je navedel Svet, zaradi neobstoja navedbe prvotnih virov informacij.
Tretjič, tožeči stranki se sklicujeta na članek, ki ga je Svet predložil v okviru dokumenta z referenčno oznako RELEX MD 343/14 in je bil objavljen novembra 2013 v reviji
Le Commerce du Levant
, pri čemer trdita, da je z navedenim člankom „ovržena“ domneva Sveta, da je mogoče poslovni uspeh tožečih strank pojasniti le z njuno tesno povezavo s sirskih režimom in njuno podporo temu režimu.
V zvezi s tem je treba na eni strani ugotoviti, da tožeči stranki ponovno ne moreta pojasniti, kako bi bilo z navedenim člankom mogoče „ovreči“ grajano domnevo. Na drugi strani je vsekakor treba – podobno kot to meni Svet – šteti, da s člankom, ki je bil objavljen v dokumentu z referenčno številko RELEX MD 343/14, ne samo ni mogoče ovreči navedene domneve, temveč jo je mogoče podpreti, saj je v njem med drugim poudarjeno, da so interesi najvplivnejših sirskih poslovnežev, vključno s M. Hamchom, „tako odvisni od oblasti, da se štejejo za sestavni del vzpostavljenega sistema“ (glej v zvezi s tem stran 227
in fine
). Trditev tožečih strank je treba zato zavrniti.
Iz navedenega izhaja, da je treba zavrniti trditve tožečih strank iz točk 50 in 51 tožbe, posledično pa je treba zavrniti tudi prvi del drugega tožbenega razloga.
– Drugi del: napaka pri presoji utemeljenosti vpisa imen tožečih strank na sporna seznama
Tožeči stranki v točki 52 tožbe trdita, da je bil ponovni vpis njunega imena „očitna zloraba“, ki izhaja iz želje Sveta, da njuno ime ohrani na spornih seznamih „vsaj za trajanje tožbenega postopka“.
V zvezi s tem je treba, prvič, ugotoviti, da – kot je bilo navedeno že v točki 66 zgoraj – iz sodbe z dne 13. novembra 2014, Hamcho in Hamcho International I (
T‑43/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:946
), izhaja, da Svet v okviru nove preučitve na podlagi zadostno pravno podkrepljenih razlogov ohranja možnost ponovnega vpisa imen tožečih strank na seznama. V teh okoliščinah dejstvo, da je Svet ponovno vpisal imeni tožečih strank na sporna seznama, samo po sebi ne kaže na zlorabo in nezakonito voljo navedene institucije do tožečih strank.
Drugič, če bi moralo Splošno sodišče šteti, da želita tožeči stranki s trditvijo dejansko izpodbijati nezadostno podkrepitev in upravičenost ponovnega vpisa njunih imen na sporna seznama, je treba spomniti, da je treba presojo utemeljenosti vpisa v skladu s sodno prakso Sodišča opraviti tako, da se dokazi ne preučijo ločeno, temveč v okviru, v katerega so umeščeni (glej v tem smislu sodbi z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
, točka
, in z dne 28. novembra 2013, Svet/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft,
C‑348/12 P
,
EU:C:2013:776
, točka
).
Poleg tega Svet, upoštevajoč razmere v Siriji, izpolni dokazno breme, ki ga nosi, če sodišču Unije predloži vrsto dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, ki omogočajo, da se dokaže obstoj zadostne povezave med osebo, za katero velja ukrep zamrznitve njenih sredstev, in izpodbijanim režimom (sodba z dne 21. aprila 2015, Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
).
Kot izhaja iz dopisa z dne 19. decembra 2014, je Svet v obravnavani zadevi odločil, da imeni tožečih strank ponovno vpiše na sporna seznama na podlagi merila povezanosti s sirskim režimom, zlasti zaradi njunih gospodarskih in političnih povezav z voditelji vladajočega režima ter zaradi koristi, ki bi jo lahko imeli od te tesne povezave. Tako merilo izhaja iz člena 28(1) Sklepa 2013/255 in člena 15(1) Uredbe št. 36/2012. Obrazložitev Sveta poleg tega po eni strani vsebuje tri elemente v zvezi z M. Hamchom: prvič, M. Hamcho naj bi bil pomemben sirski poslovnež in lastnik družbe Hamcho International, drugič, blizu naj bi bil ključnim predstavnikom sirskega režima, vključno s predsednikom Bašarjem al Asadom in Maherjem al Asadom, in tretjič, opravljal naj bi funkcije predsednika sirskega dvostranskega poslovnega sveta za Kitajsko. Iz tega izhaja, da naj bi podpiral režim in imel od njega koristi, saj je povezan tudi z osebami, ki podpirajo režim in imajo od njega koristi. Po drugi strani je Svet ime družbe Hamcho International vpisal na seznam, ker naj bi šlo za pomemben holding v lasti M. Hamcha, ki naj bi zato podpiral sirski režim in imel od njega koristi, saj je povezan z osebo, ki podpira režim in ima od njega koristi.
Najprej je treba preučiti, ali so vsi razlogi za ponovni vpis imena M. Hamcha podkrepljeni.
Kar zadeva tretji razlog v zvezi s funkcijami, ki jih M. Hamcho opravlja kot predsednik sirskega dvostranskega poslovnega sveta za Kitajsko, je treba takoj ugotoviti, da tožeči stranski navajata le eno trditev zoper tako navedbo Sveta. V repliki namreč trdita le, da „je bila ta institucija hitro zaprta, če je sploh dejansko delovala“, in da „gre za preproste gospodarske zbornice“. Vendar ne podata nobene konkretne trditve za izpodbijanje vsebine razloga Sveta.
Nadalje, če v skladu s sodno prakso v zvezi s sklepom, s katerim so bili sprejeti omejevalni ukrepi, sodišče Unije, ob upoštevanju preventivnosti zadevnih omejevalnih ukrepov, ugotovi, da je vsaj eden od navedenih razlogov dovolj natančen in konkreten, da je utemeljen in da je sam po sebi zadostna podlaga za utemeljitev te odločbe, potem okoliščina, da drugi od teh razlogov to niso, ne more upravičiti razglasitve ničnosti navedenega sklepa (glej sodbo z dne 28. novembra 2013, Svet/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft,
C‑348/12 P
,
EU:C:2013:776
, točka
in navedena sodna praksa).
Splošno sodišče vsekakor meni, da je lahko Svet z vidika informacij, ki izhajajo iz dokumentov, analiziranih v točkah od 83 do 88 zgoraj, ter posebnih političnih in gospodarskih okoliščin v Siriji upravičeno menil, da je M. Hamcho eden od glavnih poslovnežev v Siriji ter da ob upoštevanju njegovih gospodarskih in predstavniških funkcij ne bi mogel biti uspešen, če ne bi bil povezan z režimom.
Treba je namreč ugotoviti, da je, kot izhaja iz dokumentacije, ki jo je predložil Svet, in predvsem iz dveh člankov, ki sta bila 3. in 30. marca 2014 objavljena na spletnih mestih „The Syria Report“ in „Syriandays“, minister za gospodarstvo Khodr Orfali tožečo stranko marca 2014 imenoval za predsednika sirskega dvostranskega poslovnega sveta za Kitajsko. Poleg tega iz članka, ki je bil 12. januarja 2015 objavljen na spletnem mestu „The Syria Report“, izhaja, da ga je minister za gospodarstvo decembra 2014 imenoval tudi za generalnega sekretarja gospodarske zbornice v Damasku. Sicer je res, da ti članki sami po sebi ne omogočajo vzpostavitve neposredne povezave med tožečo stranko na eni ter ministrom za gospodarstvo ali vladajočim režimom na drugi strani, vendar to ne spremeni dejstva, da gre za dovolj konkretne, natančne in skladne indice, ki jih je treba upoštevati skupaj s pomembnim položajem tožeče stranke v sirskem gospodarskem življenju, predvsem zaradi njegovega lastništva družbe Hamcho International in njegovih gospodarskih dejavnosti.
Poleg tega je treba ugotoviti, da je položaj tožeče stranke v ekonomskih svetih, kot je sirski dvostranski poslovni svet za Kitajsko, katerih cilj je spodbujanje sirskega gospodarstva in razvoj njegovih podjetij, poslovnih dejavnosti in vlaganj, mogoče pojasniti le z nekakšno tesno povezavo z vladajočim režimom in da gre za neizpodbijano dejstvo, ki kaže na nekakšno povezavo tožeče stranke z režimom Bašarja al Asada. Ta povezava je potrjena s tem, da ga je minister za gospodarstvo decembra 2014 imenoval na položaj generalnega sekretarja gospodarske zbornice v Damasku. V članku, ki je bil 12. januarja 2015 objavljen na spletnem mestu „The Syria Report“, je namreč v zvezi s tem navedeno, da je razlog za korenito spremembo v sestavi upravnega odbora gospodarske zbornice v Damasku posledica več dejavnikov, vključno s političnim stališčem, ki so ga do režima zavzeli nekateri poslovneži.
Poleg tega je treba ugotoviti, da če želi sodišče Unije opraviti dejanski nadzor nad omejevalnimi ukrepi, ki jih je Svet uvedel proti tožeči stranki, mora v presoji nujno upoštevati okoliščine Sirske arabske republike (glej v tem smislu sklepne predloge generalnega pravobranilca Y. Bota v zadevi Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:2
, točka
).
V obravnavani zadevi je Svet tožečima strankama z dokumentom z referenčno oznako RELEX MD 343/14 predložil članek, objavljen v reviji
Le Commerce du Levant
. V tem članku so opisane splošne okoliščine, v katerih delujejo pomembni sirski poslovneži, med katerimi je M. Hamcho. Ugotovljeno je predvsem, da so interesi najvplivnejših sirskih poslovnežev tako odvisni od oblasti v Siriji, da se štejejo za sestavni del vzpostavljenega sistema. Kot je Svet navedel v dopisu z dne 19. decembra 2014, naslovljenem na tožeči stranki, je ta vidik ponazorjen tudi z avtoritarnostjo sirskega režima, ki tesno nadzira sirsko gospodarstvo in njegove akterje.
Poleg tega je treba ugotoviti, da je bila sirska poslovna skupnost obravnavana v številnih drugih člankih iz različnih virov, ki jih je kot prilogo k odgovoru na tožbo predložil Svet. V teh člankih je navedeno, da sirsko gospodarsko elito večinoma sestavljajo podjetniki, ki so jih izbrali Bašar al Asad in njegova razširjena družina, ter da je bila ta elita uspešna zaradi naklonjenosti režima. V obravnavani zadevi je treba podobno kot Svet in v nasprotju s trditvami tožečih strank ugotoviti, da je ta dokumentacija dopustna, ker ni namenjena naknadni obrazložitvi spornih aktov, temveč je namenjena prikazu, da je bila obrazložitev teh aktov glede na okoliščine, v katerih sta bila sprejeta, zadostna (glej v tem smislu sodbo z dne 15. novembra 2012, Svet/Bamba,
C‑417/11 P
,
EU:C:2012:718
, točka
).
Nazadnje, ugotoviti je treba, da Svet v odgovoru na tožbo natančno pojasni ne le, kako je tožeča stranka del vodilnega gospodarskega razreda v Siriji, temveč pojasni tudi, da ni mogoče zanikati njenih vezi s sirskim režimom, saj ima zaradi svojih predstavniških funkcij, poslovnih dejavnosti in lastništva družbe Hamcho International odločilen vpliv na celoten prvi krog voditeljev tega režima, s čimer ima od navedenega režima koristi.
Iz navedenega izhaja, da je Svet upravičeno menil, da je M. Hamcho eden od glavnih sirskih poslovnežev in da je zaradi opravljanja predstavniških funkcij Sirske arabske republike še naprej povezan z režimom Bašarja al Asada. Zato je treba ugotoviti, da so razlogi za ponovni vpis imena M. Hamcha na sporna seznama dovolj podkrepljeni.
Poleg tega iz člena 28(1) Sklepa 2013/255 izhaja, da je treba zamrzniti vsa sredstva in gospodarske vire subjektov, povezanih z osebami, ki podpirajo režim. Prvič, v obravnavani zadevi iz točke 109 zgoraj izhaja, da je bil M. Hamcho upravičeno vpisan na sporna seznama. Drugič, treba je ugotoviti, da je družba Hamcho International holding, ki je v večinski lasti M. Hamcha – kot je razvidno iz prilog k vlogam strank – česar tožeči stranki poleg tega nista izpodbijali.
Ne da bi bilo treba presojati dokaze, ki jih je predložil Svet, je zato treba ugotoviti, da je bilo ime družbe Hamcho International, holdinga v lasti M. Hamcha, upravičeno vpisano na sporna seznama.
Drugi del drugega tožbenega razloga in tožbeni razlog v celoti je torej treba zavrniti
Tretji tožbeni razlog: kršitev lastninskih pravic in gospodarske svobode
Tožeči stranki trdita, da so bile njune lastninske pravice in njuna gospodarska svoboda kršene že zgolj zato, ker je prišlo do posega v njuno pravico do obrambe.
Svet zavrača trditev tožečih strank.
Najprej je treba spomniti, da spoštovanje pravice do obrambe, ki je določeno v členu 41(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, vključuje pravico do izjave in pravico do dostopa do spisa, ob upoštevanju legitimnih interesov zaupnosti (glej sodbo z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
, točka
in navedena sodna praksa).
V skladu z ustaljeno sodno prakso v zvezi z omejevalnimi ukrepi učinkovitost sodnega nadzora – ki mora predvidevati možnost, da se nanaša zlasti na zakonitost razlogov, na katerih temelji vpis imena posameznika ali subjekta na seznam naslovnikov navedenih ukrepov – vključuje to, da mora organ Unije zadevnega posameznika ali subjekt v največji mogoči meri obvestiti o teh razlogih, bodisi ko sprejme odločitev o vključitvi bodisi vsaj, kolikor hitro je mogoče, po odločitvi, da navedeni osebi ali subjektu omogoči, da lahko pravočasno vloži pravno sredstvo (glej v tem smislu sodbo z dne 3. septembra 2008, Kadi in Al Barakaat International Foundation/Svet in Komisija,
C‑402/05 P in C‑415/05 P
,
EU:C:2008:461
, točka
).
Spoštovanje te obveznosti, da se sporočijo navedeni razlogi, je namreč nujno, zato da se naslovnikom omejevalnih ukrepov omogoči obramba njihovih pravic v najboljših možnih okoliščinah in zlasti to, da se ob popolnem poznavanju razlogov odločijo, ali je smiselno, da se obrnejo na sodišče Unije (glej v tem smislu sodbi z dne 15. oktobra 1987, Heylens in drugi,
222/86
,
EU:C:1987:442
, točka
, in z dne 4. februarja 2014, Syrian Lebanese Commercial Bank/Svet,
T‑174/12 in T‑80/13
,
EU:T:2014:52
, točka
).
V obravnavani zadevi je treba ugotoviti – kot izhaja iz točk 18, 19 in 23 zgoraj – da je Svet tožečima strankama z dopisom z dne 19. decembra 2014 predhodno sporočil razloge in dokaze, predložene v podporo ponovnemu vpisu njunih imen na sporna seznama, pri čemer jima je določil rok za predložitev morebitnih stališč. Tožeči stranki sta ta novi vpis izpodbijali 15. januarja 2015. Svet je nato odločil, da njuni imeni ponovno vpiše na sporna seznama, in jima z dopisom z dne 27. januarja 2015 posredoval svoj sklep, izpodbijana akta in nove informacije v zvezi z njima. Zato Svetu ni mogoče očitati, da je kršil pravico tožečih strank do obrambe.
Nadalje, opozoriti je treba, da spada lastninska pravica med splošna načela prava Unije in je potrjena s členom 17 Listine o temeljnih pravicah (glej sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, točka
in navedena sodna praksa).
Vendar v skladu z ustaljeno sodno prakso tej temeljni pravici v pravu Unije ni zagotovljeno absolutno varstvo, temveč se to presoja glede na njeno funkcijo v družbi. Zato je mogoče izvrševanje te pravice omejiti, če te omejitve dejansko ustrezajo ciljem v splošnem interesu, ki jim sledi Unija, in če glede na zastavljeni cilj ne pomenijo nesorazmernega in nedopustnega posega, ki bi ogrožal bistvo tako zagotovljene pravice (glej sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, točka
in navedena sodna praksa).
Iz tega sledi, da glede na bistveni pomen zaščite civilnega prebivalstva v Siriji in odstopanja, ki jih določata izpodbijana akta, omejitve lastninske pravice, na katere se sklicuje tožeča stranka, niso nesorazmerne (glej v tem smislu sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, točka
), in sicer še toliko bolj, ker izpodbijana akta določata nekatere izjeme, ki osebam in subjektom, zoper katere so bili sprejeti omejevalni ukrepi, omogočajo kritje bistvenih stroškov.
Izpodbijana akta namreč predvidevata možnost, da se dovoli uporaba zamrznjenih sredstev za nujne potrebe ali za kritje določenih obveznosti, da se izdajo posebna dovoljenja za odmrznitev sredstev, drugega finančnega premoženja ali drugih gospodarskih virov ter da se redno preverja sestava seznamov, da bi se zagotovilo, da se osebe in subjekti, ki ne izpolnjujejo več meril za uvrstitev na sporni seznam, črtajo s tega seznama (glej v tem smislu sodbo z dne 13. septembra 2013, Makhlouf/Svet,
T‑383/11
,
EU:T:2013:431
, točki
in
).
Nazadnje, kar zadeva domnevne omejitve gospodarske svobode tožečih strank, ki je določena v členu 16 Listine o temeljnih pravicah, jih iz enakih razlogov, kot so v zvezi z lastninsko pravico predstavljeni v točkah 119 in 120 zgoraj, ni mogoče šteti za nesorazmerne.
Iz tega izhaja, da Svet ni kršil lastninske pravice in gospodarske svobode tožečih strank.
Zato je treba zavrniti tretji tožbeni razlog in tožbo v celoti.
Stroški
V skladu s členom 134(1) Poslovnika se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Ker tožeči stranki nista uspeli, se jima v skladu s predlogi Sveta naloži plačilo stroškov na tej stopnji in plačilo stroškov postopka za izdajo začasne odredbe.

Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (sedmi senat)
razsodilo:

1.
Tožba se zavrne.

2.
Mohamad Hamcho in družba Hamcho International nosita svoje stroške, naloži pa se jima tudi plačilo stroškov, ki so nastali Svetu Evropske unije na tej stopnji in v okviru postopka za izdajo začasne odredbe.

Van der Woude
Ulloa Rubio
Marcoulli
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 26. oktobra 2016.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: francoščina.