CELEX: 62016CJ0171
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Priestor slobody, bezpečnosti a spravodlivosti
Rámcové rozhodnutie 2008/675/SVV
Pôsobnosť
Zohľadnenie skoršieho odsúdenia vyhláseného v inom členskom štáte v rámci nového trestného konania na účely uloženia súhrnného trestu
Vnútroštátne predchádzajúce konanie o uznanie tohto rozhodnutia
Zmena spôsobu výkonu trestu uloženého v tomto inom členskom štáte

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu rámcového rozhodnutia Rady 2008/675/SVV z 24. júla 2008 o zohľadňovaní odsúdení v členských štátoch Európskej únie v novom trestnom konaní (
Ú. v. EÚ L 220, 2008, s. 32
).
Tento návrh bol podaný v rámci žaloby, ktorú pán Trajan Beškov podal na Sofijski Rajonen săd (Okresný súd Sofia, Bulharsko) a ktorou sa domáhal, aby uvedený súd zohľadnil predchádzajúce odsúdenie, ktoré bolo voči nemu vyhlásené súdom iného členského štátu.
Právny rámec
Právo Únie
Odôvodnenia 2, 5 až 7 a 13 rámcového rozhodnutia 2008/675 stanovujú:
„2)
Rada 29. novembra 2000 v súlade so závermi zo zasadnutia Európskej rady v Tampere prijala program opatrení na vykonávanie zásady vzájomného uznávania rozhodnutí v trestných veciach …, ktorý vyžaduje, ‚aby sa prijal jeden alebo niekoľko nástrojov, ktoré ustanovia zásadu, že súd v jednom členskom štáte musí mať možnosť zohľadniť právoplatné trestné rozsudky vyhlásené súdmi v iných členských štátoch, aby mohol posúdiť trestnú minulosť páchateľa, zohľadniť recidívu a určiť druh uplatniteľného trestu a spôsob jeho vykonania‘.
…
5)
Mala by sa potvrdiť zásada, že členské štáty by mali odsúdeniu vyhlásenému v inom členskom štáte priznať rovnaké účinky, aké priznávajú odsúdeniu vyhlásenému ich vlastnými súdmi v súlade s vnútroštátnym právom, bez ohľadu na to, či ich vnútroštátne právo tieto účinky považuje za skutkovú otázku alebo za otázku procesného alebo hmotného práva. Cieľom tohto rámcového rozhodnutia však nie je zosúladiť účinky, ktoré rôzne vnútroštátne právne predpisy priznávajú predchádzajúcim odsúdeniam, a povinnosť zohľadňovať predchádzajúce odsúdenia vyhlásené v iných členských štátoch existuje iba v takom rozsahu, v akom sa podľa vnútroštátneho práva zohľadňujú predchádzajúce vnútroštátne odsúdenia.
6)
Na rozdiel od iných nástrojov cieľom tohto rámcového rozhodnutia nie je vykonávanie súdnych rozhodnutí, ktoré sa prijali v jednom členskom štáte, v inom členskom štáte, ale umožnenie priznania účinkov predchádzajúceho odsúdenia vydaného v jednom členskom štáte počas nového trestného konania v inom členskom štáte, a to v takom rozsahu, v akom sa podľa práva tohto iného členského štátu zohľadňujú predchádzajúce vnútroštátne odsúdenia.
…
7)
Účinky odsúdenia vyhláseného v inom členskom štáte by mali byť rovnocenné účinkom vnútroštátneho rozhodnutia v predsúdnom konaní, v súdnom konaní a vo vykonávacom konaní.
…
13)
Toto rámcové rozhodnutie rešpektuje rôzne vnútroštátne riešenia a postupy, ktoré sú potrebné na zohľadnenie predchádzajúceho odsúdenia vyhláseného v inom členskom štáte. Vylúčenie možnosti preskúmať predchádzajúce odsúdenie by nemalo členskému štátu brániť vydať v prípade potreby rozhodnutie, ktorým prizná predchádzajúcemu odsúdeniu rovnocenné právne účinky. Postupy spojené s vydaním takéhoto rozhodnutia by však vzhľadom na čas a požadované postupy alebo formality nemali znemožniť priznanie rovnocenných účinkov predchádzajúcemu odsúdeniu vyhlásenému v inom členskom štáte.“
Článok 1 ods. 1 tohto rámcového rozhodnutia stanovuje:
„Účelom tohto rámcového rozhodnutia je stanoviť podmienky, za ktorých sa v trestnom konaní proti osobe v členskom štáte zohľadňujú predchádzajúce odsúdenia vyhlásené proti tejto osobe za iné skutky v iných členských štátoch.“
Článok 3 rámcového rozhodnutia s názvom „Zohľadnenie odsúdenia vyhláseného v inom členskom štáte v novom trestnom konaní“ v odsekoch 1 až 4 stanovuje:
„1.   Každý členský štát zabezpečí, aby sa v trestnom konaní proti osobe zohľadnili rovnako, ako sa zohľadňujú vnútroštátne odsúdenia, aj predchádzajúce odsúdenia vyhlásené proti tejto osobe za iné skutky v iných členských štátoch, o ktorých získal informácie v súlade s uplatniteľnými nástrojmi vzájomnej právnej pomoci alebo výmeny informácií z registrov trestov, a aby sa im v súlade s vnútroštátnym právom priznali rovnocenné právne účinky ako predchádzajúcim vnútroštátnym odsúdeniam [a aby sa im priznali rovnocenné právne účinky aké vnútroštátne právo priznáva vnútroštátnym odsúdeniam –
neoficiálny preklad
].
2.   Odsek 1 sa uplatňuje v predsúdnom konaní, súdnom konaní a vo vykonávacom konaní, najmä pokiaľ ide o uplatniteľné procesné pravidlá vrátane pravidiel uplatniteľných na predbežnú väzbu, kvalifikáciu trestného činu, druh a výšku trestu, ako aj pravidiel, ktorými sa riadi výkon rozhodnutia.
3.   Zohľadnenie predchádzajúcich odsúdení vyhlásených v iných členských štátoch podľa odseku 1 nesmie ovplyvňovať predchádzajúce odsúdenia členského štátu, ktorý vedie nové konania, alebo jeho rozhodnutia o ich vykonaní ani ich rušiť alebo revidovať [Zohľadnenie predchádzajúcich odsúdení vyhlásených v iných členských štátoch podľa odseku 1 nesmie v členskom štáte, v ktorom prebieha nové konanie, ovplyvňovať tieto predchádzajúce odsúdenia alebo akéhokoľvek rozhodnutie týkajúce sa ich výkonu, ani ich rušiť alebo revidovať –
neoficiálny preklad
].
4.   V súlade s odsekom 3 sa odsek 1 neuplatňuje, ak bolo predchádzajúce odsúdenie vnútroštátnym odsúdením členského štátu, ktorý vedie nové konanie, pokiaľ by zohľadňovanie predchádzajúceho odsúdenia v súlade s vnútroštátnym právom tohto členského štátu ovplyvňovalo predchádzajúce odsúdenia alebo rozhodnutia o ich vykonaní, rušilo ich alebo ich revidovalo [V súlade s odsekom 3 sa odsek 1 neuplatňuje, ak by, v prípade, že by predchádzajúce odsúdenie vnútroštátnym súdom bolo odsúdením členského štátu, ktorý vedie nové konanie, zohľadnenie predchádzajúceho odsúdenia v súlade s vnútroštátnym právom tohto členského štátu ovplyvňovalo predchádzajúce odsúdenia alebo rozhodnutia o ich vykonaní, rušilo ich alebo ich revidovalo –
neoficiálny preklad
].“
Bulharské právo
Trestný zákonník
Nakazatelen kodex (Trestný zákonník) vo svojom článku 8 ods. 2 v znení účinnom od 27. mája 2011, ktorým sa vykonáva rámcové rozhodnutie 2008/675 v bulharskom práve, stanovuje:
„Odsudzujúci rozsudok vyhlásený v inom členskom štáte Európskej únie, ktorý nadobudol právoplatnosť, za konanie, ktoré je trestným činom podľa tohto Trestného zákonníka, sa zohľadní v každom trestnom konaní vedenom proti tej istej osobe v Bulharskej republike.“
Článok 23 ods. 1 tohto zákonníka stanovuje:
„Ak jedna osoba tým istým konaním spácha viac trestných činov alebo ak spáchala viac samostatných trestných činov predtým, než bola za jeden z týchto trestných činov odsúdená rozhodnutím, ktoré nadobudlo právoplatnosť, súd jej po tom, ako určil trest za každý z týchto trestných činov oddelene, uloží najprísnejší z nich.“
Podľa článku 25 ods. 1 a 2 tohto zákonníka:
„1.   Ustanovenia [článku] 23 … sa uplatnia aj vtedy, keď bola osoba odsúdená samostatnými rozsudkami.
2.   Ak bol trest uložený jedným odsudzujúcim rozhodnutím úplne alebo čiastočne vykonaný, na účely výkonu trestu sa započíta, ak je rovnakého druhu ako súhrnný trest.“
Článok 66 ods. 1 tohto zákonníka znie:
„Keď súd uloží trest odňatia slobody v trvaní až tri roky, výkon uloženého trestu sa môže podmienečne odložiť…, ak osoba nebola odsúdená na trest odňatia slobody za trestný čin, ktorý bol predmetom trestného stíhania vedeného prokuratúrou…“
Trestný poriadok
Článok 4 ods. 2 a 3 Nakazatelno‑procesualen kodex (Trestný poriadok) stanovuje:
„2.   Odsudzujúci rozsudok vyhlásený súdom iného štátu, ktorý nadobudol právoplatnosť a ktorý nebol uznaný v konaní podľa bulharskej právnej úpravy, nepodlieha výkonu orgánmi Bulharskej republiky.
3.   Ustanovenia [odseku 2] sa neuplatnia, keď ratifikovaná a zverejnená medzinárodná zmluva, ktorá nadobudla platnosť a ktorej zmluvnou stranou je Bulharská republika, stanovuje inak.“
Článok 463 tohto poriadku v oddiele II kapitoly 36 s názvom: „Uznávanie a výkon odsudzujúcich rozsudkov vyhlásených zahraničným súdom“ stanovuje:
„Orgány Bulharskej republiky podľa článku 4 ods. 3 uznajú a vykonajú právoplatný odsudzujúci rozsudok, ktorý vydal zahraničný súd, ak:
(1)
konanie, ktorého sa žiadosť týka, je trestným činom podľa bulharského práva;
(2)
páchateľ je podľa bulharského práva trestnoprávne zodpovedný;
(3)
odsudzujúci rozsudok bol vyhlásený v plnom súlade so zásadami zakotvenými v Dohovore o ochrane ľudských práv a základných slobôd a príslušných protokoloch, ktoré ratifikovala Bulharská republika;
(4)
páchateľ nebol odsúdený za trestný čin považovaný za politický trestný čin alebo za trestný čin súvisiaci s takým trestným činom alebo za vojnový zločin;
(5)
Bulharská republika neuznala odsudzujúci rozsudok vyhlásený iným cudzím súdom vo vzťahu k tomu istému páchateľovi a za rovnaký trestný čin;
(6)
odsudzujúci rozsudok neodporuje základným zásadám bulharského trestného práva a trestného konania.“
Článok 465 tohto poriadku, ktorý stanovuje spôsoby tohto uznania, stanovuje:
„1.   Žiadosť o uznanie odsudzujúceho rozsudku zahraničného súdu v Bulharskej republike zasiela príslušný orgán druhého štátu ministerstvu spravodlivosti.
2.   Ministerstvo spravodlivosti postúpi žiadosť spolu s priloženým rozsudkom a ostatnými podkladmi na Okražen săd (krajský súd) bydliska odsúdeného. Ak dotknutá osoba nebýva v tuzemsku, na preskúmanie žiadosti je príslušný Sofijski gradski săd (Mestský súd Sofia).
…“
Článok 466 ods. 1 tohto poriadku vymedzuje účinky uznania:
„Rozhodnutie, ktorým bol uznaný odsudzujúci rozsudok zahraničného súdu, má rovnaký právny účinok ako rozsudok, ktorý vyhlásil bulharský súd.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Právoplatným rozhodnutím z 13. decembra 2010 Landesgericht Klagenfurt (Krajinský súd Klagenfurt, Rakúsko) odsúdil pána Beškova za trestný čin prechovávania spáchaný v Rakúsku 14. novembra 2010 na trest odňatia slobody v trvaní 18 mesiacov, z toho šesť mesiacov nepodmienečne a dvanásť mesiacov s podmienečným odkladom spolu so skúšobnou dobou tri roky. Časť trestu odňatia slobody v dĺžke šesť mesiacov bola vykonaná a 14. mája 2011 začala plynúť skúšobná doba.
Právoplatným rozhodnutím z 29. apríla 2013 bol pán Beškov vnútroštátnym súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania, odsúdený na nepodmienečný trest odňatia slobody v trvaní jedného roka za to, že 19. novembra 2008 spáchal v Sofii (Bulharsko) skutok kvalifikovaný ako ľahké ublíženie na zdraví s následkom poruchy zdravia a z pohnútok výtržníctva. Keďže je pán Beškov hľadaný bulharskými orgánmi, ku dňu návrhu na začatie prejudiciálneho konania tento trest ešte nebol vykonaný.
Dňa 14. mája 2015 podal pán Beškov prostredníctvom svojho zvoleného právneho zástupcu na vnútroštátny súd žiadosť podľa článku 23 ods. 1 a článku 25 ods. 1 Trestného zákonníka, v ktorej uvedený súd žiadal, aby mu na účely výkonu trestu uloženého rozhodnutím vnútroštátneho súdu z 29. apríla 2013 a trestu uloženého rozhodnutím Landesgericht Klagenfurt (Krajinský súd Klagenfurt) z 13. decembra 2010, uložil jediný súhrnný trest odňatia slobody zodpovedajúci najprísnejšiemu z trestov, ktoré tieto súdy uložili.
Tieto dve uvedené ustanovenia okrem iného totiž stanovujú, že ak osoba spáchala viac trestných činov predtým, než bola za každý z týchto trestných činov odsúdená rozsudkami na rôzne tresty, vnútroštátny súd jej na účely výkonu týchto trestov uloží jeden trest, ktorý zodpovedá najprísnejšiemu z pôvodne uložených trestov. Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu v podstate vyplýva, že skoršie menej prísne tresty sa započítajú do najprísnejšieho trestu. Z týchto ustanovení okrem toho vyplýva, že keď bol skorší trest úplne alebo čiastočne vykonaný, tento trest sa na účely výkonu trestu započíta, ak je rovnakého druhu ako súhrnný trest.
Vnútroštátny súd však uvádza, že podľa prevažnej časti vnútroštátnej judikatúry a názoru, ktorý zastáva Sofijska rajonna prokuratura (prokuratúra Sofia, Bulharsko), nie je vzhľadom na článok 4 ods. 2 trestného poriadku možné uložiť tento súhrnný trest, v rámci ktorého sa zohľadní trest uložený skorším rozsudkom, ktorý vydal súd iného členského štátu, pokiaľ tento rozsudok nebol predtým uznaný príslušnými bulharskými súdmi v súlade s osobitným postupom uznávania a výkonu odsudzujúcich rozhodnutí vyhlásených cudzími súdmi stanoveným okrem iného v článkoch 463 až 466 tohto poriadku. Vzhľadom na túto judikatúru sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa s cieľom vyhovieť žiadosti pána Beškova musí rozsudok Landesgericht Klagenfurt (Krajinský súd Klagenfurt) vopred uznať v súlade s uvedenými okrem iného článkami 463 až 466 alebo či – ako tvrdí pán Beškov – vnútroštátny súd môže alebo musí vyhovieť jeho žiadosti bez toho, aby bol tento rozsudok vopred uznaný, opierajúc sa o článok 8 ods. 2 Trestného zákonníka, ktorým sa vykonáva rámcové rozhodnutie 2008/675 v bulharskom práve.
S cieľom odpovedať na túto otázku uvedený súd v podstate uvádza, že treba určiť, či sa toto rámcové rozhodnutie vzťahuje na konanie, akým je konanie dotknuté vo veci samej, ktorého predmetom je uloženie súhrnného trestu odňatia slobody na účely výkonu, v ktorom sa zohľadní odsudzujúci rozsudok vyhlásený súdom iného členského štátu, konkrétne trest uložený osobe odsúdenej v tomto rozsudku.
Ak sa rámcové rozhodnutie uplatní, a za predpokladu, že zohľadnenie rozsudku Landesgericht Klagenfurt (Krajinský súd Klagenfurt) je podmienené predchádzajúcim konaním o uznanie stanoveným v článkoch 463 až 466 trestného poriadku, vnútroštátny súd sa potom pýta aj na zlučiteľnosť tohto konania o uznaní s rámcovým rozhodnutím, keďže toto konanie nemožno začať priamo na návrh odsúdenej osoby.
V tejto súvislosti totiž vnútroštátny súd v podstate zdôrazňuje, že podľa platných bulharských právnych predpisov síce môže každá odsúdená osoba požiadať príslušné bulharské súdy o uloženie súhrnného trestu na základe článkov 23 a 25 Trestného zákonníka, ale konanie o uznanie stanovené v príslušných ustanoveniach trestného poriadku, okrem iného v jeho článkoch 463 až 466, sa naopak môže začať len na návrh príslušných bulharských orgánov alebo orgánov štátu, v ktorom bol vydaný prvý odsudzujúci rozsudok. Z toho vyplýva, že odsúdená osoba sama nemôže za týchto okolností iniciovať uloženie súhrnného trestu, do ktorého sa započíta predchádzajúce odsúdenie uložené v inom členskom štáte, ani v prípade nečinnosti príslušných orgánov.
Okrem toho vnútroštátny súd chce vedieť, či rámcové rozhodnutie 2008/675 bráni tomu, aby sa na účely uloženia súhrnného trestu, do ktorého sa započíta trest, ktorý pánovi Beškovovi uložil Landesgericht Klagenfurt (Krajinský súd Klagenfurt), zmenil spôsob výkonu tohto posledného uvedeného trestu. Keďže v prejednávanej veci je trest odňatia slobody v trvaní 18 mesiacov, z toho 12 mesiacov s podmienečným odkladom, ktorý pánovi Beškovovi uložil posledný uvedený súd, prísnejší ako trest, ktorý uložil vnútroštátny súd vo svojom rozhodnutí z 29. apríla 2013, vnútroštátny súd by bol nútený uložiť pánovi Beškovovi súhrnný trest zodpovedajúci prvému uloženému trestu. Podľa článku 66 ods. 1 Trestného zákonníka však pán Beškov, ktorý bol v minulosti viackrát odsúdený na trest odňatia slobody v Bulharsku, v tomto členskom štáte už nemôže byť odsúdený na podmienečný trest. Vnútroštátny súd by preto musel zmeniť spôsob výkonu trestu, ktorý pánovi Beškovovi uložil Landesgericht Klagenfurt (Krajinský súd Klagenfurt), a uložiť súhrnný nepodmienečný trest odňatia slobody v trvaní 18 mesiacov, pričom by odpočítal trest v trvaní šiestich mesiacov nepodmienene, ktorý sa už vykonal v Rakúsku.
Za týchto podmienok Sofijski Rajonen săd (Okresný súd Sofia) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.
Ako sa má vykladať pojem ‚nové trestné konanie‘, ktorý sa používa v rámcovom rozhodnutí 2008/675; musí nevyhnutne súvisieť s konštatovaním viny pri spáchanom trestnom čine alebo sa môže týkať aj konania, v ktorom podľa vnútroštátneho práva druhého členského štátu trest uložený predchádzajúcim rozsudkom absorbuje iný trest alebo má byť zahrnutý do iného trestu, resp. treba nariadiť jeho samostatný výkon…?
2.
Má sa článok 3 ods. 1 v spojení s odôvodnením 13 rámcového rozhodnutia 2008/675 vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnym právnym predpisom, podľa ktorých návrh na začatie konania na zohľadnenie predchádzajúceho rozsudku vydaného v inom členskom štáte nemôže podať odsúdená osoba, ale len členský štát, v ktorom bol vydaný predchádzajúci rozsudok, resp. členský štát, v ktorom sa vedie nové trestné konanie?
3.
Má sa článok 3 ods. 3 rámcového rozhodnutia 2008/675 vykladať v tom zmysle, že nepripúšťa, aby štát, v ktorom sa vedie nové trestné konanie, zmenil spôsob výkonu trestu uloženého členským štátom, ktorý vydal predchádzajúci rozsudok, a to aj v tých prípadoch, keď podľa vnútroštátneho práva druhého členského štátu trest, ktorý bol uložený predchádzajúcim rozsudkom, absorbuje iný trest alebo má byť zahrnutý do iného trestu, resp. treba nariadiť jeho samostatný výkon…?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má rámcové rozhodnutie 2008/675 vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje len na konania, ktoré súvisia s prípadným rozhodnutím o vine stíhanej osoby alebo aj na vnútroštátne konania, ktorých predmetom je uloženie súhrnného trestu odňatia slobody na účely výkonu, v ktorom sa zohľadní trest uložený tejto osobe vnútroštátnym súdom, ako aj trest uložený v rámci skoršieho odsúdenia vydaného súdom iného členského štátu voči tej istej osobe pre iné skutky.
S cieľom odpovedať na túto otázku treba uviesť, že článok 1 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2008/675 stanovuje, že jeho účelom je stanoviť podmienky, za ktorých sa predchádzajúce odsúdenia vyhlásené v členskom štáte proti osobe zohľadňujú v novom trestnom konaní v inom členskom štáte proti tej istej osobe a pre odlišné konania.
S týmto cieľom článok 3 ods. 1 tohto rámcového rozhodnutia v spojení s odôvodnením 5 stanovuje, že členské štáty v tejto súvislosti zabezpečia po prvé, aby sa v prípade takýchto trestných konaní zohľadnili tak, ako sa zohľadňujú vnútroštátne odsúdenia podľa vnútroštátneho práva, aj predchádzajúce odsúdenia vyhlásené v iných členských štátoch, o ktorých získali informácie v súlade s uplatniteľnými nástrojmi vzájomnej právnej pomoci alebo výmeny informácií z registrov trestov, a po druhé, aby sa im v súlade s vnútroštátnym právom priznali rovnocenné právne účinky, aké vnútroštátne právo priznáva vnútroštátnym odsúdeniam, pokiaľ ide o skutkové okolnosti, alebo hmotnoprávne, či procesnoprávne účinky.
Článok 3 ods. 2 tohto rámcového rozhodnutia spresňuje, že táto povinnosť sa uplatňuje v predsúdnom konaní, v súdnom konaní a vo vykonávacom konaní, najmä pokiaľ ide o uplatniteľné procesné pravidlá vrátane pravidiel uplatniteľných na kvalifikáciu trestného činu, druh a výšku trestu, ako aj pravidiel, ktorými sa riadi výkon rozhodnutia. Aj odôvodnenia 2 a 7 tohto rámcového rozhodnutia stanovujú, že vnútroštátny súd musí mať možnosť zohľadniť odsúdenia vyhlásené v iných členských štátoch vrátane určenia toho, ako sa môžu realizovať spôsoby výkonu, a že účinky takého odsúdenia by mali byť rovnocenné účinkom vnútroštátneho rozhodnutia v každej fáze konania.
Z toho vyplýva, že rámcové rozhodnutie 2008/675 sa vzťahuje nielen na konania, ktoré súvisia s určením a dokázaním prípadnej viny stíhanej osoby, ale aj na konania súvisiace s výkonom trestu, v ktorých treba zohľadniť trest uložený skorším odsudzujúcim rozhodnutím vydaným v inom členskom štáte. Ako uviedol generálny advokát v bode 59 svojich návrhov, zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že v prejednávanej veci konanie týkajúce sa uloženia súhrnného trestu začaté na návrh pána Beškova patrí do tejto druhej kategórie, a teda patrí do pôsobnosti tohto rámcového rozhodnutia.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na prvú otázku odpovedať tak, že rámcové rozhodnutie 2008/675 sa má vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na vnútroštátne konania, ktorých predmetom je uloženie súhrnného trestu odňatia slobody na účely výkonu, v ktorom sa zohľadní trest uložený osobe vnútroštátnym súdom, ako aj trest uložený v rámci skoršieho odsúdenia vyhláseného súdom iného členského štátu voči tej istej osobe pre iné skutky.
O druhej otázke
Na úvod treba poznamenať, ako sa už uvádza v bode 18 tohto rozsudku, že vnútroštátny súd sa pýta, či príslušné bulharské súdy musia na účely uloženia súhrnného trestu vopred uznať rozsudok, ktorý vydal Landesgericht Klagenfurt (Krajinský súd Klagenfurt), dotknutý vo vec samej, v súlade s konaním stanoveným v článkoch 463 až 466 trestného poriadku.
Ako sa už uviedlo v bodoch 20 a 21 tohto rozsudku, vnútroštátny súd síce má pochybnosti, ale napriek tomu vychádza z predpokladu, že toto konanie o uznanie treba uskutočniť na uvedený účel a svojou druhou otázkou sa pýta, či rámcové rozhodnutie 2008/675 bráni článkom 463 až 466 v rozsahu, v akom stanovujú, že toto konanie nemožno začať priamo na návrh odsúdenej osoby.
Na to, aby bolo možné poskytnúť vnútroštátnemu súdu užitočnú odpoveď, treba najskôr preveriť, či toto rámcové rozhodnutie bráni vykonaniu takého konania o uznanie.
Ako to umožňuje ustálená judikatúra Súdneho dvora (rozsudok z 21. decembra 2016, Ucar a Kilic,
C‑508/15 a C‑509/15
,
EU:C:2016:986
, bod
a citovaná judikatúra), na tento účel treba preformulovať druhú položenú otázku v tom zmysle, že jej podstatou je zistiť, či sa má rámcové rozhodnutie 2008/675 vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby sa pred zohľadnením skoršieho odsúdenia vydaného súdom členského štátu v inom členskom štáte muselo uskutočniť predchádzajúce vnútroštátne konanie o uznanie tohto rozhodnutia príslušnými súdmi tohto druhého členského štátu, ako to stanovujú články 463 až 466 trestného poriadku dotknutého vo veci samej, a ak je odpoveď záporná, či toto rámcové rozhodnutie bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že také konanie možno začať len na návrh príslušných vnútroštátnych orgánov, ale nie na návrh odsúdenej osoby.
S cieľom odpovedať na túto otázku treba odkázať na obsah článkov 463 až 466 trestného poriadku uvedených v bodoch 11 až 13 tohto rozsudku, z ktorého vyplýva, že tieto články zavádzajú osobitný postup predchádzajúceho uznávania právoplatných rozsudkov vyhlásených zahraničnými súdmi zo strany príslušných bulharských súdov, ktorého cieľom je priznať rozhodnutiu o uznaní odsúdenia rovnaký právny účinok, ako má rozsudok vydaný bulharským súdom. Toto konanie predpokladá aj preskúmanie dotknutého zahraničného odsúdenia s cieľom overiť, či sú splnené podmienky článku 463.
V tejto súvislosti musí mať vnútroštátny súd možnosť okrem iného preveriť, na účely uplatnenia článku 3 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2008/675 spomínaného v bode 26 tohto rozsudku, či sa predchádzajúce vnútroštátne odsúdenia zohľadnia na základe vnútroštátneho práva, a ak áno, aké právne účinky sa s touto právnou úpravou spájajú.
Ako sa však uvádza v odôvodnení 2 tohto rámcového rozhodnutia, jeho cieľom je vykonávanie zásady vzájomného uznávania rozsudkov a rozhodnutí v trestných veciach, ktorá je zakotvená v článku 82 ods. 1 ZFEÚ, ktorý nahradil článok 31 ZEÚ, na základe ktorého sa toto rámcové rozhodnutie prijalo. Ako už generálny advokát uviedol v bodoch 30, 31 a 64 svojich návrhov, táto zásada bráni tomu, aby sa v rámci tohto rámcového rozhodnutia, pred zohľadnením skoršieho rozhodnutia vydaného v inom členskom štáte, muselo uskutočniť predchádzajúce vnútroštátne konanie o uznanie, ako je to vo veci samej, a tomu, aby toto rozhodnutie bolo z tohto dôvodu predmetom preskúmania (pozri analogicky rozsudok z 9. júna 2016, Balogh,
C‑25/15
,
EU:C:2016:423
, bod
).
Článok 3 ods. 3 a odôvodnenie 13 rámcového rozhodnutia 2008/675 pritom výslovne zakazujú také preskúmanie, keďže odsudzujúce rozhodnutia vydané v iných členských štátoch sa musia zohľadniť tak, ako boli vyhlásené.
Z toho dôvodu – na rozdiel od toho, čo tvrdí rakúska vláda – zatiaľ čo v uvedenom odôvodnení 13 sa uvádza, že toto rámcové rozhodnutie rešpektuje rôzne vnútroštátne riešenia a postupy, ktoré sú potrebné na zohľadnenie predchádzajúceho odsúdenia vyhláseného v inom členskom štáte, a nebráni členskému štátu v prípade potreby vydať rozhodnutie, ktorým prizná tomuto odsúdeniu rovnocenné právne účinky, vydanie takého rozhodnutia za žiadnych okolností nezahŕňa vykonanie predchádzajúceho vnútroštátneho konania o uznanie, o aké ide vo veci samej.
Vzhľadom na uvedené úvahy nie je potrebné odpovedať na otázku, či rámcové rozhodnutie vyžaduje, aby odsúdená osoba mala možnosť podať návrh na začatie takého konania.
Na druhú otázku preto treba odpovedať tak, že rámcové rozhodnutie 2008/675 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby sa v členskom štáte pred zohľadnením skoršieho odsúdenia vyhláseného súdom iného členského štátu muselo uskutočniť predchádzajúce vnútroštátne konanie o uznanie tohto odsúdenia príslušnými súdmi tohto prvého členského štátu, ako to stanovujú články 463 až 466 trestného poriadku dotknutého vo veci samej.
O tretej otázke
Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 3 ods. 3 rámcového rozhodnutia 2008/675 vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že vnútroštátny súd, ktorému sa na účely výkonu predloží žiadosť o uloženie súhrnného trestu odňatia slobody, ktorý zohľadňuje okrem iného aj trest uložený v rámci skoršieho odsúdenia vyhláseného súdom iného členského štátu, môže na tieto účely zmeniť spôsob výkonu tohto posledného uloženého trestu.
Na úvod treba uviesť, že zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že v rozhodnutí Landesgericht Klagenfurt (Krajinský súd Klagenfurt) z 15. októbra 2014 uvedený súd konštatoval, že trojročná skúšobná doba stanovená v jeho rozhodnutí z 13. decembra 2010 už uplynula, a tým sa vykonala časť trestu, ktorý bol pánovi Beškovovi uložený podmienečne, a v dôsledku toho sa má tento trest považovať za vykonaný v celom rozsahu. Na účely preskúmania tejto otázky treba prihliadnuť na túto okolnosť, keďže vnútroštátny súd bol o nej informovaný v rámci žiadosti o vysvetlenie, ktorú mu adresoval Súdny dvor na základe článku 101 svojho rokovacieho poriadku.
V rámci odpovede na túto otázku treba pripomenúť, ako sa už uviedlo v bode 26 tohto rozsudku, že na základe článku 3 ods. 1 rámcového rozhodnutia 2008/675 sa predchádzajúce vnútroštátne odsúdenia vyhlásené v inom členskom štáte v zásade zohľadnia tak ako predchádzajúce vnútroštátne odsúdenia na základe vnútroštátneho práva a priznajú sa im rovnocenné právne účinky, aké toto právo priznáva vnútroštátnym odsúdeniam.
Článok 3 ods. 3 tohto rámcového rozhodnutia však spresňuje, že toto zohľadnenie nesmie ovplyvňovať predchádzajúce odsúdenia vyhlásené súdmi iných členských štátov alebo akékoľvek rozhodnutie týkajúce sa ich výkonu v členskom štáte, ktorý vedie nové trestné konanie, ani tieto rozhodnutia rušiť. Ako sa už uviedlo v bode 37 tohto rozsudku, týmto ustanovením sa vylučuje akékoľvek preskúmanie uvedených odsúdení, ktoré sa preto musia zohľadniť tak, ako boli vyhlásené.
Z odôvodnenia 6 tohto rámcového rozhodnutia okrem iného vyplýva, že cieľom tohto rámcového rozhodnutia nie je vykonávanie súdnych rozhodnutí v členskom štáte, ktoré sa prijali v iných členských štátoch.
Z toho vyplýva, že vnútroštátny súd podľa tohto rámcového rozhodnutia nemôže preskúmavať skoršie odsúdenie vyhlásené v inom členskom a už vykonané a meniť spôsoby jeho výkonu, okrem iného zrušením podmienečného odkladu, ktorý je súčasťou uloženého trestu, a jeho premenou na nepodmienečný trest odňatia slobody. Z tohto dôvodu nemôže ani nariadiť nový výkon takto zmeneného trestu.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na tretiu otázku odpovedať tak, že článok 3 ods. 3 rámcového rozhodnutia 2008/675 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že vnútroštátny súd, ktorému sa na účely výkonu predloží žiadosť o uloženie súhrnného trestu odňatia slobody, ktorý zohľadňuje okrem iného aj trest uložený v rámci skoršieho odsúdenia vyhláseného súdom iného členského štátu, môže na tieto účely zmeniť spôsob výkonu tohto posledného uloženého trestu.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:

1.
Rámcové rozhodnutie Rady 2008/675/SVV z 24. júla 2008 o zohľadňovaní odsúdení v členských štátoch Európskej únie v novom trestnom konaní sa má vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na vnútroštátne konania, ktorých predmetom je uloženie súhrnného trestu odňatia slobody na účely výkonu, v ktorom sa zohľadní trest uložený osobe vnútroštátnym súdom, ako aj trest uložený v rámci skoršieho odsúdenia vyhláseného súdom iného členského štátu voči tej istej osobe pre iné skutky.

2.
Rámcové rozhodnutie 2008/675 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby sa v členskom štáte pred zohľadnením skoršieho odsúdenia vyhláseného súdom iného členského štátu muselo uskutočniť predchádzajúce vnútroštátne konanie o uznanie tohto rozhodnutia príslušnými súdmi tohto prvého členského štátu, ako to stanovujú články 463 až 466 Nakazatelno‑procesualen kodex (Trestný poriadok).

3.
Článok 3 ods. 3 rámcového rozhodnutia 2008/675 sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá stanovuje, že vnútroštátny súd, ktorému sa na účely výkonu predloží žiadosť o uloženie súhrnného trestu odňatia slobody zohľadňujúceho okrem iného aj trest uložený v rámci skoršieho odsúdenia vyhláseného súdom iného členského štátu, môže na tieto účely zmeniť spôsob výkonu tohto posledného uloženého trestu.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: bulharčina.