CELEX: 62015CJ0680
Predhodno odločanje
Prenos podjetja
Ohranjanje pravic delavcev
Direktiva 2001/23/ES
Člen 3
Pogodba o zaposlitvi
Zakonodaja države članice, ki dopušča vključitev klavzul, ki napotujejo na kolektivne pogodbe, sklenjene po prenosu
Učinki za pridobitelja

Predloga za sprejetje predhodne odločbe se nanašata na razlago člena 3 Direktive Sveta 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 98) in člena 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljevanju: Listina).
Ta predloga sta bila vložena v okviru spora med Ivanom Feljo in Vittorijo Graf (v nadaljevanju skupaj: delavca) ter družbama Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH in Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH (v nadaljevanju skupaj: Asklepios) v zvezi z izvajanjem kolektivne pogodbe.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktiva 2001/23 je kodificirala Direktivo Sveta 77/187/EGS z dne 14. februarja 1977 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov (
UL 1977, L 61, str. 26
), kakor je bila spremenjena z Direktivo Sveta 98/50/ES z dne 29. junija 1998 (
UL 1998, L 201, str. 88
) (v nadaljevanju: Direktiva 77/187).
Člen 1(1)(a) Direktive 2001/23 določa:
„Ta direktiva se uporablja za vsak prenos podjetja, obrata ali dela podjetja ali obrata na drugega delodajalca, ki je posledica pogodbenega prenosa ali združitve.“
Člen 3 te direktive določa:
„1.   Pravice in obveznosti odsvojitelja, ki izhajajo iz na dan prenosa obstoječe pogodbe o zaposlitvi ali delovnega razmerja, se na podlagi takega prenosa prenesejo na pridobitelja.
[…]
3.   Po prenosu pridobitelj še naprej zagotavlja s kolektivno pogodbo dogovorjene delovne pogoje, kakršne je na podlagi te pogodbe zagotavljal odsvojitelj, do dneva prenehanja veljavnosti [odpovedi] ali izteka te kolektivne pogodbe ali do dneva uveljavitve ali začetka uporabljanja druge kolektivne pogodbe.
Države članice lahko omejijo obdobje zagotavljanja takih delovnih pogojev, s pridržkom, da ni krajše od enega leta.
[…]“
Nemško pravo
V Nemčiji so pravice in obveznosti v primeru prenosa obrata urejene s členom 613a Bürgerliches Gesetzbuch (civilni zakonik), katerega odstavek 1 določa:
„Ko je obrat ali del obrata s pravnim aktom prenesen na drugega lastnika, ta vstopi v pravice in obveznosti, ki izhajajo iz pogodb o zaposlitvi, veljavnih na dan prenosa. Če so te pravice in obveznosti urejene s pravnimi pravili kolektivne pogodbe ali s sporazumom na ravni podjetja, te postanejo vsebina delovnega razmerja med novim lastnikom in delavcem ter jih v škodo zadnjenavedenega ni mogoče spremeniti pred potekom obdobja enega leta od dneva prenosa. Drugi stavek se ne uporablja, če so pravice in obveznosti novega lastnika urejene z določbami druge kolektivne pogodbe ali drugega sporazuma na ravni podjetja. Te pravice in obveznosti je mogoče spremeniti pred potekom roka iz drugega stavka, če kolektivna pogodba ali sporazum na ravni podjetja ne velja več ali ob odsotnosti vzajemne obveznosti ravnanja v skladu z drugo kolektivno pogodbo, katere veljavnost je dogovorjena med novim lastnikom in delavcem.“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Delavca sta bila zaposlena v bolnišnici Dreieich-Lange (Nemčija), ki je bila takrat pod okriljem lokalne skupnosti. I. Felja je bil tam zaposlen kot hišni pomočnik/vrtnar od leta 1978, V. Graf pa je bila od leta 1986 zaposlena kot asistentka. Potem ko je ta lokalna skupnost leta 1995 bolnišnico prenesla na družbo z omejeno odgovornostjo (GmbH), je bil leta 1997 del ustanove, v katerem sta bila delavca zaposlena, prenesen na družbo KLS Facility Management GmbH (v nadaljevanju: KLS FM).
Pogodbi o zaposlitvi, sklenjeni med delavcema in družbo KLS FM, ki ni bila članica nobenega združenja delodajalcev, ki je sodelovalo pri pogajanjih in sprejelo kolektivno pogodbo, sta vsebovali „dinamično“ napotitveno klavzulo, v skladu s katero se za njuno delovno razmerje – enako kot pred prenosom – uporabljajo Bundesmanteltarifvertrag für Arbeiter gemeindlicher Verwaltungen und Betriebe (zvezna kolektivna pogodba za zaposlene v upravah in ustanovah, v nadaljevanju: BMT‑G II), za prihodnost pa tudi kolektivne pogodbe, ki to pogodbo dopolnjujejo, spreminjajo in nadomeščajo.
Pozneje je družba KLS FM postala del skupine družb v bolnišničnem sektorju.
Del ustanove, v katerem sta bila delavca zaposlena, je bil 1. julija 2008 prenesen na drugo družbo v skupini, to je družbo Asklepios. Družbe Asklepios, tako kot družbe KLS FM, ne zavezuje BMT‑G II na podlagi članstva v združenju delodajalcev, niti Tarifvertrag für den öffentlichen Dienst (kolektivna pogodba za javni sektor, v nadaljevanju: TVöD), ki je nadomestila BMT‑G II s 1. oktobrom 2005, niti Tarifvertrag zur Überleitung der Beschäftigten der kommunalen Arbeitgeber in den TVöD und zur Regelung des Übergangsrechts (kolektivna pogodba o prerazporeditvi delavcev lokalnih skupnosti, za katere velja TVöD, in o prehodni ureditvi).
Delavca sta vložila tožbo za ugotovitev, da se v skladu z „dinamično“ napotitveno klavzulo na BMT‑G II, ki jo vsebujeta njuni pogodbi o zaposlitvi, za njuno delovno razmerje uporabljajo določbe TVöD in kolektivnih pogodb, ki jo dopolnjujejo, ter določbe kolektivne pogodbe o prerazporeditvi delavcev lokalnih skupnostih, za katere velja TVöD, in o prehodni ureditvi v različicah, veljavnih na datum njunega zahtevka.
Družba Asklepios je trdila, da Direktiva 2001/23 in člen 16 Listine nasprotujeta pravnemu učinku, določenemu v nacionalnem pravu, in sicer „dinamični“ uporabi pravil iz kolektivnih pogodb za javni sektor, na katere napotuje pogodba o zaposlitvi. Trdi, da mora po prenosu zadevnih delavcev k drugemu delodajalcu prevladati „statična“ uporaba teh kolektivnih pogodb v smislu, da se lahko samo delovne pogoje, ki so bili dogovorjeni v pogodbi o zaposlitvi z delodajalcem odsvojiteljem in ki izhajajo iz kolektivnih pogodb, navedenih v tej pogodbi, uveljavlja zoper delodajalca pridobitelja.
Nižja sodišča so ugodila tožbama, ki sta ju vložila delavca, družba Asklepios pa je pri predložitvenem sodišču vložila revizijo.
V teh okoliščinah je Bundesarbeitsgericht (zvezno delovno sodišče, Nemčija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1)
(a)
Ali člen 3 Direktive [2001/23] nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki določa, da se ob prenosu podjetja ali obrata vsi delovni pogoji, ki sta jih v okviru zasebne avtonomije individualno dogovorila odsvojitelj in delavec v pogodbi o zaposlitvi, v nespremenjeni obliki prenesejo na pridobitelja, kot da bi jih sam dogovoril z delavcem, če je pridobitelj na podlagi nacionalnega prava upravičen tako do sporazumne kot tudi enostranske prilagoditve teh določb?
(b)
Če je odgovor na prvo vprašanje[, točka (a),] pritrdilen v celoti ali za določeno skupino individualno dogovorjenih delovnih pogojev iz pogodbe o zaposlitvi med odsvojiteljem in delavcem:
Ali uporaba člena 3 Direktive [2001/23] pomeni, da je treba iz nespremenjenega prenosa na pridobitelja izvzeti določene v okviru zasebne avtonomije individualno dogovorjene delovne pogoje med odsvojiteljem in delavcem in jih prilagoditi izključno zaradi prenosa podjetja ali obrata?
(c)
Če se v skladu z merili odgovorov Sodišča [na prvo vprašanje, točki (a) in (b)] individualno pogodbeno dogovorjena napotitev, na podlagi katere postanejo v okviru zasebne avtonomije nekatere določbe kolektivne pogodbe na dinamičen način vsebina pogodbe o zaposlitvi, v nespremenjeni obliki ne prenese na pridobitelja:
(i)
ali to velja tudi v primeru, če niti odsvojitelj niti pridobitelj nista stranki kolektivne pogodbe oziroma člana takšne stranke, to je, če se določbe kolektivne pogodbe že pred prenosom podjetja ali obrata, brez obstoja v okviru zasebne avtonomije v pogodbi o zaposlitvi dogovorjene napotitvene klavzule za delovno razmerje z odsvojiteljem, ne bi uporabljale?
(ii)
Pri pritrdilnem odgovoru na [prvo vprašanje, točka (c)(i)]:
ali to velja tudi v primeru, ko sta odsvojitelj in pridobitelj podjetje iste skupine?
2)
Ali člen 16 Listine nasprotuje nacionalni zakonodaji za prenos direktiv 77/187 ali 2001/23, ki določa, da je ob prenosu podjetja ali obrata pridobitelj vezan na pogoje iz pogodbe o zaposlitvi, glede katerih se je odsvojitelj v okviru zasebne avtonomije individualno dogovoril z delavcem pred prenosom podjetja, v enaki meri, kot da bi jih dogovoril sam, tudi v primeru, če ti pogoji na dinamičen način določajo, da postanejo določbe kolektivne pogodbe, ki se sicer za delovno razmerje ne uporablja, vsebina pogodbe o zaposlitvi, če je pridobitelj na podlagi nacionalnega prava upravičen tako do sporazumne kot tudi enostranske prilagoditve teh določb?“
Vprašanja za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče z vprašanji, ki ju je treba preučiti skupaj, v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3 Direktive 2001/23 v povezavi s členom 16 Listine razlagati tako, da ob prenosu obrata ohranjanje pravic in obveznosti, ki za odsvojitelja izhajajo iz pogodbe o zaposlitvi, zajema klavzulo, ki sta jo na podlagi načela zasebne avtonomije dogovorila odsvojitelj in delavec, v skladu s katero se za njuno delovno razmerje ne uporablja le kolektivna pogodba, veljavna na datum prenosa, temveč tudi kolektivne pogodbe, sklenjene po tem prenosu, ki to pogodbo dopolnjujejo, spreminjajo in nadomeščajo, če nacionalno pravo za pridobitelja predvideva možnosti tako sporazumne kot enostranske prilagoditve.
Najprej je treba opozoriti, da lahko pogodba o zaposlitvi s pogodbenimi klavzulami napotuje na druge pravne instrumente, zlasti na kolektivne pogodbe. Takšne klavzule lahko kot „statične“ napotitvene klavzule napotujejo zgolj na pravice in obveznosti, ki so na dan prenosa določene v veljavni kolektivni pogodbi, ali pa kot „dinamične“ napotitvene klavzule iz postopka v glavni stvari, tudi na prihodnje pogodbene spremembe, ki vključujejo spremembe teh pravic in obveznosti.
Sodišče je v zvezi s tem pojasnilo, da v primeru „statične“ pogodbene klavzule in v kontekstu Direktive 77/187 iz slednje nikakor ne izhaja, da je zakonodajalec Unije želel obvezati pridobitelja z drugimi kolektivnimi pogodbami kot s to, ki velja ob prenosu, in posledično naložiti poznejšo spremembo delovnih pogojev z uporabo nove kolektivne pogodbe, sklenjene po prenosu (glej v tem smislu sodbo z dne 9. marca 2006, Werhof,
C‑499/04
,
EU:C:2006:168
, točka
).
Cilj Direktive 77/187 je bil namreč omejen na ohranjanje pravic in obveznosti delavcev, veljavnih na dan prenosa, njen namen ni bil varovati golih pričakovanj in posledično hipotetičnih koristi, izhajajočih iz prihodnjega razvoja kolektivnih pogodb (glej v tem smislu sodbo z dne 9. marca 2006, Werhof,
C‑499/04
,
EU:C:2006:168
, točka
).
Iz sodne prakse Sodišča, navedene v predhodni točki te sodbe, je sicer razvidno, da je treba člen 3 Direktive 2001/23 razlagati tako, da ne nalaga, da je treba „statično“ klavzulo razumeti „dinamično“, vendar je Sodišče prav tako poudarilo, da je za pogodbo značilno načelo avtonomije volje, skladno s katerim se stranke zlasti prosto medsebojno zavezujejo (glej v tem smislu sodbo z dne 9. marca 2006, Werhof,
C‑499/04
,
EU:C:2006:168
, točka
).
Iz besedila Direktive 2001/23, zlasti pa iz njenega člena 3, ni razvidno, da je zakonodajalec Unije nameraval odstopiti od tega načela. Iz tega sledi, da Direktive 2001/23, zlasti pa njenega člena 3, ni mogoče razlagati tako, da je njen namen v vsakem primeru preprečiti, da „dinamična“ pogodbena klavzula učinkuje.
Posledično, če so se odsvojitelj in delavci prosto dogovorili za „dinamično“ pogodbeno klavzulo in če slednja velja na dan prenosa, je treba Direktivo 2001/23, zlasti pa člen 3, razlagati tako, da načeloma določa, da se ta obveznost, ki izhaja iz pogodbe o zaposlitvi, prenese na pridobitelja.
Vendar je Sodišče v primeru „dinamične“ pogodbene klavzule poudarilo, da se z Direktivo 2001/23 ob prenosu podjetja ne želi zagotoviti le varstva interesov delavcev, temveč se želi doseči pravično ravnotežje med interesi delavcev in interesi pridobitelja. Iz tega med drugim izhaja, da mora biti pridobitelj po prenosu sposoben izvesti prilagoditve in spremembe, potrebne za nadaljevanje svoje dejavnosti (glej v tem smislu sodbi z dne 18. julija 2013, Alemo-Herron in drugi,
C‑426/11
,
EU:C:2013:521
, točka
, in z dne 11. septembra 2014, Österreichischer Gewerkschaftsbund,
C‑328/13
,
EU:C:2014:2197
, točka
).
Natančneje, iz člena 3 Direktive 2001/23, ob upoštevanju svobode gospodarske pobude, izhaja, da mora pridobitelj imeti možnost učinkovitega uveljavljanja svojih interesov v pogodbenem procesu, v katerem sodeluje, in možnost pogajanja o elementih, ki določajo razvoj delovnih pogojev njegovih zaposlenih, glede na njegovo gospodarsko dejavnost v prihodnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 18. julija 2013, Alemo-Herron in drugi,
C‑426/11
,
EU:C:2013:521
, točka
).
V obravnavanem primeru je iz predložitvene odločbe, zlasti pa iz samega besedila vprašanj za predhodno odločanje, razvidno, da je pridobitelj na podlagi nacionalne zakonodaje iz postopka v glavni stvari po prenosu upravičen tako do sporazumne kot tudi enostranske prilagoditve delovnih pogojev, ki obstajajo na dan prenosa.
Tako je treba ugotoviti, da nacionalna zakonodaja iz postopka v glavni stvari izpolnjuje zahteve, ki izhajajo iz sodne prakse, navedene v točki 23 te sodbe.
Ker je v zadevni sodni praksi člen 16 Listine že upoštevan, ni treba preučiti združljivosti nacionalne zakonodaje iz postopka v glavni stvari s to določbo.
Sicer se zdi, da družba Asklepios izpodbija obstoj ali učinkovitost možnosti za izvedbo zadevnih prilagoditev. Vendar v zvezi s tem zadostuje ugotovitev, da se Sodišču o tem ni treba izreči.
Predložitveno sodišče je namreč edino pristojno za presojo dejanskega stanja in razlago nacionalne zakonodaje (glej v tem smislu zlasti sodbo z dne 4. februarja 2016, Ince,
C‑336/14
,
EU:C:2016:72
, točka
).
Ob upoštevanju vsega zgoraj navedenega je treba na postavljeni vprašanji odgovoriti, da je treba člen 3 Direktive 2001/23 v povezavi s členom 16 Listine razlagati tako, da ob prenosu obrata ohranjanje pravic in obveznosti, ki za odsvojitelja izhajajo iz pogodbe o zaposlitvi, zajema klavzulo, ki sta jo na podlagi načela zasebne avtonomije dogovorila odsvojitelj in delavec, v skladu s katero se za njuno delovno razmerje ne uporablja le kolektivna pogodba, veljavna na datum prenosa, temveč tudi kolektivne pogodbe, sklenjene po tem prenosu, ki to pogodbo dopolnjujejo, spreminjajo in nadomeščajo, če nacionalno pravo za pridobitelja predvideva možnosti tako sporazumne kot enostranske prilagoditve.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:

Člen 3 Direktive 2001/23/ES z dne 12. marca 2001 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z ohranjanjem pravic delavcev v primeru prenosa podjetij, obratov ali delov podjetij ali obratov v povezavi s členom 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah je treba razlagati tako, da ob prenosu obrata ohranjanje pravic in obveznosti, ki za odsvojitelja izhajajo iz pogodbe o zaposlitvi, zajema klavzulo, ki sta jo na podlagi načela zasebne avtonomije dogovorila odsvojitelj in delavec, v skladu s katero se za njuno delovno razmerje ne uporablja le kolektivna pogodba, veljavna na datum prenosa, temveč tudi kolektivne pogodbe, sklenjene po tem prenosu, ki to pogodbo dopolnjujejo, spreminjajo in nadomeščajo, če nacionalno pravo za pridobitelja predvideva možnosti tako sporazumne kot enostranske prilagoditve.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.