CELEX: 62016TJ0447
Ochranná známka Európskej únie
Konanie o vyhlásenie neplatnosti
Obrazová ochranná známka Európskej únie zobrazujúca drážku v tvare ‚L‘
Absolútny dôvod zamietnutia
Označenie, ktoré tvorí výlučne tvar tovaru, ktorý je nevyhnutný na dosiahnutie technického výsledku
Článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia (ES) č. 40/94
Článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia 2017/1001]
Nariadenie (EÚ) 2015/2424
Časová pôsobnosť právneho predpisu
Tvar tovaru
Povaha označenia
Zohľadnenie prvkov potrebných na identifikáciu podstatných vlastností označenia
Všeobecný záujem, ktorý je základom článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94

Okolnosti predchádzajúce sporu
Dňa 23. júla 2001 podala žalobkyňa, Pirelli Tyre SpA, prihlášku ochrannej známky Európskej únie na Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) na základe nariadenia Rady (ES) č. 40/94 z 20. decembra 1993 o ochrannej známke spoločenstva (
Ú. v. ES L 11, 1994, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 146) v znení zmien [nahradeného nariadením Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1
) v znení zmien, ktoré bolo nahradené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1
)].
Ochrannou známkou Európskej únie, o ktorej zápis sa žiadalo, je nasledujúce obrazové označenie:
Výrobky, pre ktoré bola podaná prihláška, sú zaradené do triedy 12 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú tomuto opisu: „Pneumatiky, gumy, ráfy, puklice a kryty, semi‑pneumatiky a pneumatiky na kolesá vozidiel všetkých druhov, kolesá vozidiel všetkých druhov, duše do pneumatík, ráfy, súčiastky, príslušenstvo a náhradné diely na kolesá vozidiel všetkých druhov“.
Prihláška ochrannej známky Európskej únie bola uverejnená 6. mája 2002 vo
Vestníku ochranných známok Spoločenstva
č. 36/2002 zo 6. mája 2002 a obrazové označenie uvedené v bode 2 vyššie bola zapísané ako ochranná známka 18. októbra 2002 pod číslom 2319176.
Dňa 27. septembra 2012 vedľajší účastník konania, The Yokohama Rubber Co. Ltd, podal na EUIPO návrh na vyhlásenie neplatnosti spornej ochrannej známky pre výrobky „Pneumatiky, gumy, semi‑pneumatiky a pneumatiky na kolesá vozidiel všetkých druhov“. Tento návrh bol založený na článku 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 40/94 v spojení s článkom 7 ods. 1 písm. b) alebo s článkom 7 ods. 1 písm. e) bodom ii) tohto istého nariadenia.
Zrušovacie oddelenie EUIPO rozhodnutím z 28. augusta 2014 vyhlásilo spornú ochrannú známku za neplatnú pre výrobky uvedené v bode 5 vyššie, ako aj pre „ráfy, puklice a kryty na kolesá vozidiel všetkých druhov“ z dôvodu, že sporné označenie tvorí výlučne tvar dotknutých tovarov, ktorý je nevyhnutný na dosiahnutie technického výsledku v zmysle článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94.
Žalobkyňa podala na EUIPO proti rozhodnutiu zrušovacieho oddelenia odvolanie na základe článkov 58 až 64 nariadenia č. 207/2009 (teraz články 66 až 71 nariadenia 2017/1001).
Rozhodnutím z 28. apríla 2016 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) piaty odvolací senát EUIPO odvolaniu čiastočne vyhovel. V bode 1 výroku napadnutého rozhodnutia zrušil rozhodnutie zrušovacieho oddelenia v rozsahu, v akom toto oddelenie vyhlásilo spornú ochrannú známku za neplatnú pre „ráfy, puklice a kryty na kolesá vozidiel všetkých druhov“. Odvolací senát totiž konštatoval, že na tieto výrobky sa nevzťahoval návrh na vyhlásenie neplatnosti a že neplatnosť vyhlásená zrušovacím oddelením presahuje dosah tohto návrhu. V bode 2 výroku napadnutého rozhodnutia odvolací senát v zostávajúcej časti potvrdil rozhodnutie zrušovacieho oddelenia a vyhlásil spornú ochrannú známku pre „Pneumatiky, gumy, semi‑pneumatiky a pneumatiky na kolesá vozidiel všetkých druhov“ za neplatnú. V tejto súvislosti sa odvolací senát v prvom rade domnieval, že vzhľadom na predložené dôkazy a predmetné výrobky „[bolo] nesporné, že označenie zobraz[ovalo] behúň pneumatiky, a teda (pravdepodobne) najdôležitejšiu časť sporných výrobkov, …prinajmenšom z technického hľadiska“. Odvolací senát v druhom rade uviedol, že hlavným znakom predmetnej ochrannej známky bola drážka v tvare „L“, ktorá mala nasledujúce podstatné vlastnosti: približne 90 stupňový uhol, zakrivený úsek a dve odlišné časti, pričom úzka časť prechádza do širokej časti. Odvolací senát v treťom rade v podstate rozhodol, že z dôkazov predložených vedľajším účastníkom konania vyplývalo, že sporné označenie zohrávalo významnú úlohu pre riadne fungovanie pneumatík na účely uľahčenia účinnej trakcie a brzdenia a zlepšenia pohodlia. Odvolací senát v bode 3 výroku napadnutého rozhodnutia uložil žalobkyni povinnosť uhradiť vedľajšiemu účastníkovi konania sumu 1700 eur z dôvodu, že žalobkyňa nemala úspech vo veci v konaní pred EUIPO.
Návrhy účastníkov konania
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom:
–
potvrdzuje rozhodnutie zrušovacieho oddelenia z 28. augusta 2014 a vyhlásil spornú ochrannú známku pre nasledujúce výrobky za neplatnú: „Pneumatiky, gumy, semi‑pneumatiky a pneumatiky na kolesá vozidiel všetkých druhov“,
–
jej ukladá povinnosť uhradiť vedľajšiemu účastníkovi konania sumu 1700 eur.
–
uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania.
EUIPO a vedľajší účastník konania navrhujú, aby Všeobecný súd:
–
zamietol žalobu,
–
uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania.
Právny rámec
Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza tri žalobné dôvody. Vo svojom prvom žalobnom dôvode žalobkyňa vytýka odvolaciemu senátu, že svoje rozhodnutie založil na znení článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii), ktoré nebolo uplatniteľné
ratione temporis
. Žalobkyňa vo svojom druhom žalobnom dôvode uplatňuje procesné nedostatky a porušenie povinnosti odôvodnenia. Vo svojom treťom žalobnom dôvode uplatňuje porušenie článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94.
EUIPO a vedľajší účastník konania vo svojich vyjadreniach k žalobe tvrdia, že dôvody uplatnené žalobkyňou nie sú opodstatnené. Taktiež tvrdia, že dôkazy, ktoré sú uvedené v prílohe 5 žaloby a ktoré spočívajú v znázornení uhlov rôznych drážok pneumatík, musia byť vyhlásené za neprípustné z dôvodu, že boli prvýkrát predložené pred Všeobecným súdom.
Je potrebné postupne preskúmať prvý a tretí žalobný dôvod uplatnený žalobkyňou.
O prvom žalobnom dôvode založenom na skutočnosti, že napadnuté rozhodnutie bolo založené na znení článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii), ktoré sa neuplatňuje ratione temporis
Žalobkyňa tvrdí, že odvolací senát v napadnutom rozhodnutí uplatnil článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia č. 207/2009, v znení vyplývajúcom z nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2424 zo 16. decembra 2015, ktorým sa mení nariadenie č. 207/2009 a nariadenie Komisie (ES) č. 2868/95, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94, a zrušuje nariadenie Komisie (ES) č. 2869/95 o poplatkoch splatných Úradu pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (
Ú. v. EÚ L 341, 2015, s. 21
).
Podľa článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 207/2009, zmeneného nariadením 2015/2424, sa do registra nezapíšu označenia, „ktoré sú tvorené výlučne tvarom alebo inou vlastnosťou tovaru, ktoré sú nevyhnutné na dosiahnutie technického výsledku“.
Podľa žalobkyne pritom existencia absolútneho dôvodu neplatnosti mala byť v prejednávanej veci posudzovaná na základe ustanovenia platného ku dňu podania prihlášky spornej ochrannej známky, t. j. článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii), v znení vyplývajúcom z nariadenia č. 40/94, ktorý vylúčil len zápis označení tvorených výlučne „tvarom tovaru“, ktorý je nevyhnutný na dosiahnutie technického výsledku.
V tejto súvislosti treba v prvom rade určiť ustanovenie, ktoré bolo uplatniteľné
ratione temporis
pred EUIPO, a v druhom rade posúdiť, či v napadnutom rozhodnutí odvolací senát skutočne uplatnil ustanovenie, ktoré bolo uplatniteľné
ratione temporis
.
O ustanovení uplatniteľnom ratione temporis
Podľa ustálenej judikatúry sa procesné pravidlá všeobecne uplatňujú od dátumu, kedy nadobudnú platnosť (pozri rozsudok z 11. decembra 2012, Komisia/Španielsko,
C‑610/10
,
EU:C:2012:781
, bod
a citovanú judikatúru), na rozdiel od hmotnoprávnych predpisov, ktoré sa spravidla vykladajú tak, že sa vzťahujú na skutočnosti existujúce pred nadobudnutím ich platnosti len v rozsahu, v akom z ich znenia, cieľa a štruktúry vyplýva, že sa im má takýto účinok priznať (rozsudky z 12. novembra 1981, Meridionale Industria Salumi a i.,
212/80 až 217/80
,
EU:C:1981:270
, bod
, a z 11. decembra 2008, Komisia/Freistaat Sachsen,
C‑334/07 P
,
EU:C:2008:709
, bod
).
EUIPO v prvom rade nespochybňuje, že v prejednávanej veci sa uplatňoval článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) v znení vyplývajúcom z nariadenia č. 40/94.
Po druhé je potrebné zdôrazniť, že nariadenie 2015/2424 skutočne zmenilo znenie článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia 2017/1001], ktorý sa týka hmotnoprávneho ustanovenia, a presnejšie jedného z absolútnych dôvodov, pre ktoré sa môže zamietnuť zápis označenia, alebo v spojení s článkom 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 59 ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001], jedného z absolútnych dôvodov neplatnosti, pre ktoré môže byť ochranná známka vyhlásená za neplatnú. Nariadenie 2015/2424 pritom vstúpilo do platnosti 23. marca 2016 a z jeho znenia, cieľa a štruktúry nevyplýva, že by sa článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia č. 207/2009, v znení vyplývajúcom z nariadenia 2015/2424, mal vzťahovať na situácie, ktoré vznikli pred jeho vstupom do platnosti.
Z toho vyplýva, že článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia č. 207/2009 v znení vyplývajúcom z nariadenia 2015/2424 sa v prejednávanej veci zjavne neuplatňuje, keďže sporná ochranná známka bola zapísaná 18. októbra 2002 po podaní prihlášky 23. júla 2001.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy mal odvolací senát v prejednávanej veci povinnosť posúdiť, či mala byť sporná ochranná známka vyhlásená za neplatnú z hľadiska článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94.
O ustanovení uplatnenom v napadnutom rozhodnutí
Odvolací senát v bode 14 napadnutého rozhodnutia pripomenul znenie článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 207/2009 v znení zmenenom nariadením 2015/2424.
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že ako uznal EUIPO, odvolací senát v napadnutom rozhodnutí nesprávne citoval znenie článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 207/2009 v znení zmenenom nariadením 2015/2424.
Treba však uviesť, že keď odvolací senát v napadnutom rozhodnutí podrobne uviedol výklad, ktorý treba poskytnúť tomuto ustanoveniu, uvedený senát viackrát odkázal na judikatúru vydanú za pôsobnosti článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94, ktorý odkazuje len na „tvar tovaru“. Okrem toho z výkladu napadnutého rozhodnutia vyplýva, že odvolací senát vykonal posúdenie skutkového stavu z hľadiska podmienok stanovených v článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94, ako sú vyložené relevantnou judikatúrou.
Za týchto podmienok odvolací senát neuplatnil v napadnutom rozhodnutí zmenu vykonanú nariadením 2015/2424, hoci nesprávne citoval znenie článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 207/2009 v znení zmenenom nariadením 2015/2424.
V dôsledku toho je potrebné domnievať sa, že napadnuté rozhodnutie je založené na ustanovení, ktoré bolo uplatniteľné v tom čase, konkrétne na článku 7 ods. 1 písm. e) bode ii) nariadenia č. 40/94, ktorý stanovuje zamietnutie zápisu „označen[í], ktoré sa skladajú výlučne …[z] tvar[u] tovaru, ktorý je nevyhnutný na dosiahnutie technického výsledku“.
Prvý odvolací dôvod je teda potrebné zamietnuť.
O treťom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94
Žalobkyňa v prvej časti svojho tretieho žalobnému dôvodu tvrdí, že sporné označenie netvorí tvar predmetných výrobkov v zmysle článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94. V tejto súvislosti žalobkyňa tvrdí, že odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď sa domnieval, že sporné označenie bolo neoddeliteľnou časťou behúňa pneumatiky, a teda výrobkov, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka, t. j. „pneumatiky, gumy, semi‑pneumatiky a pneumatiky na kolesá vozidiel všetkých druhov“.
EUIPO po prvé zdôrazňuje, že záver odvolacieho senátu, podľa ktorého sporné označenie zobrazuje behúň pneumatiky, ktorý, prinajmenšom z technického hľadiska, (pravdepodobne) zobrazuje najdôležitejšiu časť sporných výrobkov, bol založený jednak na skúmaní grafického vyjadrenia, ktoré tvorí sporné označenie z hľadiska prihlasovaných výrobkov, a jednak na dôkazoch predložených účastníkmi konania. Po druhé na to, aby sa na označenie vzťahoval článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia č. 40/94, stačí, aby ho tvorila časť výrobku zahrnutého do jeho špecifikácie. Inými slovami, samotná skutočnosť, že predmetný tvar sa môže použiť na komplexnejšom výrobku alebo do neho môže byť zakomponovaný, nezakazuje uplatnenie tohto dôvodu zamietnutia. Po tretie EUIPO uvádza, že drážka pneumatiky nie je výrobkom, keďže netvorí oddeliteľný prvok pneumatiky. V dôsledku toho bolo sporné označenie zapísané pre pneumatiky, ktoré boli výrobkami zahŕňajúcimi predmetnú drážku v tvare „L“ a pre ktoré táto drážka vykonáva technickú funkciu. Po štvrté predpokladané vnímanie označenia verejnosťou nie je rozhodujúcim prvkom v rámci posúdenia dôvodu zamietnutia uvedeného v článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94. Tento dôvod sa zakladá na objektívnom kritériu, pre ktorý EUIPO mohol okrem grafického znázornenia označenia zohľadniť všetky prvky potrebné na vhodnú identifikáciu označenia v kontexte článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94. Po piate účelom článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94 je zabrániť priznaniu monopolu úžitkovým vlastnostiam výrobku. V dôsledku toho, pokiaľ by boli žalobkyni priznané práva vyplývajúce z ochrannej známky pre sporné označenie (pretože predstavuje len časť pneumatiky), mohla by zabrániť ostatným podnikom uvádzať na trh pneumatiky, ktoré zahŕňajú tie isté označenia alebo podobné označenia, t. j. drážky.
Vedľajší účastník konania po prvé tvrdí, že niektoré dokumenty v spise preukazujú, že žalobkyňa už prostredníctvom svojho zástupcu popísala a teda uznala, že sporná ochranná známka je „vzor behúňa“. Po druhé ochranná známka sa má skúmať z hľadiska okolností, o ktoré ide vo veci samej, a žiadne ustanovenie nebráni EUIPO, aby pristúpil k „spätnej analýze“, t. j. zistil, čo ochranná známka v skutočnosti prestavuje a prvok, na základe ktorého má majiteľ ochrannej známky v úmysle zaručiť si výlučné práva. Po tretie je správne tvrdenie, že sporná ochranná známka predstavuje tvar výrobkov alebo najdôležitejšiu časť dotknutých výrobkov najmä z hľadiska dokumentov v spise a výrobkov, ktoré žalobkyňa skutočne uvádza na trh. Po štvrté príklady používania sporného označenia žalobkyňou ako označenia pôvodu zbaveného technickej funkcie v brožúrach a katalógoch na označenie niektorých svojich druhov pneumatík nie sú relevantné.
Úvodné pripomienky
V prvom rade treba zdôrazniť, že v tejto veci bol návrh na čiastočné vyhlásenie neplatnosti, ktorý podal na EUIPO vedľajší účastník konania, založený na článku 7 ods. 1 písm. e) bode ii) nariadenia č. 40/94, ako aj na článku 7 ods. 1 písm. b) tohto istého nariadenia. Pokiaľ ide o návrh na vyhlásenie neplatnosti založený na článku 7 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 40/94, a teda založený na neexistencii rozlišovacej spôsobilosti spornej ochrannej známky, žalobkyňa pred EUIPO tvrdila, že uvedená ochranná známka má rozlišovaciu spôsobilosť, prinajmenšom v dôsledku svojho používania, v súlade s článkom 7 ods. 3 nariadenia č. 40/94.
Zrušovacie oddelenie a následne odvolací senát vyhlásili neplatnosť spornej ochrannej zámky na základe článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94 a nepreskúmali prípadnú existenciu dôvodu neplatnosti založenú na neexistencii rozlišovacej spôsobilosti uvedenej ochrannej známky.
Ochranné známky, ktorých zápis môže byť zamietnutý z dôvodov uvedených v článku 7 ods. 1 písm. b) až d) nariadenia č. 40/94, môžu totiž nadobudnúť podľa odseku 3 toho istého článku rozlišovaciu spôsobilosť používaním. Naopak, označenie, ktorého zápis je zamietnutý na základe článku 7 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 40/94, nikdy nemôže nadobudnúť používaním rozlišovaciu spôsobilosť podľa článku 7 ods. 3 Uvedený článok 7 ods. 1 písm. e) sa teda zameriava na niektoré označenia, ktoré nemôžu tvoriť ochrannú známku, a môže byť predbežnou prekážkou, ktorá môže zabrániť tomu, aby označenie tvorené iba tvarom výrobku bolo zapísané (pozri analogicky rozsudok z 18. júna 2002, Philips,
C‑299/99
,
EU:C:2002:377
, body
a
).
V dôsledku toho, ak posúdenie označenia z hľadiska článku 7 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 40/94 povedie k záveru, že jedno z kritérií tohto ustanovenia je splnené, upustí sa od preskúmania toho istého označenia v zmysle článku 7 ods. 3 toho istého nariadenia, keďže za tohto predpokladu je zápis tohto označenia nemožný. Toto upustenie od preskúmania vysvetľuje záujem uskutočniť predchádzajúce preskúmanie označenia v zmysle článku 7 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 40/94 v prípade, že uplatnenie viacerých absolútnych dôvodov zamietnutia upravených v uvedenom odseku 1 by bolo možné bez toho, aby sa v tomto prípade takéto upustenie mohlo vykladať v tom zmysle, že zahŕňa povinnosť predchádzajúceho posúdenia toho istého označenia v zmysle článku 7 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 40/94 [rozsudok zo 6. októbra 2011, Bang & Olufsen/ÚHVT (Vyobrazenie reproduktora),
T‑508/08
,
EU:T:2011:575
, bod
].
V druhom rade treba pripomenúť, že záujem, ktorý je základom článku 7 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 40/94, spočíva v zabránení tomu, aby právo ochranných známok viedlo k priznaniu monopolu na technické riešenia alebo úžitkové vlastnosti výrobku určitému podniku (pozri analogicky rozsudok z 18. júna 2002, Philips,
C‑299/99
,
EU:C:2002:377
, bod
).
Pravidlá stanovené normotvorcom odrážajú v tejto súvislosti vyváženie dvoch záujmov, z ktorých každý môže prispieť k dosiahnutiu systému spravodlivej a čestnej hospodárskej súťaže (rozsudok zo 14. septembra 2010, Lego Juris/ÚHVT,
C‑48/09 P
,
EU:C:2010:516
, bod
).
Na jednej strane vloženie zákazu zapísať ako ochrannú známku akékoľvek označenie tvorené tvarom výrobku, ktorý je potrebný na dosiahnutie technického výsledku do článku 7 ods. 1 nariadenia č. 40/94, zabezpečuje to, že podniky nemôžu používať právo ochranných známok na časovo neobmedzené udržanie si výlučných práv na technické riešenia (rozsudok zo 14. septembra 2010, Lego Juris/ÚHVT,
C‑48/09 P
,
EU:C:2010:516
, bod
).
Na druhej strane obmedzením dôvodu zamietnutia zápisu podľa článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94 na označenia, ktoré pozostávajú „výhradne“ z tvaru výrobku, ktorý je „nevyhnutný“ na dosiahnutie technického výsledku, normotvorca správne zohľadnil, že celý tvar výrobku je do istej miery funkčnej povahy, a bolo by teda nevhodné zamietnuť zápis určitého tvaru výrobku ako ochrannej známky len z dôvodu, že má úžitkové vlastnosti. Použitím pojmov „výhradne“ a „nevyhnutný“ uvedené ustanovenie zabezpečuje, aby bol zamietnutý zápis len tých tvarov, ktoré predstavujú výlučne technické riešenie a ktorých zápis ako ochrannej známky by teda skutočne bránil používaniu tohto technického riešenia inými podnikmi (rozsudok zo 14. septembra 2010, Lego Juris/ÚHVT,
C‑48/09 P
,
EU:C:2010:516
, bod
).
V treťom rade správne uplatnenie článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94 znamená, že podstatné vlastnosti trojrozmerného označenia boli riadne identifikované orgánom rozhodujúcim o prihláške daného označenia ako ochrannej známky. Výraz „podstatné vlastnosti“ je potrebné chápať tak, že sa týka najdôležitejších prvkov označenia (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. septembra 2010, Lego Juris/ÚHVT,
C‑48/09 P
,
EU:C:2010:516
, bod
a
).
Uvedené podstatné vlastnosti treba identifikovať v každom jednotlivom prípade samostatne. Neexistuje totiž nijaké systematické poradie medzi jednotlivými druhmi prvkov, ktoré môže označenie obsahovať. Navyše pri skúmaní podstatných vlastností označenia môže príslušný orgán založiť svoje posúdenie buď priamo na celkovom dojme, ktorý označenie vyvoláva, alebo najskôr vykonať postupné preskúmanie jednotlivých prvkov, ktoré označenie tvoria (rozsudok zo 14. septembra 2010, Lego Juris/ÚHVT,
C‑48/09 P
,
EU:C:2010:516
, bod
).
V dôsledku toho môže byť identifikácia podstatných vlastností trojrozmerného označenia s cieľom prípadného použitia dôvodu zamietnutia uvedeného v článku 7 ods. 1 písm. e) bode ii) nariadenia č. 40/94 v niektorých prípadoch, a predovšetkým vzhľadom na komplikovanosť daného prípadu, vykonaná jednoduchou vizuálnou analýzou daného označenia, alebo sa naopak môže zakladať na dôkladnom preskúmaní, v rámci ktorého sa zohľadňujú prvky užitočné na posúdenie, akými sú prieskumy a odborné posudky, či dokonca údaje o predtým priznaných právach duševného vlastníctva vzťahujúcich sa na ten istý dotknutý výrobok (rozsudok zo 14. septembra 2010, Lego Juris/ÚHVT,
C‑48/09 P
,
EU:C:2010:516
, bod
).
Možnosť poskytnutá príslušnému orgánu zohľadniť prvky potrebné na vymedzenie základných znakov sporného trojrozmerného označenia bola rozšírená na posúdenie dvojrozmerných označení (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. marca 2014, Pi‑Design a i./Yoshida Metal Industry,
C‑337/12 P až C‑340/12 P
, neuverejnený,
EU:C:2014:129
, bod
).
V štvrtom rade treba uviesť, že zrušovacie oddelenie vo svojom rozhodnutí zdôraznilo, že je pravda, že obrazové označenie mohlo byť označením obchodného pôvodu a nachádzať sa na pneumatike bez toho, aby predstavovalo behúň pneumatiky. Zrušovacie oddelenie však dodalo, že v prejednávanej veci možno ťažko poprieť, že sporná ochranná známka bola realistickým vyobrazením druhu behúňa používaného na skutočných pneumatikách.
Odvolací senát v bode 25 napadnutého rozhodnutia vysvetlil, že v celom rozsahu podporoval prístup zrušovacieho oddelenia, ktoré kvalifikovalo sporné označenie ako „vyobrazenie druhu behúňa“. Odvolací senát totiž spresnil, že zrušovacie oddelenie malo nielen právo, ale aj povinnosť zohľadniť dôkazy predložené účastníkmi konania na účely vhodnej identifikácie povahy označenia a toho, čo predstavovalo v kontexte predmetných výrobkov. Odvolací senát z toho vyvodil, že „vzhľadom na predložené dôkazy a predmetné výrobky [bolo] nesporné, že označenie zobraz[ovalo] behúň pneumatiky a preto (pravdepodobne) najdôležitejšiu časť sporných výrobkov, ‚pneumatiky, gumy, semi‑pneumatiky a pneumatiky na kolesá vozidiel všetkých druhov‘ zahrnutých v triede 12 prinajmenšom z technického hľadiska“.
Prvú časť tretieho žalobného dôvodu uplatneného žalobkyňou, založenú na skutočnosti, že sporné označenie nepredstavuje tvar výrobku v zmysle článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94, treba skúmať z hľadiska týchto úvah.
O povahe sporného označenia
Z judikatúry na jednej strane vyplýva, že grafické vyjadrenie ochrannej známky musí tvoriť samostatný a úplný celok, byť ľahko prístupné a zrozumiteľné, aby označenie mohlo byť vnímané ustálene a bez pochybností, čo zabezpečuje pôvodná funkcia uvedenej ochrannej známky. Na druhej strane je účelom požiadavky grafického vyjadrenia predovšetkým vymedziť samotnú ochrannú známku s cieľom určenia presného predmetu ochrany priznanej zapísaním ochrannej známky jej majiteľovi (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. marca 2014, Pi‑Design a i./Yoshida Metal Industry,
C‑337/12 P až C‑340/12 P
, neuverejnený,
EU:C:2014:129
, bod
a uvedenú judikatúru).
V prejednávanej veci treba v prvom rade zdôrazniť, že ochrannú známku z hľadiska jej grafického vyjadrenia tvorí obrazové a dvojrozmerné označenie. Toto označenie analyzované abstraktne pripomína napríklad tvar naklonenej hokejovej palice, ako tvrdí žalobkyňa, alebo aj tvar nakloneného „L“.
Je teda predovšetkým zjavné, že sporné označenie, ako bolo zapísané, nezobrazuje ani tvar pneumatiky ani tvar behúňa pneumatiky. Z grafického vyjadrenia, ktoré tvorí sporné označenie, ďalej nevyplýva, že toto označenie má byť uvedené na pneumatike alebo na behúni pneumatiky. Napokon z grafického vyjadrenia sporného označenia nevyplýva ani to, že ide o funkčný tvar, ktorý spĺňa alebo má technickú funkciu. Okrem toho k spornému označeniu nebol pri jeho zápise pripojený žiadny dodatočný popis.
V druhom rade z judikatúry uvedenej v bodoch 40 až 43 vyššie vyplýva, že odvolací senát môže na účely identifikácie podstatných vlastností dvojrozmerného označenia, akým je sporné označenie, vykonať dôkladné preskúmanie, v rámci ktorého sú zohľadnené okrem grafického vyjadrenia a prípadných popisov predložených pri podaní prihlášky potrebné prvky, ktoré umožňujú posúdiť, čo predmetné označenie konkrétne zobrazuje.
V prejednávanej veci grafické vyjadrenie, ktoré tvorí sporné označenie, nemá žiadny obrys a k tomuto označeniu nie je pripojený žiadny dodatočný popis. Okrem toho žalobkyňa nespochybňuje, že niektoré jej druhy pneumatík obsahujú na povrchu ich behúňa drážku v tvare zobrazenom sporným označením.
Vzhľadom na judikatúru spomenutú v bodoch 40 až 43 vyššie tak nemožno vytýkať EUIPO, že v rámci svojho posúdenia sporného označenia z hľadiska článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94 uviedol povahu predmetného označenia v kontexte výrobkov, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka, a že sa domnieval, že toto označenie mohlo zobrazovať drážku podobnú tej, ktorá sa nachádza na pneumatikách, ktoré uvádza žalobkyňa na trh.
Okolnosť, že niektoré druhy pneumatík žalobkyne obsahujú na povrchu behúňa drážku v tvare zobrazenom v spornom označení, však neumožňuje dospieť k záveru, že sporné označenie zobrazuje pneumatiku alebo celý behúň pneumatiky.
Najprv totiž treba zdôrazniť, že pneumatika je komplexný výrobok, ktorý pozostáva z viacerých prvkov, t. j. najmä z kostry, výplní, gumy, bočníc a behúňa. Ako ďalej vyplýva zo spisu EUIPO, behúň pneumatiky sa neskladá len z izolovanej drážky. Behúň pneumatiky pozostáva z viacerých prvkov, t. j. najmä z figúr, z obvodových a priečnych drážok a centrálnych blokov alebo bočníc, na ktorých sa nachádzajú lamely. Napokon z dôkazov predložených EUIPO vyplýva, že drážka zobrazená sporným označením sa na pneumatikách žalobkyne nenachádza izolovane. Uvedené drážky sa na behúni nachádzajú opakovane a vzájomne sa križujú tak, že predstavujú tvar, ktorý znázorňuje spleť a ktorý sa odlišuje od tvaru pôvodnej izolovanej drážky.
Napadnuté označenie je tak vrátane prípadu, ak sa zohľadní skutočnosť, že je dvojrozmerným zobrazením trojrozmerného tvaru z dôvodu svojej hĺbky, ako tvrdí žalobkyňa, len veľmi obmedzenou časťou, to znamená izolovanou drážkou, inej časti, t. j. behúňa, ktorý tvorí viac prepletených prvkov. Tento behúň je sám osebe časťou, ktorá s inými časťami, najmä s bočnicami, tvorí predmetné výrobky, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka, t. j. pneumatiky, gumy, semi‑pneumatiky a pneumatiky na kolesách vozidiel všetkých druhov. Sporné označenie teda nezobrazuje ani predmetné výrobky, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka, ani behúň pneumatiky.
Je pravda, že z judikatúry pripomenutej v bodoch 40 až 43 vyššie vyplýva, že EUIPO môže zohľadniť všetky relevantné informácie, ktoré umožňujú posúdiť „rôzne druhy prvkov, ktoré môže označenie obsahovať“ alebo aj „prvky tvoriace označenie“. EUIPO je teda oprávnený identifikovať, čo predmetný tvar konkrétne zobrazuje.
Túto judikatúru však nemožno vykladať v tom zmysle, že EUIPO je na účely určenia tvaru, ktorý zobrazuje sporné označenie, oprávnený pripojiť k tomuto tvaru prvky, ktoré toto označenie netvoria a ktoré teda nie sú jeho súčasťou alebo k nemu nepatria. Inými slovami, odborné posudky a všetky relevantné skutočnosti spomenuté v uvedenej judikatúre slúžia na určenie toho, čo označenie konkrétne zobrazuje. Naopak, odborné posudky a všetky relevantné skutočnosti neumožňujú, aby EUIPO definoval sporné označenie tak, že mu pripíše vlastnosti, ktoré toto označenie nemá alebo na ktoré sa nevzťahuje.
V napadnutom rozhodnutí sa odvolací senát odchýlil od tvaru zobrazeného sporným označením a uvedený tvar zmenil. Aj keď sa totiž zohľadní okolnosť, ktorú žalobkyňa nespochybnila, že niektoré z jej druhov pneumatík obsahujú drážku v tvare zobrazenom uvedeným označením na povrchu ich behúňa, odvolací senát nebol oprávnený odchýliť sa od sporného označenia, aby ho kvalifikoval ako„zobrazenie behúňa pneumatiky“. Inými slovami, odvolací senát sa doplnením prvkov, ktoré netvoria sporné označenie, t. j. na základe všetkých prvkov, ktoré sa nachádzajú na behúni, domnieval, že toto označenie zobrazuje tvar výrobkov, pre ktoré bolo označenie zapísané.
Toto posúdenie nie je spochybnené tvrdením predloženým vedľajším účastníkom konania, podľa ktorého z niektorých dokumentov v spise vyplýva, že žalobkyňa už prostredníctvom svojho zástupcu popísala, a teda uznala, že sporná ochranná známka bola „vzorom behúňa“.
Na jednej strane dokumenty, na ktoré odkazuje vedľajší účastník konania a v ktorých žalobkyňa údajne uznala, že sporná ochranná známka bola „vzorom behúňa“, totiž uvádzajú alebo ukazujú označenia odlišné od uvedenej ochrannej známky. Presnejšie je potrebné zdôrazniť, že v prílohe 8 vyjadrení vedľajšieho účastníka konania predložených EUIPO 19. decembra 2013 je sporná ochranná známka popísaná ako zobrazenie palice (figura di mazza). Navyše, pokiaľ ide o prílohy 9 a 10 týchto istých vyjadrení, treba uviesť, že v týchto vyjadreniach sú uvedené označenia odlišné od spornej ochrannej známky.
Na druhej strane treba zdôrazniť, že účelom zápisu ochrannej známky Európskej únie je umožniť odvolaciemu senátu vykonávať jeho právomoci a chrániť záujem strán sporu, ale tiež informovať tretie osoby o príslušnej povahe zapísaných práv, a teda definovať predmet priznanej ochrany [pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. júna 2017, M/S. Indeutsch International/EUIPO – Crafts Americana Group (Zobrazenie motívu v tvare V medzi dvoma rovnobežnými čiarami),
T‑20/16
,
EU:T:2017:410
, point 46]. Treba pritom konštatovať, že objektívne a konkrétne analyzovaná sporná ochranná známka nezobrazuje vzor behúňa. Zobrazuje nanajvýš izolovanú drážku na behúni.
V treťom rade judikatúru uplatnenú účastníkmi konania, a najmä EUIPO a vedľajším účastníkom konania nemožno vykladať v tom zmysle, že oprávňuje odvolací senát kvalifikovať sporné označenie za pneumatiku alebo za „zobrazenie behúňa“.
Vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 10. novembra 2016, Simba Toys/EUIPO (
C‑30/15 P
,
EU:C:2016:849
), súd Únie totiž rozhodoval o označení pozostávajúcom z trojrozmerného zobrazenia výrobkov, na ktoré sa vzťahovala sporná ochranná známka, t. j. trojrozmerných puzzle. Navyše vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok zo 14. septembra 2010, Lego Juris/ÚHVT (
C‑48/09 P
,
EU:C:2010:516
), súd Únie rozhodoval o označení pozostávajúcom z trojrozmerného zobrazenia kocky v rámci výrobkov, na ktoré sa vzťahovala sporná ochranná známka, t. j. stavebníc. Navyše vec, v ktorej bol vydaný rozsudok z 18. júna 2002, Philips (
C‑299/99
,
EU:C:2002:377
), sa týkala označenia, ktoré tvorí trojrozmerné zobrazenie hlavíc pre holiace strojčeky v rámci výrobkov, na ktoré sa vzťahovala v predmetnej veci sporná ochranná známka, t. j. elektrických holiacich strojčekov. Napokon vec, v ktorej boli vydané rozsudky zo 6. marca 2014Pi‑Design a i./Yoshida Metal Industry (
C‑337/12 P až C‑340/12 P
, neuverejnený,
EU:C:2014:129
), a z 11. mája 2017, Yoshida Metal Industry/EUIPO (
C‑421/15 P
,
EU:C:2017:360
), sa týkala označenia, ktoré tvorí dvojrozmerné zobrazenie predmetu vymedzeného svojimi obrysmi, t. j. rukoväte výrobkov, na ktoré sa vzťahovala sporná ochranná známka (kuchynské potreby, ako napríklad nožík).
Veci uvedené v bode 63 vyššie sa preto týkali označení, ktoré nemali rovnaké vlastnosti ako sporné označenie. Záver, ku ktorému dospel súd Únie v uvedených veciach, nemožno teda uplatniť na označenie, o ktoré ide v prejednávanej veci, ktorý neznázorňuje obrysy výrobkov, na ktoré sa vzťahuje sporná ochranná známka a ktoré zobrazuje len veľmi malú časť uvedených výrobkov.
Navyše treba uviesť, že vo veciach uvedených v bode 63 vyššie súd Únie vymedzil tvar zobrazený konkrétne predmetným označením na základe viditeľných alebo neviditeľných vlastností, ktoré boli pre predmetné označenie „špecifické“ alebo ho „tvoria“, a nie na základe prvkov, ktoré označenie neobsahovalo.
Z toho vyplýva, že judikatúra uvedená účastníkmi konania nespochybňuje posúdenie vykonané v bode 58 vyššie.
V štvrtom rade treba konštatovať, že posúdenie toho, čo konkrétne zobrazuje sporné označenie, je krokom, ktorý v prvom rade umožňuje identifikovať jeho podstatné vlastnosti a v druhom rade posúdiť prípadnú funkčnosť uvedených podstatných vlastností. Samotná skutočnosť, že odvolací senát zahŕňa do svojho posúdenia prvky, ktoré netvoria tvar, ktorý konkrétne zobrazuje sporné označenie, môže pritom spochybniť záver, podľa ktorého sú podmienky uvedené v článku 7 ods. 1 písm. e) bode ii) nariadenia č. 40/94 splnené. Všeobecný záujem, na ktorom je založený článok 7 ods. 1 písm. e) bod ii) nariadenia č. 40/94 a ktorý je pripomenutý v bode 36 vyššie, tak neoprávňuje odvolací senát, aby sa v rámci uplatnenia tohto osobitného ustanovenia odchýlil od tvaru, ktorý zobrazuje sporné označenie, a aby zohľadnil prvky, ktoré netvoria tvar, ktorý konkrétne zobrazuje uvedené označenie.
V piatom rade EUIPO uvádza, že drážka nie je výrobkom, keďže netvorí prvok oddeliteľný od pneumatiky. Vyvodzuje z toho, že sporné označenie bolo zapísané pre pneumatiky, ktoré sú výrobkami zahŕňajúcimi predmetnú drážku v tvare „L“ a pre ktoré táto drážka vykonáva technickú funkciu.
V tejto súvislosti je pravda, že rozsah pôsobnosti absolútneho dôvodu zamietnutia stanoveného v článku 7 ods. 1 písm. e) bode ii) nariadenia č. 40/94 nie je obmedzený len na označenia tvorené výlučne tvarom „tovaru“ ako takého. Ako v podstate tvrdí EUIPO, všeobecný záujem, na ktorom je založené toto ustanovenie, môže totiž vyžadovať, aby boli zamietnuté aj zápisy označení tvorených tvarom časti tovaru, ktorý je nevyhnutný na dosiahnutie technického výsledku. Išlo by o takýto prípad, ak by táto forma predstavovala z kvantitatívneho a kvalitatívneho hľadiska podstatnú časť uvedeného výrobku.
Treba však konštatovať, že v prejednávanej veci sporné označenie znázorňuje izolovanú drážku behúňa pneumatiky. V kontexte predmetných výrobkov tak sporné označenie nezobrazuje behúň, keďže nezahŕňa ostatné prvky behúňa, s ktorými uvedené označenie tvorí viaceré tvary, ktoré sú zložené a odlišné od tvaru každej drážky a každého prvku, ak sú posudzované samostatne.
V dôsledku toho sporné označenie nie je tvorené len tvarom predmetných výrobkov, ani tvarom, ktorý sám osebe predstavuje z kvantitatívneho a kvalitatívneho hľadiska podstatnú časť uvedených výrobkov.
Navyše dôkazy, ktoré predložil vedľajší účastník konania a skúmal odvolací senát, nestanovujú, že izolovaná drážka, ktorá má rovnaký tvar ako tvar zobrazený sporným označením, môže dosiahnuť technický výsledok uvedený v napadnutom rozhodnutí. Z týchto dôkazov totiž vyplýva, že je to kombinácia a vzájomné pôsobenie rôznych prvkov, ktoré tvoria behúň a ktoré sa opakovane vyskytujú na celom behúni, takže tvoria tvar odlišný od týchto prvkov posudzovaných samostatne, ktoré môžu prípadne dosiahnuť technický výsledok uvedený v napadnutom rozhodnutí.
Z toho vyplýva, že zápis sporného označenia, ktorého ochrana je obmedzená na tvar toho, čo zobrazuje, nemôže brániť konkurentom žalobkyne vyrábať a uvádzať na trh pneumatiky, ktoré zahŕňajú rovnaký alebo podobný tvar ako tvar, ktorý znázorňuje uvedené označenie, pokiaľ je tento rovnaký alebo podobný tvar kombinovaný s inými prvkami behúňa, a s týmito inými prvkami tvorí tvar odlišný od každého z týchto prvkov posudzovaných samostatne. Tvar, ktorý zobrazuje sporné označenie, sa totiž ako taký nevyhnutne nenachádza na behúni pneumatiky tak, aby bolo možné uvedené označenie identifikovať.
Odvolací senát sa preto nesprávne domnieval, že sporné označenie zobrazovalo behúň pneumatiky a že uvedené označenie tvoril „tvar tovaru“ v zmysle článku 7 ods. 1 písm. e) bodu ii) nariadenia č. 40/94. Toto ustanovenie teda nemožno uplatniť na spornú ochrannú známku a vyhlásenie neplatnosti tejto ochrannej známky v napadnutom rozhodnutí je založené na nesprávnom právnom základe.
V dôsledku toho treba prvej časti tretieho žalobného dôvodu uplatneného žalobkyňou vyhovieť bez toho, aby bolo potrebné zohľadniť dôkazy uvedené v bode 12 vyššie a bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o druhom žalobnom dôvode uvedenom v bode 11 vyššie, ako aj o druhej časti tretieho žalobného dôvodu uplatneného žalobkyňou, založeného na skutočnosti, že nie všetky podstatné vlastnosti sporného označenia majú výlučnú funkčnosť.
Vzhľadom na prechádzajúce úvahy sa napadnuté rozhodnutie zrušuje v rozsahu, v akom v bode 2 výroku tohto rozhodnutia odvolací senát čiastočne potvrdil rozhodnutie zrušovacieho oddelenia uvedené v bode 6 vyššie a vyhlásil neplatnosť zápisu spornej ochrannej známky pre „Pneumatiky, gumy, semi‑pneumatiky a pneumatiky na kolesá vozidiel všetkých druhov“ na základe článku 52 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 40/94 v spojení s článkom 7 ods. 1 písm. e) bodom ii) toho istého nariadenia. Okrem toho sa v dôsledku toho napadnuté rozhodnutie taktiež zrušuje v rozsahu, v akom odvolací senát v bode 3 výroku tohto rozhodnutia uložil žalobkyni ako účastníkovi konania, ktorý nemal vo veci v konaní pred EUIPO úspech, povinnosť uhradiť vedľajšiemu účastníkovi konania sumu 1700 eur.
O trovách
Podľa článku 134 ods. 1 rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Keďže EUIPO nemal vo veci úspech, znáša svoje vlastné trovy konania a je potrebné zaviazať ho na náhradu trov konania žalobkyne v súlade s jej návrhmi.
Keďže žalobkyňa nenavrhla zaviazať vedľajšieho účastníka konania na náhradu trov konania, postačí rozhodnúť, že vedľajší účastník konania bude znášať svoje vlastné trovy konania.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (siedma rozšírená komora)
rozhodol takto:

1.
Body 2 a 3 výroku rozhodnutia piateho odvolacieho senátu Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) z 28. apríla 2016 (vec R 2583/2014‑5) sa zrušujú.

2.
EUIPO znáša svoje vlastné trovy konania a je povinný nahradiť trovy konania, ktoré vznikli spoločnosti Pirelli Tyre SpA.

3.
The Yokohama Rubber Co. Ltd znáša svoje vlastné trovy konania.

Tomljenović
Kănčeva
Bieliūnas
Marcoulli
Kornezov
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 24. októbra 2018.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.