CELEX: 62015CJ0539
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Sociālā politika
Eiropas Savienības Pamattiesību harta
Direktīva 2000/78/EK
Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā
2. panta 1. un 2. punkts
Diskriminācija vecuma dēļ
Darba koplīgums
Laikposma, kurā notiek paaugstināšana no pirmā uz otro algas skalas līmeni, pagarinājums
Netieša attieksmes nevienlīdzība vecuma dēļ

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 21. un 28. pantu, kā arī Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (
OV 2000, L 303, 16. lpp.
), 2. panta 1. un 2. punktu un 6. panta 1. pantu.
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp
Daniel Bowman
un
Pensionsversicherungsanstalt
(Pensiju apdrošināšanas iestāde, turpmāk tekstā – “administrācija”) saistībā ar administrācijas lēmumu, kas balstīts uz darba koplīgumā ietverto noteikumu, saskaņā ar kuru laikposms, kurā notiek paaugstināšana no pirmā algas skalas līmeņa uz otro, ir ilgāks nekā laikposms, kas piemērojams starp nākamajiem līmeņiem.
Atbilstošās tiesību normas
Direktīva 2000/78
Atbilstoši Direktīvas 2000/78 1. pantam, “lai vienlīdzīgas attieksmes princips stātos spēkā dalībvalstīs, šīs direktīvas mērķis attiecībā uz nodarbinātību un profesiju ir noteikt sistēmu, lai apkarotu diskrimināciju reliģijas, uzskatu, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ”.
Šīs direktīvas 2. pantā ir paredzēts:
“1.
Šajā direktīvā “vienlīdzīgas attieksmes princips” nozīmē to, ka nav ne tiešas, ne netiešas diskriminācijas, kuras pamatā ir jebkurš 1. pantā minēts iemesls.
2.
Šā panta 1. punktā:
a)
uzskata, ka tiešā diskriminācija notiek tad, ja salīdzināmā situācijā pret vienu personu izturas, ir izturējušies vai izturētos sliktāk nekā pret citu personu jebkura 1. punktā minēta iemesla dēļ;
b)
pieņem, ka netiešā diskriminācija notiek tad, ja acīmredzami neitrāla noteikuma, kritērija vai prakses dēļ personas, kuras atbalsta konkrētu reliģiju vai uzskatus, kurām ir konkrēta invaliditāte, konkrēts vecums vai konkrēta seksuālā orientācija, atrodas konkrētā nelabvēlīgā situācijā salīdzinājumā ar otru personu, ja vien:
i)
šis noteikums, kritērijs vai prakse nav objektīvi attaisnota ar likumīgu mērķi un ja vien nav pienācīgi un vajadzīgi līdzekļi šā mērķa sasniegšanai [..]
[..].”
Minētās direktīvas 6. panta “Tādas dažādas [atšķirīgas] attieksmes attaisnojums, kuras pamatā ir cilvēka vecums” 1. punktā ir paredzēts:
“Neatkarīgi no 2. panta 2. punkta dalībvalstis var paredzēt, ka dažāda [atšķirīga] attieksme, kuras pamatā ir vecums, neveido diskrimināciju, ja attiecīgās valsts tiesību kontekstā tā ir objektīvi un saprātīgi attaisnota ar likumīgu mērķi, tostarp likumīgu nodarbinātības politiku, darba tirgu un profesionālās izglītības mērķiem, un ja šā mērķa sasniegšanas līdzekļi ir atbilstīgi un vajadzīgi.
Šāda dažāda [atšķirīga] attieksme cita starpā var ietvert:
a)
to, ka nosaka īpašus nosacījumus darba un profesionālās izglītības iespējām, nodarbinātības un profesijas nosacījumus, tostarp atlaišanas un atalgošanas nosacījumus jauniešiem, vecākiem strādniekiem un personām, kuru apgādībā ir citas personas, lai veicinātu viņu profesionālo integrāciju vai nodrošinātu aizsardzību;
b)
to, ka nosaka minimālos nosacījumus attiecībā uz vecumu, profesionālo pieredzi vai darba stāžu, lai iegūtu darbu vai konkrētas ar to saistītas priekšrocības;
[..].”
Austrijas tiesības
Dienstordnung A für die Angestellten bei den Sozialversicherungsträgern Österreichs
(Austrijas sociālās apdrošināšanas iestāžu darbinieku “A” dienesta noteikumi; turpmāk tekstā – “
DO.A
”), pirms tika pieņemts šī darba koplīguma 80. grozījums, bija paredzēts:
“13. pants. Vērā ņemamie dienesta periodi klasifikācijai algas skalā
1.
Klasifikācijai algas skalā (40. pants) ņem vērā tālāk minētos dienesta periodus pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas:
[..].
40. pants. Klasifikācija algas skalā, paaugstināšana līmenī
1.
Darbinieki [..] tiek ierindoti viņu algas klases (pakāpes) 1. līmenī atbilstoši 37.–39. panta noteikumiem. Ja ir ņemami vērā kādi dienesta periodi atbilstoši 13. pantam, klasifikācijai pēc analoģijas tiek piemērots 3. punkts.
2.
[..]. Periodi, kas iegūti a līdz c līmenī pirms 18 gadu vecuma sasniegšanas, nav uzskatāmi par vērā ņemamiem dienesta periodiem klasifikācijai algas skalā. [..].
3.
[..] Darbinieks ik pēc diviem dienesta gadiem tiek paaugstināts nākamajā savas algas klases (pakāpes) līmenī (paaugstināšana līmenī atbilstoši stāžam).
[..]”
Atbilstoši
DO.A
80. grozījumam, ar kuru tāpat tika ieviests pārejas noteikums attiecībā uz darbiniekiem, kas pieņemti darbā pēc 2011. gada 1. janvāra, minētie panti ir formulēti šādi:
“13. pants. Vērā ņemamie dienesta periodi klasifikācijai algas skalā
1.
Klasifikācijai algas skalā (40. pants) ņem vērā tālāk minētos dienesta periodus, kas iegūti pēc 30. jūnija tajā gadā, kurā pēc pirmā izglītības līmeņa uzsākšanas ir vai būtu tikuši pabeigti deviņi mācību gadi:
[..]
2.
a kopumā maksimāli trīs gadu apmērā:
[..]
b)
kādā no [..] skolām pēc obligātās vispārējās izglītības iegūšanas paveikto mācību periodu minimālajā apmērā, kāds šim mācību posmam ir paredzēts saskaņā ar skolu izglītības tiesību aktiem, tomēr ne vairāk kā trīs gadu apmērā;
[..].
40. pants. Klasifikācija algas skalā, paaugstināšana līmenī
1.
Darbinieki tiek ierindoti viņu algas klases (pakāpes) 1. līmenī [..]. Ja ir ņemami vērā kādi dienesta periodi atbilstoši 13. pantam, tad klasifikācijai pēc analoģijas tiek piemērots 3. punkts.
[..]
3.
Darbinieks(‑ce) algas skalas 1. līmenī paliek piecus gadus; sākot ar nākamo līmeni, viņš ik pēc diviem dienesta gadiem tiek ierindots nākamajā savas algas klases (pakāpes) līmenī (paaugstināšana līmenī atbilstoši stāžam).
[..]”
Pamattiesvedība un prejudiciālais jautājums
D. Bowman
, kurš ir dzimis 1961. gada 28. jūlijā, kopš 1988. gada 1. aprīļa strādā administrācijā, pamatojoties uz privāttiesisku darba līgumu. Šo līgumu reglamentē
DO.A
, kas ir koplīgums. Viņa atalgojums tiek aprēķināts, pamatojoties uz klasifikāciju, kas veikta viņa pieņemšanas darbā laikā, un tajā brīdī netika ņemti vērā viņa pabeigtie mācību periodi. Kopš tā laikā ik pēc diviem gadiem
D. Bowman
tika ierindots augstākā līmenī atbilstoši
DO.A
noteikumiem un ieguva atalgojuma palielinājumu atbilstoši pārejai uz augstāku līmeni.
Pirms 80. grozījuma veikšanas
DO.A
40. panta 2. punktā attiecībā uz administrācijas darbiniekiem, kas viņu pieņemšanas darbā datumā nebija sasnieguši 18 gadu vecumu, bija paredzēts, ka darbinieki, kas sasnieguši vismaz 16, 17 un 18 gadu vecumu, tiek ierindoti attiecīgi a, b un c līmenī tajā algas klasē, kas piemērojama atbilstoši
DO.A
37. pantam. Tikai pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas šie paši darbinieki pārgāja uz pirmo līmeni, kurā tāpat būtu jāierindo ikviens administrācijas darbinieks, kas ticis pieņemts darbā pēc 18 gadu vecuma sasniegšanas, bet viņi nevarēja atsaukties uz agrākiem periodiem, kas pielīdzināmi darbības periodiem. Līdz ar to nevarēja tikt ņemts vērā nekāds mācību periods. Turklāt a, b un c līmenim paredzētais atalgojums bija daudz mazāks nekā pirmajam līmenim noteiktais. Tādējādi tāda paša veida darbība vai darba uzdevumi bija atalgoti atšķirīgi atkarībā no tā, kurā vecumā tie tika īstenoti.
Ar
DO.A
80. grozījumu tika atcelts šo noteikumu 40. panta 2. punkts, to neaizstājot, un līdz ar to tika likvidēti a, b un c līmenis. Ikviena administrācijas darbinieka, kas pirms viņa pieņemšanas darbā datuma nebija ieguvis periodus, kuri ir jāņem vērā karjeras skalas aprēķinā, klasifikācija saskaņā ar minēto labojumu tiek veikta neatkarīgi no vecuma, kuru šis darbinieks bija sasniedzis laikā, kad viņš tika pieņemts darbā. Šāds darbinieks uzreiz tiek ierindots pirmajā līmenī. Ar jauno sistēmu nav ticis grozīts šim pēdējam minētajam algas klases līmenim paredzētais atalgojums, un līdz ar to visi darbinieki, kas nav sasnieguši 18 gadu vecumu, ir ieguvuši ievērojamu algas palielinājumu, kas atkarībā no algas klases sasniedza no EUR 100 līdz 200 mēnesī.
Pēc
DO.A
80. grozījuma pieņemšanas jebkāda paaugstināšana otrajā līmenī var notikt tikai pēc pieciem gadiem. Pēc tam paaugstināšana nākamajos līmeņos notiek ik pēc diviem dienesta gadiem. Šī ik pēc diviem gadiem veiktā paaugstināšana līmenī beidzas 18. līmenī, un pāreja uz nākamo līmeni tad notiek jau pēc četriem gadiem. Pēc šīs pēdējā perioda, kas tiek kvalificēts kā “papildu stāžs”, vairs nav paredzēta nekāda paaugstināšana līmenī.
Pirms
D. Bowman
tika pieņemts darbā administrācijā, viņš laikā no 1976. gada 1. septembra līdz 1979. gada 30. jūnijam, t.i., 2 gadus un 10 mēnešus, mācījās vienā no Austrijas ģimnāzijām. Pēc tam, kad līdz ar
DO.A
80. grozījuma pieņemšanu ir kļuvis iespējams ņemt vērā mācību periodus,
D. Bowman
2012. gada 17. maijā iesniedza pieteikumu, lūdzot periodus, ko viņš ieguvis pirms stāšanās darbā administrācijā, pārrēķināt, lai noteiktu viņa paaugstināšanas līmenī datumu atbilstoši
DO.A
13. pantam redakcijā, kas izriet no šī koplīguma 80. grozījuma. Līdz ar to
D. Bowman
lūdza administrāciju, lai tā viņam samaksātu bruto summu EUR 3655,20 apmērā, tai pieskaitot procentus un izdevumus, lai nākotnē tā maksātu viņam atalgojumu atbilstoši klasifikācijai F algas klases I pakāpes 17. līmenī un lai datums viņa nākamajai paaugstināšanai līmenī tiktu noteikts 2012. gada 1. oktobris.
2012. gada 27. maijā administrācija nolēma, ka, lai gan atbilstoši
DO.A
– redakcijā, kas izriet no 80. grozījuma, –
D. Bowman
dienesta stāžam var tikt pieskaitīts periods, kas nepārsniedz trīs gadus, tas attiecībā uz viņu nevar radīt nedz kādu viņa algas klases uzlabošanu, nedz arī viņa paaugstināšanas līmenī datuma grozīšanu, jo pēc minētā labojuma pieņemšanas pāreja uz otro līmeni var notikt tikai pēc pieciem gadiem, nevis diviem gadiem, kā tas bija iepriekš.
Arbeits‑ und Sozialgericht Wien
(Darba un sociālā tiesa Vīnē, Austrija) apmierināja
D. Bowman
celto prasību par šo administrācijas lēmumu. Minētā tiesa uzskatīja, ka laikposma, kurā notiek paaugstināšana no pirmā uz otro līmeni, pagarināšana ir uzskatāma par netiešu diskrimināciju vecuma dēļ.
Oberlandesgericht Wien
(Apelācijas tiesa Vīnē, Austrija) apmierināja administrācijas apelācijas sūdzību par šo
Arbeits‑ und Sozialgericht Wien
(Darba un sociālā tiesa Vīnē) nolēmumu. Apelācijas tiesa tostarp konstatēja, ka iespēja ņemt vērā mācību periodus tika ieviesta līdz ar
DO.A
80. grozījuma pieņemšanu – vienlaicīgi ar pasākumu, ar kuru tika pagarināts laikposms, kurā notiek paaugstināšana no algas skalas pirmā līmeņa uz otro līmeni, un ka attieksme pret
D. Bowman
bija tāda pati kā pret pārējiem darbiniekiem – gan pirms šī labojuma, gan pēc tā pieņemšanas –, un tātad attiecībā uz viņu nav tikusi pieļauta diskriminācija vecuma dēļ.
D. Bowman
iesniedza iesniedzējtiesai, t.i.,
Oberster Gerichtshof
(Augstākā tiesa, Austrija), “Revision” sūdzību par minēto spriedumu. Minētā tiesa vēlas noskaidrot, vai laikposma, kurā notiek paaugstināšana no
DO.A
noteiktās algas skalas pirmā līmeņa uz otro līmeni, pagarināšana ir vai nav uzskatāma par netiešu diskrimināciju vecuma dēļ. Tostarp tā norāda, ka
DO.A
80. grozījuma mērķis ir nevis likvidēt kādu iepriekš pastāvošu nevienlīdzību attieksmē, bet gan ļaut paaugstināt karjeras vērtību, ņemot vērā agrākus periodus. Pat ja laikposma, kurā notiek paaugstināšana no pirmā uz otro līmeni, pagarināšana būtu jāuzskata par atšķirīgu attieksmi, kas netieši balstīta uz vecumu, tā tomēr varot tikt attaisnota.
Šajos apstākļos
Oberster Gerichtshof
(Augstākā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādu prejudiciālu jautājumu:
“Vai Hartas 21. pants, to lasot kopā ar Direktīvas 2000/78 2. panta 1. un 2. punktu, kā arī 6. panta 1. punktu, ņemot vērā arī Hartas 28. pantu, ir jāinterpretē tādējādi, ka:
a)
par atšķirīgu attieksmi, kas netieši ir balstīta uz vecumu, ir uzskatāms tāds koplīgumā paredzētais regulējums, kurā attiecībā uz karjeras sākumā veiktajiem darbības periodiem ir paredzēts garāks laikposms, kurā notiek paaugstināšana algas līmenī, un kas tāpēc sarežģī ierindošanu augstākā algas līmenī,
un gadījumā, ja atbilde ir apstiprinoša,
b)
vai tas ir jāinterpretē tādējādi, ka, it īpaši ņemot vērā nelielo darba pieredzi karjeras sākumā, šāds regulējums ir piemērots un nepieciešams?”
Par prejudiciālo jautājumu
Ar savu jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Hartas 21. pants, kā arī Direktīvas 2000/78 2. panta 1. un 2. punkts un 6. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj tādu valstī noslēgto darba koplīgumu kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru darbiniekam, kas gūst labumu no tā, ka viņa klasifikācijai algas skalas līmeņos tiek ņemti vērā mācību periodi, laikposms, kurā notiek paaugstināšana no pirmā algas skalas līmeņa uz otro, ir ilgāks nekā laikposms, kas piemērojams nākamajiem līmeņiem.
Vispirms ir jāatgādina, ka, nosakot pasākumus, kas ietilpst Direktīvas 2000/78, ar kuru nodarbinātības un profesijas jomā ir konkretizēts nediskriminācijas vecuma dēļ princips, kas tagad nostiprināts Hartas 21. pantā, piemērošanas jomā, dalībvalstīm un sociālajiem partneriem jārīkojas, ievērojot šo direktīvu (šajā ziņā skat. spriedumus, 2011. gada 13. septembris, Prigge u.c.,
C‑447/09
,
EU:C:2011:573
,
48.
punkts, kā arī 2014. gada 11. novembris, Schmitzer,
C‑530/13
,
EU:C:2014:2359
,
23.
punkts).
Tātad pirmām kārtām ir jānoskaidro, vai tādā koplīgumā kā pamatlietā aplūkotais ir paredzēta atšķirīga attieksme vecuma dēļ Direktīvas 2000/78 2. panta izpratnē. Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar šo tiesību normu vienlīdzīgas attieksmes princips nozīmē, ka nav ne tiešas, ne netiešas diskriminācijas, kuras pamatā būtu kāds no šīs direktīvas 1. pantā minētajiem iemesliem. Minētās direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā ir precizēts, ka atbilstoši šī panta 1. punktam tieša diskriminācija notiek tad, ja salīdzināmā situācijā pret vienu personu izturas sliktāk nekā pret citu personu jebkura šīs pašas direktīvas 1. pantā minētā iemesla dēļ. Turklāt no Direktīvas 2000/78 2. panta 2. punkta b) apakšpunkta izriet, ka tās izpratnē netiešā diskriminācija vecuma dēļ notiek tad, kad acīmredzami neitrāls noteikums, kritērijs vai prakse rada kāda konkrēta vecuma personām konkrētu nelabvēlīgu situāciju, salīdzinot ar citām personām, ja vien šis noteikums, kritērijs vai prakse nav objektīvi attaisnojami ar leģitīmu mērķi un ja vien šā mērķa sasniegšanas līdzekļi nav piemēroti un vajadzīgi.
Runājot par mācību periodiem, kas tiek aplūkoti pamatlietā, no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka atšķirībā no sistēmas, kas pastāvēja pirms
DO.A
80. grozījuma pieņemšanas, ar šo grozījumu ieviestā sistēma ļauj ņemt vērā šos periodus, ciktāl tie pārsniedz to, kas ir nepieciešams obligātās vispārējās izglītības iegūšanai, minimālajā apmērā, kāds šim mācību posmam ir paredzēts saskaņā ar skolu izglītības tiesību aktiem, un ne vairāk kā trīs gadu apmērā.
Turklāt, lai gan saskaņā ar
DO.A
80. grozījumu laikposms, kurā notiek paaugstināšana no pirmā algas skalas līmeņa līdz otrajam, ir ticis pagarināts par trīs gadiem, paaugstināšana algas skalas līmeņos turpinās atbilstoši paveiktajiem dienesta periodiem.
No tā izriet, kā norāda iesniedzējtiesa, ka tāds koplīgums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru darbiniekiem, kas gūst labumu no tā, ka viņa klasifikācijai algas skalas līmeņos tiek ņemti vērā mācību periodi, laikposms, kurā notiek paaugstināšana no pirmā algas skalas līmeņa uz otro, ir ilgāks nekā laikposms, kas piemērojams augstākiem līmeņiem, nerada attiecībā uz viņiem atšķirību attieksmē, kas būtu tieši balstīta uz vecumu.
Saistībā ar jautājumu, vai šāds koplīgums – atbilstoši iesniedzējtiesas izteiktajam pieņēmumam – rada netiešu diskrimināciju vecuma dēļ, ir jāpārbauda, vai šis koplīgums, neraugoties uz tā neitrālo formulējumu, faktiski rada nelabvēlīgu stāvokli daudz lielākam noteikta vecuma personu vai personu, kas ietilpst kādā noteiktā vecuma grupā, skaitam.
Konkrētajā gadījumā
DO.A
80. grozījuma pieņemšanas rezultātā, lai persona tiktu paaugstināta līdz otrajam līmenim, ir jāiegūst piecu gadu dienesta periods, savukārt paaugstināšana pēc šī līmeņa tiek veikta ik pēc diviem dienesta gadiem.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka iesniedzējtiesa balstās uz premisu, ka tāda laikposma, kurā notiek paaugstināšana no pirmā algas skalas līmeņa līdz otrajam, ieviešana, kas ir ilgāks nekā laikposms, kurš piemērojams pārejai uz nākamajiem līmeņiem, galvenokārt skar darbiniekus, kurus administrācija pirmo reizi pieņēmusi darbā un kuri – saistībā ar viņu klasifikāciju algas skalas līmeņos – nevar atsaukties uz periodiem pirms viņu stāšanās dienestā. Grupas, ko veido darbinieki ar mazākām algām, sastāvā parasti ir galvenokārt gados jaunas personas, un līdz ar to, iesniedzējtiesas ieskatā, nevar tikt izslēgts, ka ar
DO.A
80. grozījumu ieviestā sistēma gados jaunākiem darbiniekiem rada nelabvēlīgāku stāvokli algas ziņā.
Tomēr ir jānorāda, ka konkrētajā gadījumā atšķirīgās attieksmes, kas netieši būtu balstīta uz vecumu, esamība nevar tikt secināta, pamatojoties vien uz šo konstatējumu.
Proti, no Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem izriet, pirmkārt, ka ar
DO.A
80. grozījumu ieviestajā sistēmā ir paredzēts, ka administrācijas darbinieku klasifikācija algas skalas līmeņos, kā tas izriet no šā sprieduma 21. punkta, ir atkarīga tostarp no pabeigtajiem mācību periodiem. Šie mācību periodi var tikt ņemti vērā minētās klasifikācijas vajadzībām neatkarīgi no darbinieka vecuma brīdī, kad viņš tika pieņemts darbā. Tādējādi šī sistēma balstās uz kritēriju, kas nav nesaraujami saistīts ar darbinieku vecumu un kam ar to nav arī netiešas saiknes (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2012. gada 7. jūnijs, Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft,
C‑132/11
,
EU:C:2012:329
,
29.
punkts).
Otrkārt, ir jānorāda, ka
D. Bowman
, kas ierosinājis iesniedzējtiesai uzdot šo jautājumu, situācija, šķiet, neatbilst tāda darbinieka situācijai, kuram pagaidām ir tikai neliela profesionālā pieredze un kurš nevar atsaukties uz lietderīgiem dienesta periodiem, jo
D. Bowman
, kā tas izriet no Tiesas rīcībā esošajiem lietas materiāliem, var atsaukties uz mācību periodu, kā arī aptuveni 30 dienesta gadiem, kas nostrādāti administrācijā.
Līdz ar to, pat ja uz gados jaunu darbinieku, kas pirmo reizi pieņemts darbā, kam ir tikai neliela pieredze un kas lūdz viņa mācību periodus ņemt vērā klasifikācijai algas skalas līmeņos, konkrēti tiks attiecināts laikposma, kurā notiek paaugstināšana no pirmā līmeņa, pagarinājums, tomēr, kā par to liecina
D. Bowman
situācija, uz gados vecāku darbinieku, kurš ir nostrādājis ievērojamu dienesta periodu administrācijā un kurš iesniedz tādu pašu lūgumu, tāpat un atbilstoši šim pašam pamatam – potenciāli (piemērojot nākotnē) vai ar atpakaļejošu spēku – tiks attiecināts tāds pats pagarinājums.
Proti, kā izriet no atbildes, ko administrācija sniegusi uz Tiesas rakstveida jautājumu, pamatlietā aplūkotais koplīgums, ciktāl tas paredz ņemt vērā mācību periodus un pagarināt laikposmu, kurā notiek paaugstināšana no algas skalas pirmā līmeņa, ir piemērojams vienādi visiem darbiniekiem, kas lūdz ņemt vērā šos periodus, tostarp ar atpakaļejošu spēku darbiniekiem, kas jau sasnieguši augstākus līmeņus.
No tā izriet, ka tāds koplīgums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru darbiniekiem, kas gūst labumu no tā, ka viņa klasifikācijai algas skalas līmeņos tiek ņemti vērā mācību periodi, laikposms, kurā notiek paaugstināšana no pirmā algas skalas līmeņa uz otro, ir ilgāks nekā laikposms, kas piemērojams augstākiem līmeņiem, nerada attiecībā uz viņiem atšķirību attieksmē, kas būtu netieši balstīta uz vecumu.
Līdz ar to uz uzdoto jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 2000/78 2. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valstī noslēgto darba koplīgumu kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru uz darbinieku, kas gūst labumu no tā, ka viņa klasifikācijai algas skalas līmeņos tiek ņemti vērā mācību periodi, tiek attiecināts laikposma, kurā notiek paaugstināšana no pirmā algas skalas līmeņa uz otro, pagarinājums, jo šis pagarinājums ir piemērojams ikvienam darbiniekam, kas gūst labumu no šo periodu ņemšanas vērā, tostarp ar atpakaļejošu spēku darbiniekiem, kas jau sasnieguši augstākus līmeņus.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (sestā palāta) nospriež:

Padomes 2000. gada 27. novembra Direktīvas 2000/78/EK, ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 1. un 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj tādu valstī noslēgto darba koplīgumu kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru uz darbinieku, kas gūst labumu no tā, ka viņa klasifikācijai algas skalas līmeņos tiek ņemti vērā mācību periodi, tiek attiecināts laikposma, kurā notiek paaugstināšana no pirmā algas skalas līmeņa uz otro, pagarinājums, jo šis pagarinājums ir piemērojams ikvienam darbiniekam, kas gūst labumu no šo periodu ņemšanas vērā, tostarp ar atpakaļejošu spēku darbiniekiem, kas jau sasnieguši augstākus līmeņus.

[Paraksti]
(
*1
)	* Tiesvedības valoda – vācu.