CELEX: 62015TJ0726
Publiski pakalpojumu līgumi
Ēku līgums
Iepirkuma procedūra
Sarunu procedūra bez iepriekšējas paziņojuma par līgumu publicēšanas
Eiropas Savienības mājas telpas Ļubļanā
Piedāvājuma noraidījums pēc vietējā tirgus izpētes
Līguma slēgšanas tiesību piešķiršana citam pretendentam
Piedāvājumam pievienoto dokumentu neizvērtēšana
Kļūda tiesību piemērošanā
Acīmredzama kļūda vērtējumā

)
[..]
Juridiskais pamatojums
Par prasību atcelt tiesību aktu
[..]
Par prasību atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts piedāvājums
[..]
Vispirms ir jāatgādina, ka saskaņā ar Finanšu regulas 101. pantu publiskie līgumi ir atlīdzības līgumi, kas rakstiski noslēgti starp vienu vai vairākiem ekonomikas dalībniekiem un vienu vai vairākām līgumslēdzējām iestādēm par kustamu vai nekustamu aktīvu piegādi, būvdarbu veikšanu vai pakalpojumu sniegšanu, cenu pilnīgi vai daļēji maksājot no Eiropas Savienības budžeta. Atbilstoši šim pašam pantam šajos līgumos tostarp ietilpst “ēku līgumi”, kuri it īpaši attiecas uz nekustamā īpašuma iegādi vai nomu. Finanšu regulas 102. panta 1. punktā ir precizēts, ka “visi publiskie līgumi, kurus pilnīgi vai daļēji finansē no budžeta, ievēro pārredzamības [pārskatāmības], proporcionalitātes, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principus”. It īpaši attiecībā uz noteikumiem par publisko līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrām Finanšu regulas 102. panta 2. punktā ir paredzēts, ka “par visiem publiskā iepirkuma līgumiem rīko iespējami plašāko iepirkuma konkursu, izņemot, kad tiek izmantota pārrunu procedūra, kas minēta [Finanšu regulas] 104. panta 1. punkta d) apakšpunktā”.
Saistībā ar šo pēdējo minēto procedūru Deleģētās regulas Nr. 1268/2012 134. panta 1. punkta h) apakšpunktā ir precizēts, ka līgumslēdzējas iestādes var uzsākt pārrunu procedūru bez iepriekšējas līguma paziņojuma publicēšanas neatkarīgi no līgumu plānotās vērtības “par ēku līgumiem pēc vietējā tirgus izpētes”. Praksē šādā procedūrā līgumslēdzējai iestādei ir iespēja iepriekš izvēlēties uzņēmumu vai uzņēmumus, ar kuriem tā vēlas sākt pārrunas, lai noslēgtu un piešķirtu attiecīgo līgumu (šajā ziņā skat. spriedumu, 2007. gada 8. maijs, Citymo/Komisija,
T‑271/04
,
EU:T:2007:128
,
94.
punkts).
No iepriekš 16. un 17. punktā minētajām tiesību normām izriet, ka pārrunu procedūrā bez iepriekšējas līguma paziņojuma publicēšanas līgumslēdzējai iestādei ir plaša novērtējuma brīvība saistībā ar elementiem, kas jāņem vērā, lai nolemtu piešķirt ēku līgumu; tā kā runa ir par kandidāta vai kandidātu izvēlēšanos, šādai līguma slēgšanas tiesību piešķiršanai ne obligāti ir jānotiek, īstenojot vislielāko iespējamo konkurenci starp ieinteresētajām personām (šajā ziņā skat. spriedumu, 2007. gada 8. maijs, Citymo/Komisija,
T‑271/04
,
EU:T:2007:128
,
111.
punkts). Tas tā
a fortiori
ir vietējā tirgus izpētes posmā, kas ir pirms paša pārrunu par līgumu posma. Šajā posmā līgumslēdzēja iestāde būtībā paredz labāk sagatavoties iespējamajām sarunām par attiecīgo līgumu, ievērojot iepriekš 16. punktā atgādinātos principus, tostarp pārskatāmības, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principus. Šī ļoti plašā novērtējuma brīvība turklāt ir atzīta līgumslēdzējai iestādei, tostarp atlases kritēriju izvēlē un izvērtēšanā, ja tie iepriekš ir definēti līguma dokumentos saistībā ar attiecīgo sarunu procedūru (šajā ziņā skat. spriedumu, 2013. gada 6. maijs, Kieffer Omnitec/Komisija,
T‑288/11
, nav publicēts,
EU:T:2013:228
,
47.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajos apstākļos saistībā gan ar paša ēku līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas pārrunu procedūru, gan pirms tam notiekošo vietējā tirgus izpētes posmu Vispārējai tiesai ir vienīgi jāpārbauda, vai ir ievērotas procesuālās normas, kuras līgumslēdzēja iestāde ir paredzējusi īstenot, kā arī normas par pamatojumu, vai fakti ir saturiski pareizi un vai nav pieļauta būtiska un acīmredzama kļūda vērtējumā, kā arī vai nav notikusi pilnvaru ļaunprātīga izmantošana (šajā ziņā skat. spriedumu, 2016. gada 28. janvāris, Zafeiropoulos/Cedefop,
T‑537/12
, nav publicēts,
EU:T:2016:36
,
36.
punkts un tajā minētā judikatūra). Savas kontroles ietvaros tiesai ir arī jāpārbauda, vai attiecīgā līgumslēdzēja iestāde ir ievērojusi pārskatāmības, samērīguma, vienlīdzīgas attieksmes un nediskriminācijas principus, kā tie atgādināti Finanšu regulas 102. pantā (skat. šī sprieduma 16. punktu).
[..]
– Par pirmā pamata pirmo daļu – kļūdu tiesību piemērošanā
[..]
Šajos apstākļos pamata otrā daļa ir jānoraida.
– Par pirmā pamata trešo daļu – acīmredzamu kļūdu vērtējumā
Prasītājas apgalvo, ka vērtējumā, kuru Parlaments ir veicis saistībā ar viņu piedāvājumu, ir pieļauta acīmredzama kļūda, jo būtībā salīdzinājumā ar beigu beigās akceptēto piedāvājumu viņu piedāvājums vairāk atbilda tādiem izvērtēšanas kritērijiem, kādi noteikti uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus.
Šajā ziņā, lai gan līgumslēdzēja iestāde lēmumā, ar kuru noraidīts piedāvājums, ir norādījusi, ka prasītāju piedāvājums nav “visizdevīgākais”, no tā nevar tikt izsecināts, ka prasītājas tika salīdzinātas ar visas procedūras noslēgumā visbeidzot akceptēto piedāvājumu, lai gan lietas dalībnieki un prasītājas, kuru piedāvājums tika noraidīts vietējā nekustamā īpašuma tirgus izpētes stadijā, ir vienisprātis, ka viņu nebija starp tiem pieciem pretendentiem, kuri tika izraudzīti, lai piedalītos pašās pārrunās. Šajos apstākļos pamats saistībā ar acīmredzamu kļūdu vērtējumā ir jāuzskata par efektīvu vienīgi tajā aspektā, ciktāl tas attiecas uz vietējā nekustamā īpašuma tirgus izpētes posmu, kura laikā prasītāju piedāvājums patiešām tika salīdzināts ar citiem piedāvājumiem, tostarp ar to, kuru iesniedzis izraudzītais pretendents.
To paturot prātā, vispirms ir jāuzsver, ka, lai pierādītu, ka līgumslēdzēja iestāde ir pieļāvusi kļūdu faktu vērtējumā, kas ir tik acīmredzama, ka tā var pamatot lēmumu noraidīt līguma piedāvājumu, prasītāju iesniegtajiem pierādījumiem ir jābūt pietiekamiem, lai atspēkotu minētā lēmuma ietvaros veiktā vērtējuma ticamību. Citiem vārdiem sakot, pamats saistībā ar acīmredzamu kļūdu ir jānoraida, ja, neraugoties uz prasītāja sniegto informāciju, var tikt pieņemts, ka apstrīdētais vērtējums ir patiess vai pamatots (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. spriedumu, 1996. gada 12. decembris, AIUFFASS un AKT/Komisija,
T‑380/94
,
EU:T:1996:195
,
59.
punkts, un spriedumu, 2008. gada 12. februāris, BUPA u.c./Komisija,
T‑289/03
,
EU:T:2008:29
,
221.
punkts).
It īpaši tas tā ir tad, kad attiecīgajā lēmumā ir pieļautas kļūdas vērtējumā, kuras, kopumā aplūkojot, ir tik nebūtiskas, ka nevarēja ietekmēt iestādi drīzāk vienā nekā citā virzienā (šajā ziņā un pēc analoģijas skat. spriedumu, 2011. gada 29. septembris, AJ/Komisija,
F‑80/10
,
EU:F:2011:172
,
36.
punkts un tajā minētā judikatūra).
[..]
Par prasību atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu
Saistībā ar prasību atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu ir jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru, ja pretendenta piedāvājums ir noraidīts posmā pirms lēmuma piešķirt iepirkuma līguma slēgšanas tiesības pieņemšanas un tāpēc nav salīdzināts ar citiem piedāvājumiem, attiecīgā pretendenta prasības, kas celta par lēmumu, ar kuru ir piešķirtas līguma slēgšanas tiesības, pieņemamība ir atkarīga no tā, vai ir atcelts lēmums noraidīt tā piedāvājumu (spriedumi, 2011. gada 13. septembris, Dredging International un Ondernemingen Jan de Nul/EMSA,
T‑8/09
,
EU:T:2011:461
,
134.
un
135.
punkts, un 2012. gada 22. maijs, Evropaïki Dynamiki/Komisija,
T‑17/09
, nav publicēts,
EU:T:2012:243
,
118.
un
119.
punkts).
Šajā lietā nav strīda par to, ka prasītāju piedāvājums tika noraidīts vietējā nekustamā īpašuma tirgus izpētes posmā, līdz ar to viņas netika uzaicinātas piedalīties pārrunu posmā, kuru rezultātā tika noteikts izraudzītais pretendents. Šajos apstākļos, tā kā ir noraidīta prasība atcelt lēmumu, ar kuru noraidīts piedāvājums, prasība atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu ir nepieņemama, jo tā attiecas uz līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas posmu, kurā prasītājām nebija tiesību piedalīties.
Turklāt ir jānorāda, ka prasītājas saistībā ar lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu neizvirza nekādus pamatus, kas atšķirtos no tiem, kuri izvirzīti, lai apstrīdētu lēmuma noraidīt piedāvājumu tiesiskumu. Visi šie pamati, pieņemot, ka tie visi ir attiecināmi uz lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, ir noraidīti, līdz ar to prasība atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, kā to pamatoti norāda Parlaments, arī ir jānoraida, jo abi lēmumi šajā lietā ir cieši saistīti (šajā ziņā skat. spriedumus, 2012. gada 10. oktobris, Evropaïki Dynamiki/Komisija,
T‑247/09
, nav publicēts,
EU:T:2012:533
,
170.
punkts un tajā minētā judikatūra, un 2016. gada 28. jūnijs, AF Steelcase/EUIPO,
T‑652/14
, nav publicēts,
EU:T:2016:370
,
94.
punkts).
[..]

Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (trešā palāta)
nospriež:

1)
prasību noraidīt;

2)
Jožica Blaž Jamnik
un
Brina Blaž
sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

Frimodt Nielsen
Forrester
Perillo
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2017. gada 7. jūnijā.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – slovēņu.
(
)	Ietverti tikai tie šī sprieduma punkti, kuru publicēšanu Vispārējā tiesa uzskata par lietderīgu.