CELEX: 62018CJ0473
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Sociālais nodrošinājums
Migrējoši darba ņēmēji
Eiropas Savienības tiesību normas par valūtas konvertāciju
Regula (EK) Nr. 987/2009
Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmums Nr. H3
Starpības piemaksas aprēķināšana ģimenes pabalstiem, kas ir jāmaksā darba ņēmējam, kurš dzīvo dalībvalstī un strādā Šveicē
Atsauces datuma noteikšana valūtas kursam

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 90. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (
OV 2009, L 284, 1. lpp.
), kā arī Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmumu Nr. H3 (2009. gada 15. oktobris) par datumu, kas jāņem vērā, lai noteiktu valūtas kursu, kurš minēts 90. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 987/2009 (
OV 2010, C 106, 56. lpp.
; turpmāk tekstā – “Lēmums Nr. H3”).
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp GP un
Bundesagentur für Arbeit
–
Familienkasse Baden‑Württemberg West
(Federālā darba aģentūra – Rietumbādenes‑Virtembergas federālās zemes Ģimenes pabalstu kase, Vācija (turpmāk tekstā – “Ģimenes pabalstu kase”) saistībā ar to starpības piemaksas Vācijā piešķiršanu attiecībā uz apgādājamā bērna pabalstiem, kas tiek saņemti Šveicē.
Atbilstošās tiesību normas
Starptautiskās tiesības
Nolīguma starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Šveices Konfederāciju, no otras puses, par personu brīvu pārvietošanos, kas parakstīts Luksemburgā 1999. gada 21. jūnijā un kas Eiropas Kopienas vārdā tika apstiprināts ar Padomes un – attiecībā uz nolīgumu par zinātnisku un tehnoloģisku sadarbību – arī Komisijas Lēmumu 2002/309/EK, Euratom (2002. gada 4. aprīlis) par septiņu nolīgumu noslēgšanu ar Šveices Konfederāciju (
OV 2002, L 114, 6. lpp.
; turpmāk tekstā – “Nolīgums par personu brīvu pārvietošanos”), 8. pantā ir paredzēts:
“Līgumslēdzējas puses saskaņā ar II pielikumu paredz sociālā nodrošinājuma sistēmu saskaņošanu, lai jo īpaši:
a)
nodrošinātu vienādu attieksmi;
b)
noteiktu piemērojamos tiesību aktus;
[..]
d)
izmaksātu pabalstus personām, kas uzturas Līgumslēdzēju pušu teritorijā;
[..].”
Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos II pielikums “Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija”, kas ir grozīts ar Apvienotās komitejas, kura ir izveidota saskaņā ar šo nolīgumu, 2012. gada 31. marta Lēmumu Nr. 1/2012 (
OV 2012, L 103, 51. lpp.
) (turpmāk tekstā – “Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos II pielikums”), stājās spēkā 2012. gada 1. aprīlī.
Saskaņā ar Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos II pielikuma 1. pantu:
“1.   Attiecībā uz sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju līgumslēdzējas puses vienojas par to, ka tās savā starpā piemēro Eiropas Savienības tiesību aktus, uz kuriem sniegtas atsauces un kuros izdarīti grozījumi šā pielikuma A iedaļā, vai šādiem tiesību aktiem līdzvērtīgus noteikumus.
2.   Šā pielikuma A iedaļā minētajos tiesību aktos lietoto terminu “dalībvalsts(-is)” saprot tādējādi, ka papildus valstīm, uz kurām attiecas Eiropas Savienības attiecīgie tiesību akti, tajā ir ietverta arī Šveice.”
Šī II pielikuma 2. panta 1. punktā ir noteikts:
“Piemērojot šā pielikuma noteikumus, līgumslēdzējas puses pienācīgi ņem vērā šā pielikuma B iedaļā minētos Eiropas Savienības tiesību aktus.”
Minētā II pielikuma A iedaļā ir norāde uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (
OV 2004, L 166, 1. lpp.
, un labojums –
OV 2004, L 200, 1. lpp.
), kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 988/2009 (2009. gada 16. septembris) (
OV 2009, L 284, 43. lpp.
) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 883/2004”), un Regulu Nr. 987/2009. Šī paša II pielikuma B iedaļā ir norāde uz Lēmumu Nr. H3.
Savienības tiesības
Regulas Nr. 883/2004 68. panta 1. un 2. punktā ir paredzēts:
“1.   Ja tajā pašā laika posmā par tiem pašiem ģimenes locekļiem pabalstus paredz vairāk nekā vienas dalībvalsts tiesību akti, piemēro šādus prioritātes noteikumus:
a)
attiecībā uz pabalstiem, kas jāizmaksā vairāk nekā vienai dalībvalstij ar atšķirīgu pamatojumu, prioritāte ir šāda: pirmkārt, tiesības, kas pieejamas, pamatojoties uz darbību nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā, otrkārt, tiesības, kas pieejamas, pamatojoties uz pensijas saņemšanu, un, visbeidzot, tiesības, kas iegūtas, pamatojoties uz dzīvesvietu;
[..]
2.   Gadījumā, kad tiesības uz pabalstiem pārklājas, ģimenes pabalstus nodrošina saskaņā ar tiesību aktiem, kas ir izraudzīti par prioritāriem atbilstoši 1. punktam. Tiesības uz ģimenes pabalstiem, ko nosaka citi pretrunā esošie tiesību akti, tiek atceltas līdz pat summai, ko paredz pirmie tiesību akti, un starpības piemaksu vajadzības gadījuma nodrošina par summu, par kuru ir pārsniegta šī summa. [..]”
Regulas Nr. 987/2009 90. pants ir formulēts šādi:
“Piemērojot [Regulu] [Nr. 883/2004] un [..] Regulu [Nr. 987/2009], valūtas kurss starp divām valūtām ir atsauces valūtas kurss, kuru ir publicējusi Eiropas Centrālā banka. Administratīvā [sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanas] komisija [kas paredzēta Regulas Nr. 883/2004 71. pantā] nosaka datumu, kas jāņem vērā, lai noteiktu valūtas kursu.”
Lēmuma Nr. H3 1. apsvērumā ir noteikts:
“Daudzos noteikumos, piemēram, Regulas [Nr. 883/2004] [..] 68. panta 2. punktā [..] un [Regulā Nr. 987/2009] [..] ir ietverti gadījumi, kad [..] pabalsta [..] aprēķināšanas vai pārrēķināšanas, atlīdzības vajadzībām [..] ir jānosaka valūtas maiņas kurss.”
Lēmuma Nr. H3 2.–5. punkts ir formulēti šādi:
“2.
Ja šajā lēmumā nav noteikts citādi, valūtas kurss ir tajā dienā publicētais kurss, kad iestāde veic attiecīgo darbību.
3.
Dalībvalsts iestāde, kurai, lai noteiktu tiesības uz pabalstu un lai pirmoreiz aprēķinātu pabalstu, jāpārrēķina naudas summa citas dalībvalsts valūtā, izmanto:
a)
ja atbilstoši valsts tiesību aktiem iestāde ņem vērā summas, piemēram, ieņēmumus vai pabalstus, kas saņemti konkrētā periodā pirms datuma, par kuru tiek aprēķināts pabalsts, valūtas maiņas kursu, kas publicēts minētā perioda pēdējā dienā;
b)
ja atbilstoši valsts tiesību aktiem nolūkā aprēķināt pabalstu iestāde ņem vērā vienu summu, valūtas maiņas kursu, kas publicēts tā mēneša pirmajā dienā, kas ir tieši pirms mēneša, kurā jāpiemēro noteikums.
4.
Šā lēmuma 3. punktu piemēro
mutatis mutandis
, ja dalībvalsts iestādei, veicot pabalsta pārrēķinu attiecīgās personas faktiskā vai juridiskā statusa maiņas dēļ, ir jāpārrēķina summa citas dalībvalsts valūtā.
5.
Iestāde, kura maksā pabalstu, ko regulāri indeksē atbilstoši valsts tiesību aktiem, un ja summas citā valūtā ietekmē minēto pabalstu, pārrēķinot to, izmanto valūtas kursu, ko publicē tā mēneša pirmajā dienā, kurš ir tieši pirms mēneša, kad paredzēta indeksācija, ja vien valsts tiesību aktos nav noteikts citādi.”
Vācijas tiesības
Noteikumi par apgādājamā bērna pabalstu personām, kurām ienākuma nodoklis Vācijā ir jāmaksā pilnā apmērā, ir noteikti
Einkommensteuergesetz
(Likums par ienākuma nodokli,
BGBl
. 2009 I, 3366. lpp., turpmāk tekstā – “
EStG
”) 62. un turpmākajos pantos.
Saskaņā ar
EStG
65. panta 1. punkta pirmā teikuma 2. punktu apgādājamā bērna pabalstu neizmaksā par bērnu, attiecībā uz kuru apgādājamā bērna pabalstam līdzīgi pabalsti tiek piešķirti ārvalstīs.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Prasītāja pamatlietā GP un viņas laulātais dzīvo Vācijā un algotu darbu strādā Šveicē. Viņiem ir divi bērni. Vīrs kopš 2012. gada februāra Šveicē saņēma divus apgādājamā bērna pabalstus, katru 200 Šveices franku (CHF) (aptuveni 179 EUR) apmērā mēnesī.
2015. gada 19. augustā GP iesniedza pieteikumu Ģimenes pabalstu kasei samaksāt apgādājamā bērna pabalstu starpības piemaksu.
Ar 2015. gada 8. septembra lēmumu, kas tika atstāts spēkā negrozīts pēc pārsūdzēšanas 2015. gada 14. oktobrī, Ģimenes pabalstu kase noraidīja šo pieteikumu attiecībā uz laikposmu no 2012. gada aprīļa līdz 2014. gada decembrim. Šī iestāde, atsaucoties uz Regulas Nr. 987/2009 90. pantu, kā arī uz Lēmumu Nr. H3, uzskatīja, ka, lai noteiktu, vai ir tiesības uz tādu starpības piemaksu – un vajadzības gadījumā tās summu –, ir jāņem vērā valūtas kurss, kuru publicē tā mēneša pirmajā dienā, kas ir tieši pirms mēneša, kurā bija veikts aprēķins. Tā kā šis aprēķins bija veikts 2015. gada 8. septembra lēmuma pieņemšanas dienā, piemērojamais valūtas kurss bija 2015. gada 1. augustā publicētais. Piemērojot šo kursu, summa 200 CHF apmērā atbilda 188,71 EUR, kas pārsniedz summu, kuru Vācijas Federatīvā Republika piešķīra 2012.– 2014. gadā kā apgādājamā bērna pabalstu, proti, 184 EUR mēnesī par diviem pirmajiem bērniem. Līdz ar to Ģimenes pabalstu kase uzskatīja, ka nekāda apgādājamā bērna pabalstu starpības piemaksa par attiecīgo laikposmu nav jāmaksā.
GP cēla prasību iesniedzējtiesā
Finanzgericht Baden‑Württemberg
(Bādenes‑Virtembergas Finanšu tiesa, Vācija) par Ģimenes pabalstu kases 2015. gada 8. septembra un 14. oktobra lēmumiem, kā arī par tās turpmāko lēmumu. GP iesniedzējtiesā apgalvo, ka Lēmuma Nr. H3 3. punkta b) apakšpunkts ir piemērojams viņas lietā un ka vārdi “mēneša, kurā jāpiemēro noteikums”, kas ir ietverti šajā noteikumā, ir jāinterpretē tādējādi, ka šajā lietā tie norāda uz 2012. gada aprīli, proti, mēnesi, sākot no kura šai situācijai ir piemērojamas Regulas Nr. 883/2004 un Nr. 987/2009 saistībā ar Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos II pielikuma stāšanos spēkā šajā datumā. Tādējādi saskaņā ar Lēmuma Nr. H3 3. punkta b) apakšpunktu piemērojamais valūtas kurss būtu 2012. gada 1. martā publicētais. Tā kā, izmantojot šo kursu Šveices apgādājamā bērna pabalsta diviem bērniem konvertācijas vērtība ir 331,90 EUR, tas ir, 165,95 EUR par bērnu, GP pieprasa samaksāt starpības piemaksu 36,10 EUR mēnesī (18,05 EUR par bērnu) par laikposmu no 2012. gada aprīļa līdz 2014. gada decembrim.
Iesniedzējtiesa uzskata, ka tajā izskatāmā strīda risinājums ir atkarīgs no Lēmuma Nr. H3 interpretācijas. Tā pauž šaubas par šī lēmuma 3. punkta b) apakšpunkta piemērojamību, ciktāl atbilstoši tā tekstam runa ir par summas konvertēšanu, ko citas dalībvalsts valūtā veic attiecīgās dalībvalsts iestāde, ja šai iestādei ir jāņem vērā summa atbilstoši valsts tiesiskajam regulējumam, kaut gan šajā gadījumā Ģimenes pabalstu kasei Šveices frankos izteikta summa ir jākonvertē eiro, t.i., savas dalībvalsts valūtā saskaņā ar Savienības tiesībām, proti, Regulu Nr. 883/2004. Iesniedzējtiesas skatījumā, šāda nenoteiktība attiecas arī uz Lēmuma Nr. H3 4. punktu.
Gadījumā, ja būtu jāpiemēro tā 2. punkta noteikumi, ja vien nav Lēmumam Nr. H3 pretēju noteikumu, iesniedzējtiesa attiecībā uz tajā minēto formulējumu “iestāde veic attiecīgo darbību” jautā, uz kuru valsti un darbību tas attiecas.
Visbeidzot, iesniedzējtiesa šaubās par Lēmuma Nr. H3 5. punkta varbūtējo piemērošanu, kas, tās skatījumā, arī rada interpretācijas problēmas.
Šādos apstākļos
Finanzgericht Baden‑Württemberg
(Bādenes-Virtembergas Finanšu tiesa) nolēma apturēt tiesvedību lietā un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Kura Lēmuma Nr. H3 norma tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā, ir jāpiemēro ģimenes pabalstu par bērniem – bērnu pabalstu, attiecīgi, apgādājamā bērna pabalstu veidā – valūtas konvertācijai?
2)
Kā konkrēti ir jāinterpretē šādi piemērojama norma, aprēķinot no valūtas kursa atkarīgo bērnu pabalstu starpības piemaksas summu:
a)
ja ir jāpiemēro Lēmuma Nr. H3 2. punkts – kura diena šīs tiesību normas nozīmē ir diena, “kad iestāde veic attiecīgo darbību”;
b)
ja ir jāpiemēro Lēmuma Nr. H3 3. punkta b) apakšpunkts (attiecīgajā gadījumā saistībā ar minētā lēmuma 4. punktu) – kurš mēnesis šīs normas nozīmē ir mēnesis, “kurā jāpiemēro noteikums”;
c)
ja ir jāpiemēro Lēmuma Nr. H3 5. punkts – vai izņēmuma klauzula attiecībā uz valsts tiesībām ir saderīga ar [Regulas Nr. 987/2009] 90. pantā noteikto pilnvarojumu? Ja tā ir, vai ar to, ka valsts tiesību aktos ir “noteikts citādi”, tiek domāts, ka jābūt tiesību aktam formālā nozīmē, vai pietiek ar valsts pārvaldes iestādes administratīvu norādījumu?
3)
Vai pastāv īpatnības, ja Šveices apgādājamā bērna pabalstu valūtas konvertāciju veic Vācijas ģimenes pabalstu kase:
a)
vai, piemērojot Lēmumu Nr. H3 attiecībā uz Šveici, ir nozīme tam, ka Vācijas valsts tiesībās atbilstoši [
EStG
] 65. panta 1. punkta pirmā teikuma 2. punktam ir paredzēta pabalsta nemaksāšana;
b)
vai valūtas konvertācijā saskaņā ar Lēmumu Nr. H3 ir nozīme datumam, kurā Šveices iestāde ir piešķīrusi vai izmaksājusi ģimenes pabalstus;
c)
vai valūtas konvertācijā saskaņā ar Lēmumu Nr. H3 ir nozīme datumam, kurā Vācijas iestāde ir noraidījusi vai piešķīrusi apgādājamā bērna pabalstu starpības piemaksu?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par trešo jautājumu
Uz trešo jautājumu ir jāatbild vispirms, jo tas attiecas uz Šveices iestādes maksātu pabalstu, kurus izmaksā Šveices frankos, konvertācijas dalībvalsts valūtā iespējamo ietekmi uz pirmajos divos jautājumos minēto Savienības tiesību normu piemērošanu un interpretāciju.
Uzdodot šo jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai attiecībā uz apgādājamā bērna pabalsta valūtas konvertāciju, lai noteiktu starpības piemaksas iespējamo apmēru atbilstoši Regulas Nr. 883/2004 68. panta 2. punktam, Regulas Nr. 987/2009 90. panta, kā arī Lēmuma Nr. H3 piemērošanu un interpretāciju ietekmē fakts, ka šo pabalstu Šveices frankos izmaksā Šveices iestāde.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos 8. pantu līgumslēdzējas puses saskaņā ar Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos II pielikumu paredz sociālā nodrošinājuma sistēmu saskaņošanu, lai jo īpaši noteiktu piemērojamos tiesību aktus un izmaksātu pabalstus personām, kas uzturas līgumslēdzēju pušu teritorijā. Šī II pielikuma A iedaļā ir paredzēts, ka līgumslēdzējas puses piemēro Regulas Nr. 883/2004 un Nr. 987/2009. Tādēļ, tā kā atbilstoši minētā II pielikuma 1. panta 2. punktam “šā pielikuma A iedaļā minētajos tiesību aktos lietoto terminu “dalībvalsts(-is)” saprot tādējādi, ka papildus valstīm, uz kurām attiecas Eiropas Savienības attiecīgie tiesību akti, tajā ir ietverta arī Šveice”, šo regulu noteikumi attiecas arī uz Šveices Konfederāciju (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 14. marts, Dreyer,
C‑372/18
,
EU:C:2019:206
,
29.
punkts un tajā minētā judikatūra). Tas pats attiecas uz Lēmuma Nr. H3 noteikumiem, jo Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos II pielikuma B iedaļā ir paredzēts, ka līgumslēdzējas puses ņem vērā šo lēmumu.
Šādos apstākļos GP, kas tāpat kā viņas laulātais, kurš saņem Šveices iestādes piešķirtus ģimenes pabalstus, dzīvo Vācijā un strādā Šveicē, situācija ietilpst Regulu Nr. 883/2004 un Nr. 987/2009, kā arī Lēmuma Nr. H3 piemērošanas jomā (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2019. gada 14. marts, Dreyer,
C‑372/18
,
EU:C:2019:206
,
30.
punkts).
No tā izriet, ka, piemērojot šos Savienības tiesību aktus, minētie pabalsti, kā arī to apmēra valūtas konvertācija ir jāaplūko tāpat kā Savienības dalībvalstī saņemti pabalsti. It īpaši, kas attiecas uz iesniedzējtiesas trešā jautājuma a) daļu par to, cik atbilstoša ir apgādājamā bērna pabalsta nemaksāšana Vācijā atbilstoši
EStG
65. panta 1. punkta pirmā teikuma 2. punktam, ja līdzīgs pabalsts ir piešķirts ārvalstīs, šajā gadījumā Šveicē, valsts tiesību aktos paredzētais noteikums par pārklāšanās novēršanu nevar tikt piemērots, ja ir noskaidrots, ka šī piemērošana ir pretēja Savienības tiesībām (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 12. jūnijs, Hudzinski un Wawrzyniak,
C‑611/10 un C‑612/10
,
EU:C:2012:339
,
71.
punkts).
Jāpiebilst, ka Regulu Nr. 883/2004 un Nr. 987/2009, kā arī Lēmuma Nr. H3 atšķirīga piemērošana tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, būtu pretēja vienlīdzīgas attieksmes mērķim, kas ir jānodrošina Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos 8. pantā paredzētajai sociālā nodrošinājuma sistēmu saskaņošanai.
Līdz ar to uz trešo jautājumu ir jāatbild, ka attiecībā uz apgādājamā bērna pabalsta valūtas konvertāciju, lai noteiktu starpības piemaksas iespējamo apmēru atbilstoši Regulas Nr. 883/2004 68. panta 2. punktam, Regulas Nr. 987/2009 90. panta, kā arī Lēmuma Nr. H3 piemērošanu un interpretāciju neietekmē fakts, ka šo pabalstu Šveices frankos izmaksā Šveices iestāde.
Par pirmo jautājumu
Uzdodot pirmo jautājumu, iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, kura Lēmuma Nr. H3 tiesību norma ir piemērojama, veicot tādas valūtas konvertāciju, kurā ir izteikti apgādājamā bērna pabalsti, lai noteiktu iespējamo starpības piemaksas apmēru atbilstoši Regulas Nr. 883/2004 68. panta 2. punktam.
Lai atbildētu uz šo jautājumu, ir jāatgādina, pirmkārt, ka Lēmums Nr. H3 ir Regulu Nr. 883/2004 un Nr. 987/2009 īstenošanas akts. Atbilstoši Tiesas pastāvīgajai judikatūrai īstenošanas vai piemērošanas akts, ja iespējams, ir jāinterpretē tā, lai tas būtu saderīgs ar pamatakta noteikumiem (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2009. gada 14. maijs, Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely,
C‑161/08
,
EU:C:2009:308
,
38.
punkts, un 2012. gada 19. jūlijs, Pie Optiek,
C‑376/11
,
EU:C:2012:502
,
34.
punkts).
Otrkārt, ja Lēmuma Nr. H3 1. apsvērumā Regulas Nr. 883/2004 68. panta 2. punkts ir minēts kā norma, kas attiecas uz “gadījumiem, kad pabalsta aprēķināšanas vai pārrēķināšanas, atlīdzības vajadzībām ir jānosaka valūtas maiņas kurss”, nedz šī lēmuma 2. punktā, nedz 3.–5. punktā, kurā ir norādīti valūtas kursi, kas ir jāņem vērā noteiktās īpašās situācijās saistībā ar pabalstiem, tieši nav norādīts, uz kurām Regulu Nr. 883/2004 un Nr. 987/2009 tiesību normām tie attiecas.
Šajos apstākļos Lēmuma Nr. H3 tiesību norma, kas piemērojama pirmajā jautājumā minētajā gadījumā, ir jānosaka, ņemot vērā attiecīgā pabalsta raksturu un mērķi.
Šajā ziņā pamatlietā aplūkotais pabalsts, kas sastāv no starpības piemaksas, kuru, ja nepieciešams, izmaksā saistībā ar ikmēneša bērnu pabalstiem, ir pamatots ar Regulas Nr. 883/2004 68. pantu. Saskaņā ar šī panta 1. punkta a) apakšpunktu, ja tajā pašā laika posmā par tiem pašiem ģimenes locekļiem pabalstus paredz vairāk nekā vienas dalībvalsts tiesību akti ar atšķirīgu pamatojumu, tiesības, kas pieejamas, pamatojoties uz darbību nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā, ir prioritāras, salīdzinot ar tiesībām, kas iegūtas, pamatojoties uz dzīvesvietu. Minētā panta 2. punktā ir paredzēts, ka gadījumā, kad tiesības pārklājas, ģimenes pabalstus nodrošina saskaņā ar tiesību aktiem, kas tādējādi ir izraudzīti par prioritāriem, tiesības uz ģimenes pabalstiem, ko nosaka citi tiesību akti, tiek atceltas līdz pat summai, ko paredz pirmie tiesību akti, un starpības piemaksu vajadzības gadījumā nodrošina par summu, par kuru ir pārsniegta šī summa.
Tiesa ir nospriedusi, ka šādas normas par pārklāšanās novēršanu mērķis ir nodrošināt vairāku dalībvalstu maksātu pabalstu saņēmējam pabalstu kopējo apmēru, kas ir identisks tam maksājamā izdevīgākā pabalsta summai saskaņā ar tiesību aktiem vienā no šīm valstīm (spriedums, 2014. gada 30. aprīlis, Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
,
46.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Lai nodrošinātu, ka tiek izmaksāta izdevīgākā pabalsta summai pilnīgi identiska summa, ja ir jāsalīdzina summas, kas izteiktas dažādās valūtās, ir jāizmanto atsauces valūtas kurss, kuru publicējusi Eiropas Centrālā banka datumā pēc iespējas tuvāk pabalstu izmaksas datumam. Attiecībā uz pabalstiem, kas tiek izmaksāti regulāri, šajā gadījumā – katru mēnesi ilgākā laikposmā, tas nozīmē atšķirīga valūtas kursa izmantošanu katram maksājumam.
Ja šādā laikposmā tiek izmantots viens valūtas kurss, lai gan kurss šajā laikposmā var būtiski svārstīties, tas varētu vai nu radīt risku, ka pabalstu saņēmējam tiek liegta daļa no izdevīgākā pabalsta summas vai ka viņam tiek piešķirta to pārsniedzoša summa.
Kā savos rakstveida apsvērumos norāda Vācijas valdība, nepieciešamība veikt aprēķinu, kas katru reizi ir balstīts uz jaunu valūtas kursu, ir papildu administratīvs slogs kompetentajām sociālā nodrošinājuma institūcijām, taču nevar atkāpties no tiesību normas skaidrā formulējuma, kā arī mērķa, uz kuru tā balstīta, ievērošanas tāpēc, ka cita aprēķina metode ir ērtāka (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2014. gada 30. aprīlis, Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
,
38.
punkts).
Attiecībā uz Lēmuma Nr. H3 tiesību normām, kas, iespējams, ir piemērojamas pamatlietā, šī lēmuma 2. punktā ir paredzēts, ka – ja vien lēmumā nav noteikts citādi – izmantojamais valūtas kurss ir tas, kurš ir publicēts dienā, kad iestāde veic attiecīgo darbību.
Jākonstatē, ka šīs tiesību normas piemērošana pabalstam, kas aplūkots pamatlietā, var nozīmēt, ka katram attiecīgā ģimenes pabalsta maksājumam ir jāizmanto jauns valūtas kurss un, attiecīgajā gadījumā, starpības piemaksa, kura, kā izriet no šī sprieduma 34.–36. punkta, atbilst starpības piemaksas izmaksas maksājuma mērķim saskaņā ar Regulas Nr. 883/2004 68. panta 2. punktu, proti, nodrošināt, ka tiek izmaksāta izdevīgākā pabalsta summai pilnīgi identiska summa.
Tomēr ir jānorāda, ka no Lēmuma Nr. H3 2. punkta teksta izriet, ka tam ir pakārtots raksturs tādā ziņā, ka tas ir piemērojams, lai noteiktu izmantojamo valūtas kursu, ņemot vērā šajā lēmumā minētos Regulu Nr. 883/2004 un Nr. 987/2009 noteikumus, ja vien šajā lēmumā nav noteikts citādi. Līdz ar to ir jāpārbauda, vai Lēmuma Nr. H3 3.–5. punkts, kurus ir norādījusi iesniedzējtiesa, ir piemērojami tādā situācijā kā pamatlietā.
Šajā ziņā vispirms ir jākonstatē, ka Lēmuma Nr. H3 3. punkta tekstā šīs normas piemērošana šādā situācijā ir izslēgta. Pirmkārt, minētā tiesību norma ir jāpiemēro gadījumos, kad dalībvalsts iestādei “jāpārrēķina naudas summa citas dalībvalsts valūtā”. Uz pamatlietu attiecas pretēja situācija, proti, summas, kas izteikta citas valsts valūtā, konvertēšana savā valūtā, ko veic dalībvalsts sociālā nodrošinājuma iestāde.
Otrkārt, šā 3. punkta a) un b) apakšpunktā ir minēts, ka tiek ņemtas vērā summas “atbilstoši valsts tiesību aktiem”, lai gan situācijā, kāda ir aplūkota pamatlietā, pienākums ņemt vērā pabalstu, kas tiek izmaksāti Šveicē, summu, lai aprēķinātu starpības piemaksu, kura, iespējams, ir jāmaksā Vācijā, izriet no Regulas Nr. 883/2004 68. panta 2. punkta un Nolīguma par personu brīvu pārvietošanos.
Turpinot – Lēmuma Nr. H3 4. punkts nevar tikt piemērots, jo arī tas attiecas uz situācijām, kurās dalībvalsts iestādei ir jāpārrēķina naudas summa citas dalībvalsts valūtā. Turklāt no tā teksta un it īpaši no formulējuma “3. punktu piemēro
mutatis mutandis
, ja dalībvalstij, veicot pabalsta pārrēķinu [..], jāpārrēķina summa [..]”, izriet, ka tas ir īpašs šī lēmuma 3. punkta piemērošanas gadījums.
Visbeidzot, Lēmuma Nr. H3 5. punktu piemēro, lai pārrēķinātu pabalstu, ko regulāri indeksē atbilstoši valsts tiesību aktiem, ja summas, kuras izteiktas citā valūtā, ietekmē šo pabalstu. Šīs tiesību normas teksts principā neliedz to piemērot, lai noteiktu starpības piemaksu, kas, ja nepieciešams, jāmaksā, ja dalībvalsts ģimenes pabalsts, kura [izmaksa] ir apturēta līdz pat summai, ko paredz tiesību akti, kuri izraudzīti par prioritāriem saskaņā ar Regulas Nr. 883/2004 68. panta 2. punktu, tiek regulāri indeksēts.
Tomēr iesniedzējtiesa norāda, ka 2010.–2014. gadā bērnu pabalsts Vācijā 184 EUR par katru no pirmajiem diviem bērniem ir palicis nemainīgs un, sākot no 2015. gada, tiek paaugstināts vienreiz gadā. No minētā izriet, ka šis pabalsts nav ticis paaugstināts laikposmā, kurā tiek prasīta starpības piemaksa šajā gadījumā, proti, laikposmā no 2012. gada aprīļa līdz 2014. gada decembrim.
Šajos apstākļos nevar uzskatīt, ka minētais pabalsts ir ticis regulāri indeksēts Lēmuma Nr. H3 5. punkta izpratnē. Atzīt šīs tiesību normas piemērojamību nozīmētu, ka ir jāizmanto valūtas kurss, kas ir publicēts datumā, kurš ir pārāk attālināts no lielākas daļas ikmēneša ģimenes pabalstu pamatlietā, un tas būtu pretrunā šī sprieduma 34. punktā minētajam Regulas Nr. 883/2004 68. panta 2. punkta mērķim.
Tā kā Lēmuma Nr. H3 3.–5. punkts (neviens no šiem punktiem) nav piemērojams tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, kā izriet no šī sprieduma 40. punkta, ir jāpiemēro 2. punkts.
Līdz ar to uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka Lēmums Nr. H3 ir jāinterpretē tādējādi, ka tā 2. punkts ir piemērojams, veicot tādas valūtas konvertāciju, kurā ir izteikti apgādājamā bērna pabalsti, lai noteiktu iespējamo starpības piemaksas apmēru atbilstoši Regulas Nr. 883/2004 68. panta 2. punktam.
Par otro jautājumu
Ar otrā jautājuma a) daļu – jautājumu, kas uzdots gadījumā, ja tiktu nospriests, ka tādai situācijai, kāda ir pamatlietā, ir piemērojams Lēmuma Nr. H3 2. punkts, – iesniedzējtiesa būtībā vaicā, kāds ir jēdziena “dienā [..], kad iestāde veic attiecīgo darbību” tvērums šīs tiesību normas izpratnē.
Jāuzskata, ka tādos apstākļos kā pamatlietā šis jēdziens nozīmē dienu, kurā nodarbinātības valsts kompetentā iestāde, kas ir prioritāri atbildīgā par attiecīgā ģimenes pabalsta maksājumu, veic šo maksājumu. Šāds maksājums tiek veikts jebkurā gadījumā, lai gan dzīvesvietas valsts paredzēto pabalstu maksājums starpības piemaksas veidā tiek veikts tikai, ievērojot konkrētus apstākļos, un tas tātad ir pakārtots un nenoteikts. Tikai pēc nodarbinātības valsts pabalsta maksājuma un tā summas pārrēķina dzīvesvietas valsts valūtā ieinteresētā persona var saņemt šo starpības piemaksu no šīs pēdējās minētās valsts, ja pārrēķinātā summa ir mazāka par šī paša pabalsta, kas maksājams saskaņā ar šīs pašas valsts tiesību aktiem, summu (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2014. gada 30. aprīlis, Wagener,
C‑250/13
,
EU:C:2014:278
,
45.
un
47.
punkts).
Šī interpretācija turklāt ir saderīga ar normas par pārklāšanās novēršanu mērķi, kas paredzēts Regulas Nr. 883/2004 68. panta 2. punktā, kā norādīts šī sprieduma 34. punktā.
Tādējādi uz otrā jautājuma a) daļu ir jāatbild, ka Lēmuma Nr. H3 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, jēdziens “dienā [..], kad iestāde veic attiecīgo darbību” šīs tiesību normas izpratnē ir diena, kurā nodarbinātības valsts kompetentā iestāde veic attiecīgā ģimenes pabalsta maksājumu.
Ņemot vērā atbildi uz pirmo jautājumu, otrā jautājuma b) un c) daļa nav jāizskata.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (astotā palāta) nospriež:

1)
Attiecībā uz apgādājamā bērna pabalsta valūtas konvertāciju, lai noteiktu starpības piemaksas iespējamo apmēru atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, kurā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 988/2009 (2009. gada 16. septembris), 68. panta 2. punktam, Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 987/2009 (2009. gada 16. septembris), ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004, 90. panta, kā arī Administratīvās komisijas sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinācijai Lēmuma Nr. H3 (2009. gada 15. oktobris) par datumu, kas jāņem vērā, lai noteiktu valūtas kursu, kas minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas Nr. 987/2009 90. pantā, piemērošanu un interpretāciju neietekmē fakts, ka šo pabalstu Šveices frankos izmaksā Šveices iestāde.

2)
2009. gada 15. oktobra Lēmums Nr. H3 ir jāinterpretē tādējādi, ka tā 2. punkts ir piemērojams, veicot tādas valūtas konvertāciju, kurā ir izteikti apgādājamā bērna pabalsti, lai noteiktu iespējamo starpības piemaksas apmēru atbilstoši Regulas Nr. 883/2004, kas grozīta ar Regulu Nr. 988/2009, 68. panta 2. punktam.

3)
2009. gada 15. oktobra Lēmuma Nr. H3 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tādā situācijā, kāda ir pamatlietā, jēdziens “dienā [..], kad iestāde veic attiecīgo darbību” šīs tiesību normas izpratnē, ir diena, kurā nodarbinātības valsts kompetentā iestāde veic attiecīgā ģimenes pabalsta maksājumu.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.