CELEX: 62021CJ0319
Predhodno odločanje
Kmetijstvo
Skupna ureditev trgov
Uredba (ES) št. 1234/2007
Pakirano sveže sadje in zelenjava
Izvedbena uredba (EU) št. 543/2011
Preverjanje skladnosti
Prevoz do prodajnega mesta, ki pripada isti družbi za trženje
Spremni dokument
Navedba države porekla

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 113 in 113a Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (
UL 2007, L 299, str. 1
), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 361/2008 z dne 14. aprila 2008 (
UL 2008, L 121, str. 1
) (v nadaljevanju: Uredba št. 1234/2007), ter členov 5 in 8 Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave (
UL 2011, L 157, str. 1
).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Agecontrol SpA na eni strani ter osebo ZR in družbo Lidl Italia Srl na drugi strani v zvezi z upravno denarno kaznijo, ki jo je družba Agecontrol naložila zaradi napačne navedbe države porekla sadja in zelenjave, ki sta ju tržili oseba ZR in družba Lidl Italia, na dveh spremnih dokumentih teh proizvodov.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba št. 1234/2007
Člen 113 Uredbe št. 1234/2007, naslovljen „Tržni standardi“, je določal:
„1.   [Evropska k]omisija lahko določi tržne standarde za enega ali več proizvodov iz naslednjih sektorjev:
[…]
(b) sadja in zelenjave;
[…]
2.   Standardi iz odstavka 1:
(a)
se oblikujejo ob upoštevanju zlasti:
(i)
lastnosti zadevnih proizvodov;
[…]
(b)
se lahko nanašajo zlasti na kakovost, razvrščanje v razrede, težo, velikost, pakiranje, embaliranje, skladiščenje, prevoz, predstavitev, trženje, poreklo in označevanje.
3.   Če Komisija ne določi drugače v skladu z merili iz točke (a) odstavka 2, se lahko proizvodi, za katere so bili določeni tržni standardi, v [Evropski uniji] dajejo v promet samo v skladu s takimi standardi.
Brez poseganja v posebne določbe, ki jih lahko sprejme Komisija v skladu s členom 194, države članice preverijo, ali navedeni proizvodi izpolnjujejo te standarde, in naložijo ustrezne kazni.“
Člen 113a te uredbe, naslovljen „Dodatne zahteve za trženje proizvodov sektorja sadja in zelenjave“, je določal:
„1.   Proizvodi iz sektorja sadja in zelenjave, ki se sveži prodajajo potrošnikom, se lahko tržijo samo, če so zdravi, neoporečni in tržne kakovosti ter če je navedena država porekla.
2.   Tržni standardi iz odstavka 1 tega člena ter točk (b) in (c) člena 113(1) se uporabljajo na vseh stopnjah trženja, tudi med uvozom in izvozom, če Komisija ne določi drugače.
3.   Imetnik proizvodov iz sektorja sadja in zelenjave, predelanega sadja in zelenjave, za katere veljajo sprejeti tržni standardi, takih proizvodov znotraj [Unije] ne sme razstavljati, jih ponujati v prodajo, dobavljati ali z njimi trgovati na noben drug način kakor v skladu s temi standardi in je odgovoren za izpolnjevanje teh standardov.
4.   Poleg drugega pododstavka člena 113(3) in brez poseganja v posebne določbe, ki jih Komisija lahko sprejme v skladu s členom 194, zlasti o dosledni uporabi pregledov skladnosti v državah članicah, države članice za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave na podlagi analize tveganja selektivno preverijo, ali zadevni proizvodi izpolnjujejo ustrezne tržne standarde. Pri teh pregledih je poudarek na faz[i] pred odpremo iz proizvodnega območja, ko se proizvodi pakirajo ali nalagajo. Proizvodi iz tretjih držav se pregledajo pred sprostitvijo v prosti promet.“
Izvedbena uredba št. 543/2011
V uvodni izjavi 10 Izvedbene uredbe št. 543/2011 je navedeno:
„Da bi zagotovili pravilno in učinkovito izvajanje pregledov, morajo biti na računih in spremljajoči dokumentaciji, ki ni namenjena potrošnikom, navedene določene osnovne informacije, ki jih vsebujejo tržni standardi.“
Člen 4 te izvedbene uredbe, naslovljen „Izjeme in izvzetja od uporabe tržnih standardov“, v odstavku 2 določa:
„Z odstopanjem od člena 113a(3) Uredbe […] št. 1234/2007 se za naslednje ne zahteva, da so v skladu s tržnimi standardi v določenem proizvodnem območju:
(a)
proizvode, ki jih pridelovalec proda ali dostavi v obrate za pripravo in pakiranje ali v skladišča, ali jih v take obrate pošlje s svojega kmetijskega gospodarstva, in
(b)
proizvode, ki se pošiljajo iz skladišč v obrate za pripravo in pakiranje.“
Člen 5 navedene izvedbene uredbe, naslovljen „Podatki na označbah“, določa:
„1.   Podatki, ki se zahtevajo v tem poglavju, morajo biti prikazani čitljivo in na vidnem mestu na eni strani embalaže. Natisnjeni morajo biti neizbrisljivo, neposredno na embalažo ali na etiketo, ki je sestavni del embalaže ali pa je nanjo pritrjena.
2.   Za blago, ki se odpošilja v razsutem stanju in se naklada neposredno na prevozno sredstvo, se podatki iz odstavka 1 navedejo v dokumentu, ki spremlja blago, ali na obvestilu, ki se namesti na vidno mesto v prevoznem sredstvu.
[…]
4.   Na računih in spremljajoči dokumentaciji, razen računih za potrošnike, sta jasno navedena ime in država porekla proizvodov ter, če je ustrezno, razred, sorta in komercialni tip, če to zahteva posebni tržni standard, ali pa se navede, da je proizvod namenjen za predelavo.“
Člen 8 Izvedbene uredbe št. 543/2011, naslovljen „Področje uporabe“, določa:
„To poglavje določa pravila za preverjanje skladnosti, to pomeni preglede sadja in zelenjave na vseh stopnjah trženja, s čimer se preveri, da sta skladna s tržnimi standardi ter drugimi določbami tega naslova ter člena 113 in člena 113a Uredbe […] št. 1234/2007.“
Člen 11 te izvedbene uredbe, naslovljen „Preverjanje skladnosti“, v odstavkih 1 in 4 določa:
„1.   Države članice zagotovijo, da se na podlagi analize tveganja selektivno in dovolj pogosto opravijo preverjanja, in tako zagotovijo, da navedeni proizvodi ustrezno izpolnjujejo tržne standarde in ostale določbe tega naslova ter člena 113 in člena 113a Uredbe […] št. 1234/2007.
[…]
4.   Trgovci morajo inšpekcijskim organom zagotoviti vse informacije, za katere ti organi menijo, da so potrebne za organizacijo in izvedbo preverjanja skladnosti.“
Člen 17 navedene izvedbene uredbe, naslovljen „Inšpekcijske metode“, v odstavku 1 določa:
„Preverjanje skladnosti iz tega poglavja, razen preverjanja pri prodaji na drobno končnemu potrošniku, se opravi v skladu z inšpekcijskimi metodami iz Priloge V, razen če je v tej uredbi določeno drugače.
[…]“
Priloga V k Izvedbeni uredbi št. 543/2011, naslovljena „Metode inšpekcijskega nadzora iz člena 17(1)“, v točki 1.4 pojem „pošiljka“ opredeljuje tako:
„Količina proizvoda, ki jo proda določen trgovec, ki obstaja ob inšpekciji in je opredeljena v dokumentu. Pošiljko lahko sestavlja ena ali več vrst proizvodov; vsebuje lahko eno ali več serij svežega, suhega ali posušenega sadja in zelenjave.“
Ta priloga vsebuje tudi del o „[i]zvajanj[u] preverjanja skladnosti“, ki določa:
„2.1. Splošna opomba
Preverjanje skladnosti se opravi z oceno vzorcev, naključno vzetih iz različnih točk v seriji, ki se nadzira. Temelji na predpostavki, da je kakovost vzorcev reprezentativna za kakovost serije.
2.2. Nadzorno mesto
Preverjanje skladnosti se lahko izvede med pakiranjem, na mestu odpreme, med prevozom, na prevzemnem mestu, pri veleprodaji in maloprodaji.
[…]
2.3. Določitev serij in/ali ugotavljanje splošnega vtisa o pošiljki
Določitev serij se izvede na podlagi njihove označitve ali drugih meril, kot so podatki, določeni na podlagi Direktive Sveta 89/396/EGS [z dne 14. junija 1989 o označbah ali znakih za identifikacijo serije, v katero spada živilo (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 13, zvezek 10, str. 3)]. V primeru pošiljk, ki so sestavljene iz več serij, je potrebno, da dobi inšpektor splošni vtis o pošiljki s pomočjo spremnih dokumentov ali izjav glede pošiljk. Nato določi, v kolikšni meri so predstavljene serije v skladu s podatki v teh dokumentih.
Če se proizvod natovori na prevozno sredstvo ali je že bil natovorjen, se registracijska številka slednjega uporabi za določitev pošiljke.“
Italijansko pravo
Člen 4 decreto legislativo n. 306 – Disposizioni sanzionatorie in attuazione del regolamento (CE) n. 1148/2001 relativo ai controlli di conformità alle norme di commercializzazione applicabili nel settore degli ortofrutticoli freschi, a norma dell’articolo 3 della legge 1 marzo 2002, n. 39 (zakonska uredba št. 306 o določitvi sankcij na podlagi Uredbe (ES) št. 1148/2001 o preverjanju skladnosti s standardi trženja, ki se uporabljajo za sveže sadje in zelenjavo v skladu s členom 3 zakona z dne 1. marca 2002, št. 39) z dne 10. decembra 2002 (GURI št. 25 z dne 31. januarja 2003) v odstavku 1 določa:
„Razen če gre za kaznivo dejanje, se osebi, ki krši predpise v zvezi s svežim sadjem in zelenjavo, ki jih je sprejela Komisija […] v skladu s členoma 113 in 113a Uredbe Sveta [št. 1234/2007], s poznejšimi spremembami, naloži upravna denarna kazen od 550 EUR do 15.500 EUR.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
Družba Agecontrol je nacionalna agencija, ki je v Italiji pristojna za preverjanje skladnosti sadja in zelenjave s tržnimi standardi. Inšpektorji te agencije so med nadzorom, opravljenim 25. septembra 2013, ugotovili, da dokumenta z dne 3. junija in 29. julija 2013, ki sta spremljala pošiljki sadja in zelenjave, ki sta bili odposlani iz distribucijskega središča družbe Lidl Italia in namenjeni na prodajno mesto te družbe, vsebujeta napačno navedbo države porekla ene serije jagod in ene serije paradižnikov v grozdu. Medtem ko je bila na embalaži teh proizvodov navedena država njihovega porekla, in sicer Španija oziroma Italija, sta bili v spremnih dokumentih navedenih proizvodov omenjeni drugi državi porekla, in sicer Nizozemska oziroma Belgija.
Ker je družba Agecontrol menila, da je napačna navedba države porekla teh proizvodov na teh spremnih dokumentih v nasprotju z zahtevami iz členov 5 in 8 Izvedbene uredbe št. 543/2011, je s plačilnim nalogom z dne 30. aprila 2018 naložila upravno denarno kazen na podlagi člena 4(1) zakonske uredbe št. 306 z dne 10. decembra 2002, omenjene v točki 13 te sodbe.
Družba Lidl Italia in oseba ZR, njen pravni zastopnik, sta zoper ta plačilni nalog vložili ugovor pri Tribunale di Treviso (sodišče v Trevižu, Italija), ki je ugovoru ugodilo in navedeni nalog odpravilo.
Družba Agecontrol je zoper sodbo tega sodišča vložila pritožbo pri predložitvenem sodišču, Corte d’appello di Venezia (višje sodišče v Benetkah, Italija), in trdila, da mora biti na spremnih dokumentih v zvezi s prevozom proizvodov iz sektorja sadja in zelenjave od distribucijskega središča do prodajnega mesta, ki pripada isti gospodarski družbi, navedena država porekla proizvodov, ki se prevažajo. Iz členov 5 in 8 Izvedbene uredbe št. 543/2011 naj bi namreč izhajalo, da morajo spremni dokumenti teh proizvodov vsebovati tako navedbo na vseh stopnjah trženja navedenih proizvodov, tudi na stopnji internega prevoza med distribucijskim središčem in supermarketom, ki pripada istemu gospodarskemu subjektu in v katerem se ti proizvodi prodajajo potrošnikom.
Oseba ZR in družba Lidl Italia trdita, da v posebnem primeru predpakiranega blaga ali blaga v embalaži pravo Unije ne zahteva, da je v spremnih dokumentih navedena država porekla tega blaga, ker je ta podatek že na embalaži ali etiketi, ki je sestavni del embalaže ali pa je nanjo pritrjena. To naj bi toliko bolj veljalo za proizvode, ki se prevažajo od distribucijskega središča do prodajnega mesta, ki pripada istemu gospodarskemu subjektu.
Predložitveno sodišče ima pomisleke o tem, ali pravo Unije od imetnika svežih proizvodov iz sektorja sadja in zelenjave zahteva, da ima za te proizvode spremni dokument, na katerem je navedena država njihovega porekla, prvič, če se navedeni proizvodi odpošljejo v izvirni embalaži, na kateri je navedena država porekla (ki je neizbrisljivo natisnjena na embalaži ali na etiketi), drugič, če se prevoz teh proizvodov opravi med mestom odhoda in mestom prihoda, ki pripadata istemu gospodarskemu subjektu, ter tretjič, če je država porekla navedena na obvestilu, nameščenem na vidnem mestu v prevoznem sredstvu, in na računih, ki so jih izdali tretji dobavitelji.
Po mnenju predložitvenega sodišča člen 5(4) Izvedbene uredbe št. 543/2011 ne določa primerov, v katerih mora biti izdan spremni dokument z navedbo države porekla zadevnih proizvodov. Zato meni, da se ta določba lahko razlaga različno. Po prvi razlagi naj bi obveznost izdaje takega dokumenta obstajala samo v primeru izmenjave blaga s tretjimi dobavitelji, kot naj bi bilo priznano v sodni praksi Corte suprema di cassazione (vrhovno kasacijsko sodišče, Italija), ali v primeru blaga, odposlanega v razsutem stanju, kot trdita oseba ZR in družba Lidl Italia. Po drugi razlagi, ki jo podpira družba Agecontrol, naj bi iz te določbe izhajala splošna obveznost izdaje spremnega dokumenta z navedbo države porekla zadevnih proizvodov na vseh stopnjah prevoza za namene dajanja teh proizvodov na trg, vključno v primerih, v katerih se navedeni proizvodi prevažajo med subjekti, ki so del istega gospodarskega subjekta.
V teh okoliščinah je Corte d’appello di Venezia (višje sodišče v Benetkah) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 5(4) [Izvedbene uredbe št. 543/2011] v povezavi s členom 5(1) in členom 8 iste uredbe ter s členoma 113 in 113a Uredbe [št. 1234/2007] razlagati tako, da nalaga izdajo spremnega dokumenta, v katerem sta navedena ime in država porekla svežega sadja in zelenjave, ki se prevažata predpakirana ali v originalni proizvajalčevi embalaži iz distribucijskega središča družbe za trženje na prodajno mesto iste družbe, ne glede na okoliščino, da so na eni strani embalaže neizbrisljivo, neposredno na embalažo ali na etiketo, ki je sestavni del embalaže ali pa je nanjo pritrjena, natisnjeni podatki na označbah iz poglavja I [Izvedbene uredbe št. 543/2011] (med drugim ime in država porekla proizvodov), ki so vidne od zunaj, in da so ti podatki navedeni tudi na računih, ki jih je izdal dobavitelj, od katerega je družba, ki trži proizvod, kupila proizvod, in ki jih ta družba hrani v svojem računovodstvu, ter na obvestilu, nameščenem na vidnem mestu v prevoznem sredstvu, s katerim se prevaža proizvod?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče s svojim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 5(4) Izvedbene uredbe št. 543/2011 v povezavi s členom 8 te uredbe ter členoma 113 in 113a Uredbe št. 1234/2007 razlagati tako, da preverjanje skladnosti proizvodov iz sektorja sadja in zelenjave s tržnimi standardi od imetnika teh proizvodov zahteva, da na vseh stopnjah njihovega trženja izda spremni dokument z navedbo imena in države porekla navedenih proizvodov, vključno kadar so ti proizvodi pakirani, in da so podatki na označbah, zahtevani z Izvedbeno uredbo št. 543/2011, in sicer ime in država porekla zadevnih proizvodov, natisnjeni neizbrisljivo in na vidnem mestu na eni strani embalaže teh proizvodov, na obvestilu, nameščenem na vidnem mestu v prevoznem sredstvu, s katerim se prevažajo, in na računih, ki jih je izdal dobavitelj teh proizvodov.
Najprej je treba spomniti, da člen 5 Izvedbene uredbe št. 543/2011, naslovljen „Podatki na označbah“, v odstavku 1 določa, da morajo biti v skladu s tržnimi standardi zahtevani podatki, med katerimi je v skladu s Prilogo I, del B, k tej uredbi država porekla zadevnih proizvodov, prikazani čitljivo in na vidnem mestu na embalaži ter natisnjeni neizbrisljivo, neposredno na embalažo ali na etiketo, ki je sestavni del embalaže ali pa je nanjo pritrjena. Odstavek 2 tega člena za posebni primer blaga, ki se odpošilja v razsutem stanju in se naklada neposredno na prevozno sredstvo, določa, da se ti podatki navedejo v dokumentu ali na obvestilu, ki se namesti na vidno mesto v prevoznem sredstvu. Odstavek 4 navedenega člena pa zahteva samo, da sta na računih in spremnih dokumentih navedena ime in država porekla proizvodov.
Tako iz celotnega besedila člena 5 Izvedbene uredbe št. 543/2011 izhaja, da namen tega člena ni zahtevati izdajo spremnega dokumenta, na katerem mora biti navedena država porekla proizvodov iz sektorja sadja in zelenjave, ampak samo zahtevati, da je ta podatek naveden na nekaterih nosilcih, ki spremljajo te proizvode, ko so ti nosilci izdani.
Dalje, poudariti je treba, da člen 8 navedene izvedbene uredbe samo opozarja, da se preverjanje skladnosti sadja in zelenjave opravlja na vseh stopnjah njunega trženja, ter napotuje na člena 113 in 113a Uredbe št. 1234/2007, ne da bi bil v njem omenjen kakršen koli spremni dokument ali obveznost izdaje takega dokumenta.
Poleg tega člen 113a Uredbe št. 1234/2007 v povezavi s členom 3(1) Izvedbene uredbe št. 543/2011 določa samo splošna pravila o tržnih standardih in preverjanju skladnosti s temi standardi, ne da bi zahteval izdajo spremnega dokumenta.
Nazadnje, člen 113(2)(b) Uredbe št. 1234/2007 v povezavi s členom 3(2) Izvedbene uredbe št. 543/2011 v bistvu določa, da lahko Komisija sprejme posebne tržne standarde za proizvode iz sektorja sadja in zelenjave, kot so jagode in paradižniki. Ti standardi se lahko nanašajo na nekatere značilnosti teh proizvodov, kot so embalaža, prevoz, predstavitev, trženje, poreklo ali tudi označevanje, ter so za jagode in paradižnike določeni v delu 7 oziroma 10 dela B Priloge I k Izvedbeni uredbi št. 543/2011. V skladu s členom 113(3) Uredbe št. 1234/2007 morajo države članice preveriti skladnost teh proizvodov z navedenimi standardi. Nobena od teh določb pa zadevnemu gospodarskemu subjektu ne nalaga obveznosti izdaje spremnega dokumenta.
Zato niti členov 5 in 8 Izvedbene uredbe št. 543/2011 niti členov 113 in 113a Uredbe št. 1234/2007 ni mogoče razlagati tako, da gospodarskemu subjektu nalagajo, da izda spremni dokument, na katerem mora biti navedena država porekla proizvodov, ki jih trži.
Vseeno pa, kot Komisija poudarja v pisnem stališču, če se izda spremni dokument, mora biti v njem navedena država porekla in ta obveznost velja ne glede na dejstvo, da je država porekla navedena že na embalaži, računih ali obvestilu, nameščenem v prevoznem sredstvu.
V zvezi s tem je treba pojasniti, da je treba zahtevo glede navedbe države porekla proizvoda na računih in spremnih dokumentih, določeno v členu 5(4) Izvedbene uredbe št. 543/2011, razlagati z vidika uvodne izjave 10 te uredbe, ker je njen namen olajšati izvajanje preverjanja skladnosti s tem, da se inšpektorju zagotovijo določene osnovne informacije na dokumentih, ki niso namenjeni potrošnikom.
V skladu s členom 17(1) Izvedbene uredbe št. 543/2011 se preverjanje skladnosti opravi po metodah, navedenih v točki 2 Priloge V k tej uredbi, z oceno vzorcev, naključno vzetih iz različnih točk v seriji, ki se nadzira. V zvezi s tem iz te točke Priloge V izhaja, da se to preverjanje opravi na več zaporednih stopnjah, ki v bistvu vključujejo na prvi stopnji določitev serij, ki se nadzirajo, ali v primeru pošiljke, sestavljene iz več serij, pridobivanje splošnega vtisa o pošiljki, na drugi stopnji predstavitev proizvodov, ki se nadzirajo, in na tretji, zadnji stopnji fizični pregled teh proizvodov.
V primeru pošiljke, sestavljene iz več serij, točka 2.3 Priloge V k navedeni uredbi določa, prvič, da je potrebno, da dobi inšpektor splošni vtis o pošiljki s pomočjo spremnih dokumentov ali izjav glede pošiljk, in drugič, da ta inšpektor zato določi, v kolikšni meri so predstavljene serije v skladu s podatki v teh dokumentih.
Ker je spremni dokument torej eden od dveh referenčnih dokumentov, na podlagi katerih si inšpektor ustvari splošni vtis o serijah, ki jih preverja, bi lahko vsak podatek o državi porekla na teh dokumentih, ki se razlikuje od podatka na embalaži proizvodov v serijah, ki se nadzirajo, vplival na ta splošni vtis in posledično škodil učinkovitosti preverjanja skladnosti.
Poleg tega je treba poudariti, da morajo v skladu s členom 11(4) Izvedbene uredbe št. 543/2011 gospodarski subjekti inšpekcijskim organom zagotoviti vse informacije, za katere ti organi menijo, da so potrebne za organizacijo in izvedbo preverjanja skladnosti.
Čeprav so v tem okviru spremni dokument ali izjave glede pošiljk referenčni dokumenti, ki morajo pravilno odsevati podatke, navedene na embalaži serij, ki se nadzirajo, ostaja dejstvo, da niti člen 17(1) Izvedbene uredbe št. 543/2011, niti člen 11(4) te uredbe, niti točka 2.3 Priloge V k tej uredbi ne omejujejo načinov dokazovanja, ki jih gospodarski subjekt lahko uporabi, da bi inšpektorju omogočil, da dobi splošni vtis o zadevni pošiljki.
Čeprav je torej ključno, da spremni dokument ne vsebuje napak in da gospodarski subjekt inšpektorju zagotovi pravilne informacije, zato da bi ta pravilno določil serije, ki se nadzirajo, je ta subjekt načeloma še naprej svoboden glede dokazov, ki jih zagotovi temu inšpektorju, da bi mu omogočil, da dobi verodostojen splošni vtis o pošiljki in serijah, ki jo sestavljajo.
Iz tega sledi, da če spremni dokument vsebuje napačen podatek o državi porekla proizvoda, mora gospodarski subjekt, ki je imetnik tega proizvoda, na kakršen koli način in v čim krajšem času odpraviti dvom, ki ga lahko ima inšpektor o točnem poreklu tega proizvoda.
V tem okviru mora predložitveno sodišče v obravnavani zadevi ugotoviti, ali lahko okoliščine, kot je podatek o državi porekla na embalaži proizvodov, računih in obvestilu, nameščenem na vidnem mestu v prevoznem sredstvu, odpravijo dvom, ki ga je inšpektor lahko imel ob preverjanju, in, posledično, ali bi lahko omilile morebitno izkrivljanje splošnega vtisa o pošiljki, ki ga je dobil inšpektor.
Glede vprašanja, ali mora biti na spremnem dokumentu navedena država porekla proizvoda, tudi če se ta proizvod prevaža med subjekti, ki so del istega gospodarskega subjekta, zlasti med distribucijskim središčem in prodajnim mestom, iz besedila člena 8 Izvedbene uredbe št. 543/2011 in člena 113a(2) Uredbe št. 1234/2007 jasno izhaja, da se tržni standardi uporabljajo „na vseh stopnjah trženja“. Odstavek 3 člena 113a zadnjenavedene uredbe določa še, prvič, da imetnik proizvodov iz sektorja sadja in zelenjave, za katere veljajo sprejeti tržni standardi, takih proizvodov znotraj Unije ne sme razstavljati, jih ponujati v prodajo, dobavljati ali z njimi trgovati na noben drug način kakor v skladu s temi standardi ter, drugič, da je odgovoren za izpolnjevanje teh standardov.
V zvezi s tem je dovolj ugotoviti, da je treba izraz „na vseh stopnjah trženja“, ki ni na noben način omejen, razumeti široko. Ker je namen preverjanja skladnosti preveriti, da so proizvodi, ki se tržijo, skladni s predpisanimi tržnimi standardi, se ta preverjanja načeloma opravljajo na vseh stopnjah trženja teh proizvodov, to je kadar koli v obdobju, ki traja od proizvodnje navedenih proizvodov do njihove maloprodaje, kar pokriva prevoz teh proizvodov med distribucijskim središčem in maloprodajnim mestom.
To razlago potrjuje tudi logika sistema, vzpostavljenega z Izvedbeno uredbo št. 543/2011. Na eni strani so v členu 4, naslovljenem „Izjeme in izvzetja od uporabe tržnih standardov“, taksativno našteti primeri, v katerih za proizvode ne velja obveznost skladnosti s tržnimi standardi. Vendar je dovolj ugotoviti, da prevoz proizvodov med distribucijskim središčem in maloprodajnim mestom ni naveden med primeri, naštetimi v tej določbi. Nepomembna je tudi okoliščina, da distribucijsko središče in maloprodajno mesto pripadata istemu podjetju ali ločenima gospodarskima subjektoma.
Na drugi strani je treba poudariti, da točka 2.2 Priloge V k Izvedbeni uredbi št. 543/2011 določa, da se preverjanje skladnosti lahko izvede med pakiranjem, na mestu odpreme, med prevozom, na prevzemnem mestu, pri veleprodaji in maloprodaji. Zato je treba ugotoviti, da izvajanje teh preverjanj ni omejeno samo na primer premika proizvodov med ločenima pravnima subjektoma in ni odvisno samo od primerov prenosa lastništva proizvodov. Kot določa člen 113a(3) Uredbe št. 1234/2007, je pomembno, da je imetnik proizvodov, ki je v členu 3(3) Izvedbene uredbe št. 543/2011 opredeljen kot oseba, ki je fizični lastnik proizvodov, odgovoren za zagotavljanje skladnosti teh proizvodov. Zato okoliščina, da se proizvod preveri med internim prevozom med subjektoma, ki sta del istega gospodarskega subjekta, ni pomembna.
Ob upoštevanju vseh zgornjih preudarkov je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 5(4) Izvedbene uredbe št. 543/2011 v povezavi s členom 8 te uredbe ter členoma 113 in 113a Uredbe št. 1234/2007 razlagati tako, da preverjanje skladnosti proizvodov iz sektorja sadja in zelenjave s tržnimi standardi od imetnika teh proizvodov ne zahteva, da izda spremni dokument. Če pa ta imetnik tak dokument izda, morata biti v njem na vseh stopnjah trženja teh proizvodov navedena ime in država porekla zadevnih proizvodov ne glede na to, da so podatki na označbah, zahtevani v Izvedbeni uredbi št. 543/2011, že navedeni neizbrisljivo in na vidnem mestu na eni strani embalaže teh proizvodov, na obvestilu, nameščenem na vidnem mestu v prevoznem sredstvu, s katerim se prevažajo, in na računih, ki jih je izdal dobavitelj teh proizvodov.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (osmi senat) razsodilo:

Člen 5(4) Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 z dne 7. junija 2011 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave v povezavi s členom 8 te uredbe ter členoma 113 in 113a Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES) št. 361/2008 z dne 14. aprila 2008, je treba razlagati tako, da preverjanje skladnosti proizvodov iz sektorja sadja in zelenjave s tržnimi standardi od imetnika teh proizvodov ne zahteva, da izda spremni dokument. Če pa ta imetnik tak dokument izda, morata biti v njem na vseh stopnjah trženja teh proizvodov navedena ime in država porekla zadevnih proizvodov ne glede na to, da so podatki na označbah, zahtevani v Izvedbeni uredbi št. 543/2011, že navedeni neizbrisljivo in na vidnem mestu na eni strani embalaže teh proizvodov, na obvestilu, nameščenem na vidnem mestu v prevoznem sredstvu, s katerim se prevažajo, in na računih, ki jih je izdal dobavitelj teh proizvodov.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: italijanščina.