CELEX: 62020CJ0022
Неизпълнение на задължения от държава членка
Директива 91/271/ЕИО
Членове 4, 5, 10 и 15
Пречистване на градски отпадъчни води
Вторично пречистване или друга равностойна обработка на градски отпадъчни води от агломерации с определени размери
По-строго пречистване на зауствания в чувствителни зони
Член 4, параграф 3 ДЕС
Проверка на данните, представени от държавите членки
Задължение за лоялно сътрудничество

В исковата си молба Европейската комисия моли Съда да установи, че:
–
като не е предоставило на Комисията информацията, необходима ѝ, за да прецени основателността на твърденията, че градските отпадъчни води, зауствани от пречиствателните станции на агломерациите Habo и Töreboda, отговарят на изискванията на Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (
ОВ L 135, 1991 г., стр. 40
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43), изменена с Регламент (ЕО) № 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 г. (
ОВ L 311, 2008 г., стр. 1
) (наричана по-нататък „Директива 91/271“), Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4, параграф 3 ДЕС,
–
като не е гарантирало, че преди заустването им градските отпадъчни води от агломерациите Lycksele, Malå, Mockfjärd, Pajala, Robertsfors и Tänndalen са били подложени на вторично пречистване или равностойна обработка в съответствие с изискванията на Директива 91/271, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4 във връзка с членове 10 и 15 от нея,
–
като не е гарантирало, че преди заустването им градските отпадъчни води от агломерациите Borås, Skoghall, Habo и Töreboda са били подложени на по-строго пречистване от описаното в член 4 от Директива 91/271 в съответствие с изискванията на същата, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 5 във връзка с членове 10 и 15 от нея.
Правна уредба
Член 1 от Директива 91/271 гласи:
„Настоящата директива се отнася за събирането, пречистването и заустването на градски отпадъчни води, както и пречистването и заустването на отпадъчни води, произхождащи от някои промишлени отрасли.
Настоящата директива има за цел опазване на околната среда от вредните последици, причинени от заустването на споменатите по-горе отпадъчни води“.
Член 4 от тази директива има следния текст:
„1.   Държавите членки следят за това, градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им да бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка при следните условия и ред:
–
най-късно до 31 декември 2000 г. за всички зауствания, произлизащи от агломерации с [еквивалент жители (ЕЖ)] над 15000,
–
най-късно до 31 декември 2005 г. за всички зауствания, произлизащи от агломерации с ЕЖ между 10000 и 15000,
–
най-късно до 31 декември 2005 г. за зауствания в сладки води и устия, произлизащи от агломерации с ЕЖ между 2000 и 10000.
[…]
2.   Заустванията на градски отпадъчни води във високопланински води (с надморска височина над 1500 метра), където е трудно да се приложи ефикасна биологическа обработка поради ниските температури, могат да бъдат подлагани на по-слабо пречистване от предписаното в параграф 1, при условие че задълбочени проучвания показват, че тези изливания не нарушават околната среда.
3.   Заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, посочени в параграф[и 1 и] 2, отговарят на съответните изисквания на приложение I, раздел Б. Комисията може да изменя тези изисквания. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 18, параграф 3.
4.   Притокът, изразен[…] в ЕЖ, се изчислява на базата на максималното средно седмично количество органични вещества, постъпващо в пречиствателната станция през годината, с изключение на необичайните ситуации, като предизвиканите от силни дъждове“.
Член 5 от посочената директива предвижда:
„1.   За целите на параграф 2 държавите членки установяват до 31 декември 1993 г. чувствителните зони въз основа на определените в приложение II критерии.
2.   Държавите членки следят за това, градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им в чувствителни зони да бъдат подлагани на по-строго пречистване от предвиденото в член 4, най-късно до 31 декември 1998 г. за всички зауствания, произлизащи от агломерации с ЕЖ над 10000.
3.   Заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, посочени в параграф 2, отговарят на съответните изисквания на приложение I, раздел Б. Комисията може да изменя тези изисквания. Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 18, параграф 3.
4.   Въпреки това условията, предявявани към пречиствателна станция съгласно параграфи 2 и 3, не се прилагат по необходимост за чувствителните зони, ако може да се докаже, че минималният процент на снижение на общия приток органични вещества, навлизащи във всички пречиствателни станции за градски отпадъчни води от тази зона, достига най-малко 75 % от общото количество фосфор и най-малко 75 % от общото количество азот.
5.   За заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, разположени в съответните водосборни басейни на чувствителните зони и които допринасят за замърсяването на тези зони, се прилагат параграфи 2, 3 и 4.
Когато водосборните басейни, посочени в първа алинея, се намират изцяло или отчасти в друга държава членка, се прилага член 9.
6.   Държавите членки следят за това, списъкът на чувствителните зони да се преразглежда най-малко на всеки четири години.
7.   Държавите членки следят за това, зоните, установени като чувствителни в резултат на преразглеждането по параграф 6, да отговорят на посочените по-горе изисквания в срок от седем години.
8.   Държава членка не е длъжна да установи чувствителни зони по смисъла на настоящата директива, ако извършва върху цялата си територия пречистването, предвидено в параграфи 2, 3 и 4“.
Съгласно текста на член 10 от същата директива:
„Държавите членки следят за това, пречиствателните станции за градски отпадъчни води, изградени за спазване на изискванията на членове 4, 5, 6 и 7, да се проектират, изграждат, експлоатират и поддържат по начин, осигуряващ достатъчна производителност при всички нормални климатични условия на мястото, където са разположени. При проектирането на тези инсталации следва да се държи сметка за сезонните колебания на притока органични вещества“.
Член 15 от Директива 91/271 предвижда:
„1.   Компетентните органи или съответните институции наблюдават:
–
заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, за да проверят съответствието им с изискванията на приложение I, раздел Б, съгласно процедурите за контрол, определени в приложение I, раздел Г,
–
количеството и състава на утайки от пречистването, зауствани в повърхностни води.
2.   Компетентните органи или съответните административни структури наблюдават водите, приемащи излети води, произлизащи от пречиствателни станции за градски отпадъчни води, и пряко изливани води, описани в член 13, когато има опасения за сериозни отрицателни въздействия върху околната среда на приемника.
3.   В случай на изливане на води съгласно разпоредбите на член 6 и в случай на изливане на утайки в повърхностни води държавите членки установяват мониторинг и извършват евентуално необходимите изследвания, за да гарантират, че това заустване или отвеждане не вреди на околната среда.
4.   Данните, получени от компетентните органи или съответните административни структури съгласно параграфи 1, 2 и 3, се съхраняват от държавата членка и се предоставят на разположение на Комисията в срок от шест месеца считано от получаването на искане по този повод.
5.   Комисията може да определя насоки за посочения в параграфи 1, 2 и 3 мониторинг съгласно процедурата по регулиране, посочена в член 18, параграф 2“.
Раздел Б от приложение I към тази директива има следния текст:
„Зауствания, произхождащи от пречиствателните станции за градски отпадъчни води, във водите в приемниците […]
1.
Пречиствателните станции за отпадъчни води са проектирани и изменени така, че да позволяват вземането на представителни проби от постъпващите отпадъчни води и от изпусканите пречистени води преди заустването им във водите в приемниците.
2.
Изливаните от пречиствателните станции градски отпадъчни води, пречистени съгласно членове 4 и 5 от настоящата директива, отговарят на изискванията в таблица 1.
3.
Градските отпадъчни води, изливани от пречиствателните станции в чувствителни зони, подложени на еутрофизация, като идентифицираните в приложение II, точка А, буква а), отговарят, освен това, на изискванията в таблица 2 от настоящето приложение.
4.
По-строги изисквания от посочените в таблици 1 и/или 2 при нужда се прилагат, за да се гарантира, че водите в приемниците отговарят на всяка друга директива в тази област.
5.
Пунктовете на изливане на градските отпадъчни води се избират по възможност така, че да се сведе до минимум въздействието върху водите в приемниците“.
Раздел Г от приложение I към посочената директива гласи:
„Референтни методи за контрол и оценка на резултатите
1.
Държавите членки следят за прилагането на методи на наблюдение, съответстващи най-малко на описаните по-долу изисквания.
Методи, различни от предвидените в точки 2, 3 и 4, могат да бъдат използвани, при условие че може да се докаже, че те позволяват да се получат равностойни резултати.
Държавите членки представят на Комисията всички релевантни информации, отнасящи се до прилаганите методи. В случай че Комисията счете, че изложените в точки 2, 3 и 4 условия не са изпълнени, тя предлага на Съвета подходящо предложение.
2.
Пробите се вземат на период от 24 часа, пропорционално на дебита или на равни интервали от време, на определен пункт при изхода и, в случай на нужда, при входа на пречиствателната станция, за да се провери дали са спазени изискванията на настоящата директива относно заустването на отпадъчни води.
Прилагат се международно признати лабораторни практики за предотвратяване на промяната в състоянието на пробите между момента на вземането и момента на анализа.
3.
Минималният брой проби за вземане на редовни интервали през цялата година се определя в зависимост от размерите на пречиствателната станция:
– ЕЖ между 2 000 и 9 999:
12 проби през първата година.
4 проби през следващите години, ако може да се докаже, че водите отговарят на разпоредбите на настоящата директива през първата година; в случай че една от 4 те проби не отговаря на нормите, следващата година се вземат 12 проби.
– ЕЖ между 10 000 и 49 999:
12 проби.
– ЕЖ 50 000 или повече:
24 проби.
4.
Приема се, че пречистените отпадъчни води спазват определените за различните параметри стойности, ако проби показват спазването на стойностите за всеки отделен параметър, съобразно следните разпоредби:
а) за параметрите, фигуриращи в таблица 1 и в член 2, точка 7, максималният брой проби, които може да не съответстват на стойностите концентрация и/или процентите редукция, посочени в таблица 1 и в член 2, точка 7, е уточнен в таблица 3;
б) за параметрите, фигуриращи в таблица 1 и изразени в стойности концентрация, максималният брой проби, взети при условия на нормална експлоатация, не трябва да се отклонява с повече от 100 % от параметричните стойности. За стойностите в концентрация, отнасящи се до общото съдържание на твърда материя в суспензия, отклонението може да достигне до 150 %;
в) за параметрите, фигуриращи в таблица 2, средната годишна стойност на пробите трябва за всеки отделен параметър да отговаря на съответните стойности.
5.
При оценка на качеството на съответната вода екстремните стойности не се взимат предвид, в случай че се дължат на изключителни обстоятелства като силни валежи“.
Таблици 1—3 от приложение I към същата директива имат следната редакция:
„Таблица 1: Изисквания относно заустването от пречиствателни станции за градски отпадъчни води, предмет на разпоредбите на членове 4 и 5 от настоящата директива. Прилага се стойността на концентрацията или процента на редукция.
Параметри
Концентрация
Минимален процент на снижение (
)
Референтен метод на измерване
Биохимична потребност от кислород (БПК5 при 20 °C) без нитрификация (
)
25 mg/l O
70‑90
40 съгласно член 4, параграф 2
Хомогенизирана проба, нефилтрирана, нито утаена. Установяване на разтворения кислород преди и след 5‑дневна инкубация при 20 °C ± 1 °C, при пълна тъмнина. Добавя се инхибитор на нитрификация.
Химична потребност от кислород (ХПК)
125 mg/l O
Хомогенизирана проба, нефилтрирана, нито утаена. Калиев бихромат.
Общо твърди вещества в суспензия
35 mg/l (
)
35 съгласно член 4, параграф 2 (над 10 000 ЕЖ)
60 съгласно член 4, параграф 2 (от 2 000 до 10 000 ЕЖ)
90 (
)
90 съгласно член 4, параграф 2 (над 10 000 ЕЖ)
70 съгласно член 4, параграф 2 (от 2 000 до 10 000 ЕЖ)
—Филтриране на представителна проба с мембрана 0,45 μm, изсушаване при 105 °C и претегляне
—Центрофугиране на представителна проба (най-малко 5 минути при средно ускорение от 2 800 до 3 200 g), изсушаване при 105 °C и претегляне.
(1) Редукция спрямо стойностите на входа.
(2) Този параметър може да бъде заменен от друг: общ органичен въглерод (ООВ) или обща потребност от кислород (ОПК), в случай че може да бъде установена зависимост между БПК5 и ползвания параметър.
(3) Това изискване е избирателно.
Изследванията на изхвърлени води, произлизащи от лагуниране, трябва да се извършват върху филтрирани проби; въпреки това концентрацията на общото количество твърди вещества в суспензия в нефилтрирани проби не трябва да превишава 150 mg/l.
Таблица 2: Изисквания за зауствания от пречиствателни станции на градски отпадни води в чувствителни райони, които са подложени на еутрофикация, както е посочено в приложение II, раздел А, буква а). Единият или двата параметъра могат да се приложат според местната ситуация. Приложими са стойностите за концентрация или за процент на намаляване.
Параметри
Концентрация
Минимален процент на намаляване (
)
Референтен метод за измерване
Общ фосфор
2 мг/л (10 000‑1 000 000 еквивалентен брой жители)
Молекулярна абсорбционна спектрофотометрия
1 мг/л (над 100 000 еквивалентен брой жители)
Общ азот (
)
15 мг/л (10 000‑1 000 000 еквивалентен брой жители) (
)
70–80
Молекулярна абсорбционна спектрофотометрия
10 мг/л (над 100 000 еквивалентен брой жители) (
)
(1) Намаляване спрямо обема на вливането.
(2) Общ азот означава сумата от общия азот по Келдал (органичен и амонячен азот) нитратен азот и нитритен азот.
(3) Тези стойности на концентрация са средногодишни стойности, предвидени в приложение I, раздел Г, точка 4, буква в). Въпреки това, изискванията за азот могат да бъдат проверявани чрез среднодневни стойности, когато е доказано, в съответствие с приложение I, раздел Г, точка 1, че е постигнато същото ниво на защита. В този случай среднодневната стойност не трябва да надвишава 20 мг/л от общия азот за всички проби, когато температурата на отпадната течност в биологичния реактор е по-висока или равна на 12 °С. Условията относно температурата биха могли да бъдат заместени от ограничаване на продължителността на експлоатацията, като се държи сметка за регионалните климатични условия.
Таблица 3
Брой проби, взети през определена година
Максимален брой проби, показващи отклонение
4—7
8—16
17—28
29—40
41—53
54—67
68—81
82—95
96—110
111—125
126—140
141—155
156—171
172—187
188—203
204—219
220—235
236—251
252—268
269—284
285—300
301—317
318—334
335—350
351—365
25“.
Досъдебната процедура
На 29 януари 2010 г. Комисията изпраща на Кралство Швеция официално уведомително писмо, в което отправя въпроси до тази държава членка относно съответствието на системата ѝ за пречистване на градските отпадъчни води с Директива 91/271.
По-специално Комисията приема, от една страна, че посочената държава членка не е гарантирала, че градските отпадъчни води от тринадесет агломерации са били подложени на вторично пречистване или равностойна обработка в съответствие с изискванията на член 4, параграфи 1 и 3 от Директива 91/271. От друга страна, тази институция счита, че същата държава членка не е гарантирала, че градските отпадъчни води от три агломерации са били подложени на по-строго пречистване от описаното в член 4 от тази директива, в съответствие с изискванията на член 5, параграфи 2 и 3 от нея.
Кралство Швеция отговаря на официалното уведомително писмо с писма от 1 април и 4 ноември 2010 г.
Тъй като не е удовлетворена от обясненията на тази държава членка, Комисията решава да ѝ изпрати, на 25 септември 2015 г., допълнително официално уведомително писмо, в което посочва 11 допълнителни агломерации, които не разполагат със система за вторично пречистване или равностойна обработка, и 26 допълнителни агломерации, за които тази държава членка не е гарантирала извършването на по-строго пречистване по смисъла на член 5, параграфи 2 и 3 от Директива 91/271. Освен това Комисията приканва Кралство Швеция да даде разяснения за положението на две агломерации, по отношение на които тази институция счита, че то не е изпълнило задълженията си по член 4, параграфи 1 и 3 от Директива 91/271.
Кралство Швеция отговаря на допълнителното официално уведомително писмо на 25 ноември 2015 г.
След получаването на доклада, съставен в съответствие с член 15 от Директива 91/271, изпратен от Кралство Швеция през 2016 г., Комисията констатира, че още по-голям брой агломерации в тази държава членка не отговарят на изискванията на тази директива.
На 28 април 2017 г. Комисията изпраща на Кралство Швеция второ допълнително официално уведомително писмо, с което тази институция, от една страна, уточнява, че член 15 от Директива 91/271 представлява допълнително правно основание за неизпълнението на задължения на тази държава членка по тази директива и от друга страна, посочва допълнителните агломерации, за които е установено, че не отговарят на изискванията на Директива 91/271 след годишния доклад.
С писма от 28 юни 2017 г. и от 6 ноември 2018 г. Кралство Швеция отговаря на второто допълнително официално уведомително писмо. По-нататък, преписката за неизпълнението на задължения е обсъждана през 2017 г. и 2018 г. на срещи между Комисията и шведските органи.
На 8 ноември 2018 г. Комисията изпраща на Кралство Швеция мотивирано становище, в което приема, че тази държава членка е нарушила член 4 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271, що се отнася до 12 агломерации, както и член 5 във връзка с членове 10 и 15 от тази директива, що се отнася до 9 агломерации. Тъй като за една от тези агломерации е налице несъответствие на инсталациите с оглед едновременно и на двете разпоредби, общият брой засегнати агломерации е 20. Освен това Комисията констатира, че Кралство Швеция е нарушило и член 4, параграф 3 ДЕС, що се отнася до 4 агломерации, за които тази държава членка е изтъкнала действието на естественото намаляване, без обаче да представи данните, които потвърждават твърденията, съдържащи се в нейния отговор на второто допълнително официално уведомително писмо.
Кралство Швеция отговаря на мотивираното становище с писма от 11 и 21 януари 2019 г.
Тъй като не е удовлетворена от тези отговори, Комисията предявява настоящия иск.
По иска
В подкрепа на иска си Комисията изтъква по същество три твърдения за нарушение: първото, нарушение на член 4 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271, второто, нарушение на член 5 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271 и третото, нарушение на член 4, параграф 3 ДЕС.
По първото твърдение за нарушение, изведено от неизпълнение на задълженията на Кралство Швеция по член 4 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271
Доводи на страните
Комисията счита, от една страна, че нарушение на член 4 от Директива 91/271 е налице, когато има нарушение на член 15 от тази директива, който предвижда броя на пробите, които трябва да се вземат, и интервалите на вземането им, доколкото при неспазването на този член не е възможно да се провери дали са спазени изискванията на член 4 от Директива 91/271. От друга страна, според Комисията спазването на член 4 във връзка с член 15 от Директива 91/271 представлява условие, за да могат да бъдат изпълнени изискванията на член 10 от посочената директива относно проектирането, изграждането, експлоатацията и поддръжката на пречиствателните станции.
Първо, Комисията твърди, че дерогацията по член 4, параграф 2 от Директива 91/271 се прилага само когато са изпълнени четири кумулативни условия, които не са били проверени в рамките на настоящото дело. Според тази институция, за да бъде освободена дадена агломерация от вторичното пречистване на отпадъчните води трябва, първо, да става въпрос за градски отпадъчни води, зауствани във високопланински райони, определени като райони, разположени на надморска височина над 1500 метра, второ, да е трудно да се приложи ефикасна биологическа обработка, трето, да е трудно да се приложи ефикасна биологическа обработка поради ниските температури и четвърто, задълбочени проучвания да показват, че тези изливания не вредят на околната среда.
Второ, Комисията изтъква, че от член 4, параграф 3 от Директива 91/271 е видно, че заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води от агломерации с ЕЖ над 2000 трябва да отговарят на изискванията, установени в приложение I, раздел Б към тази директива. Раздел Б, точка 2 от посоченото приложение препраща към изискванията на таблица 1 от същото, от която произтичало, че максимално допустимата концентрация за биохимичната потребност от кислород (наричана по-нататък „БПК5“) е 25 mg/l и че разрешеният минимален процент на снижение за БПК5 е 70—90 % или от 40 %, ако е приложима дерогацията по член 4, параграф 2 от посочената директива. Тази институция изтъква, че максималната концентрация, разрешена за химичната потребност от кислород (наричана по-нататък „ХПК“), е 125 mg/l и че минималният процент на снижение за ХПК е 75 %. Двата параметъра, отнасящи се до тези стойности, били алтернативни, така че всяко изискване можело да се спази, като се спази пределно допустимата стойност или на максималната концентрация, или на минималния процент на снижение.
Трето, що се отнася до изискванията за мониторинг по член 15, параграф 1 от Директива 91/271 във връзка с точка Г от приложение I към тази директива, Комисията поддържа, че от раздел Г, точка 3, второ тире от същото следва, че поне 12 проби трябва да се вземат на редовни интервали през цяла една година за агломерации с ЕЖ между 10000 и 49999 и 24 проби — за агломерации с ЕЖ 50000 или повече. Ако агломерациите са с ЕЖ между 2000 и 9999, през първата година трябва да се вземат 12 проби. Така, когато са спазени изискванията на Директива 91/271, впоследствие вземането на четири проби годишно би било достатъчно.
Четвърто, Комисията припомня, че в съответствие с раздел Г, точка 4 от приложение I към Директива 91/271 се презумира, че пречистените отпадъчни води отговарят на изискванията по отношение на съдържащите се в таблица 1 от това приложение параметри, ако броят на пробите, които не отговарят на изискванията, е както се предвижда в таблица 3 от посоченото приложение, 1 за 4—7 проби, 2 за 8—16 проби, 3 за 17—28 проби, 4 за 29—40 проби и 5 за 41—53 проби. Освен това пробите, що се отнася до БПК5 и ХПК, изразени в стойности концентрация, не трябвало да се отклоняват с повече от 100 % от параметричните стойности.
Комисията поддържа, че към определената за съобразяване с мотивираното становище дата, а именно 9 януари 2019 г., Кралство Швеция нарушава член 4 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271, що се отнася до шест агломерации, а именно агломерациите Lycksele, Malå, Mockfjärd, Pajala, Robertsfors и Tänndalen.
На първо място, що се отнася до агломерация Lycksele, чиято пречиствателна станция притежава капацитет за пречистване на отпадъчни води за ЕЖ 14000, Комисията изтъква, че в отговора си на мотивираното становище Кралство Швеция е признало, че посочената агломерация не е спазила изискванията нито за БПК5, нито за ХПК, като е посочило, че тези изисквания ще бъдат спазени към края на 2020 г. Комисията изтъква, че между 7 ноември 2017 г. и 6 ноември 2018 г. в пречиствателната станция в Lycksele са взети 24 проби, че концентрацията в БПК5 е била по-висока от пределно допустимата стойност от 25 mg/l във всички проби и че в 10 проби концентрацията на ХПК е била по-висока от пределно допустимата стойност от 125 mg/l, докато максималният разрешен брой проби, показващи отклонение, е 4.
На второ място, що се отнася до агломерация Malå, чиято пречиствателна станция притежава капацитет за пречистване на отпадъчни води за ЕЖ 5000, Комисията твърди, че от отговора на Кралство Швеция на мотивираното становище е видно, че посочената агломерация не е спазвала изискванията за максимални стойности концентрация нито по отношение на БПК5, нито на ХПК. Комисията поддържа, от една страна, че 25 проби са били взети, за да се провери концентрацията в ХПК във водите, излети между 9 ноември 2017 г. и 7 ноември 2018 г., и че същата е превишавала пределно допустимата стойност от 125 mg/l в 4 проби, въпреки че максималният разрешен брой проби, показващи отклонение, е 3. От друга страна, 13 проби са били взети, за да се провери процентът на снижение на ХПК между 9 ноември 2017 г. и 7 ноември 2018 г. и от тях било видно, че това снижение е било под минималния процент на снижение, а именно 70 %, в три случая, въпреки че максималният разрешен брой проби, показващи отклонение, е 2.
Що се отнася до концентрацията в БПК5, според Комисията тя е била измерена 25 пъти и максималната концентрация от 25 mg/l е била превишена в 19 проби, като максималният разрешен брой проби, показващи отклонение, е 3. Тя добавя, че 7 проби се отклоняват с повече от 100 % от пределно допустимата стойност. Комисията оспорва в това отношение довода на Кралство Швеция, че посочената агломерация попада в обхвата на дерогацията по член 4, параграф 2 от Директива 91/271, тъй като не е разположена на височина от най-малко 1500 метра.
На трето място, по отношение на агломерация Mockfjärd, чиято пречиствателна станция притежава капацитет за пречистване на отпадъчни води за ЕЖ 3000, Комисията изтъква, че от отговора на Кралство Швеция на мотивираното становище е видно, че в периода от 11 януари до 27 декември 2018 г. са взети 19 проби за проверка на концентрацията в БПК5 в заустените води и 17 проби, що се отнася до концентрацията в ХПК. Между 17 май и 17 октомври 2018 г. обаче не е взета нито една проба. Поради факта, че раздел Г, точка 3 от приложение I към Директива 91/271 изисква пробите да се вземат на редовни интервали през цялата година, Комисията счита, че при липсата на такова вземане на проби за период от пет месеца не са спазени нито изискванията за контрол, нито тези относно максималните стойности на концентрация в БПК5 и ХПК в тези зауствания.
На четвърто място, що се отнася до агломерация Pajala, чиято пречиствателна станция притежава капацитет за пречистване на отпадъчни води за ЕЖ 2400, Комисията изтъква, че от отговора на Кралство Швеция на мотивираното становище е видно, че в периода от 16 ноември 2017 г. до 1 ноември 2018 г. са взети 29 проби. Що се отнася до концентрацията в ХПК, тя е била над 125 mg/l в 11 проби, докато максималният разрешен брой проби, показващи отклонение, е 4.
Колкото до концентрацията в БПК5, Комисията отбелязва, от една страна, че 20 проби надвишават максималната концентрация от 25 mg/l, докато максималният разрешен брой проби, показващи отклонение, е 4. От друга страна, 9 проби се отклоняват с повече от 100 % от параметричната стойност. По-нататък тази институция допълва, че снижаването на наличната в заустените води БПК5 е била измерена 25 пъти и че за 12 проби резултатът е под минималния процент на снижение от 70 %, докато максималният разрешен брой проби, показващи отклонение, е 3. В това отношение Комисията оспорва довода на Кралство Швеция, че посочената агломерация попада в обхвата на дерогацията по член 4, параграф 2 от Директива 91/271, тъй като не се намира на височина от най-малко 1500 метра.
На пето място, що се отнася до агломерация Robertsfors, чиято пречиствателна станция притежава капацитет за пречистване на отпадъчни води за ЕЖ 2800, Комисията изтъква, че от отговора на Кралство Швеция на мотивираното становище е видно, че през 2018 г. посочената агломерация е имала известни затруднения, но от 23 октомври 2018 г. спазвала изискванията на Директива 91/271. Комисията изтъква, че от посочения отговор следва, че между 20 декември 2017 г. и 12 декември 2018 г. са взети 30 проби за проверка на параметрите, свързани с БПК5. Взети са 21 проби и от една страна, снижението на БПК5 е било по-ниско от пределно допустимата стойност от 70 % в 7 случая пред 2018 г., докато максималният разрешен брой проби, показващи отклонение, е 3. От друга страна, концентрацията в БПК5 е превишавала пределно допустимата стойност от 25 mg/l в 20 случая, докато максималният разрешен брой проби, показващи отклонение, е 4 и освен това превишаването е по-голямо от 100 % в 8 случая. Комисията оспорва в това отношение довода на Кралство Швеция, че посочената агломерация попада в обхвата на дерогацията по член 4, параграф 2 от Директива 91/271, тъй като тя не е с надморска височина от най-малко 1500 метра.
На шесто място, що се отнася до агломерация Tänndalen, чиято пречиствателна станция притежава капацитет за пречистване на отпадъчни води за ЕЖ 6000, Комисията изтъква, че от отговора на Кралство Швеция на мотивираното становище е видно, че в периода от 3 януари до 12 декември 2018 г. са взети 35 проби за проверка на свързаните с БПК5 параметри, но тъй като всички те се отнасяли до концентрацията в БПК5 в изпусканите води, няма никаква информация относно процента на снижение. Комисията добавя, че концентрацията в БПК5 е превишавала пределно допустимата стойност от 25 mg/l в 6 проби, докато максималният разрешен брой проби, показващи отклонение, е 4 и 1 проба превишава максималната концентрация с повече от 100 %.
Според Комисията писмо от 20 декември 2018 г. на община Härjedalen, от която агломерацията Tänndalen е част, опровергава твърденията на Кралство Швеция, доколкото от него е видно, че мониторингът за 2018 г. показва, че изискването при заустване за БПК5 не е могло да бъде спазено.
Кралство Швеция изтъква, че позицията на Комисията, че е налице нарушение на член 4 от Директива 91/271, щом като е нарушен член 15 от тази директива, не може да се възприеме, доколкото раздели Б и Г от приложение I към Директива 91/271 предвиждат само сбити указания относно изграждането на пречиствателните станции и вземането на проби, а не специфични критерии.
Така Кралство Швеция посочва, че от практиката на Съда следва, че дори само една проба, отговаряща на предписанията, предвидени в раздел Б от приложение I към Директива 91/271, е достатъчна, за да се докаже, че задълженията, произтичащи от член 4 от последната, са били изпълнени от съответната държава членка. Според Кралство Швеция доводът на Комисията, че държава членка трябва да докаже вземането на проби, непоказващи отклонения, в продължение на период от дванадесет месеца, за да може изискванията относно заустванията по член 4 във връзка с член 15 от Директива 91/271 да се считат за спазени, не може да бъде възприет.
Кралство Швеция поддържа, че подобно тълкуване би попречило на целта на досъдебната процедура, доколкото Комисията предоставя по-конкретно на съответната държава членка срок, обикновено двумесечен, за да се съобрази с мотивираното становище. Ако обаче трябва да докаже вземането на проби, непоказващи отклонения, през период от дванадесет месеца, за него е невъзможно да изпълни такова искане.
Кралство Швеция счита, че Комисията тълкува неправилно член 4, параграф 2 от Директива 91/271, доколкото според тази институция посочената дерогация се прилага само за региони с надморска височина над 1500 метра. Тази държава членка счита, че определящият фактор, който позволява прилагането на предвидената в тази разпоредба дерогация, са ниските температури, които затрудняват прилагането на ефикасно третиране, както изрично предвижда текстът на член 4, параграф 2 от Директива 91/271.
На първо място, що се отнася до агломерация Lycksele, макар Кралство Швеция да не оспорва, че установените стойности на концентрация в БПК5 и в ХПК в пречиствателната станция не отговарят на изискванията на Директива 91/271, то уточнява, че са в ход дейности за справяне с това положение и че е предвидено изискванията на тази директива да бъдат изпълнени най-късно в края на 2020 г. или началото на 2021 г.
На второ място, по отношение на агломерация Маlå, Кралство Швеция не оспорва, че тя не отговаря на изискванията на Директива 91/271, що се отнася до стойностите концентрация в ХПК, определени в Директива 91/271. За сметка на това Кралство Швеция счита, за стойностите концентрация в БПК5, че тази агломерация трябва да се ползва от дерогацията, предвидена в член 4, параграф 2 от тази директива, поради ниските температури в посочената агломерация. Във всеки случай тази държава членка поддържа, че е било предвидено пречиствателната станция в Маlå най-късно през пролетта на 2021 г. да отговаря на изискванията на член 4 от Директива 91/271.
На трето място, що се отнася до агломерация Mockfjärd, Кралство Швеция поддържа, че от резултатите от проверката на стойностите концентрация в БПК5, извършена между 11 януари и 27 декември 2018 г., както и тази на стойностите концентрация в ХПК в периода от 19 декември 2017 г. до 6 декември 2018 г. следва, че посочената агломерация отговаря на изискванията на Директива 91/271. Тази държава членка изтъква, от една страна, че що се отнася до БПК5, 3 от 19‑те проби са с концентрация над 25 mg/l O2, което съответства на броя на разрешените проби, показващи отклонение. От друга страна, що се отнася до изискванията в областта на концентрацията в ХПК, всички проби с изключение само на една не показват отклонение, като посочената концентрация е под 125 mg/l O2.
По-нататък, проби не са били вземани в периода от 17 май до 17 октомври 2018 г. поради строителни работи в пречиствателната станция. Според Кралство Швеция през 2018 г. в тази агломерация е трябвало да бъдат взети само четири проби, за да бъдат изпълнени изискванията на Директива 91/271, тъй като въз основа на взетите през 2017 г. проби резултатите от мониторинга показват, че пречиствателната станция е отговаряла на изискванията на тази директива както за БПК5, така и за ХПК.
На четвърто място, що се отнася до агломерация Pajala, Кралство Швеция не оспорва, че нейната пречиствателна станция не отговаря на изискванията на Директива 91/271 относно разрешените стойности на ХПК, но спазва изискванията относно БПК5. В това отношение поради ниските температури и предвид факта, че в наличната документация се посочва, че изливанията от пречиствателната станция на Pajala са сравнително малки и не вредят на околната среда, трябвало да се приложи дерогацията по член 4, параграф 2 от Директива 91/271. Във всеки случай Кралство Швеция поддържа, че в тази агломерация ще се изгради нова пречиствателна станция и че е предвидено изискванията на член 4, параграф 1 от тази директива за заустванията да бъдат изпълнени през пролетта или лятото на 2022 г.
На пето място, по отношение на агломерация Robertsfors, Кралство Швеция счита, че тази агломерация спазва изискванията на Директива 91/271 относно максималните стойности концентрация в БПК5, тъй като спрямо нея се прилага дерогацията, предвидена в член 4, параграф 2 от тази директива. По-нататък, тази държава членка изтъква, че през 2018 г. в пречиствателната станция на Robertsfors е имало редица оперативни инциденти, които са били отстранени. От резултатите, събрани между 20 декември 2017 г. и 12 декември 2018 г., било видно, че от 23 октомври 2018 г. тази пречиствателна станция отговаря на изискванията на член 4 от Директива 91/271, що се отнася до концентрацията в БПК5, тъй като и 6‑те проби, взети след тази дата, показват процент на снижаване на същата, по-голямо от 70.
На шесто и последно място, по отношение на агломерация Tänndalen Кралство Швеция изтъква, че през периода от 3 януари до 12 декември 2018 г. заустванията от пречиствателната станция на Tänndalen са превишавали максималните стойности концентрация в БПК5 до 18 април 2018 г. Същевременно от 16 май 2018 г. всички взети проби позволявали да се констатира, че заустените отпадни води показват стойности, по-ниски от максималния праг на концентрация от 25 mg/l O2. Според Кралство Швеция, доколкото всички проби, взети в периода от 16 май 2018 г. до 15 май 2019 г., показват стойности, по-ниски от максималната допустима концентрация от 25mg/l O2, посочената агломерация спазва изискванията на Директива 91/271.
Съображения на Съда
–
Предварителни бележки
На първо място, следва да се припомни, че от една страна, според член 4 от Директива 91/271 държавите членки следят за това, градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им да бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка. От друга страна, по силата на член 5, параграфи 2 и 3 от тази директива те следят за това градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им в чувствителни зони да бъдат подлагани на пречистване, по-строго от описаното в член 4 от посочената директива. И в единия, и в другия случай заустванията трябва да отговарят на предписанията по раздел Б от приложение I към същата директива.
На второ място, Съдът е постановил, че щом държава членка е в състояние да представи проба, отговаряща на предписанията по раздел Б от приложение I към Директива 91/271, задълженията, произтичащи от член 4 от последната, трябва да се считат за изпълнени, тъй като този член не налага вземането на проби да се извършва през цялата година, както е предвидено в раздел Г от приложение I към тази директива. Нищо не позволява да се счита, че това е различно, що се отнася до спазването на задълженията, произтичащи от член 5 от Директива 91/271, който също не препраща към разпоредбите на раздел Г от приложение I към Директива 91/271 (решение от 10 март 2016 г., Комисия/Испания,
C‑38/15
, непубликувано,
EU:C:2016:156
, т.
).
На трето място, следва да се прави разграничение между задълженията за резултат, които държавите членки имат по силата на членове 4 и 5 от Директива 91/271, с цел да се проверки дали заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води съответстват на изискванията по раздел Б от приложение I към тази директива, и продълженото задължение, което те имат по силата на член 15 от посочената директива, за да гарантират, че заустванията се привеждат в съответствие с условията за качество, необходими от момента на пускането в експлоатация на инсталацията за пречистване (решение от 10 март 2016 г., Испания/Комисия,
C‑38/15
, непубликувано,
EU:C:2016:156
, т.
).
От това следва, че член 15 от Директива 91/271 има самостоятелен обхват и цел, различна от тези на членове 4 и 5 от нея. Следователно евентуалното неизпълнение на задълженията за контрол, произтичащи от този член 15, не предполага автоматично нарушаването на изискванията, предвидени в посочените членове 4 и 5.
Поради това тезата на Комисията, че нарушението на членове 4 или 5 от Директива 91/271 настъпва, когато има нарушение на член 15 от тази директива, не може да бъде възприета.
Освен това, що се отнася до тълкуването на член 4, параграф 2 от Директива 91/271, както отбелязва генералният адвокат в точка 32 от заключението си, обхватът на тази разпоредба недвусмислено е ограничен до ясно отграничени високопланински региони, с надморска височина над 1500 метра. При това положение тълкуването на тази разпоредба, поддържано от Кралство Швеция и припомнено в точка 40 от настоящото решение, би довело до тълкуване contra legem на тази разпоредба, така че то не може да бъде възприето (вж. в този смисъл решение от 1 октомври 2020 г., Entoma,
C‑526/19
,
EU:C:2020:769
, т.
).
Поради това следва да се отхвърли доводът на Кралство Швеция, изведен от прилагането на дерогацията, предвидена в член 4, параграф 2 от Директива 91/271.
Именно в светлината на тези съображения следва да се прецени наличието на неизпълнение на задължения за агломерациите, които са предмет на настоящия иск.
–
Агломерации Malå, Pajala и Lycksele
Що се отнася до агломерации Malå, Pajala и Lycksele, следва да се отбележи, че страните не спорят по факта, че стойностите концентрация в ХПК са по-високи от тези, разрешени от член 4, параграф 3 от Директива 91/271 и раздел Б от приложение I към нея. По отношение на последната агломерация е безспорно между страните и че концентрацията в БПК5 е по-голяма от разрешената от тези разпоредби.
За да оправдае твърдяното неизпълнение на задължения, Кралство Швеция твърди, от една страна, за агломерация Lycksele, че изискванията във връзка с концентрациите в ХПК и БПК5 ще бъдат спазени към края на 2020 г. От друга страна, що се отнася до концентрацията в БПК5 в агломерации Malå и Pajala, без да оспорва факта, че концентрациите в БПК5 надвишават разрешените от член 4, параграф 3 и от раздел Б от приложение I към Директива 91/271, Кралство Швеция въпреки това се позовава на дерогацията, предвидена в член 4, параграф 2 от тази директива.
В това отношение, от една страна, следва да се припомни, че тъй като наличието на неизпълнение на задължения трябва да се преценява с оглед на положението на съответната държава членка към момента на изтичането на срока, даден в мотивираното становище, последващи промени не могат да се вземат предвид от Съда (решение от 5 март 2020 г., Комисия/Кипър (Събиране и пречистване на градските отпадъчни води),
C‑248/19
, непубликувано,
EU:C:2020:171
, т.
и цитираната съдебна практика).
Тъй като в случая определеният в мотивираното становище срок е 8 януари 2019 г., евентуалното спазване на изискванията на Директива 91/271, настъпило след тази дата, не може да се вземе предвид.
От друга страна, както е видно от точки 53 и 54 от настоящото решение, тази държава членка не може успешно да се позовава на предвидената в член 4, параграф 2 от Директива 91/271 дерогация, поради което следва да се констатира, че е налице неизпълнението на задълженията по член 4 от Директива 91/271.
По-нататък, що се отнася до предвиденото в член 10 от тази директива задължение пречиствателните станции да се проектират, изграждат, експлоатират и поддържат по такъв начин, че да имат достатъчна производителност при всички нормални климатични условия на мястото, където са разположени, неговото спазване предполага по-конкретно да са изпълнени изискванията, предвидени в член 4 от тази директива (решение от 5 март 2020 г., Комисия/Кипър (Събиране и пречистване на градските отпадъчни води),
C‑248/19
, непубликувано,
EU:C:2020:171
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следователно посоченото задължение не може да се счита за изпълнено в агломерациите, в които задължението за подлагане на всички градски отпадъчни води на вторично пречистване или на друга равностойна обработка, предвидено в член 4 от Директива 91/271, не е изпълнено (решение от 5 март 2020 г., Комисия/Кипър (Събиране и пречистване на градските отпадъчни води),
C‑248/19
, непубликувано,
EU:C:2020:171
, т.
и цитираната съдебна практика).
При тези условия следва да се констатира, че Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4 във връзка с член 10 от Директива 91/271, тъй като не е гарантирало, че преди заустването им отпадъчните води от агломерациите Lycksele, Malå и Pajala са били подложени на вторично пречистване или на равностойна обработка.
–
Агломерация Mockfjärd
Що се отнася до агломерация Mockfjärd, следва да се отбележи, че според Комисията Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271, тъй като между 16 май и 18 октомври 2018 г. не са вземани проби в съответствие с раздел Г, точка 3 от приложение I към нея.
Комисията не оспорва, от една страна, що се отнася до концентрацията в БПК5, че между 11 януари и 27 декември 2018 г. само 3 от взетите 19 проби са с концентрация, превишаваща разрешената с Директива 91/271. От друга страна, що се отнася до концентрацията в ХПК, Комисията също не оспорва това, че през периода от 19 декември 2017 г. до 6 декември 2018 г. всички проби с изключение на една са отговаряли на изискванията на таблица 3 от приложение I към Директива 91/271, според която при 17—28 проби, взети годишно, се допуска наличието на отклонения в максимум 3 проби.
Вследствие на това трябва да се приеме, че Комисията цели да установи неизпълнението на член 4 от посочената директива само поради това, че не са вземани проби на редовни интервали, в съответствие с член 15 от тази директива във връзка с раздел Г, точка 3 от приложение I към нея.
От една страна обаче, тезата на Комисията, че нарушението на член 15 от Директива 91/271 автоматично води до нарушение на член 4 от нея, е отхвърлена в точка 51 от настоящото решение.
От друга страна, както е видно от точка 49 от настоящото решение, щом държава членка е в състояние да представи проба, отговаряща на предписанията по раздел Б от приложение I към Директива 91/271, задълженията, произтичащи от член 4 от последната, трябва да се считат за изпълнени, тъй като този член не налага вземането на проби да се извършва през цялата година, както е предвидено в раздел Г от приложение I към тази директива.
При тези условия искът на Комисията следва да бъде отхвърлен в частта му, която се отнася до агломерация Mockfjärd.
–
Агломерация Robertsfors
Що се отнася до агломерация Robertsfors, следва да се отбележи, от една страна, че Кралство Швеция не оспорва, че през 2018 г. в пречиствателната станция на посочената агломерация е имало редица инциденти, свързани с функционирането, които са били отстранени. От друга страна, Комисията не оспорва, че от 23 октомври 2018 г. и шестте проби, взети за проверка на концентрацията в БПК5, са показали снижение с най-малко 70 %, което е в съответствие с изискванията на член 4 от Директива 91/271.
В самото начало следва, видно от точки 53 и 54 от настоящото решение, да се отхвърли доводът на Кралство Швеция, изведен от прилагането на дерогацията, предвидена в член 4, параграф 2 от Директива 91/271.
По-нататък, от една страна, тезата на Комисията, че нарушението на член 15 от Директива 91/271 автоматично води до нарушение на член 4 от тази директива, е отхвърлена в точка 51 от настоящото решение.
От друга страна, както е видно от точки 48—52 от настоящото решение, член 4 от Директива 91/271 не препраща към раздел Г от приложение I към нея, така че след като Кралство Швеция е в състояние да представи проба, отговаряща на предписанията по раздел Б от приложение I към тази директива за периода, обхванат от настоящия иск, задълженията, произтичащи от член 4 от последната, трябва да се считат за изпълнени.
В случая страните не спорят, че от 23 октомври 2018 г. и шестте проби, взети за проверка на концентрацията в БПК5, отговарят на изискванията на Директива 91/271.
Поради това искът на Комисията в частта му, която се отнася до агломерация Robertsfors, следва да се отхвърли.
–
Агломерация Tänndalen
Що се отнася до агломерация Tänndalen, страните не спорят, че през периода от 3 януари до 12 декември 2018 г. са взети 35 проби за проверка на концентрацията в БПК5 и че 6 от тези проби превишават разрешената с Директива 91/271 концентрация, така че до 18 април 2018 г. пречиствателната станция на тази агломерация не е отговаряла на изискванията на същата.
Кралство Швеция твърди, че всички проби, взети през периода от 16 май 2018 г. до 15 май 2019 г., позволяват да се установи, че заустените отпадъчни води са имали стойности под максималния праг на концентрация.
В това отношение, както бе припомнено в точки 58 и 59 от настоящото решение, тъй като определеният в мотивираното становище срок е 8 януари 2019 г., евентуалното спазване на изискванията на Директива 91/271, настъпило след тази дата, не може да се вземе предвид.
Същевременно, от една страна, тезата на Комисията, че нарушението на член 15 от Директива 91/271 автоматично води до нарушение на член 4 от нея, е отхвърлена в точка 51 от настоящото решение.
От друга страна, както е видно и от точки 48—52 от настоящото решение, член 4 от Директива 91/271 не препраща към раздел Г от приложение I към нея, поради което, след като Кралство Швеция е в състояние да представи проба, отговаряща на предписанията по раздел Б от приложение I към тази директива за визирания от настоящия иск период, задълженията на тази държава членка по член 4 от посочената директива трябва да се считат за изпълнени.
В случая всички проби, събрани между 16 май 2018 г. и 8 януари 2019 г., са в съответствие с предписанията на Директива 91/271.
Следователно искът трябва да се отхвърли, що се отнася до агломерация Tänndalen.
По второто твърдение за нарушение, изведено от неизпълнение на задълженията на Кралство Швеция по член 5 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271
Доводи на страните
Комисията счита, от една страна, че е налице нарушение на член 5 от Директива 91/271, когато има нарушение на член 15 от тази директива, който предвижда броя на пробите, които трябва да се вземат, и интервалите на вземането им, доколкото при неспазването на последния член не е възможно да се провери дали са спазени изискванията на член 5 от Директива 91/271. От друга страна, според Комисията спазването на последната разпоредба във връзка с член 15 от тази директива представлява условие, за да могат да се считат за изпълнени изискванията на член 10 от посочената директива, относно проектирането, изграждането, експлоатацията и поддръжката на пречиствателните станции.
Комисията изтъква, че от член 5, параграф 2 от Директива 91/271 следва, че всички градски отпадъчни води от агломерации с ЕЖ над 10000 трябва да бъдат подложени на пречистване, по-строго от предвиденото в член 4 тази директива. От член 5, параграф 3 от посочената директива следва, че такива зауствания трябва да отговарят на съответните изисквания на раздел Б от приложение I към нея, който препраща към таблици 1 и 2 от това приложение.
Комисията припомня, че двата критерия, прилагани алтернативно, се отнасят до азота в отпадъчните води, т.е. до максималната разрешена концентрация на азот, която е 15 mg/l за агломерациите с ЕЖ между 10000 и 100000, и от 10 mg/l за агломерациите с ЕЖ над 100000, и до минималния процент на намаляване за азота, който трябва да е между 70 % и 80 %. По-нататък, Комисията изтъква, че раздел Г, точка 4, буква a) от приложение I към Директива 91/271 предвижда, че се презумира, че пречистените отпадъчни води отговарят на изискванията на таблица 2 от това приложение, що се отнася до азота, ако средната годишна стойност на пробите не надвишава приложимата пределно допустима стойност.
Комисията твърди, че що се отнася до агломерациите Borås, Skoghall, Habo и Töreboda, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 5 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271.
На първо място, що се отнася до агломерация Borås, чиито пречиствателни станции обработват или третират отпадъчните води за ЕЖ съответно от 110000 и от ЕЖ 150000, Комисията поддържа, че от отговора на Кралство Швеция на мотивираното становище е видно, че старата пречиствателна станция, спряна на 28 май 2018 г., не е отговаряла на изискванията на Директива 91/271, а новата станция спазва тези изисквания от 17 септември 2018 г.
Комисията изтъква, че таблицата с резултатите относно концентрациите на азот, представена от Кралство Швеция, не позволява да се определи кои резултати от коя пречиствателна станция произхождат и че във всички случаи посочената таблица показва, че изискванията на Директива 91/271 относно максималните стойности на концентрация на азот не са били спазени в периода от 1 ноември 2017 г. до 31 октомври 2018 г. Всъщност през този едногодишен период средната годишна стойност на пробите възлиза на 18 mg/l, докато пределно допустимата стойност е 10 mg/l.
На второ място, що се отнася до агломерация Skoghall, чиито пречиствателни станции притежават капацитет за пречистване на отпадъчни води за ЕЖ съответно 5457 и 15000, Комисията изтъква, че от отговора на мотивираното становище е видно, че в една от двете пречиствателни станции пределно допустимата стойност на концентрация на азот е превишена през дванадесетмесечния период от 9 ноември 2017 г. до 6 ноември 2018 г., което не е оспорено от Кралство Швеция. В това отношение Комисията изтъква, че средната годишна стойност на пробите е 17 mg/l, докато пределно допустимата стойност е 15 mg/l.
На трето място, що се отнася до агломерация Habo, чиято пречиствателна станция притежава капацитет за пречистване на отпадъчни води за ЕЖ 17000, Комисията счита, че само 33 % от азота са били елиминирани в посочената станция и че Кралство Швеция изобщо не е доказало твърденията си, че намаляването на азота между Habo и Балтийско море е било 78—87 %. Според Комисията моделът
Hydrological Predictions for the Environment
(хидрологични прогнози за околната среда, наричан по-нататък „моделът ХПОС“) не позволява да се определи дали агломерация Habo отговаря на изискванията на Директива 91/271. От модела ХПОС следвало, че намаляването на азота във всички езера и водни потоци между Habo и Балтийско море възлиза на 87 %, преди отпадъчните води да достигнат чувствителната крайбрежна зона. Впрочем в официална декларация на Шведския институт по метеорология и хидрология (наричан по-нататък „IMHS“) се посочвало, че общото намаляване на азота, което отчита и естественото намаляване, възлиза на 91 %.
Комисията обаче изтъква, че от отговора на Кралство Швеция на мотивираното становище е видно, от една страна, че средната годишна стойност на констатираното в пречиствателната станция на Habo намаляване на концентрацията на азот била само 32 % и от друга страна, че посочената пречиствателна станция дори не била оборудвана за пречистване на азот. Комисията счита, че макар Кралство Швеция да се опира на модела ХПОС, то не е съобщило релевантната информация за проверката на твърдените данни, поради което тази институция счита, че намаляването на азота за Habo е 32 %, докато минималният процент на намаляване трябва да е между 70 % и 80 %.
На четвърто място, що се отнася до агломерация Töreboda, чиято пречиствателна станция притежава капацитет за пречистване на отпадъчни води за ЕЖ 35500, Комисията изтъква, че от отговора на Кралство Швеция на мотивираното становище е видно, че тази държава членка е поддържала, от една страна, че изискванията относно концентрацията в БПК5 са били спазени. От друга страна, основно поради същите причини като изложените за агломерация Habo, то поддържа, че намаляването на концентрацията на азот, осигурено от пречиствателната станция в Töreboda, е 43 %, като този процент достига 71 % чрез отчитането на естественото намаляване, преди отпадъчните води да достигнат чувствителните крайбрежни зони.
Комисията поддържа, че от посочения отговор е видно, че от 8 ноември 2017 г. до 6 ноември 2018 г. са взети 50 проби за проверка на концентрацията в БПК5 в пречиствателната станция на Töreboda. Според тази институция обаче в периода от 8 ноември 2017 г. до 3 януари 2018 г. не са взети проби в постъпващите и изливаните води, поради което за този период намаляването не е било декларирано и изискванията в областта на контрола по раздел Г, точка 3 от приложение I към Директива 91/271 не са били спазени.
Освен това Комисията изтъква, че максималната концентрация от 25 mg/l е превишена в 18 проби, докато максималният разрешен брой проби, показващи отклонение, е 5, и че 3 проби превишават с повече от 100 % тази пределно допустима стойност. Тъй като тази агломерация не отговаря на изискванията, произтичащи от член 4 от Директива 91/271, тя не отговаряла и на изискванията по член 5 от тази директива, който предвижда задължението за по-строго пречистване на пречиствателните станции с капацитет ЕЖ над 10000.
Що се отнася до намаляването на концентрацията на азот, Комисията изтъква, че от отговора на Кралство Швеция на мотивираното становище е видно, от една страна, че средната годишна стойност на намаляването на азота в пречиствателната станция е 43 %, докато минималният процент на намаляване трябва да е между 70 % и 80 %, и от друга страна, че посочената пречиствателна станция не е оборудвана за обработка на азот. Комисията подчертава, че не ѝ е била предоставена никаква информация, позволяваща да се проверят предоставените от Кралство Швеция данни или информацията след 2013 г.
В самото начало Кралство Швеция оспорва по причините, изтъкнати в рамките на твърдението за неизпълнение на задълженията по член 4 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271, тезата на Комисията, че нарушението на член 15 води до нарушения на членове 5 и 10 от тази директива.
На първо място, що се отнася до агломерация Borås, Кралство Швеция счита, че не може да се възприеме доводът на Комисията, че не е възможно да се идентифицира пречиствателната станция, за която се отнасят посочените от него резултати. Всъщност от отговора му на мотивираното становище било видно, че пречиствателната станция в Gässlösa е била в експлоатация до 28 май 2018 г. и че от тази дата е пусната в експлоатация станцията в Sobacken. В това отношение Кралство Швеция посочва, че за периода от 28 май 2018 г. до 9 май 2019 г. концентрацията на азот в отпадъчните води, зауствани от тази станция, е по-ниска от средната годишна пределно допустима стойност от 10 mg/l, така че посочената станция отговаря на изискванията на Директива 91/271.
На второ място, що се отнася до агломерация Skoghall, която използва две пречиствателни станции, Кралство Швеция поддържа, че пробите, взети от станцията на Sättersviken, са показали концентрация на азот от 17 mg/l поради трудностите, предизвикани от топенето на снеговете, съчетано с дълъг период на ниски температури. Същевременно били взети мерки за преодоляване на този проблем, така че от 4 юни 2018 г. до 15 май 2019 г. азотните концентрации във водите, зауствани от пречиствателната станция на Sättersviken, били по-ниски от средната годишна пределно допустима стойност от 15 mg/l.
На трето място, що се отнася до агломерация Habo, Кралство Швеция изтъква, че анализът на 26 проби, взети между 14 ноември 2017 г. и 13 ноември 2018 г., показва, че процентът на намаляване на притока на азот в пречиствателната станция на Habo е средно 32 %. Кралство Швеция обаче твърди, че концентрацията на азот във водите, зауствани от тази пречиствателна станция, е намалена с 87 % поради естественото намаляване, което според практиката на Съда може да бъде взето предвид при изчисляване на намаляването на притока на азот.
Всъщност от изявлението на IMHS, което от своя страна се основава на достъпните на уебсайта на Sveriges lantbruksuniversitet (шведски университет по селскостопански науки, наричан по-нататък „SLU“) данни е видно, че моделът ХПОС доказва процента на естествено намаляване на притока на азот между пречиствателната станция и морето в рамките на 87 %. Доколкото пречиствателната станция на Habo осъществява намаляване на азот от 32 % и естественото намаляване постига 87 %, общото намаляване възлиза на 91 %, Кралство Швеция счита, че в това отношение спазва изискванията на Директива 91/271.
На четвърто място, що се отнася до агломерация Töreboda, Кралство Швеция поддържа по отношение на концентрацията в БПК5, че от една страна, от таблица 2 от приложение I към Директива 91/271 следва, че стойностите на концентрация и процентите на намаляване се прилагат алтернативно. От друга страна, от таблица 3 на това приложение е видно, че ако броят на пробите, взети през определена година, трябва да бъде 17—28, допустимо е най-много 3 от тях да показват отклонение. Между 4 януари и 11 октомври 2018 г. обаче 22 от 23 проби, взети на редовни интервали, отговаряли на изискванията за минимален процент намаляване, докато посочената станция е трябвало да вземе само 12 проби през тази година.
Що се отнася до намаляването по естествен начин на азота, Кралство Швеция изтъква, че между 10 ноември 2017 г. и 6 ноември 2018 г. процентът на намаляване на притока на азот от пречиствателната станция на Töreboda, определен въз основа на 54 проби, е бил 32 %, докато естественото намаляване води до намаляване с 50 % на този приток.
От изявлението на IMHS, което от своя страна се основава на наличните на уебсайта на SLU данни, било видно, че моделът ХПОС доказва процента на естествено намаляване на притока на азот между пречиствателната станция и морето в рамките на 50 %. Предвид факта, че намаляването в пречиствателната станция възлиза на 43 %, общото намаляване на азота стига до 71 % общо.
Съображения на Съда
В самото начало следва да се отбележи, че неизпълнението на задълженията по член 5 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271 следва да се разглежда в светлината на точки 48—52 от настоящото решение.
–
Агломерация Töreboda
Комисията по същество упреква Кралство Швеция, че е нарушило член 5 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271, тъй като, от една страна, пречиствателната станция на посочената агломерация не отговаря на изискванията на член 4 от посочената директива относно концентрацията в БПК5, така че тя не може a fortiori да отговаря на по-строгите изисквания на член 5 от нея. От друга страна, Комисията счита, че изискванията относно съдържанието на азот в пречистените води също не са спазени.
В това отношение, от една страна, тезата на Комисията, че нарушението на член 15 от Директива 91/271 автоматично води до нарушение на член 5 от тази директива, е отхвърлена в точка 51 от настоящото решение.
От друга страна, както е видно от точки 48—52 от настоящото решение, член 5 от Директива 91/271 не препраща към раздел Г от приложение I към нея, така че след като Кралство Швеция е в състояние да представи проба, отговаряща на изискванията на раздел Б от приложение I към тази директива за визирания от настоящия иск период, произтичащите от член 5 от последната задължения трябва да се считат за изпълнени.
В това отношение, макар страните да не спорят, че Кралство Швеция е представило 50 проби за периода от 8 ноември 2017 г. до 6 ноември 2018 г., тази държава членка оспорва факта, че 9 проби, показващи отклонения през първото шестмесечие на 2018 г., доказват, че пречиствателната станция на тази агломерация не намалява достатъчно концентрацията в БПК5.
Като се има предвид обаче фактът, че за да изпълни задълженията по член 5 от Директива 91/271, посочената държава членка може да се ограничи до представянето само на една проба, отговаряща на изискванията на точка Б от приложение I към Директива 91/271, точният брой на несъответстващите на изискванията проби е ирелевантен за преценката дали е налице неизпълнение на задълженията по този член.
Тъй като Комисията не оспорва, че Кралство Швеция е представило поне една проба, съответстваща на изискванията на раздел Б от приложение I към Директива 91/271, искът трябва да бъде отхвърлен в частта му относно концентрацията в БПК5 в агломерация Töreboda.
Що се отнася до процента на намаляване на концентрацията на азот в тези води, следва да се припомни, от една страна, че според член 5, параграф 2 от Директива 91/271 компетентните органи следва да вземат необходимите мерки, така че най-късно до 31 декември 1998 г. градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им в чувствителни зони да бъдат подлагани на по-строго пречистване от предвиденото в член 4 от Директивата, за всички зауствания, произлизащи от агломерации с ЕЖ над 10000.
От друга страна, член 5, параграф 3 от Директива 91/271 препраща към раздел Б от приложение I към нея, който от своя страна препраща към предписанията, съдържащи се в таблица 2 от това приложение. Що се отнася до азота, посочената таблица изисква или намаляване, позволяващо да се достигне норма от 15 mg/l за агломерациите с ЕЖ между 10000 и 100000, или минимален процент на намаляване 70—80 %.
Така Съдът вече е приел, че нито една от разпоредбите на Директива 91/271 не се противопоставя на това естественото задържане на азота да се приеме като метод за елиминиране на азота от градските отпадъчни води (решения от 6 октомври 2009 г., Комисия/Финландия,
C‑335/07
,
EU:C:2009:612
, т.
и от 6 октомври 2009 г., Комисия/Швеция,
C‑438/07
,
EU:C:2009:613
, т.
).
В случая, макар Кралство Швеция да не оспорва, че пречиствателната станция на агломерация Töreboda не разполага с никакво особено оборудване, за да намали концентрацията на азот в отпадъчните води и следователно елиминира едва около 43 % от нея, тази държава членка изтъква, че трябва да се вземе предвид естественото намаляване с допълнителни 50 %, така че присъстващият в отпадъчните води азот е намален с общо 71 %, преди да се достигнат чувствителните крайбрежни води.
В това отношение, на първо място, както отбелязва генералният адвокат в точки 109 и 110 от заключението си, макар Комисията да твърди, че Кралство Швеция не е представило релевантни данни, позволяващи ѝ да провери твърденията относно естественото намаляване на азота, тя не е посочила конкретно нито в мотивираното становище, нито в писмените си изявления по делото кои точно данни от измервания са ѝ необходими, за да може да потвърди модела ХПОС, така че Кралство Швеция не е било в състояние да представи точно поисканите от Комисията данни.
На второ място, доколкото Кралство Швеция се позовава на данните, достъпни на уебсайта на SLU, то по този начин оспорва подробно и по същество предоставените от Комисията данни и произтичащите от тях последици (вж. по аналогия решение от 18 октомври 2012 г., Комисия/Обединено кралство,
C‑301/10
,
EU:C:2012:633
, т.
и цитираната съдебна практика).
При тези условия, както посочва генералният адвокат в точка 111 от своето заключение, Комисията е трябвало да разгледа съдържанието на данните, налични на въпросния уебсайт, и при необходимост да поиска удължаване на срока или спиране на производството по делото.
Тъй като обаче, от една страна, Комисията не е поискала ясно и точно специфични данни от измервания за проверка на модела ХПОС и от друга страна, тъй като не е в състояние да оспори убедително доводите на Кралство Швеция във връзка с естественото намаляване на азота, следва да се констатира, че тя не е успяла да докаже неизпълнението на член 5 от Директива 91/271, що се отнася до изпускането на азот от пречиствателната станция на агломерация Töreboda.
При тези условия следва да се констатира, че искът за установяване на неизпълнение на задължения трябва да се отхвърли по отношение на агломерация Töreboda.
–
Агломерация Borås
Що се отнася до агломерация Borås, неизпълнението на задълженията във връзка с пределно допустимите стойности и с намаляването на концентрацията на азот в отпадъчните води, посочени в член 5 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271, трябва да се разгледа в светлината на точки 111—113 от настоящото решение.
В случая следва да се констатира, че както отбелязва генералният адвокат в точки 95—97 от заключението си, макар поради заместването на старата пречиствателна станция на тази агломерация на 28 май 2018 г. Кралство Швеция първоначално да е съобщило средна годишна стойност на концентрация на азот от 18 mg/l за двете инсталации, това не променя факта, че в писмената си защита тази държава членка е представила допълнителни данни от проби, събрани между 28 май 2018 г. и 5 септември 2019 г., установяващи средна годишна стойност от 9 mg/l, както и средно намаляване със 70 % на концентрацията на азот.
Видно от точки 58 и 59 от настоящото решение, тъй като определеният в мотивираното становище срок е 8 януари 2019 г., евентуалното спазване на изискванията на Директива 91/271, настъпило след тази дата, не може да се вземе предвид.
При това положение, от една страна, понеже тезата на Комисията, че нарушението на член 15 от Директива 91/271 автоматично води до нарушение на член 5 от тази директива, е отхвърлена в точка 51 от настоящото решение и от друга страна, тъй като Кралство Швеция е представило проби, съответстващи на изискванията на посочената директива за периода от 28 май 2018 г. до 8 януари 2019 г., следва да се констатира, че пречиствателната станция в агломерация Borås е била в съответствие с изискванията, наложени от членове 5 и 10 от същата директива към последната дата.
При тези условия следва да се констатира, че искът за установяване на неизпълнение на задължения трябва да бъде отхвърлен по отношение на агломерация Borås.
–
Агломерация Skoghall
Що се отнася до агломерация Skoghall, следва да се разгледа неизпълнението на задълженията, свързани с пределно допустимите стойности и с намаляването на концентрацията на азот в отпадъчните води, посочени в член 5 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271, в светлината на точки 111—113 от настоящото решение.
В случая, както отбелязва генералният адвокат в точки 102 и 103 от своето заключение, макар Кралство Швеция да е признало, че за една от пречиствателните станции на посочената агломерация концентрацията на азот в пречистваните от нея води за периода от 9 ноември 2017 г. до 6 ноември 2018 г. е имала средна годишна стойност от 17 mg/l, това не променя факта, че в писмената си защита тази държава членка е представила допълнителни данни от проби, събрани между 6 април 2018 г. и 15 май 2019 г., и които установяват средна годишна стойност от 12 mg/l и средно намаляване на азотната концентрация от 73 %.
Както следва от точки 58 и 59 от настоящото решение, тъй като определеният в мотивираното становище срок е 8 януари 2019 г., евентуалното спазване на изискванията на Директива 91/271, настъпило след тази дата, не може да се вземе предвид.
При това положение, от една страна, тъй като тезата на Комисията, че нарушението на член 15 от Директива 91/271 автоматично води до нарушение на член 5 от тази директива, е отхвърлено в точка 51 от настоящото решение, и от друга страна, Кралство Швеция е представило проби, съответстващи на изискванията на посочената директива за периода от 6 април 2018 г. до 8 януари 2019 г., следва да се констатира, че пречиствателната станция на агломерация Skoghall е отговаряла на изискванията, посочени в членове 5 и 10 от същата директива към последната дата.
При тези условия следва да се приеме, че искът за установяване на неизпълнение на задължения трябва да се отхвърли по отношение на агломерация Skoghall.
–
Агломерация Habo
Що се отнася до агломерация Habo, трябва да се разгледа неизпълнението на задълженията, свързани с пределно допустимите стойности и с намаляването на концентрацията на азот в отпадъчните води, посочени в член 5 във връзка с членове 10 и 15 от Директива 91/271, в светлината на точки 111—113 от настоящото решение.
В настоящия случай, макар Кралство Швеция да не оспорва, че пречиствателната станция на агломерация Habo не разполага с никакво специално оборудване, за да намали азота в отпадъчните води и следователно елиминира едва около 30 % от него, което води до средна годишна стойност от 40 mg/l, тази държава членка подчертава, че трябва да се вземе предвид естественото намаляване с допълнителни 87 %, така че наличният в отпадъчните води азот е намален общо с 91 %, преди да се достигнат чувствителните крайбрежни води.
В това отношение, на първо място, както отбелязва генералният адвокат в точки 109 и 110 от заключението си, макар Комисията да твърди, че Кралство Швеция не ѝ е предоставило релевантни данни, които да ѝ позволят да провери твърденията на тази държава членка във връзка с естественото намаляване на азота, тя не е посочила конкретно нито в мотивираното становище, нито в хода на съдебното производство кои точно данни от измервания са ѝ необходими, за да може да потвърди модела ХПОС, така че Кралство Швеция не е било в състояние да представи точно поисканите от Комисията данни.
На второ място, както е видно от точки 110 и 111 от посоченото заключение, Кралство Швеция се позовава на наличните на уебсайта на SLU данни, така че Комисията е трябвало да разгледа съдържанието на тези данни, достъпни на посочения уебсайт, и при необходимост да поиска удължаване на срока или спиране на производството по делото.
Тъй като обаче, от една страна, Комисията не е поискала ясно и точно специфични данни от измервания за проверка на модела ХПОС, и от друга страна, тъй като не е в състояние да оспори убедително доводите на Кралство Швеция във връзка с естественото намаляване на азота, следва да се констатира, че тя не е успяла да докаже неизпълнението на член 5 от Директива 91/271, що се отнася до изпускането на азот в агломерация Habo.
При тези условия следва да се констатира, че искът за установяване на неизпълнение на задължения трябва да бъде отхвърлен по отношение на агломерация Habo.
По третото твърдение за нарушение, изведено от неизпълнение на задълженията на Кралство Швеция по член 4, параграф 3 ДЕС
Доводи на страните
Комисията изтъква, че като не ѝ е предоставила релевантните данни за агломерации Habo и Töreboda, така че да позволи на тази институция да провери изтъкнатите от Кралство Швеция доводи срещу неизпълнението на задължения, в което е упрекнато, що се отнася до тези две агломерации, тази държава членка не е изпълнила задълженията си по член 4, параграф 3 ДЕС.
В това отношение Комисията изтъква, че не е достатъчно държава членка само да формулира твърдения, без да предостави на тази институция средства за проверка на истинността им. Така Комисията поддържа, че макар Кралство Швеция да твърди, че моделът ХПОС, използван при изчисляването на намаляването на азота по естествен начин, се основава на реални данни от измервания, тази институция не е получила данни от тази държава членка относно намаляването, изчислено индивидуално за всяка агломерация, поради което не е могла да провери тези твърдения.
По-точно, тази институция не е била в състояние нито да провери дали естественото намаляване на азота се извършва в твърдените пропорции, нито да направи обективна научна преценка на истинността на твърденията на Кралство Швеция относно условията и реда за определяне на процента на намаляване. В това отношение Комисията поддържа, че тъй като самата тя не разполага с правомощия за разследване в това отношение, принципът на лоялно сътрудничество изисква държавата членка да ѝ предостави необходимите данни, за да провери дали разпоредбите на дадена директива са приложени правилно.
В конкретния случай данните, които били предоставени на Комисията и на които се основава официалното изявление на IMHS, произхождали от база данни, която не се съхранява от IMHS и която не уточнявала съдържанието на азот във водните потоци за периода след 2013 г. Комисията добавя, че дори данните от посочената база не позволяват да се определи обхватът на намаляването на азота.
Кралство Швеция отвръща, че от една страна, действително е предоставило релевантните данни и от друга страна, тези данни произтичат от данните за наблюдение на околната среда, свободно достъпни на уебсайта на SLU, който в рамките на наблюдението на околната среда е събрал данни за сладки води. IMHS използвало тези данни за дейностите си по потвърждаване и калибриране.
По-нататък, Кралство Швеция поддържа, че както моделът ХПОС, така и предходните модели, на които той се основава, са добре документирани и са били предмет на изследване, както и на научни изпитвания с резултати, публикувани в редица научни доклади и статии. Тази държава членка твърди, че два научни доклада доказват, че става въпрос за надежден модел, и подчертава, от една страна, че потвърждаването и калибрирането се извършва спрямо измерени от SLU данни, и от друга страна, че посочените доклади потвърждават, че уебсайтът на IMHS разполага с инструмент за визуализиране на средното отклонение, изразено в проценти, между стойностите на модела и измерените данни.
Освен това в отговора си на официалното уведомително писмо от 28 юни 2017 г. Кралство Швеция било представило подробни обяснения за модела ХПОС и било съобщило на Комисията данните на IMHS, посочващи как се извършват транспортът и загубите на азот, а също и окончателното естествено намаляване, получено по този начин в Habo и Töreboda. Поради това тази държава членка заключава, че е направила всичко възможно, за да сътрудничи на Комисията.
Съображения на Съда
Следва да се припомни, че според постоянната съдебна практика относно тежестта на доказване, в рамките на производство за установяване на неизпълнение на задължения на основание член 258 ДФЕС задължение на Комисията е да докаже наличието на твърдяното неизпълнение. Именно тя, без да може да се основава на каквато и да било презумпция, трябва да представи пред Съда необходимите факти и доказателства, въз основа на които той да провери дали е налице това неизпълнение на задължения (решение от 14 януари 2021 г., Комисия/Италия (Помощ при закупуване на моторни горива),
C‑63/19
,
EU:C:2021:18
, т.
и цитираната съдебна практика).
Държавите членки обаче са длъжни по силата на член 4, параграф 3 ДЕС да подпомагат Комисията при изпълнението на нейните задачи, които съгласно член 17, параграф 1 ДЕС се състоят по-специално в това да се гарантира, че разпоредбите на Договора за функционирането на ЕС и мерките, приети от институциите в съответствие с него, се прилагат. В частност следва да се отчита фактът, че когато става дума за проверка на правилното практическо прилагане на националните разпоредби, които имат за цел да гарантират ефективното изпълнение на дадена директива, Комисията, която не разполага със собствени правомощия за разследване в съответната област, зависи в голяма степен от сведенията, предоставени от евентуалните жалбоподатели, както и от съответната държава членка (решение от 18 октомври 2012 г., Комисия/Обединено кралство,
C‑301/10
,
EU:C:2012:633
, т.
и цитираната съдебна практика).
В случая следва да се отбележи, че Кралство Швеция е отговорило на искането на Комисията да ѝ съобщи резултатите от по-новите измервания във връзка с намаляването на азота в агломерациите Habo и Töreboda, като препраща към изявлението на IMHS, в което се посочва, че то действително се е основало на по-нови данни от измервания на това съдържание, но те не са били достъпни на неговия уебсайт, поради това че произхождат от базата данни на друга институция.
Едва в производството пред Съда обаче, а именно в писмената си защита, Кралство Швеция уведомява Комисията, че посочените данни били съхранявани от SLU и са свободно достъпни на уебсайта на този университет.
Следва да се отбележи, че по този начин Кралство Швеция е предоставило на Комисията в хода на досъдебната процедура непълни данни и е възпрепятствало правилното провеждане на настоящото производство.
Както отбелязва генералният адвокат в точка 123 от своето заключение, въпреки че Комисията е възразила срещу липсата на конкретни данни, тази държава членка нито е съобщила такива данни, нито е посочила източника на по-новите данни или къде те се намират в интернет. Този пропуск е попречил за подготвянето на настоящия иск от Комисията.
От това произтича, че Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4, параграф 3 ДЕС, тъй като не е предоставило на Европейската комисия в хода на досъдебната процедура необходимите ѝ данни, за да може тя да прецени дали пречиствателните станции на агломерациите Habo и Töreboda отговарят на изискванията на Директива 91/271.
От всички гореизложени съображения следва, че:
–
като не е гарантирало, че преди заустването им отпадъчните води от агломерациите Lycksele, Malå и Pajala са били подложени на вторично пречистване или на равностойна обработка, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4 във връзка с член 10 от Директива 91/271/ЕИО за пречистването на градските отпадъчни води, и
–
като не е предоставило на Комисията в хода на досъдебната процедура необходимите ѝ данни, за да може тя да прецени дали пречиствателните станции на агломерациите Habo и Töreboda отговарят на изискванията на Директива 91/271, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4, параграф 3 ДЕС.
По съдебните разноски
Съгласно член 138, параграф 3 от Процедурния правилник на Съда Комисията и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски, тъй като страните са загубили съответно по едно или няколко от предявените основания.

По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:

1)
Като не е гарантирало, че преди заустването им отпадъчните води от агломерациите Lycksele, Malå и Pajala са били подложени на вторично пречистване или на равностойна обработка, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води, изменена с Регламент (ЕО) № 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 г., във връзка с член 10 от Директива 91/271, изменена с Регламент № 1137/2008, и
като не е предоставило на Европейската комисия в хода на досъдебната процедура необходимите ѝ данни, за да може тя да прецени дали пречиствателните станции на агломерациите Habo и Töreboda отговарят на изискванията на Директива 91/271, изменена с Регламент № 1137/2008, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 4, параграф 3 ДЕС.

2)
Отхвърля иска в останалата му част.

3)
Европейската комисия и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: шведски.