CELEX: 62015CJ0310
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Vartotojų apsauga
Nesąžininga komercinė veikla
Direktyva 2005/29/EB
5 ir 7 straipsniai
Susietas pasiūlymas
Kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas
Esminė informacija, susijusi su kaina
Klaidinantis informacijos neatskleidimas
Vartotojo galimybės įsigyti to paties modelio kompiuterį be programinės įrangos nebuvimas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 84/450/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 97/7/EB, 98/27/EB bei 2002/65/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 („Nesąžiningos komercinės veiklos direktyva“) (
OL L 149, 2005, p. 22
) 5 ir 7 straipsnių išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Vincent Deroo‑Blanquart, gyvenančio Prancūzijoje, ir
Sony Europe Limited
(toliau –
Sony
), perėmusios Prancūzijoje įsteigtos
Sony France SA
teises, ginčą dėl komercinės veiklos, kurią sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Pagal Direktyvos 2005/29 13, 14, 17 ir 18 konstatuojamąsias dalis:
„(13)
<...> šia direktyva nustatytas bendras draudimas apima nesąžiningą komercinę veiklą, iškreipiančią vartotojų ekonominį elgesį. <...> Bendrasis draudimas parengiamas remiantis taisyklėmis dėl dviejų komercinės veiklos tipų, kurie yra dažniausiai pasitaikantys, būtent klaidinančios komercinės veiklos ir agresyvios komercinės veiklos.
(14)
Pageidautina, kad klaidinančios komercinės veiklos sąvoka apimtų tokią veiklą, įskaitant klaidinančią reklamą, kai vartotojui, klaidinant jį, trukdoma priimti informacija paremtą ir todėl efektyvų sprendimą. Atitikdama valstybių narių įstatymams ir praktikai dėl klaidinančios reklamos, ši direktyva klaidinančią veiklą skirsto į klaidinančius veiksmus ir į klaidinantį informacijos neatskleidimą. Informacijos neatskleidimo atžvilgiu ši direktyva nustato tam tikrą kiekį svarbios informacijos, reikalingos priimti informacija paremtą sprendimą dėl sandorio sudarymo. <…>
<…>
(17)
Siekiant didesnio teisinio tikrumo [saugumo], pageidautina, kad būtų apibrėžta tokia komercinė veikla, kuri yra nesąžininga bet kuriomis aplinkybėmis. Todėl I priede pateikiamas išsamus visos tokios veiklos sąrašas. Tai yra vienintelė komercinė veikla, kurią galima laikyti nesąžininga nevertinant kiekvieno konkretaus atvejo, kaip numato šios direktyvos 5–9 straipsnio nuostatos. <…>
(18)
<...> Ši direktyva, remdamasi proporcingumo principu ir siekdama efektyviai įgyvendinti joje numatytas nuostatas, pagal Teisingumo Teismo aiškinimą naudoja vidutinį vartotoją, kuris yra gana gerai informuotas ir gana atidus bei apdairus, kaip standartą, atsižvelgiant į socialinius, kultūrinius bei kalbinius veiksnius <...>“
Šios direktyvos 2 straipsnyje „Sąvokų apibrėžimai“ numatyta:
„Šioje direktyvoje:
<…>
c)
„produktas“ – bet kurios prekės arba paslaugos <...>;
d)
„įmonių komercinė veikla vartotojų atžvilgiu“ (toliau – komercinė veikla) – bet kuris prekybininko atliekamas veiksmas, neveikimas, elgesys arba pareiškimas, komercinis pranešimas, įskaitant reklamą ir prekybą, tiesiogiai susijęs su produkto pirkimo skatinimu, pardavimu arba tiekimu vartotojams;
e)
„iš esmės iškreipti vartotojų ekonominį elgesį“ – naudojant komercinę veiklą pastebimai susilpninti vartotojo gebėjimą priimti informacija paremtą sprendimą ir taip paskatinti vartotoją priimti sprendimą dėl sandorio, kurio jis kitomis aplinkybėmis nebūtų priėmęs;
<…>
h)
„profesinis atidumas“ – tam tikrų įgūdžių ir rūpestingumo standartas, kurio pagrįstai galima tikėtis iš prekybininko vartotojų atžvilgiu ir kuris atitinka sąžiningą praktiką rinkoje ir (arba) bendrą sąžiningumo principą prekybininko veiklos srityje;
i)
„kvietimas pirkti“ – komercinis pranešimas, produkto savybes ir kainą nurodantis tokiu būdu, kuris yra būdingas naudojamo komercinio pranešimo priemonėms, ir tuo suteikiantis vartotojui galimybę pirkti;
<…>
k)
„sprendimas dėl sandorio“ – bet kuris sprendimas, kurį vartotojas priima dėl produkto pirkimo, pirkimo būdo ir sąlygų, visos sumos sumokėjimo ar mokėjimo dalimis, produkto įsigijimo ar atsisakymo, ar pasinaudojimo su produktu susijusia sutartine teise, nepriklausomai nuo to, ar vartotojas nusprendžia veikti, ar nesiimti veiksmų;
<…>“
Minėtos direktyvos 3 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalyje nustatyta:
„Ši direktyva taikoma nesąžiningai įmonių komercinei veiklai vartotojų atžvilgiu, kaip nustatyta šios direktyvos 5 straipsnyje, prieš ir po komercinio sandorio dėl produkto sudarymo bei jo metu.“
Tos pačios direktyvos 4 straipsnyje „Vidaus rinka“ numatyta:
„Valstybės narės dėl šia direktyva derinamai sričiai priskiriamų priežasčių neapriboja nei laisvės teikti paslaugas, nei laisvo prekių judėjimo.“
Direktyvos 2005/29 5 straipsnis „Nesąžiningos komercinės veiklos draudimas“ suformuluotas taip:
„1.   Nesąžininga komercinė veikla draudžiama.
2.   Komercinė veikla yra nesąžininga, jeigu:
a)
prieštarauja profesinio atidumo reikalavimams
ir
b)
iš esmės iškreipia arba gali iš esmės iškreipti vidutinio vartotojo, kurį produktas pasiekia arba kuriam yra skirtas, arba, kai komercinė veikla nukreipta į tam tikrą vartotojų grupę, vidutinio grupės nario ekonominį elgesį siūlomo produkto atžvilgiu.
<…>
4.   Visų pirma nesąžininga komercinė veikla yra ta, kuri:
a)
yra klaidinanti, kaip nurodyta šios direktyvos 6 ir 7 straipsnyje,
arba
b)
yra agresyvi, kaip nurodyta šios direktyvos 8 ir 9 straipsnyje.
5.   Tokios komercinės veiklos, kuri bet kuriomis aplinkybėmis laikoma nesąžininga, sąrašas pateikiamas I priede. <...>“
Šios direktyvos 6 straipsnio „Klaidinantys veiksmai“ 1 dalyje nustatyta:
„Klaidinančia laikoma komercinė veikla, kurioje yra apgaulingos informacijos, ir dėl to ji yra neteisinga, arba kuri bet kuriuo būdu, įskaitant bendrą pristatymą, apgaudinėja arba gali apgauti vidutinį vartotoją, nors informacija ir yra faktiškai tiksli, vieno arba kelių toliau išvardintų elementų atžvilgiu, ir bet kuriuo atveju skatina arba gali paskatinti jį priimti tokį sprendimą dėl sandorio, kurio jis kitomis aplinkybėms nebūtų priėmęs <...>“
Minėtos direktyvos 7 straipsnyje „Klaidinantis informacijos neatskleidimas“ nustatyta:
„1.   Komercinė veikla laikoma klaidinančia, jeigu toje faktinėje situacijoje, atsižvelgiant į visus jos ypatumus ir aplinkybes bei komunikacijos priemonių ribotumą, ją vykdant neatskleidžiama esminė informacija, kuri vidutiniam vartotojui reikalinga tam, kad jis toje situacijoje galėtų priimti informacija paremtą sprendimą dėl sandorio, ir tuo vidutinis vartotojas skatinamas arba gali būti paskatintas priimti tokį sprendimą dėl sandorio, kurio jis kitomis aplinkybėms nebūtų priėmęs.
2.   Klaidinančiu informacijos neatskleidimu, atsižvelgiant į 1 dalyje numatytus klausimus, taip pat laikomas prekybininko vykdomas 1 dalyje nurodytos esminės informacijos nuslėpimas arba jos pateikimas neaiškiai, neįskaitomai, dviprasmiškai ar ne laiku, arba komercinės veiklos komercinio tikslo, jeigu jis neaiškus iš konteksto, nenurodymas, ir kai dėl to abiem atvejais vidutinis vartotojas paskatinamas arba gali būti paskatintas priimti tokį sprendimą dėl sandorio, kurio kitomis aplinkybėms jis nebūtų priėmęs.
<…>
4.   Jeigu neaišku iš konteksto, kvietimo pirkti atveju esmine laikoma ši informacija:
a)
pagrindinės produkto charakteristikos, tiek, kiek tikslinga komunikacijos priemonių ir produkto atžvilgiu;
<…>
c)
kaina, į kurią įskaičiuoti mokesčiai, arba, jeigu dėl produkto pobūdžio ši kaina pagrįstai negali būti apskaičiuota iš anksto, metodas, kuriuo ši kaina apskaičiuojama, taip pat, jeigu tai reikalinga, visi papildomi mokesčiai už krovinių vežimą, pristatymo arba pašto išlaidos arba, jeigu šie mokesčiai dėl pagrįstų priežasčių negali būti apskaičiuoti iš anksto, informacija apie tai, kad [vartotojui] gali tekti mokėti tokius papildomus mokesčius;
<…>“
Direktyvos 2005/29 I priedo, kuriame pateiktas komercinės veiklos, bet kuriomis aplinkybėmis laikomos nesąžininga, rūšių sąrašas, 29 punkte numatyta, kad prie agresyvios komercinės veiklos priskiriama ši veikla:
„Reikalavimas nedelsiant sumokėti ar atidėto mokėjimo reikalavimas už prekybininko pateiktus produktus <...>, kai vartotojas jų neužsakė <...> (neužsakytų prekių ar paslaugų pardavinėjimas).“
Prancūzijos teisė
Pagrindinei bylai taikytinos redakcijos Vartotojų kodekso L. 111-1 straipsnyje buvo nustatyta:
„Bet kuris prekių pardavėjas arba paslaugų teikėjas prieš sudarydamas sutartį turi suteikti vartotojui galimybę susipažinti su prekių ar paslaugų esminėmis savybėmis.“
Šio kodekso pagrindinei bylai taikytinos redakcijos L. 113-3 straipsnio pirmoje pastraipoje buvo numatyta:
„Visi prekių pardavėjai arba paslaugų teikėjai turi žymėdami, ženklindami etiketėmis, skelbimais ar bet kokiais kitais tinkamais būdais informuoti vartotoją apie kainas, galimus sutartinės atsakomybės ribojimus ir konkrečias pardavimo sąlygas, vadovaudamiesi <...> ministro įsakymuose nustatyta tvarka.“
Pagal pagrindinei bylai taikytinos redakcijos Vartotojų kodekso L. 120-1 straipsnį:
„Nesąžininga komercinė veikla draudžiama. Komercinė veikla yra nesąžininga, jeigu prieštarauja profesinio atidumo reikalavimams ir iškreipia arba gali iš esmės iškreipti pakankamai informuoto, protingai pastabaus ir nuovokaus vartotojo ekonominį elgesį prekės ar paslaugos atžvilgiu.
<…>
II.
Nesąžininga komercinė veikla konkrečiai yra klaidinanti komercinė veikla, apibrėžta L. 121-1 ir L. 121-1-1 straipsniuose, ir agresyvi komercinė veikla, apibrėžta L. 122-11 ir L. 122-11-1 straipsniuose.“
Šio kodekso pagrindinei bylai taikytinos redakcijos L. 121-1 straipsnis buvo suformuluotas taip:
„I.
Komercinė veikla yra klaidinanti, jeigu ji vykdoma esant vienai iš šių aplinkybių:
<…>
2°
yra grindžiama klaidingais arba galinčiais suklaidinti teiginiais, informacija ar pareiškimais <...>
<…>
II.
Komercinė veikla taip pat yra klaidinanti, jeigu, atsižvelgiant į naudojamos informavimo priemonės ribas ir su ja susijusias aplinkybes, neatskleidžiama, nuslepiama esminė informacija arba ji pateikiama neįskaitomai, dviprasmiškai ar ne laiku arba nenurodomas komercinės veiklos komercinis tikslas, jeigu jis neaiškus iš konteksto.
<…>
Bet kuriame vartotojui skirtame komerciniame pranešime, kuriame yra kvietimas pirkti ir nurodoma siūlomos prekės ar paslaugos kaina ir savybės, esmine laikoma ši informacija:
1°
prekės ar paslaugos pagrindinės savybės;
<…>
3°
kaina, įskaitant visus mokesčius, ir vartotojui tenkančios tiekimo išlaidos arba jų apskaičiavimo būdas, jeigu šių išlaidų negalima nustatyti iš anksto;
<…>
III.
I dalis taikytina veiklai, susijusiai su prekybininkais.“
Pagrindinei bylai taikytinos redakcijos Vartotojų kodekso L. 122-1 straipsnio pirmoje pastraipoje buvo nustatyta:
„Draudžiama be teisėto pagrindo atsisakyti vartotojui parduoti produktą ar suteikti paslaugą ir pardavimą sieti su nurodyto kito produkto kiekio įsigijimu arba kartu su kito produkto ar paslaugos įsigijimu, arba paslaugos suteikimą padaryti priklausomą nuo kitos paslaugos suteikimo ar produkto įsigijimo.“
Nuo 2011 m. gegužės 19 d. iki 2016 m. birželio 30 d. galiojusios redakcijos šio kodekso L. 122-1 straipsnio pirmoje pastraipoje buvo nustatyta:
„Draudžiama be teisėto pagrindo atsisakyti vartotojui parduoti produktą ar suteikti paslaugą ir pardavimą sieti su nurodyto kito produkto kiekio įsigijimu arba kartu su kito produkto ar paslaugos įsigijimu, arba paslaugos suteikimą padaryti priklausomą nuo kitos paslaugos suteikimo ar produkto įsigijimo, nes šis siejimas yra nesąžininga komercinė veikla, kaip tai suprantama pagal L. 120-1 straipsnį.“
Minėto kodekso pagrindinei bylai taikytinos redakcijos L. 122-3 straipsnio pirma pastraipa buvo suformuluota taip:
„Draudžiama be išankstinio vartotojo užsakymo tiekti prekes ar teikti paslaugas, jeigu reikalaujama už jas sumokėti. Negalima numatyti jokios pareigos vartotojui, kuriam prekės tiekiamos ar paslaugos teikiamos pažeidžiant šį draudimą.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Iš pagrindinės bylos medžiagos matyti, kad 2008 m. gruodžio 27 d. V. Deroo‑Blanquart Prancūzijoje įsigijo
Sony
prekių ženklo nešiojamąjį kompiuterį VAIO VGN-NR38E su iš anksto įdiegta programine įranga, t. y.
Microsoft Windows Vista
operacinės sistemos
Home Premium
versija ir įvairia taikomąja programine įranga.
Pradėjęs naudoti šį kompiuterį V. Deroo‑Blanquart atsisakė pasirašyti operacinės sistemos „Galutinio naudotojo licencinę sutartį“ (CLUF), parodytą minėto kompiuterio ekrane, ir 2008 m. gruodžio 30 d. pareikalavo
Sony
grąžinti to paties kompiuterio pirkimo kainos dalį, atitinkančią iš anksto įdiegtos programinės įrangos kainą.
2009 m. sausio 8 d. laišku
Sony
atsisakė grąžinti šią kainos dalį ir pažymėjo, kad VAIO kompiuteriai kartu su iš anksto įdiegta programine įranga sudaro vieną neatsiejamą pasiūlymą. Po diskusijų 2009 m. balandžio 15 d.
Sony
pasiūlė V. Deroo‑Blanquart atšaukti pardavimą ir, sugrąžinus nupirktą įrangą, grąžinti jam visą pirkimo kainą, t. y. 549 EUR.
V. Deroo‑Blanquart atmetė šį pasiūlymą ir 2011 m. vasario 17 d. kreipėsi su prieš
Sony
nukreiptu ieškiniu į
Tribunal d'instance d’Asnières
(Anjero apylinkės teismas, Prancūzija), reikalaudamas, be kita ko, sumokėti 450 EUR vienkartinę kompensaciją už iš anksto įdiegtą programinę įrangą ir 2500 EUR už dėl nesąžiningos komercinės veiklos patirtą žalą.
2012 m. rugsėjo 13 d. sprendimu
Tribunal d'instance d’Asnières
atmetė visus V. Deroo‑Blanquart reikalavimus.
Dėl šio sprendimo V. Deroo‑Blanquart pateikė apeliacinį skundą
Cour d'appel de Versailles
(Versalio apeliacinis teismas, Prancūzija).
2013 m. lapkričio 5 d. sprendimu šis teismas patvirtino skundžiamą sprendimą, konstatuodamas, kad nagrinėjamas pardavimas nebuvo nei bet kuriomis aplinkybėmis draudžiama nesąžininga priverstinio pardavimo komercinė veikla, nei nesąžininga komercinė susieto pardavimo veikla, nei klaidinanti ar agresyvi komercinė veikla.
Dėl
Cour d'appel de Versailles
sprendimo V. Deroo‑Blanquart pateikė kasacinį skundą
Cour de cassation
(Kasacinis teismas, Prancūzija).
Nutaręs, kad taikytinos nacionalinės teisės nuostatos patenka į Direktyvos 2005/29 taikymo sritį,
Cour de cassation
nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Direktyvos 2005/29 5 ir 7 straipsnius reikia aiškinti taip, kad susietas pasiūlymas, kurį sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas, jeigu kompiuterio gamintojas per perpardavėją pateikė informaciją apie kiekvieną iš anksto įdiegtą programinę įrangą, tačiau tiksliai nenurodė nė vieno iš šių elementų kainos, laikomas klaidinančia nesąžininga komercine veikla?
2.
Ar Direktyvos 2005/29 5 straipsnį reikia aiškinti taip, kad susietas pasiūlymas, kurį sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas, jeigu kompiuterio gamintojas nepalieka vartotojui kito pasirinkimo kaip tik priimti šią programinę įrangą arba atsisakyti įsigyto produkto, laikomas nesąžininga komercine veikla?
3.
Ar Direktyvos 2005/29 5 straipsnį reikia aiškinti taip, kad susietas pasiūlymas, kurį sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas, jeigu vartotojas negali iš to paties gamintojo įsigyti kompiuterio be programinės įrangos, laikomas nesąžininga komercine veikla?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl antrojo ir trečiojo klausimų
Antruoju ir trečiuoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu ir pirmiausia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar komercinė veikla, kurią sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas, kai vartotojas negali įsigyti to paties modelio kompiuterio be iš anksto įdiegtos programinės įrangos, yra nesąžininga komercinė veikla, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2005/29 5 straipsnio 2 dalį.
Šiuo klausimu visų pirma primintina, kad susieti pasiūlymai, grindžiami bent dviejų skirtingų produktų ar paslaugų susiejimu į vieną pasiūlymą, yra komerciniai veiksmai, kurie aiškiai patenka į ūkio subjekto komercinės strategijos sritį, ir jais tiesiogiai siekiama skatinti ir vykdyti šio subjekto atliekamą pardavimą. Iš to matyti, kad jie yra komercinė veikla, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2005/29 2 straipsnio d punktą, todėl patenka į šios direktyvos taikymo sritį (šiuo klausimu žr. 2009 m. balandžio 23 d. Sprendimo VTB-VAB ir Galatea,
C‑261/07 ir C‑299/07
,
EU:C:2009:244
,
punktą).
Be to, kaip aiškiai nurodyta Direktyvos 2005/29 17 konstatuojamojoje dalyje, nesąžininga bet kuriomis aplinkybėmis galima laikyti tik tokią komercinę veiklą, kurios formos išvardytos šios direktyvos I priede nustatytame išsamiame sąraše, nevertinant kiekvieno konkretaus atvejo pagal minėtos direktyvos 5–9 straipsnių nuostatas (2013 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo CHS Tour Services,
C‑435/11
,
EU:C:2013:574
,
punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad susieti pasiūlymai nepriskiriami prie Direktyvos 2005/29 I priede nurodytos veiklos ir kad šia direktyva draudžiama bendrai ir prevenciškai uždrausti susietus pasiūlymus, neatsižvelgiant į bet kokį jų nesąžiningo pobūdžio patikrinimą pagal minėtos direktyvos 5–9 straipsniuose įtvirtintus kriterijus (2009 m. balandžio 23 d. Sprendimo VTB-VAB ir Galatea,
C‑261/07 ir C‑299/07
,
EU:C:2009:244
,
ir
punktai).
Todėl komercinės veiklos, kaip antai nagrinėjamos pagrindinėje byloje, galimą nesąžiningą pobūdį reikia išnagrinėti atsižvelgiant į tos pačios direktyvos 5–9 straipsnių turinį ir bendrą struktūrą (šiuo klausimu žr. 2009 m. balandžio 23 d. Sprendimo VTB-VAB ir Galatea,
C‑261/07 ir C‑299/07
,
EU:C:2009:244
,
punktą).
Šiuo atžvilgiu komercinė veikla gali būti laikoma nesąžininga, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2005/29 5 straipsnio 2 dalį, tik esant dviem sąlygoms: pirma, ji prieštarauja profesinio atidumo reikalavimams ir, antra, iš esmės iškreipia arba gali iškreipti vidutinio vartotojo ekonominį elgesį dėl siūlomo produkto (žr. 2013 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Trento Sviluppo ir Centrale Adriatica,
C‑281/12
,
EU:C:2013:859
,
punktą). Šiomis aplinkybėmis reikia priminti, kad pagal šios direktyvos 18 konstatuojamąją dalį šioje direktyvoje kaip vertinimo kriterijus pasirenkamas vidutinis vartotojas, kuris yra pakankamai informuotas ir protingai pastabus bei nuovokus, atsižvelgiant į socialinius, kultūrinius ir kalbinius veiksnius.
Taigi, pirma, kyla klausimas, ar prekybininkas, kuris tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė pagrindinėje byloje, siūlo pirkti kompiuterius tik su iš anksto įdiegta programine įranga, pažeidžia profesinio atidumo reikalavimus, kurie Direktyvos 2005/29 2 straipsnio h punkte apibrėžiami kaip tam tikrų įgūdžių ir rūpestingumo standartas, kurio pagrįstai galima tikėtis iš prekybininko vartotojų atžvilgiu ir kuris atitinka sąžiningą praktiką rinkoje ir (arba) bendrąjį sąžiningumo principą prekybininko veiklos srityje.
Todėl, atsižvelgiant į vidutinio vartotojo teisėtus lūkesčius, reikia patikrinti, ar prekybininko veiksmais galėjo būti nesilaikoma sąžiningos praktikos rinkoje arba bendrojo sąžiningumo principo prekybininko veiklos, nagrinėjamu atveju plačiajai visuomenei skirtos kompiuterinės įrangos gamybos, srityje.
Šiuo atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, be kita ko, matyti, kad
Sony
prekyba kompiuteriais su iš anksto įdiegta programine įranga atitinka didelės dalies vartotojų, kurie pageidauja įsigyti kompiuterį su programine įranga ir jį naudoti tuoj pat, o ne atskirai pirkti kompiuterį ir programinę įrangą, lūkesčius, nustatytus atlikus atitinkamos rinkos analizę. Be to, iš šio prašymo matyti, kad prieš pirkdamas pagrindinėje byloje nagrinėjamą kompiuterį V. Deroo‑Blanquart, kaip vartotojas, per
Sony
perpardavėją buvo tinkamai informuotas apie šiame kompiuteryje iš anksto įdiegtą programinę įrangą ir tikslias kiekvienos iš šios programinės įrangos savybes. Galiausiai pradėjus naudoti minėtą kompiuterį po to, kai jis buvo nupirktas,
Sony
suteikė galimybę V. Deroo‑Blanquart arba pasirašyti „Galutinio naudotojo licencinę sutartį“, kad būtų galima naudoti minėtą programinę įrangą, arba atsisakyti įsigyto produkto.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad susietas skirtingų prekių arba paslaugų pasiūlymas, ypač kai vartotojui suteikiama teisinga informacija, gali atitikti Direktyvoje 2005/29 nustatytus sąžiningumo reikalavimus (žr. 2009 m. balandžio 23 d. Sprendimo VTB-VAB ir Galatea,
C‑261/07 ir C‑299/07
,
EU:C:2009:244
,
punktą).
Šiomis aplinkybėmis svarbu pažymėti, kad tokios aplinkybės, kokios nurodytos šio sprendimo 35 punkte, t. y. pirmiausia vartotojui suteikiama teisinga informacija, susietas pasiūlymas atitinka didelės dalies vartotojų lūkesčius, taip pat vartotojui suteikiama galimybė priimti visas šio pasiūlymo sudedamąsias dalis arba atsisakyti įsigyto produkto, gali atitikti sąžiningos praktikos rinkoje arba bendrojo sąžiningumo principo reikalavimus plačiajai visuomenei skirtos kompiuterinės įrangos gamybos srityje, ir tai rodo prekybininko rūpestingumą vartotojo atžvilgiu. Todėl nacionalinis teismas turi į jas atsižvelgti, visapusiškai vertindamas visas pagrindinės bylos aplinkybes atitikties profesinio atidumo reikalavimams aspektu.
Antra, reikia išnagrinėti, ar komercinė veikla, kurią sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas, kai vartotojas negali įsigyti to paties modelio kompiuterio be iš anksto įdiegtos programinės įrangos, skatina ar gali paskatinti iš esmės iškreipti vidutinio vartotojo ekonominį elgesį dėl siūlomo produkto, t. y. pagal Direktyvos 2005/29 2 straipsnio e punktą pastebimai susilpninti vartotojo gebėjimą priimti informacija paremtą sprendimą ir taip paskatinti jį priimti sprendimą dėl sandorio, kurio jis kitomis aplinkybėmis nebūtų priėmęs.
Šiuo atžvilgiu iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 35 punkte, prieš pirkdamas pagrindinėje byloje nagrinėjamą kompiuterio modelį vartotojas buvo tinkamai informuotas apie tai, kad jis neparduodamas be iš anksto įdiegtos programinės įrangos.
Kiek tai susiję su vartotojo informavimu, pažymėtina, kad iki sutarties sudarymo informacija apie sutarties sąlygas ir jos sudarymo pasekmes vartotojui yra ypač svarbi. Būtent pagal šią informaciją jis sprendžia, ar norėtų užmegzti sutartinius santykius su prekybininku, priimdamas iš anksto šio parengtas sąlygas (2014 m. balandžio 30 d. Sprendimo Kásler ir Káslerné Rábai,
C‑26/13
,
EU:C:2014:282
,
punktas).
Tad nacionalinis teismas, nagrinėdamas Direktyvos 2005/29 5 straipsnio 2 dalyje įtvirtintą antrąją sąlygą, turės nustatyti, ar tokiomis aplinkybėmis, kokios susiklostė pagrindinėje byloje, t. y. kai prieš pirkdamas kompiuterio modelį, kuris yra pardavimo objektas, vartotojas buvo tinkamai informuotas apie tai, kad šis modelis neparduodamas be iš anksto įdiegtos programinės įrangos, todėl jis iš principo galėjo laisvai pasirinkti kitą kompiuterio modelį arba kito prekių ženklo panašių techninių savybių kompiuterį, parduodamą be programinės įrangos ar su kitokia programine įranga, šio vartotojo gebėjimas priimti informacija paremtą sprendimą dėl sandorio buvo pastebimai susilpnintas.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį ir trečiąjį klausimus reikia atsakyti taip: komercinė veikla, kurią sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas, kai vartotojas negali įsigyti to paties modelio kompiuterio be iš anksto įdiegtos programinės įrangos, savaime nėra nesąžininga komercinė veikla, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2005/29 5 straipsnio 2 dalį, nebent ši veikla prieštarautų profesinio atidumo reikalavimams ir iš esmės iškreiptų arba galėtų iškreipti vidutinio vartotojo ekonominį elgesį dėl šio produkto, o tai turi įvertinti nacionalinis teismas, atsižvelgdamas į konkrečias pagrindinės bylos aplinkybes.
Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar, kai pateikiamas susietas pasiūlymas, kurį sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas, šios programinės įrangos kainos nenurodymas yra klaidinanti komercinė veikla, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2005/29 5 straipsnio 4 dalies a punktą ir 7 straipsnį.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad šios direktyvos 5 straipsnio 4 dalies a punkte numatyta, kad klaidinanti komercinė veikla gali būti klaidinantys veiksmai, kaip tai suprantama pagal minėtos direktyvos 6 straipsnį, arba klaidinantis informacijos neatskleidimas, kaip tai suprantama pagal šios direktyvos 7 straipsnį.
Pagal Direktyvos 2005/29 7 straipsnio 1 dalį komercinė veikla laikoma klaidinančia, jeigu toje faktinėje situacijoje, atsižvelgiant į visus jos ypatumus ir aplinkybes, taip pat naudojamos informavimo priemonės ribas, ją vykdant neatskleidžiama esminė informacija, kuri vidutiniam vartotojui reikalinga tam, kad galėtų priimti informacija paremtą sprendimą dėl sandorio, ir taip vidutinis vartotojas skatinamas arba gali būti paskatintas priimti tokį sprendimą dėl sandorio, kurio kitomis aplinkybėms nebūtų priėmęs. Šios direktyvos 7 straipsnio 4 dalies c punkte nustatyta, kad esmine laikoma informacija apie kainą, į kurią įskaičiuoti mokesčiai.
Todėl iš šios nuostatos teksto matyti, kad esmine informacija laikoma siūlomo pirkti produkto kaina, t. y. bendra produkto kaina, o ne kiekvienos jo sudedamosios dalies kaina. Remiantis tuo darytina išvada, kad šioje nuostatoje įtvirtinta prekybininko pareiga nurodyti vartotojui bendrą atitinkamo produkto kainą.
Nagrinėjamu atveju, kaip matyti iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, V. Deroo‑Blanquart buvo pateikta bendra viso kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga kaina. Tačiau prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia sužinoti, ar konkrečiu susieto pasiūlymo dėl kompiuterio ir įvairios iš anksto įdiegtos programinės įrangos atveju vieną visumą sudarančių skirtingų elementų, dėl kurių pateiktas toks pasiūlymas, kaina taip pat gali būti laikoma esmine informacija.
Šiuo klausimu, nepaisant to, kad informacija apie bendros kainos sudedamąsias dalis nėra priskirta prie informacijos, kuri pagal Direktyvos 2005/29 7 straipsnio 4 dalį laikoma esmine, svarbu pažymėti, kad pagal šios direktyvos 14 konstatuojamąją dalį esmine laikoma vartotojui svarbi informacija, kuri jam reikalinga tam, kad galėtų priimti informacija paremtą sprendimą dėl sandorio.
Be to, iš minėtos direktyvos 7 straipsnio 1 dalies matyti, kad informacijos esminį pobūdį reikia vertinti atsižvelgiant į visus komercinės veiklos ypatumus ir aplinkybes, kuriomis ji vykdoma.
Šiuo atveju, kaip matyti iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą, kompiuterį, kuris yra pagrindinėje byloje nagrinėjamas pardavimo objektas, bet kuriuo atveju buvo siūloma pirkti tik su iš anksto įdiegta programine įranga. Atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į antrąjį ir trečiąjį klausimus, tokia komercinė veikla savaime nelaikytina nesąžininga komercine veikla, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2005/29 5 straipsnio 2 dalį.
Todėl atsižvelgiant į susieto pasiūlymo, kurį sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas, pateikimo aplinkybes, šios programinės įrangos kainos nenurodymas negali nei sutrukdyti vartotojui priimti informacija paremto sprendimo dėl sandorio, nei paskatinti priimti tokį sprendimą dėl sandorio, kurio jis kitomis aplinkybėms nebūtų priėmęs. Vadinasi, šios programinės įrangos kaina nėra esminė informacija, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2005/29 7 straipsnio 4 dalį.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti taip: kai pateikiamas susietas pasiūlymas, kurį sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas, šios iš anksto įdiegtos programinės įrangos kainos nenurodymas nėra klaidinanti komercinė veikla, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2005/29 5 straipsnio 4 dalies a punktą ir 7 straipsnį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:

1.
Komercinė veikla, kurią sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas, kai vartotojas negali įsigyti to paties modelio kompiuterio be iš anksto įdiegtos programinės įrangos, savaime nėra nesąžininga komercinė veikla, kaip tai suprantama pagal 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 84/450/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 97/7/EB, 98/27/EB bei 2002/65/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 („Nesąžiningos komercinės veiklos direktyva“) 5 straipsnio 2 dalį, nebent ši veikla prieštarautų profesinio atidumo reikalavimams ir iš esmės iškreiptų arba galėtų iškreipti vidutinio vartotojo ekonominį elgesį dėl šio produkto, o tai turi įvertinti nacionalinis teismas, atsižvelgdamas į konkrečias pagrindinės bylos aplinkybes.

2.
Kai pateikiamas susietas pasiūlymas, kurį sudaro kompiuterio su iš anksto įdiegta programine įranga pardavimas, šios iš anksto įdiegtos programinės įrangos kainos nenurodymas nėra klaidinanti komercinė veikla, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2005/29 5 straipsnio 4 dalies a punktą ir 7 straipsnį.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.