CELEX: 62016CJ0171
Előzetes döntéshozatal
A szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség
2008/675/IB kerethatározat
Hatály
Valamely másik tagállamban korábban hozott büntetőítéletnek új büntetőeljárás során összbüntetés kiszabása érdekében való figyelembevétele
Ezen ítélet előzetes elismerésére irányuló nemzeti eljárás
Az e másik tagállamban kiszabott büntetés végrehajtási módjának megváltoztatása

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az Európai Unió más tagállamaiban hozott ítéleteknek egy új büntetőeljárásban való figyelembevételéről szóló, 2008. július 24‑i 2008/675/IB tanácsi kerethatározat (
HL 2008. L 220., 32. o.
) értelmezésére irányul.
A jelen kérelmet a Trayan Beshkov által a Sofiyski Rayonen sadhoz (szófiai járásbíróság, Bulgária) annak érdekében benyújtott kérelem tárgyában terjesztették elő, hogy e bíróság vegye figyelembe a korábban valamely másik tagállam bírósága által vele szemben hozott büntetőítéletet.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2008/675 kerethatározat (2), (5)–(7) és (13) preambulumbekezdése a következőképpen került megfogalmazásra:
„(2)
A Tanács 2000. november 29‑én, a tamperei Európai Tanács következtetéseinek megfelelően intézkedési programot fogadott el a büntetőügyekben hozott határozatok kölcsönös elismerése elvének megvalósítására vonatkozóan […], amely előírja, az „azon elvet meghatározó egy vagy több eszköz elfogadását, amely szerint egy tagállam bírósága számára lehetővé kell tenni a más tagállamok bíróságai által büntetőeljárásban hozott jogerős ítéletek figyelembevételét az elkövető büntetett előéletének értékelésekor, visszaesői minőségének megállapításakor, valamint a büntetések típusának és végrehajtásuk megfelelő módjának meghatározásakor.”
[…]
(5)
Meg kell erősíteni azt az elvet, amely szerint a tagállamok kötelesek a saját bíróságaik által, a nemzeti jogszabályokkal összhangban hozott büntetőítéletekkel azonos hatályt fűzni a más tagállamokban hozott büntetőítéletekhez, függetlenül attól, hogy a nemzeti jog azokat a hatályokat eljárásjogi, anyagi jogi, vagy ténykérdésnek tekinti‑e. E kerethatározatnak azonban nem célja a nemzeti jogszabályok által a korábbi büntetőítéletekre vonatkozóan meghatározott következmények harmonizálása, és a más tagállamokban hozott korábbi büntetőítéletek figyelembevételére vonatkozó kötelezettség csak a korábbi nemzeti büntetőítéletek nemzeti jog szerinti figyelembevételének mértékéig él.
(6)
Más eszközökkel ellentétben e kerethatározatnak nem célja a más tagállamokban hozott bírósági ítéletek egy adott tagállamban való végrehajtása, célja sokkal inkább annak elősegítése, hogy egy adott tagállamban hozott korábbi büntetőítélethez egy másik tagállamban folyó új büntetőeljárás során következmények kapcsolódhassanak, a korábbi nemzeti büntetőítéletekhez e másik tagállam joga szerint kapcsolódó következmények mértékéig.
[…]
(7)
A valamely más tagállamban hozott büntetőítéletek hatálya azonos kell legyen a nemzeti határozatok hatályával a büntetőeljárás tárgyalás előtti szakaszában, a tárgyalás és a büntetés végrehajtása során.
[…]
(13)
E kerethatározat tiszteletben tartja a más tagállamban korábban hozott büntetőítéletek figyelembevételéhez szükséges nemzeti eljárások és megoldások sokféleségét. A korábbi büntetőítéletek felülvizsgálati lehetőségének kizárása nem gátolja a tagállamokat abban, hogy szükség esetén határozatot hozzanak arról, hogy az ilyen korábbi büntetőítéletekhez ugyanolyan jogi hatály fűződik. Ugyanakkor az ilyen határozat meghozatalához kapcsolódó eljárások – a megkövetelt időre és eljárásokra vagy alaki követelményekre tekintettel – nem tehetik lehetetlenné azt, hogy a másik tagállamban korábban hozott büntetőítéletekhez ugyanolyan jogi hatály fűződjék.”
E kerethatározat 1. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„E kerethatározat célja azon feltételek meghatározása, amelyek alapján egy bizonyos személy elleni a tagállamban indult büntetőeljárás során, az ugyanezen személlyel szembeni más tagállamban, eltérő cselekmények alapján hozott korábbi büntetőítéleteket figyelembe veszik.”
Az említett kerethatározat „Valamely más tagállamban hozott büntetőítéletnek egy új büntetőeljárásban való figyelembevétele” című 3. cikkének (1)–(4) bekezdése a következőket írja elő:
„(1)   Minden tagállam biztosítja, hogy a valamely személy ellen folytatott büntetőeljárás folyamán az ugyanazon személy ellen más cselekmények miatt más tagállamban hozott olyan büntetőítéleteket, amelyekkel kapcsolatban a kölcsönös jogsegélyről vagy a bűnügyi nyilvántartásból származó információk cseréjéről szóló hatályos eszközök értelmében információkat szereztek, a korábbi nemzeti büntetőítéletekkel azonos mértékben figyelembe veszik, és hogy azokhoz a korábbi nemzeti büntetőítéletekével megegyező hatály fűződik, összhangban a nemzeti jogszabályokkal.
(2)   Az (1) bekezdést alkalmazni kell a tárgyalás előtti szakasz, a tárgyalás, és a büntetőítélet végrehajtása során, különösen az alkalmazandó eljárási szabályok tekintetében, ideértve az ideiglenes letartóztatásra, a bűncselekmény meghatározására, a büntetés típusára és mértékére, valamint a határozat végrehajtására vonatkozó szabályokat is.
(3)   A más tagállamokban hozott korábbi büntetőítéleteknek az (1) bekezdésben előírtak szerinti figyelembevétele nem járhat a korábbi büntetőítéleteknek vagy a végrehajtásukkal kapcsolatos határozatoknak az új eljárást folytató tagállam általi megváltoztatásával, visszavonásával vagy felülvizsgálatával.
(4)   A (3) bekezdéssel összhangban az (1) bekezdés nem alkalmazandó annyiban, amennyiben a korábbi büntetőítélet az új eljárást folytató tagállam nemzeti ítélete lett volna, és a korábbi büntetőítélet figyelembevétele – a tagállam nemzeti jogával összhangban – a korábbi büntetőítélet vagy a végrehajtásával kapcsolatos határozatok megváltoztatását, visszavonását vagy felülvizsgálatát eredményezte volna [helyesen: annyiban, amennyiben megállapítható, hogy ha a korábbi büntetőítélet az új eljárást folytató tagállam nemzeti ítélete lett volna, a korábbi büntetőítélet figyelembevétele – a tagállam nemzeti jogával összhangban – a korábbi büntetőítélet vagy a végrehajtásával kapcsolatos határozatok megváltoztatását, visszavonását vagy felülvizsgálatát eredményezte volna].”
A bolgár jog
A büntető törvénykönyv
A Nakazatelen kodeks (büntető törvénykönyv) 2011. május 27. óta hatályos 8. cikkének (2) bekezdése, amely a 2008/675 kerethatározat bolgár jogban való végrehajtására irányul, ekképpen rendelkezik:
„Az Európai Unió valamely más tagállamában a bolgár büntető törvénykönyv szerint bűncselekménynek minősülő cselekmény miatt hozott jogerős büntetőítéletet a Bolgár Köztársaságban ugyanazon személy ellen folytatott minden büntetőeljárásban figyelembe kell venni.”
E törvénykönyv 23. cikkének (1) bekezdése az alábbiakat írja elő:
„Ha ugyanazon cselekmény több bűncselekményt valósít meg, vagy valamely személy több különálló bűncselekményt követ el az e bűncselekmények valamelyike tárgyában hozott büntetőítélet jogerőre emelkedése előtt, a bíróság, miután minden egyes bűncselekményre megállapította a büntetést, közülük a legsúlyosabb büntetést szabja ki.”
Az említett törvénykönyv 25. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében:
„(1)   A [23. cikk] rendelkezései az adott személy külön büntetőítéletekkel történő elítélése esetén is alkalmazandók.
(2)   A büntetés végrehajtása céljából be kell számítani a kiszabott összbüntetéssel azonos nemű, teljes mértékben vagy részben végrehajtott büntetést.”
Ugyanezen törvénykönyv 66. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„Három évet meg nem haladó szabadságvesztés bíróság általi kiszabása esetén a bíróság a kiszabott büntetés végrehajtását […] felfüggesztheti, ha az érintett személyt nem ítélték szabadságvesztés‑büntetésre közvádra üldözendő bűncselekmény elkövetése miatt […].”
A büntetőeljárási törvénykönyv
A Nakazatelno‑protsesualen kodeks (büntetőeljárási törvénykönyv) 4. cikkének (2) és (3) bekezdése ekképpen rendelkezik:
„(2)   A más állam bírósága által hozott és a bolgár jog szerinti eljárás alapján el nem ismert jogerős büntetőítélet nem hajtható végre a Bolgár Köztársaság hatóságai által.
(3)   A [(2) bekezdés] rendelkezései nem alkalmazhatók, ha egy ratifikált, közzétett és hatályba lépett nemzetközi szerződés, amelyben a Bolgár Köztársaság részes fél, azoktól eltérően rendelkezik.”
E törvénykönyv 36. fejezetének „A külföldi bíróságok büntetőítéleteinek elismerése és végrehajtása” című II. szakaszában szereplő 463. cikke ekképpen rendelkezik:
„A külföldi bíróság által hozott jogerős büntetőítéletet akkor ismerik el és hajtják végre a Bolgár Köztársaság hatóságai a 4. cikk (3) bekezdésének megfelelően, ha
1)
a kérelem tárgyát képező cselekmény a bolgár jog szerint bűncselekménynek minősül;
2)
az elkövető a bolgár jog szerint büntethető;
3)
a büntetőítélet minden tekintetben összhangban áll a Bolgár Köztársaság által aláírt, az emberi jogok és alapvető szabadságok védelméről szóló egyezmény és az ahhoz csatolt jegyzőkönyvek alapelveivel;
4)
az elkövetőt nem politikai vagy azzal összefüggő bűncselekmény miatt vagy háborús bűncselekmény miatt ítélték el;
5)
a Bolgár Köztársaság nem ismerte el valamely más külföldi bíróság ugyanazon elkövető ellen ugyanazon bűncselekmény miatt hozott büntetőítéletét;
6)
a büntetőítélet nem ellentétes a bolgár büntető anyagi és eljárási jog alapelveivel.”
Az említett törvénykönyv 465. cikke, amely ennek az elismerésnek a részletes szabályait állapítja meg, ekképpen rendelkezik:
„(1)   A külföldi bíróság büntetőítéletének Bolgár Köztársaságban történő elismerése iránti megkeresést a másik állam hatáskörrel rendelkező és illetékes hatóságának az igazságügyi minisztériumhoz kell benyújtania.
(2)   Az igazságügyi minisztérium a megkeresést az ahhoz mellékelt büntetőítélettel és egyéb dokumentumokkal együtt megküldi az érintett személy lakóhelye szerint illetékes Okrazhen sadnak [regionális bíróság]. Ha ez utóbbi személy nem belföldön él, a Sofiyski gradski sad [szófiai városi bíróság] határoz a kérelemről.
[…]”
Ugyanezen törvénykönyvnek az említett elismerés hatályát meghatározó 466. cikke (1) bekezdésének értelmében:
„A külföldi bíróság büntetőítéletét elismerő határozathoz a valamely bolgár bíróság által hozott büntetőítéletével megegyező hatály fűződik.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
T. Besckovot a Landesgericht Klagenfurt (klagenfurti tartományi bíróság, Ausztria) 2010. december 13‑i jogerős ítéletével 2010. november 14‑én Ausztriában elkövetett orgazdaság bűncselekménye miatt 18 hónap szabadságvesztés‑büntetésre ítélte, amelyből 6 hónap végrehajtandó és 12 hónap 3 év próbaidőre felfüggesztett szabadságvesztés‑büntetés volt. A 6 hónapos végrehajtandó büntetés végrehajtására sor került, a próbaidő pedig 2011. május 14‑én kezdődött meg.
Ezt követően a kérdést előterjesztő bíróság 2013. április 29‑i jogerős ítéletével T. Beshkovot egy év végrehajtandó szabadságvesztés‑büntetésre ítélte a 2008. november 19‑én Szófiában (Bulgária) elkövetett, egészségromlást okozó, a közrendet súlyosan sértő, társadalomellenes indokból elkövetett könnyű testi sértés bűncselekménye miatt. Mivel T. Beshkov körözés alatt áll, ennek a büntetésnek a végrehajtására az előzetes döntéshozatalra utaló határozat meghozatalának időpontjáig még nem került sor.
2015. május 14‑én T. Beshkov választott védője útján kérelmet nyújtott be a kérdést előterjesztő bírósághoz a büntető törvénykönyv 23. cikkének (1) bekezdése és 25. cikkének (1) bekezdése alapján, amelyben azt kérelmezi, hogy a büntetése végrehajtása céljából összbüntetésként a legsúlyosabb büntetésnek megfelelő szabadságvesztés‑büntetést szabják ki rá az egyfelől a Landesgericht Klagenfurt (klagenfurti tartományi bíróság) 2010. december 13‑i határozatában, másfelől a kérdést előterjesztő bíróság 2013. április 29‑i határozatában rá kiszabott büntetések közül.
E két rendelkezés ugyanis előírja, hogy ha valamely személy több különálló bűncselekményt követ el azelőtt, hogy az egyes bűncselekmények miatt külön büntetőítéletekben, különböző büntetésekre ítélték volna, a nemzeti bíróság e büntetések végrehajtása céljából az eredetileg kiszabott büntetések közül a legsúlyosabbnak megfelelő összbüntetést szabja ki. Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból lényegében kitűnik, hogy ebben az esetben a legsúlyosabb büntetés magába olvasztja az eredeti legenyhébb büntetéseket. Az említett rendelkezésekből ezenfelül kitűnik, hogy ha az eredeti büntetések közül az egyiket teljesen mértékben vagy részben már végrehajtották, azt a büntetés végrehajtása céljából be kell számítani az összbüntetésbe, ha az említett büntetés ezen összbüntetéssel azonos nemű.
A kérdést előterjesztő bíróság azonban megjegyzi, hogy az uralkodó nemzeti ítélkezési gyakorlat, valamint Sofiyska rayonna prokuratura (szófiai járási ügyészség, Bulgária) szerint – tekintettel különösen a büntetőeljárási törvénykönyv 4. cikkének (2) bekezdésére – nincs lehetőség a valamely másik tagállam bírósága által korábban hozott büntetőítélet figyelembevételével történő összbüntetésbe foglalásra, anélkül hogy az említett ítéletet az illetékes bolgár bíróságok az e törvénykönyvnek többek között a 463–466. cikkében szabályozott, a külföldi bíróságok által hozott büntetőítéletek elismerésére és végrehajtására irányuló különleges eljárásban előzetesen elismerték volna. Figyelembe véve ezt az ítélkezési gyakorlatot a kérdést előterjesztő bíróságban lényegében felmerül a kérdés, hogy annak érdekében, hogy helyt adjon T. Beshkov kérelmének, el kell‑e előzetesen ismerni a Landesgericht Klagenfurt (klagenfurti tartományi bíróság) büntetőítéletét többek között az említett 463–466. cikknek megfelelően, vagy – amint azt T. Beschkov állítja – a kérdést előterjesztő bíróság a büntető törvénykönyv 8. cikkének (2) bekezdése alapján, amely a 2008/675 kerethatározatot hajtja végre a bolgár jogban, teljesítheti, illetve e bíróságnak teljesítenie kell e kérelmet, anélkül hogy e büntetőítélet ilyen előzetes elismerés tárgyát képezné.
E kérdés megválaszolása érdekében e bíróság lényegében úgy ítéli meg, hogy meg kell határozni, hogy e kerethatározat alkalmazandó‑e az alapügyben szóban forgóhoz hasonló eljárásra, amelynek tárgya olyan összbüntetésbe foglalt szabadságvesztés‑büntetés végrehajtás céljából történő kiszabása, amely figyelembe veszi a valamely másik tagállam bírósága által hozott büntetőítéletet, és különösképpen az elítéltre ezen ítéletben kiszabott büntetést.
Igenlő válasz esetén, és feltéve, hogy a jelen esetben a Landesgericht Klagenfurt (klagenfurti tartományi bíróság) által hozott büntetőítélet figyelembevételének feltétele a büntetőeljárási törvénykönyvnek többek között a 463–466. cikkében szereplő elismerési eljárás előzetes lefolytatása, a kérdést előterjesztő bíróság arra is választ keres, hogy ez utóbbi eljárás összeegyeztethető‑e az említett kerethatározattal, amennyiben ezt az eljárást nem indíthatja közvetlenül az elítélt.
E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság ugyanis lényegében azt hangsúlyozza, hogy noha a hatályos bolgár szabályozás szerint bármely elítélt fordulhat az illetékes bolgár bíróságokhoz összbüntetés kiszabására irányuló kérelemmel a büntető törvénykönyv 23. és 25. cikke alapján, a büntetőeljárási törvénykönyv releváns rendelkezéseiben, többek között annak 463–466. cikkében szereplő elismerési eljárást csupán az illetékes bolgár hatóságok vagy az első büntetőítéletet meghozó tagállam illetékes hatóságai kezdeményezésére lehet lefolytatni. Ebből az következik, hogy az elítélt a gyakorlatban nem tudja maga elindítani az olyan összbüntetés kiszabására irányuló eljárást, amely a valamely másik tagállamban korábban hozott büntetőítéletet figyelembe veszi, még akkor sem, ha az illetékes hatóságok tétlenek.
Egyébiránt a kérdést előterjesztő bíróság azt szeretné tudni, hogy a 2008/675 kerethatározattal ellentétes‑e az, hogy az olyan összbüntetés kiszabása érdekében, amely figyelembe veszi a T. Beshkovra a Landesgericht Klagenfurt (klagenfurti tartományi bíróság) által kiszabott büntetést, ez utóbbi büntetés végrehajtási módját megváltoztatják. A jelen esetben ugyanis, mivel az ez utóbbi bíróság által T. Beshkovra kiszabott 18 hónapos szabadságvesztés‑büntetés, amelyből 12 hónapnyi időtartam felfüggesztett szabadságvesztés‑büntetés, súlyosabb, mint a kérdést előterjesztő bíróság által a 2013. április 29‑i határozatában megállapított büntetés, e bíróságnak az előbbi büntetésnek megfelelő összbüntetést kellene T. Beshkovval szemben alkalmaznia. Mindazonáltal a büntető törvénykönyv 66. cikke (1) bekezdésének megfelelően T. Beshkovot, akit korábban már többször ítéltek szabadságvesztés‑büntetésre Bulgáriában, már nem lehet felfüggesztett szabadságvesztés‑büntetésre ítélni ebben a tagállamban. Következésképpen a kérdést előterjesztő bíróságnak meg kellene változtatnia a Landesgericht Klagenfurt (klagenfurti tartományi bíróság) által T. Beshkovra kiszabott büntetés végrehajtásának módját, és összbüntetésként 18 hónap végrehajtandó szabadságvesztés‑büntetésre kellene őt ítélnie, levonva ebből az Ausztriában már letöltött, 6 hónapos végrehajtandó szabadságvesztés‑büntetés időtartamát.
E körülmények között a Sofiyski Rayonen sad (szófiai járásbíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Hogyan kell értelmezni a 2008/675 kerethatározatban használt »új büntetőeljárás« fogalmát, és annak feltétlenül a bűncselekmény elkövetésében való bűnösség megállapításával kell‑e összefüggésben állnia, vagy olyan eljárást is magában foglalhat, amelyben a második tagállam nemzeti joga szerint a korábbi ítéletben kiszabott büntetés magába olvaszt egy másik büntetést, vagy azt ez utóbbiba beszámítják, illetve annak külön letöltéséről kell rendelkezni?
2)
Úgy kell‑e értelmezni a 2008/675 kerethatározat 3. cikkének (1) bekezdését annak (13) preambulumbekezdésével összefüggésben, hogy azzal nem ellentétesek az olyan nemzeti jogszabályok, amelyek szerint az elítélt személy nem indíthat a valamely más tagállamban hozott korábbi büntetőítélet figyelembevételére irányuló eljárást, hanem ilyen eljárást kizárólag a korábbi büntetőítélet meghozatalának helye szerinti tagállam, illetve az új büntetőeljárást lefolytató tagállam indíthat?
3)
Úgy kell‑e értelmezni a 2008/675 kerethatározat 3. cikkének (3) bekezdését, hogy az nem teszi lehetővé, hogy az új büntetőeljárást lefolytató állam megváltoztassa a korábbi büntetőítélet meghozatalának helye szerinti tagállam által kiszabott büntetés végrehajtásának módját, mégpedig azokban az esetekben sem, amelyekben a második tagállam nemzeti joga szerint a korábbi ítéletben kiszabott büntetés magába olvaszt egy másik büntetést, vagy azt ez utóbbiba beszámítják, illetve annak külön letöltéséről kell rendelkezni?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
Az első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 2008/675 kerethatározatot úgy kell‑e értelmezni, hogy az kizárólag a terhelt esetleges bűnösségének megállapításával összefüggő eljárásokra alkalmazandó, vagy pedig arra a nemzeti eljárásra is, amelynek tárgya olyan összbüntetésbe foglalt szabadságvesztés‑büntetés végrehajtás céljából történő kiszabása, amely figyelembe veszi az e személlyel szemben a nemzeti bíróság által kiszabott büntetést, valamint a valamely másik tagállam bírósága által ugyanezen személlyel szemben eltérő cselekmények miatt hozott korábbi büntetőítéletben kiszabott büntetést is.
E kérdés megválaszolása érdekében meg kell állapítani, hogy a 2008/675 kerethatározat 1. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy e kerethatározat célja azon feltételek meghatározása, amelyek alapján az egyik tagállamban valamely személlyel szemben hozott korábbi büntetőítéleteket figyelembe veszik a valamely másik tagállamban ugyanezen személy ellen, eltérő cselekmények alapján indult új büntetőeljárás során.
Ebből a célból e kerethatározat (5) preambulumbekezdésével összefüggésben értelmezett 3. cikkének (1) bekezdése annak biztosítására kötelezi a tagállamokat, hogy ilyen esetben a valamely más tagállamban hozott olyan korábbi büntetőítéleteket, amelyekkel kapcsolatban a kölcsönös jogsegélyről vagy a bűnügyi nyilvántartásból származó információk cseréjéről szóló hatályos eszközök értelmében információkat szereztek, egyfelől ugyanolyan mértékben vegyék figyelembe, mint amennyire a korábbi nemzeti büntetőítéleteket a nemzeti jog alapján figyelembe veszik, és másfelől, hogy azokhoz ugyanolyan hatály fűződjön, mint amilyen e jog szerint ez utóbbi büntetőítéletekhez fűződik, akár ténybeli hatásról, akár eljárásjogi vagy anyagi jogi hatályról legyen szó.
Az említett kerethatározat 3. cikkének (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy e kötelezettség fennáll a tárgyalás előtti szakasz, a tárgyalás, és a büntetőítélet végrehajtása során, különösen az alkalmazandó eljárási szabályok tekintetében, ideértve a bűncselekmény meghatározására, a büntetés típusára és mértékére, valamint a határozat végrehajtására vonatkozó szabályokat is. Ekképpen az említett kerethatározat (2) és (7) preambulumbekezdésében az szerepel, hogy a nemzeti bíróság számára lehetővé kell tenni a más tagállamokban hozott ítéletek figyelembevételét, többek között a büntetések végrehajtása megfelelő módjának meghatározása érdekében, továbbá hogy e büntetőítéletek hatálya azonos kell hogy legyen a nemzeti határozatok hatályával az eljárás fent említett összes szakaszában.
Ebből következően a 2008/675 kerethatározat nemcsak a terhelt esetleges bűnösségének meghatározásával és megállapításával összefüggő eljárásokra alkalmazandó, hanem a büntetés végrehajtásával kapcsolatos eljárásokra is, amelyekhez figyelembe kell venni a valamely másik tagállamban korábban hozott büntetőítéletben kiszabott büntetést is. Amint azt a főtanácsnok az indítványának 59. pontjában megállapította, a Bíróság rendelkezésére álló ügyiratból kitűnik, hogy a jelen esetben a T. Beschkov által indított, összbüntetés kiszabására irányuló eljárás e második kategóriába tartozik, amely folytán az e kerethatározat hatálya alá tartozik.
A fenti megfontolásokra tekintettel azt kell válaszolni az első kérdésre, hogy a 2008/675 kerethatározatot úgy kell értelmezni, hogy az alkalmazandó arra a nemzeti eljárásra, amelynek tárgya olyan összbüntetésbe foglalt szabadságvesztés‑büntetés végrehajtás céljából történő kiszabása, amely figyelembe veszi az e személlyel szemben a nemzeti bíróság által kiszabott büntetést, valamint a valamely másik tagállam bírósága által ugyanezen személlyel szemben eltérő cselekmények miatt hozott korábbi büntetőítéletben kiszabott büntetést is.
A második kérdésről
Mindenekelőtt meg kell állapítani, hogy – amint az a jelen ítélet 18. pontjában kifejtésre került – a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a Landesgericht Klagenfurt (klagenfurti tartományi bíróság) alapügyben szóban forgó büntetőítéletét el kell‑e előzetesen ismerniük az illetékes bolgárok bíróságoknak a büntetőeljárási törvénykönyvnek többek között a 463–466. cikkében szereplő eljárásnak megfelelően, annak érdekében, hogy azt az összbüntetés kiszabása céljából figyelembe lehessen venni.
Amint az ezen ítélet 20. és 21. pontjában megállapításra került, kétségek közt ugyan, de a kérdést előterjesztő bíróság abból az előfeltevésből indul ki, hogy ezt az előzetes elismerési eljárást le kell e célból folytatni, és második kérdésével arra keresi a választ, hogy a 2008/675 kerethatározattal ellentétes‑e az említett 463–466. cikk, amennyiben az úgy rendelkezik, hogy ezt az eljárást nem indíthatja közvetlenül az elítélt.
Azonban ahhoz, hogy hasznos válasszal lehessen szolgálni e bíróság számára, előzetesen meg kell vizsgálni, hogy e kerethatározattal ellentétes‑e az ilyen elismerési eljárás lefolytatása.
Ennek érdekében a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatában (2016. december 21‑iUcar és Kilic ítélet,
C‑508/15 és C‑509/15
,
EU:C:2016:986
,
51.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat) elismert lehetőségnek megfelelően úgy kell átfogalmazni a második feltett kérdést, mint amely lényegében arra irányul, hogy a 2008/675 kerethatározatot úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az, hogy a valamely tagállam bírósága által korábban hozott büntetőítélet valamely másik tagállamban való figyelembevételének az legyen a feltétele, hogy ez utóbbi tagállam illetékes bíróságai olyan előzetes nemzeti elismerési eljárást folytassanak le ezen ítéletre vonatkozóan, mint amilyen az alapügyben szóban forgó, a büntetőeljárási törvénykönyvnek többek között a 463–466. cikkében szereplő eljárás, és nemleges válasz esetén e kerethatározattal ellentétes‑e az olyan nemzeti szabályozás, amely azt írja elő, hogy ezt az eljárást kizárólag az illetékes nemzeti hatóságok indíthatják, kizárva ekképpen az elítéltet.
E kérdés megválaszolása érdekében vissza kell utalni a büntetőeljárási törvénykönyv 463–466. cikke tartalmának a jelen ítélet 11–13. pontjában szereplő ismertetésére, amelyből kitűnik, hogy e cikkek a külföldi bíróságok által hozott jogerős büntetőítéleteknek az illetékes bolgár bíróságok általi különleges előzetes elismerési eljárását vezetik be, amelynek célja, hogy az e büntetőítéleteket elismerő határozatnak ugyanolyan hatályt biztosítsanak, mint a valamely bolgár bíróság által hozott büntetőítéletnek. Ezen eljárásba beletartozik az érintett külföldi büntetőítélet vizsgálata annak ellenőrzése céljából, hogy az említett 463. cikkben szereplő feltételek teljesülnek‑e.
E tekintetben kétségtelen, hogy a 2008/675 kerethatározatnak a jelen ítélet 26. pontjában említett 3. cikke (1) bekezdésének alkalmazásához a nemzeti bíróságnak meg kell tudnia vizsgálni többek között, hogy a korábbi nemzeti büntetőítéleteket a nemzeti jog szerint figyelembe veszik‑e, és adott esetben azokhoz e jog szerint milyen hatály fűződik.
Azonban, amint az e kerethatározat (2) preambulumbekezdésében szerepel, e kerethatározat célja az annak jogalapját képező EK 31. cikket felváltó EUMSZ 82. cikk (1) bekezdésében előírt, a büntetőügyekben hozott bírósági ítéletek és határozatok kölcsönös elismerése elvének megvalósítása. Amint arra a főtanácsnok az indítványának 30., 31. és 64. pontjában rámutatott, ezen elvvel ellentétes, hogy az említett kerethatározat alapján a valamely másik tagállamban korábban hozott büntetőítélet figyelembevételének az legyen a feltétele, egyrészt, hogy olyan előzetes nemzeti elismerési eljárást kelljen lefolytatni, mint amilyen az alapügyben szóban forgó eljárás, és másrészt, hogy az említett ítéletet ezen az alapon felülvizsgálják (lásd analógia útján: 2016. június 9‑iBalogh ítélet,
C‑25/15
,
EU:C:2016:423
,
54.
pont).
Mivel mind a 2008/675 kerethatározat 3. cikkének (3) bekezdése, mind annak (13) preambulumbekezdése kifejezetten kizárja az ilyen felülvizsgálatot, a más tagállamokban korábban hozott büntetőítéleteket ekképpen úgy kell figyelembe venni, ahogyan azokat meghozták.
Következésképpen – ellentétben azzal, amit az osztrák kormány állít – noha az említett (13) preambulumbekezdés azt is tartalmazza, hogy e kerethatározat tiszteletben tartja a más tagállamban korábban hozott büntetőítéletek figyelembevételéhez szükséges nemzeti eljárások és megoldások sokféleségét, és nem gátolja a tagállamokat abban, hogy szükség esetén határozatot hozzanak arról, hogy az ilyen büntetőítéletekhez ugyanolyan jogi hatály fűződik, az ilyen határozat meghozatala mindenesetre nem jelentheti az alapügyben szóban forgóhoz hasonló, előzetes nemzeti elismerési eljárás lefolytatását.
A fentiekre figyelemmel nem szükséges válaszolni arra a kérdésre, hogy az említett kerethatározat megköveteli‑e, hogy az elítélt maga indíthassa ezt az eljárást.
Következésképpen a második kérdésre azt kell válaszolni, hogy a 2008/675 kerethatározatot úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, hogy a valamely tagállam bírósága által korábban hozott büntetőítélet valamely másik tagállamban való figyelembevételének az legyen a feltétele, hogy ez utóbbi tagállam illetékes bíróságai olyan előzetes nemzeti elismerési eljárást folytassanak le ezen ítéletre vonatkozóan, mint amilyen az alapügyben szóban forgó, a büntetőeljárási törvénykönyv 463–466. cikkében szereplő eljárás.
A harmadik kérdésről
Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy a 2008/675 kerethatározat 3. cikkének (3) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az azt előíró nemzeti szabályozás, hogy a nemzeti bíróság, amely olyan összbüntetésbe foglalt szabadságvesztés‑büntetés végrehajtás céljából történő kiszabására irányuló kérelem ügyében jár el, amely többek között figyelembe veszi a valamely másik tagállam bírósága által hozott korábbi büntetőítélet keretében kiszabott büntetést, e célból megváltoztatja ez utóbbi büntetés végrehajtási módját.
Mindenekelőtt rá kell mutatni, hogy a Bíróság rendelkezésére álló ügyiratból kitűnik, hogy 2014. október 15‑i határozatával a Landesgericht Klagenfurt (klagenfurti tartományi bíróság) megállapította, hogy a 2010. december 13‑i határozatában előírt hároméves próbaidő lejárt, és ennélfogva végleges jelleggel befejezte a T. Beshkovra kiszabott büntetés felfüggesztett részének végrehajtását, amely folytán e büntetés egészét teljes mértékben végrehajtottnak kell tekinteni. A jelen kérdés vizsgálata érdekében figyelembe kell venni ezt a körülményt, amiről a kérdést előterjesztő bíróságot a Bíróság eljárási szabályzatának 101. cikke szerinti, ez utóbbi intézmény által részére címzett felvilágosításkérés keretében tájékoztatták.
E kérdésre válaszolva kétségtelenül emlékeztetni kell arra, hogy – amint az a jelen ítélet 26. pontjában kifejtésre került – a 2008/675 kerethatározat 3. cikkének (1) bekezdése értelmében a valamely más tagállamban hozott korábbi büntetőítéleteket ugyanolyan mértékben figyelembe kell venni, mint amennyire a korábbi nemzeti büntetőítéleteket a nemzeti jog alapján figyelembe veszik, és azokhoz ugyanolyan hatálynak kell fűződnie, mint amilyen e jog szerint ez utóbbi ítéletekhez fűződik.
Azonban e kerethatározat 3. cikkének (3) bekezdése pontosítja, hogy e figyelembevétel nem járhat a más tagállamok bíróságai által hozott korábbi büntetőítéleteknek vagy a végrehajtásukkal kapcsolatos határozatoknak az új eljárást folytató tagállam általi megváltoztatásával vagy e büntetőítéletek visszavonásával. Amint az a jelen ítélet 37. pontjában kifejtésre került, e rendelkezés ezenfelül kizárja az említett büntetőítéletek bármely felülvizsgálatát, amelyeket tehát úgy kell figyelembe venni, ahogyan azokat meghozták.
Egyébiránt kitűnik az említett kerethatározat (6) preambulumbekezdéséből, hogy e kerethatározatnak nem célja a más tagállamokban hozott bírósági ítéletek egy adott tagállamban való végrehajtása.
Ebből következik, hogy a nemzeti bíróság ugyanezen kerethatározat értelmében nem vizsgálhatja felül és nem változtathatja meg a valamely másik tagállamban korábban hozott, és már végrehajtott büntetőítélet végrehajtási módját, többek között úgy, hogy visszavonja az e határozatban kiszabott büntetés felfüggesztett jellegét, és átalakítja azt végrehajtandó szabadságvesztés‑büntetésre. Nem rendelheti el ezen az alapon az ekképpen megváltoztatott büntetés újbóli végrehajtását sem.
A fenti megfontolásokra tekintettel azt kell válaszolni a harmadik kérdésre, hogy a 2008/675 kerethatározat 3. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az azt előíró nemzeti szabályozás, hogy a nemzeti bíróság, amely olyan összbüntetésbe foglalt szabadságvesztés‑büntetés végrehajtás céljából történő kiszabására irányuló kérelem ügyében jár el, amely többek között figyelembe veszi a valamely másik tagállam bírósága által hozott korábbi büntetőítélet keretében kiszabott büntetést, e célból megváltoztatja ez utóbbi büntetés végrehajtási módját.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (ötödik tanács) a következőképpen határozott:

1)
Az Európai Unió más tagállamaiban hozott ítéleteknek egy új büntetőeljárásban való figyelembevételéről szóló, 2008. július 24‑i 2008/675/IB tanácsi kerethatározatot úgy kell értelmezni, hogy az alkalmazandó arra a nemzeti eljárásra, amelynek tárgya olyan összbüntetésbe foglalt szabadságvesztés‑büntetés végrehajtás céljából történő kiszabása, amely figyelembe veszi az e személlyel szemben a nemzeti bíróság által kiszabott büntetést, valamint a valamely másik tagállam bírósága által ugyanezen személlyel szemben eltérő cselekmények miatt hozott korábbi büntetőítéletben kiszabott büntetést is.

2)
A 2008/675 kerethatározatot úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes, hogy a valamely tagállam bírósága által korábban hozott büntetőítélet valamely másik tagállamban való figyelembevételének az legyen a feltétele, hogy ez utóbbi tagállam illetékes bíróságai olyan előzetes nemzeti elismerési eljárást folytassanak le ezen ítéletre vonatkozóan, mint amilyen az alapügyben szóban forgó, a Nakazatelno‑protsesualen kodeks (büntetőeljárási törvénykönyv) 463–466. cikkében szereplő eljárás.

3)
A 2008/675 kerethatározat 3. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az azt előíró nemzeti szabályozás, hogy a nemzeti bíróság, amely olyan összbüntetésbe foglalt szabadságvesztés‑büntetés végrehajtás céljából történő kiszabására irányuló kérelem ügyében jár el, amely többek között figyelembe veszi a valamely másik tagállam bírósága által hozott korábbi büntetőítélet keretében kiszabott büntetést, e célból megváltoztatja ez utóbbi büntetés végrehajtási módját.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: bolgár.