CELEX: 62019CJ0294
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Žemės ūkis
Bendra žemės ūkio politika (BŽŪP)
Tiesioginės paramos schemos
Reikalavimus atitinkantis hektaras
Žuvininkystės įrenginiai
Kadastrinė paskirtis
Faktinis naudojimas žemės ūkio veiklai
Naudojimas pagal žemės kadastro įrašus

Prašymai priimti prejudicinį sprendimą pateikti dėl 2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiančio Reglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003 (
OL L 30, 2009, p. 16
), 2 straipsnio ir 34 straipsnio 2 dalies, 2009 m. spalio 29 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1120/2009, kuriuo nustatomos išsamios Reglamento Nr. 73/2009 III antraštinėje dalyje numatytos bendrosios išmokos schemos taikymo taisyklės (
OL L 316, 2009, p. 1
), 2 straipsnio ir 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Reglamentas Nr. 73/2009 (
OL L 347, 2013, p. 608
; klaidų ištaisymas
OL L 130, 2016, p. 23
), 4 straipsnio 1 dalies a–c, e ir f punktų, 10 straipsnio, 21 straipsnio 1 dalies ir 32 straipsnio 2 dalies išaiškinimo.
Šie prašymai pateikti nagrinėjant du ginčus tarp, pirma,
Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură
–
Centrul Judeţean Tulcea
(Mokėjimų ir intervencijų žemės ūkio srityje agentūra – Tulčos apskrities centras, Rumunija) (toliau – APIA) ir
SC Piscicola Tulcea SA
ir, antra,
Ira Invest SRL
ir APIA dėl vienkartinių išmokų už žemės plotų, kadastre įregistruotų kaip skirtų žuvininkystei, naudojimą kaip ariamosios žemės.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamentas Nr. 73/2009
Reglamentas Nr. 73/2009 buvo panaikintas Reglamentu Nr. 1307/2013.
Reglamento Nr. 73/2009 3 konstatuojamojoje dalyje buvo numatyta:
„[2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos] Reglamente (EB) Nr. 1782/2003[, nustatančiame bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančiame tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiančiame Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001 (
OL L 270, 2003, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 40 t., p. 269; klaidų ištaisymai
OL L 94, 2004, p. 70
ir
OL L 307, 2008, p. 22
),] nustatytas principas, kad ūkininkams, nesilaikantiems tam tikrų reikalavimų visuomenės, gyvūnų ir augalų sveikatos, aplinkos ir gyvūnų gerovės srityse, tiesioginė parama sumažinama arba visai neskiriama. Ši kompleksinio paramos susiejimo sistema yra neatskiriama Bendrijos paramos, teikiamos tiesioginių išmokų forma, dalis, todėl reikėtų ją toliau taikyti. Tačiau remiantis įgyta patirtimi, matyti, kad nemažai kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų nepakankamai susiję su ūkininkavimo veikla ar žemės ūkio naudmenomis arba yra labiau taikytini nacionalinėms valdžios institucijoms nei ūkininkams. Todėl reikėtų patikslinti kompleksinio paramos susiejimo taikymo sritį.“
Reglamento Nr. 73/2009 2 straipsnyje buvo nurodyta:
„Šiame reglamente taikomos šios sąvokų apibrėžtys:
<…>
c)
„žemės ūkio veikla“ – žemės ūkio produktų gamyba, auginimas, įskaitant derliaus nuėmimą, melžimas, gyvulių veisimas ir ūkinių gyvulių laikymas arba geros agrarinės ir aplinkosaugos žemės būklės išlaikymas, kaip nustatyta 6 straipsnyje;
<…>
h)
„žemės ūkio paskirties žemė“ – ariamoji žemė, daugiametės ganyklos arba daugiametės kultūros.“
Šio reglamento 34 straipsnyje buvo numatyta:
„1.   Parama pagal bendrosios išmokos schemą ūkininkams teikiama, kai jie pasinaudoja teise į išmoką už reikalavimus atitinkantį hektarą. Pasinaudojus teisėmis į išmokas, suteikiama teisė gauti jose nustatytas sumas.
2.   Šioje antraštėje [antraštinėje dalyje] „reikalavimus atitinkantis hektaras“ yra:
a)
valdos žemės ūkio paskirties žemė ir miško kirtimo atžalynais (KN kodas ex06029041) apsodinti plotai, kurie naudojami žemės ūkio veiklai arba, kai plotai naudojami ne tik žemės ūkio veiklai, daugiausia naudojami žemės ūkio veiklai <…>
<…>“
Reglamentas Nr. 1120/2009
Reglamento Nr. 1120/2009, panaikinto 2014 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) Nr. 639/2014, kuriuo papildomas Reglamentas Nr. 1307/2013 ir iš dalies keičiamas to reglamento X priedas (
OL L 181, 2014, p. 1
), 2 straipsnis buvo suformuluotas taip:
„Reglamento <…> Nr. 73/2009 III antraštinėje dalyje ir šiame reglamente vartojamos šios apibrėžtys:
a)
ariama žemė – augalininkystei naudojama žemė arba žemė, kuri išlaikoma geros agrarinės ir aplinkosaugos būklės pagal Reglamento <…> Nr. 73/2009 6 straipsnį, nepaisant to, ar ant šios žemės pastatyti šiltnamiai, ar ji uždengta pastovia arba nuimama danga;
<…>“
Reglamentas (EB) Nr. 1122/2009
2009 m. lapkričio 30 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1122/2009, kuriuo nustatomos išsamios Reglamento Nr. 73/2009 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu, moduliavimu ir integruota administravimo ir kontrolės sistema pagal tame reglamente numatytas ūkininkams skirtas tiesioginės paramos schemas, ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo taisyklės, susijusios su kompleksiniu paramos susiejimu pagal vyno sektoriui numatytą paramos schemą (
OL L 316, 2009, p. 65
), ir kuris panaikintas 2014 m. kovo 11 d. Komisijos deleguotuoju reglamentu (ES) Nr. 640/2014, kuriuo papildomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 nuostatos dėl integruotos administravimo ir kontrolės sistemos ir dėl išmokų neskyrimo arba atšaukimo sąlygų bei administracinių nuobaudų, taikomų tiesioginėms išmokoms, paramai kaimo plėtrai ir kompleksinei paramai (
OL L 181, 2014, p. 48
), 80 straipsnyje buvo nustatyta:
„1.   Jei ūkininkas nepagrįstai gauna išmoką, jis ją grąžina ir sumoka pagal šio straipsnio 2 dalį apskaičiuotas palūkanas.
<…>
3.   Šio straipsnio 1 dalyje minėtas įpareigojimas grąžinti išmokas netaikomas, kai išmokėdama paramą suklydo kompetentinga institucija arba kita įstaiga ir jei ūkininkas įprastomis sąlygomis tos klaidos negalėjo pastebėti.
Tačiau, kai klaida susijusi su faktiniais išmokos apskaičiavimo elementais, pirma pastraipa taikoma tik kai apie sprendimą susigrąžinti išmokėtą sumą nebuvo pranešta per 12 mėnesių nuo mokėjimo.“
Reglamentas (ES) Nr. 1306/2013
2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1306/2013 dėl bendros žemės ūkio politikos finansavimo, valdymo ir stebėsenos, kuriuo panaikinami Tarybos reglamentai (EEB) Nr. 352/78, (EB) Nr. 165/94, (EB) Nr. 2799/98, (EB) Nr. 814/2000, (EB) Nr. 1200/2005 ir Nr. 485/2008 (
OL L 347, 2013, p. 549
), 53 ir 54 konstatuojamosiose dalyse nurodyta, kad pagal kompleksinio paramos susiejimo sistemą, kuri turėtų būti išlaikyta, valstybės narės privalo taikyti sankcijas, kuriomis sumažinama arba neskiriama visa pagal bendrą žemės ūkio politiką (BŽŪP) gaunama parama arba jos dalis.
Reglamentas Nr. 1307/2013
Reglamento Nr. 1307/2013 4 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„[B]ūtina paaiškinti, kad Reglamentas [Nr. 1306/2013] ir pagal jį priimtos nuostatos turi būti taikomi atsižvelgiant į šiame reglamente nustatytas priemones. Siekiant suderinamumo su kitomis teisinėmis priemonėmis, susijusiomis su BŽŪP, kai kurios šiuo metu Reglamente <…> Nr. 73/2009 numatytos taisyklės dabar išdėstomos Reglamente <…> Nr. 1306/2013, visų pirma taisyklės, kuriomis siekiama užtikrinti, kad būtų laikomasi nuostatose dėl tiesioginių išmokų nustatytų pareigų, įskaitant patikras ir administracinių priemonių bei administracinių nuobaudų taikymą pareigų nesilaikymo atveju, taisyklės, susijusios su kompleksine parama, pavyzdžiui, teisės aktais nustatytais valdymo reikalavimais, gera agrarine bei aplinkosaugos būkle, atitinkamų priemonių stebėsena ir vertinimu, ir taisyklės, susijusios su išankstinių išmokų išmokėjimu ir neteisėtai išmokėtų sumų susigrąžinimu.“
Reglamento Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
<…>
b)
valda – visi žemės ūkio veiklai naudojami ir ūkininko valdomi vienetai vienos valstybės narės teritorijoje;
c)
žemės ūkio veikla –
i)
žemės ūkio produktų gamyba, kultivavimas arba auginimas, įskaitant derliaus nuėmimą, melžimą, gyvulių veisimą ir laikymą ūkininkavimo tikslais, arba
ii)
žemės ūkio paskirties žemės ploto išlaikymas tokios būklės, kad jis būtų tinkamas ganyti arba kultivuoti be parengiamosios veiklos, kurią vykdant nebūtų apsiribota įprastais žemės ūkio metodais ir įrenginiais, vadovaujantis kriterijais, kuriuos nustato valstybės narės, remdamosi Komisijos nustatyta sistema, arba
iii)
minimalios veiklos, kurią apibrėžia valstybės narės, vykdymas ganyti arba kultivuoti tinkamos būklės natūraliai laikomame žemės ūkio paskirties žemės plote;
d)
žemės ūkio produktai – Sutarčių I priede išvardyti produktai, išskyrus žvejybos produktus, ir medvilnė;
e)
žemės ūkio paskirties žemės plotas – bet koks žemės plotas, naudojamas kaip ariamoji žemė, daugiamečiai žolynai ir daugiametės ganyklos arba naudojamas daugiamečiams pasėliams auginti;
f)
ariamoji žemė – pasėliams auginti naudojama žemė arba žemės plotai, kuriuose gali būti auginami pasėliai, bet kurie palikti pūdymui, įskaitant pagal [1999 m. gegužės 17 d. Tarybos] Reglamento (EB) Nr. 1257/1999 [dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai ir iš dalies pakeičiančio bei panaikinančio tam tikrus reglamentus (
OL L 160, 1999, p. 80
)] 22, 23 ir 24 straipsnius, [2005 m. rugsėjo 20 d. Tarybos] Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 [dėl Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) paramos kaimo plėtrai (
OL L 277, 2005, p. 1
)] 39 straipsnį ir [2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos] Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 [dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1698/2005 (
OL L 347, 2013, p. 487
),] 28 straipsnį atidėtus plotus, nepaisant to, ar ant tos žemės pastatyti šiltnamiai, ar ji uždengta pastovia arba nuimama danga“.
Reglamento Nr. 1307/2013 10 straipsnyje numatyta:
„1.   Valstybės narės nusprendžia neskirti tiesioginių išmokų ūkininkui vienu iš šių atvejų:
a)
jeigu bendra prašoma ar skirtina tiesioginių išmokų suma prieš taikant Reglamento <…> Nr. 1306/2013 63 straipsnį konkrečiais kalendoriniais metais yra mažesnė kaip 100 EUR;
b)
jeigu reikalavimus atitinkantis valdos plotas, už kurį prašomos arba skirtinos tiesioginės išmokos prieš taikant Reglamento <…> Nr. 1306/2013 63 straipsnį, yra mažesnis kaip vienas hektaras.
2.   Siekdamos atsižvelgti į savo žemės ūkio ekonomikos struktūrą, valstybės narės gali koreguoti 1 dalies a ir b punktuose nustatytas ribas laikydamosi IV priede nustatytų apribojimų.
3.   Kai valstybė narė nusprendžia taikyti ploto ribą pagal 1 dalies b punktą, ji nepaisydama to taiko tos dalies a punktą tiems ūkininkams, kurie gauna IV antraštinėje dalyje nurodytą su gyvuliais susijusią susietąją paramą, kurių turimų hektarų skaičius yra mažesnis už ploto ribą.
4.   Atitinkamos valstybės narės gali nuspręsti 1 dalies netaikyti atokiausiuose regionuose ir mažosiose Egėjo jūros salose.
5.   2015 m. Bulgarijoje ir Rumunijoje prašoma arba skirtina suma, nurodyta 1 dalies a punkte, apskaičiuojama remiantis V priedo A punkte nustatyta susijusi[a] suma.
2015–2021 m. Kroatijoje prašoma arba skirtina suma, nurodyta 1 dalies a punkte, apskaičiuojama remiantis VI priedo A punkte nustatyta suma.“
Reglamento Nr. 1307/2013 21 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„1.   Parama pagal bazinės išmokos sistemą skiriama ūkininkams:
a)
kurie įgyja teises į išmokas pagal šį reglamentą, pasinaudodami paskirstymu pagal 20 straipsnio 4 dalį, pirmuoju paskirstymu pagal 24 arba 39 straipsnį, paskirstymu iš nacionalinio rezervo arba regioninių rezervų pagal 30 straipsnį arba jas perleidus pagal 34 straipsnį; arba
b)
kurie laikosi 9 straipsnio reikalavimų ir nuosavybės teise arba nuomos pagrindais turi teisių į išmokas valstybėje narėje, kuri nusprendė pagal 3 dalį išlaikyti savo turimas teises į išmokas.“
Minėto reglamento 32 straipsnyje nustatyta:
„1.   Parama pagal bazinės išmokos sistemą teikiama ūkininkams, kai jie, pateikdami deklaraciją <…>, paprašo leisti pasinaudoti teise į išmoką už reikalavimus atitinkantį hektarą toje valstybėje narėje, kurioje ji jiems skiriama. <…>
2.   Šioje antraštinėje dalyje „reikalavimus atitinkantis hektaras“ – tai:
a)
valdos žemės ūkio paskirties žemės plotas, įskaitant plotus, kurių agrarinė būklė valstybėse narėse, kurios 2004 m. gegužės 1 d. įstojo į Sąjungą ir kurios pasirinko taikyti vienkartinės išmokos už plotus sistemą, 2003 m. birželio 30 d. nebuvo gera, naudojamas žemės ūkio veiklai arba daugiausia naudojamas žemės ūkio veiklai (jei plotas naudojamas ir ne žemės ūkio veiklai); arba
<…>
3.   2 dalies a punkto tikslais:
a)
jei valdos žemės ūkio paskirties žemės plotas yra naudojamas ir ne žemės ūkio veiklai, laikoma, kad tas plotas daugiausia naudojamas žemės ūkio veiklai, jeigu ne žemės ūkio veiklos intensyvumas, pobūdis, trukmė ir pasirinktas laikas labai netrukdo vykdyti minėtą žemės ūkio veiklą;
<…>“
Pagal Reglamento Nr. 1307/2013 74 straipsnio antrą pastraipą šis reglamentas taikomas nuo 2015 m. sausio 1 d.
Rumunijos teisė
Įstatymas Nr. 18/1991
Pagrindinėse bylose taikytinos redakcijos
Legea Nr. 18/1991 a fondului funciar
(Įstatymas Nr. 18/1991 dėl žemės nuosavybės,
Monitorul Oficial al României
, I dalis, Nr. 1, 1998 m. sausio 5 d.) 2 straipsnis suformuluotas taip:
„Priklausomai nuo paskirties, žemė yra:
a)
žemės ūkio paskirties žemė, t. y. dirbama žemės ūkio paskirties žemė – ariamoji žemė, vynuogynai, sodai, vynmedžių sodai, medelynai, apynynai ir šilkmedynai, ganyklos, žolynai, šiltnamiai, fotovoltiniai šiltnamiai, lysvės ir kiti panašūs plotai, – miško želdinių plotai, jei juose neatliekami miškininkystės darbai, miškingos ganyklos, plotai, kuriuose yra žemės ūkio ir gyvulininkystės paskirties statinių, žuvininkystės įrenginių ir dirvožemio gerinimo įrenginių, techninių ir ūkininkavimo kelių, platformų ir sandėlių, kurie naudojami žemės ūkio produkcijai, ir nederlingi plotai, kurie gali būti sutvarkyti ir naudojami žemės ūkio produkcijai;
<…>
c)
nuolat užlietos žemės, t. y. nedideli vandentakiai, ežerų baseinai iki maksimalaus užliejimo lygio, vidaus jūrų vandenų ir teritorinės jūros dugnas“.
Įsakymas Nr. 534/2001
Normele tehnice pentru introducerea cadastrului general
(Techninės taisyklės dėl bendrojo kadastro sudarymo), patvirtintos
Ordinul ministrului administrației publice Nr. 534/2001
(Viešojo administravimo ministro įsakymas Nr. 534/2001) (
Monitorul Oficial al României
, I dalis, Nr. 744, 2001 m. lapkričio 21 d.), nustatyta:
„7. Žemės skirstymo pagal paskirtį kriterijai
<…>
7.2. Žemės ūkio paskirties žemė
7.2.1. Žemės ūkio paskirties žemei priskiriama: ariamoji žemė, <…> žuvininkystės įrenginiai, <…>
<…>
8. Žemės ir statinių klasifikavimo bei naudojimo kategorijų nustatymo kriterijai
8.1. Bendrosios nuostatos
8.1.1. Žemės naudojimo kategorija, nustatyta priskiriant kodą, yra vienas iš sklypo požymių. Naudojimo kategorijos ir kitų požymių nurodymas bendro kadastro techninėje dalyje yra būtinas <…> rengiant žemės kadastrą <…>
<…>
8.2. Žemės naudojimo kategorijų nustatymo kriterijai
8.2.1. Ariamoji žemė (A). Ši kategorija apima žemės plotus, kurie yra ariami <…> ir kuriuose auginami vienmečiai arba daugiamečiai augalai, pavyzdžiui, javai, <…>
<…>“
Nepaprastasis vyriausybės potvarkis Nr. 125/2006
Remiantis 2007–2014 m. aplinkybėms taikomos redakcijos 2006 m. gruodžio 21 d.
Ordonanța de urgență a guvernului nr. 125/2006 din 21 decembrie 2006 pentru aprobarea schemelor de plăți directe și plăți naționale directe complementare, care se acordă în agricultură începând cu anul 2007, și pentru modificarea articolului 2 din Legea Nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură
(Nepaprastasis vyriausybės potvarkis Nr. 125/2006, kuriuo patvirtinama tiesioginių išmokų ir papildomų nacionalinių tiesioginių išmokų, teikiamų žemės ūkio srityje nuo 2007 m., mokėjimo tvarka ir iš dalies keičiamas Įstatymo Nr. 36/1991 dėl žemės ūkio bendrovių ir kitų asociacijos formų žemės ūkyje 2 straipsnis) (
Monitorul Oficial al României
, I dalis, Nr. 1043, 2006 m. gruodžio 29 d.) 5 straipsniu:
„1. Pagal vienkartinės išmokos už plotus schemą vieną kartą per metus mokama vienoda suma už hektarą, kurios dydis visiškai nesiejamas su produkcija.
<…>
3. Tinkami gauti paramą gali būti žemės ūkio plotai, priklausantys šioms naudojimo kategorijoms:
a)
ariamoji žemė – žemė, kurioje auginami grūdiniai javai, <…>“
Šio Nepaprastojo vyriausybės potvarkio 7 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Norintys gauti išmoką pagal vienkartinės išmokos už plotus schemą pareiškėjai turi būti įtraukti į [APIA] administruojamą Ūkininkų registrą, laiku pateikti mokėjimo paraišką ir atitikti šias bendrąsias sąlygas:
a)
naudoti žemės ūkio paskirties žemę, kurios plotas ne mažesnis kaip 1 hektaras; <…>
b)
deklaruoti visus žemės ūkio paskirties sklypus;
<…>
e)
paisyti geros agrarinės ir aplinkosauginės būklės reikalavimų, nustatytų nacionalinės teisės aktuose, visoje valdos žemės ūkio paskirties žemėje;
f)
pateikti dokumentus, įrodančius naudojimo teisę, ir galėti įrodyti žemės, dėl kurios pateikta paraiška, naudojimą;
<…>“
Įstatymas Nr. 122/2014
Legea Nr. 122/2014 pentru completarea Legii nr
.
82/1993 privind constituirea Rezervației Biosferei „Delta Dunării
“ (Įstatymas Nr. 122/2014, papildantis Įstatymą Nr. 82/1993 dėl Dunojaus deltos biosferos rezervato sukūrimo) (
Monitorul Oficial al României
, I dalis, Nr. 541, 2014 m. liepos 22 d.) 3 straipsnyje nustatyta:
„Nuo 2014 m. rugsėjo 15 d. žemės ūkio subsidijos negali būti skiriamos už žemę, kurioje anksčiau buvo žuvininkystės įrenginių, įrengtų Dunojaus deltos biosferos rezervate.“
OUG Nr. 3/2015
Vienoje iš pagrindinių bylų (C-304/19) taikomos redakcijos 2015 m. kovo 18 d.
Ordonanța de urgență a guvernului nr. 3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015-2020 și pentru modificarea art. 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură
(Nepaprastasis vyriausybės potvarkis Nr. 3/2015, kuriuo patvirtinamos išmokų schemos, taikytinos žemės ūkio srityje 2015–2020 m. laikotarpiu, ir iš dalies keičiamas Įstatymo Nr. 36/1991 dėl žemės ūkio bendrovių ir kitų asociacijos formų žemės ūkio srityje 2 straipsnis) (
Monitorul Oficial al României
, I dalis, Nr. 191, 2015 m. kovo 23 d.; toliau – OUG Nr. 3/2015) 2 straipsnyje nustatyta:
„1.   Šiame nepaprastajame potvarkyje toliau nurodytos sąvokos apibrėžiamos taip <…>:
n)
žemės ūkio paskirties žemė: bet koks žemės plotas, naudojamas kaip ariamoji žemė, daugiamečiai žolynai ir daugiametės ganyklos arba naudojamas daugiamečiams pasėliams auginti;
o)
ariamoji žemė: žemės ūkio gamybai naudojama žemė arba žemės plotai, kuriuose gali būti plėtojama žemės ūkio gamyba, bet kurie palikti pūdymui, nepaisant to, ar šioje žemėje pastatyta šiltnamių, fotovoltinių šiltnamių, ar ji uždengta kita nuolatine arba nuimama danga;
<…>
r)
žemės naudojimas: žemės ūkio paskirties žemės, kuria paraiškos pateikimo dieną ūkininkas disponuoja savo valdoje, naudojimas žemės ūkio veiklai paraiškų teikimo metais“.
Pagal OUG Nr. 3/2015 8 straipsnio 1 dalies n punktą norėdami gauti tiesiogines išmokas ūkininkai, pateikdami paraišką dėl vienkartinės išmokos arba jos pakeitimus, turi pateikti būtinus dokumentus, įrodančius, kad žemės ūkio paskirties žemė, įskaitant ekologiniu požiūriu svarbias zonas, priklauso jiems.
Įsakymas Nr. 619/2015
Vienoje iš pagrindinių bylų (C-304/19) taikomos redakcijos
Ordinul nr. 619/2015 ministrului agriculturii şi dezvoltării rurale pentru aprobarea criteriilor de eligibilitate, condițiilor specifice și a modului de implementare a schemelor de plăți prevăzute la art
.
1 alin
.
(2) și (3) din Ordonanța de urgență a Guvernului no

3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015-2020 și pentru modificarea art. 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură, precum și a condițiilor specifice de implementare pentru măsurile compensatorii de dezvoltare rurală aplicabile pe terenurile agricole, prevăzute în Programul Național de Dezvoltare Rurală 2014-2020
(Žemės ūkio ir kaimo plėtros ministro įsakymas Nr. 619/2015, patvirtinantis Nepaprastojo vyriausybės potvarkio Nr. 3/2015, kuriuo patvirtinamos išmokų schemos, taikytinos žemės ūkio srityje 2015–2020 m. laikotarpiu, 1 straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytus tinkamumo mokėjimo schemai kriterijus, konkrečias mokėjimo schemos sąlygas ir įgyvendinimo tvarką ir susijęs su konkrečiomis kaimo plėtros kompensacinių priemonių, taikomų žemės ūkio paskirties žemei, nurodytai 2014–2020 m. kaimo plėtros programoje, įgyvendinimo sąlygomis) 5 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Nuo 2015 paraiškų teikimo metų dokumentai, įrodantys teisėtą žemės naudojimą, kurie pagal Potvarkio 8 straipsnio 1 dalies n punkto nuostatas turi būti pateikti APIA, yra šie, susiję su:
a)
valda, kurioje vykdoma žemės ūkio veikla: pažyma užpildoma pagal šabloną <…> ir prie jos pridedamos puslapių, kuriuose nurodyti 2015–2019 m. žemės ūkio registro duomenys, kopijos pagal šabloną <…>
b)
ūkininko disponuojama žemės ūkio paskirties žeme: nuosavybės teisės dokumento ar kitų dokumentų, įrodančių nuosavybės teisę į žemę, arba kitų dokumentų <…>, pavyzdžiui, žemės nuomos sutarties, koncesijos sutarties, kopijos <…>;
c)
naudojamų žemės ūkio paskirties sklypų unikaliais identifikavimo duomenimis <…>“
Minėto įsakymo 10 straipsnio 5 dalyje numatyta:
„Toliau nurodyta žemė nėra tinkama išmokoms gauti:
<…>
o)
žuvininkystės įrenginių užimami plotai, kaip antai numatyti techninių taisyklių, papildančių žemės ūkio registrą 2015–2019 m. laikotarpiu, 23 straipsnio 20 dalyje <…>“
Pagrindinės bylos ir prejudiciniai klausimai
Byla C‑294/19
Piscicola Tulcea
yra pagal Rumunijos teisę įsteigta bendrovė, kurios pagrindinė veikla 2007–2014 m. buvo akvakultūra gėluose vandenyse, o papildoma veikla, be kita ko, – javų auginimas.
Pagal kelias koncesijos sutartis, sudarytas 2004 m., 2005 m. ir 2010 m. su
Consiliul Județean Tulcea
(Tulčos apskrities taryba, Rumunija),
Piscicola Tulce
eksploatavo iš viso 1888 hektarų (ha) bendro ploto
Rusca
(Rumunija) ir
Litcov
(Rumunija) žuvininkystės įrenginius, esančius Dunojaus deltos biosferos rezervate.
Nors koncesijos sutartyse nustatyta, kad žemė naudojama „žuvininkystės tikslais“, visgi 2004 m. ir 2005 m. sutarčių pakeitimais šalys susitarė pakeisti pradinę koncesijos kainą, nes, „taikant (ar netaikant) pagal žuvininkystės technologijas nustatytą žuvininkystės kultūrų rotacijos programą, žemė žuvininkystės įrenginiuose [buvo] naudojama kaip žemės ūkio paskirties žemė“. Be to, 2010 m. sutarties pakeitime buvo nustatyta, kad
Piscicola Tulcea
570 ha žemės plote turėjo atlikti žemės ūkio ir žuvininkystės kultūrų rotacijos darbus dėl dirvožemio mineralizacijos.
2005 m. priimtu sprendimu Tulčos apskrities taryba taip pat leido
Piscicola Tulcea
užsiimti augalų auginimo veikla
Rusca
žuvininkystės įrenginiuose.
2007–2014 m.
Piscicola Tulcea
pateikė APIA mokėjimo paraiškas pagal, be kita ko, vienkartinės išmokos už plotus schemą.
Prie šių paraiškų buvo pridėti dokumentai, įrodantys žemės, dėl kurios prašoma paramos, naudojimo teisę, t. y. koncesijos sutartys ir jų pakeitimai, taip pat administracinio vieneto, kurio teritorijoje yra žemė, išduota pažyma, kurioje nurodyta, kad ši žemė savivaldybės žemės ūkio registre įregistruota kaip žemės ūkio paskirties žemė.
Tulčos apskrities tarybos parengtose 2008 m. ir 2009 m. patikrinimo ataskaitose patvirtinta, kad pagal koncesijos sutartis suteikta žemė buvo naudojama tik žemės ūkiui ir nė vienas žemės plotas nebuvo naudojamas žuvininkystei.
APIA dėl kiekvienų 2007–2014 prekybos metų priėmė sprendimus skirti išmokas pagal su plotu susijusias schemas.
2009 m. APIA atliko patikrinimą vietoje. Nustatyti pažeidimai buvo susiję su klaidinga nedidelio ploto (80,56 ha) nedirbamo žemės sklypo deklaracija už 2007 m. 2010–2014 prekybos metais prieš patvirtinant mokėjimo paraiškas buvo atliktas vizualinis patikrinimas ir padaryta išvada, kad paraiškos buvo išsamios ir galiojančios.
Kalbant apie 2015 prekybos metus APIA atmetė
Piscicola Tulcea
pateiktą paraišką išmokėti išmoką, motyvuodama tuo, kad Įstatymo Nr. 122/2014 3 straipsnyje buvo numatyta, jog nuo 2014 m. rugsėjo 15 d. žemės ūkio subsidijos negali būti skiriamos už žemę, kurioje anksčiau buvo žuvininkystės įrenginių, įrengtų Dunojaus deltos biosferos rezervate. Kadangi
Piscicola Tulcea
pateikė apeliacinį skundą dėl kompetentingo pirmosios instancijos teismo sprendimo,
Curtea de Apel Constanța
(Konstancos apeliacinis teismas, Rumunija) 2016 m. spalio 31 d. galutiniu sprendimu įpareigojo APIA skirti reikalaujamas išmokas pagal paramos už plotus schemas už 2015 prekybos metus, remdamasis, be kita ko, Reglamente Nr. 1307/2013 pateikiamais sąvokų „žemės ūkio veikla“, „žemės ūkio produktai“ ir „ariamoji žemė“ apibrėžimais.
Nuo 2015 m. spalio 27 d. iki 2016 m. balandžio 13 d. APIA kovos su sukčiavimu ir vidaus kontrolės institucija atliko dokumentų patikrinimą, susijusį su tuo, kaip finansinė parama
Piscicola Tulcea
buvo suteikta 2007–2014 prekybos metais. Ši kontrolės institucija konstatavo, kad, atsižvelgiant į nacionalinės teisės aktus ir
Piscicola Tulcea
pateiktus dokumentus, ši parama neatitiko atitinkamų tiesioginių išmokų skyrimo sąlygų.
Po šio patikrinimo APIA iš naujo išnagrinėjo mokėjimo paraiškas, pateiktas už 2007–2014 prekybos metus. 2016 m. gruodžio 23 d. už kiekvienus iš šių prekybos metų ji parengė protokolus, juose konstatuota, kad
Piscicola Tulcea
nepagrįstai gavo išmokas, ir nustatyta dėl padarytų pažeidimų susidariusio įsiskolinimo valstybei suma, kuri turi būti grąžinta APIA už kiekvienus prekybos metus.
2018 m. vasario 1 d. sprendimu, priimtu civilinėje byloje,
Tribunalul Tulcea
(Tulčos pirmosios instancijos teismas, Rumunija) patenkino 2017 m. kovo 15 d.
Piscicola Tulcea
pareikštą ieškinį ir panaikino ginčijamus aktus. Remiantis tuo sprendimu, nors atitinkamose koncesijos sutartyse aiškiai nurodyta, kad pagal koncesijos sutartis suteiktoje žemėje buvo įrengti žuvininkystės įrenginiai ir kad ši bendrovė turėjo ją naudoti žuvininkystės tikslais, vis dėlto neatitiktis, dėl kurios buvo nurodyta grąžinti šiai bendrovei sumokėtas sumas, nebuvo susijusi nei su tos bendrovės aplaidumu, nei su tyčiniais veiksmais. Atvirkščiai,
Piscicola Tulcea
pateikė konkrečius ir pakankamus faktinius duomenis, leidžiančius APIA pareigūnams patikrinti, ar tenkinamos tinkamumo, kad būtų suteikta nagrinėjama pagalba, sąlygos. Taigi minėtas teismas padarė išvadą, kad toje byloje buvo taikomos Sąjungos teisės nuostatos, pagal kurias draudžiama susigrąžinti mokėjimus, atliktus dėl valdžios institucijų klaidos – be kita ko, Reglamento Nr. 1122/2009 80 straipsnio 3 dalis.
2018 m. kovo 29 d. APIA pateikė apeliacinį skundą
Curtea de Apel Constanța
(Konstancos apeliacinis teismas), juo prašė visiškai pakeisti skundžiamą sprendimą ir atmesti
Piscicola Tulcea
pareikštą ieškinį.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar siekdamas patikrinti ūkininko teisę pasinaudoti paramos už plotus priemonėmis nacionalinis teismas turi atsižvelgti tik į faktinį ūkininko naudojimąsi žemės plotais, ar, priešingai, privalo atsižvelgti į žemės plotų charakteristikas viešuose žemės registravimo aktuose arba dokumentuose, kuriais ūkininkas pateikia paraiškose išmokėti išmokas nurodytos žemės naudojimo teisės įrodymą, taip pat žemės naudojimo atitiktį šioms charakteristikoms.
Tokiomis aplinkybėmis
Curtea de Apel Constanţa
(Konstancos apeliacinis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar <…> Reglamento <…> Nr. 73/2009 <…> 2 straipsnio ir 34 straipsnio 2 dalies nuostatos, taip pat <…> Reglamento <…> Nr. 1120/2009 <…> 2 straipsnio nuostatos turi būti aiškinamos kaip draudžiančios nacionalinės teisės aktus, pagal kuriuos tokiomis sąlygomis, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, nemokamos žemės ūkio išmokos, nes žuvininkystės įrenginiai, naudojami kaip ariamoji žemė, nėra „žemės ūkio paskirties žemė“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 1120/2009 2 straipsnį, taigi nėra reikalavimus atitinkanti žemė pagal Reglamento Nr. 73/2009 34 straipsnio 2 dalį?“
Byla C‑304/19
Ira Invest
yra pagal Rumunijos teisę įsteigta bendrovė, kurios pagrindinė veikla – akvakultūra, o papildoma veikla, be kita ko, – javų, ankštinių augalų, aliejinių augalų, ryžių ir daržovių auginimas bei augalininkystei būdingų paslaugų veikla.
Siekdama gauti paramą už 2016 m.
Ira Invest
APIA pateiktoje paraiškoje išmokėti vienkartinę išmoką deklaravo visus naudotus žemės ūkio paskirties sklypus, t. y. 757,04 ha.
Prie šios paraiškos ji pridėjo 2002 m. kovo 18 d. koncesijos sutartį, sudarytą su Tulčos apskrities taryba, pagal kurią ji, kaip koncesininkė, turėjo teisę žuvininkystės tikslais naudoti žemę, kurios bendras plotas sudarė 1344 ha.
Ira Invest
taip pat pateikė 2014 m. gegužės 15 d. papildomą koncesijos sutarties aktą, kuriame šalys susitarė, kad koncesininkė atliks žemės ūkio ir žuvininkystės kultūrų rotacijos darbus dėl 950 ha ploto žuvininkystei skirtų žemės sklypų dirvožemio mineralizacijos. Šiame papildomame akte patikslinta, kad dėl žemės ūkio ir žuvininkystės kultūrų rotacijos turi būti laikinai sustabdyta akvakultūros veikla siekiant užtikrinti, kad būtų atkurtas dirvožemio derlingumas auginant javus ar pramoninius augalus.
2017 m. kovo 27 d. sprendimu APIA atsisakė patenkinti atitinkamą paraišką išmokėti vienkartinę išmoką, motyvuodama tuo, kad sistemoje nėra jokio žemės ūkio registro pažymą atitinkančio dokumento, be kita ko, jokio dokumento, įrodančio teisėtą žemės naudojimą pagal Įsakymo Nr. 619/2015 5 straipsnio 2 dalį.
Ira Invest
dėl šio administracinio sprendimo pateikė išankstinį skundą ir, be kita ko, nurodė, kad jos paraiškos atmetimo motyvai, grindžiami tuo, kad nebuvo žemės ūkio registro pažymą atitinkančio dokumento, yra neteisėti. Šiuo klausimu ji teigė, kad Įsakymo Nr. 619/2015 5 straipsnio 2 dalies a punktas neatitinka OUG Nr. 3/2015 8 straipsnio 1 dalies n punkto, t. y. pagal Reglamentą Nr. 1307/2013 priimto viršesnio norminio akto, kuriame visiškai nenumatyta pažymos pateikimo, o tiesiog reikalaujama įrodyti atitinkamos žemės ūkio paskirties žemės naudojimą.
2017 m. gegužės 8 d. sprendimu APIA informavo
Ira Invest
, kad ši prie paraiškos išmokėti išmokas už 2016 prekybos metus bylos medžiagos nepridėjo jokių dokumentų, įrodančių jos, kaip aktyvios ūkininkės, statusą. Tame sprendime daroma nuoroda į OUG Nr. 3/2015 8 straipsnio 1 dalies n punktą, susijusį su ūkininko pareiga pateikiant vienkartinės išmokos paraišką pateikti reikalingus dokumentus, įrodančius, kad jis disponuoja žemės ūkio paskirties žeme, įskaitant pažymą, atitinkančią žemės ūkio registro įrašus tais metais, dėl kurių pateikta paraiška.
2018 m. vasario 27 d. sprendimu
Tribunalul Tulcea
(Tulčos pirmosios instancijos teismas) atmetė
Ira Invest
ieškinį dėl ginčijamų administracinių aktų panaikinimo kaip nepagrįstą. Teismas nusprendė, kad sprendimas atmesti paraišką pagrįstas tuo, jog nebuvo žemės ūkio registro pažymą atitinkančio dokumento, kaip reikalaujama pagal Įsakymo Nr. 619/2015 5 straipsnį, ir įrodymų, kad ši bendrovė yra aktyvi ūkininkė. Atsižvelgiant į tai, kad pagal Rumunijos teisę žemės paskirtis buvo keičiama pagal nustatytą procedūrą, kurios
Ira Invest
nesilaikė, vien žemės naudojimas žemės ūkio tikslais per nustatytą laikotarpį neleidžia jos laikyti reikalavimus atitinkančiais hektarais, nes vien koncesininko ketinimas negali pakeisti atitinkamos žuvininkystės ūkio valdos į žemės ūkio valdą.
2018 m. kovo 29 d. dėl šio sprendimo
Ira Invest
pateikė apeliacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui –
Curtea de Apel Constanța
(Konstancos apeliacinis teismas). Vykstant šiam procesui
Ira Invest
iš esmės teigė, kad, atsižvelgiant į Reglamentą Nr. 1307/2013, svarbu ne žemės naudojimo kategorija, o tik jos naudojimas žemės ūkio tikslais. Taigi pagal šį reglamentą aplinkybė, kad žemė priklauso vienai ar kitai naudojimo kategorijai, neturi reikšmės, nes per kalendorinius metus ji dirbama siekiant nuimti žemės ūkio produktų derlių.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, ypatingos šios bylos aplinkybės yra tai, kad ieškovė pagrindinėje byloje žemės ūkio tikslais naudoja žemę, kuri administraciniuose dokumentuose įrašyta kaip priklausanti kitai naudojimo kategorijai ir kuriai pagal nacionalinę teisę aiškiai netaikoma finansinė parama. Taigi, kiek tai susiję su reikalavimus atitinkančio hektaro apibrėžtimi, konkrečiai kyla klausimas dėl Reglamento Nr. 1307/2013 32 straipsnio 2 dalies, kurioje daroma nuoroda į valdos žemės ūkio paskirties žemės plotą, aiškinimo.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl jurisprudencijos, suformuotos 2015 m. liepos 2 d. Sprendime Wree (
C‑422/13
,
EU:C:2015:438
) ir 2015 m. liepos 2 d. Sprendime Demmer (
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
), kuriuose Teisingumo Teismas nusprendė, jog tam, kad galėtų atitikti atitinkamos pagalbos skyrimo reikalavimus, pagrindinėje byloje nagrinėjamas žemės plotas turi būti žemės ūkio paskirties žemės plotas, įeinantis į ūkininko valdą ir naudojamas žemės ūkio veiklai, arba, jeigu naudojama dar ir kitai veiklai, žemės ūkio veiklos turi būti daugiausia, taikymo šioje situacijoje.
Tokiomis aplinkybėmis
Curtea de Apel Constanţa
(Konstancos apeliacinis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar Reglamento Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies b, c, e ir f punktus, 10 straipsnį, 21 straipsnio 1 dalį ir 32 straipsnio 1–5 dalis reikia aiškinti taip, kad pagal juos draudžiami nacionalinės teisės aktai, pagal kuriuos tokiomis sąlygomis, kaip nagrinėjamos pagrindinėje byloje, ūkininkui nemokamos išmokos, nes žemė, kurioje yra žuvininkystės įrenginių ir kuri naudojama kaip ariamoji žemė, nėra laikoma „žemės ūkio paskirties žeme“, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 4 straipsnį[?]“
Procesas Teisingumo Teisme
2019 m. birželio 12 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi bylos C‑294/19 ir C‑304/19 buvo sujungtos, kad būtų bendrai vykdoma rašytinė proceso dalis ir priimtas galutinis sprendimas.
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl bylos C‑294/19 pirmiausia reikia pažymėti, kad reikšmingas laikotarpis, susijęs su pagrindinėje byloje nagrinėjamomis faktinėmis aplinkybėmis, tęsėsi nuo 2007 m. iki 2014 m. ir kad iki 2009 m. sausio 1 d. reglamentas, taikytas laikotarpiu nuo 2007 m. iki tos datos, buvo Reglamentas Nr. 1782/2003 (šiuo klausimu žr. 2015 m. liepos 2 d. Sprendimo Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
,
ir
punktus).
Vis dėlto Teisingumo Teismas nusprendė, kad sąvoka „reikalavimus atitinkantis hektaras“, kaip ji apibrėžta Reglamento Nr. 73/2009 34 straipsnio 2 dalies a punkte, yra tokia pati kaip ir „reikalavimus atitinkančio hektaro“ sąvoka, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 1782/2003 44 straipsnio 2 dalį, taigi pirmosios iš šių nuostatų aiškinimas taip pat taikytinas ir antrajai (šiuo klausimu žr. 2015 m. liepos 2 d. Sprendimo Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
,
ir
punktus).
Todėl dėl viso 2007–2014 m. laikotarpio byloje C‑294/19 pakanka pateiktą klausimą išnagrinėti atsižvelgiant į Reglamento Nr. 73/2009 34 straipsnio 2 dalies a punktą ir 2 straipsnio h punktą.
Tuo remiantis darytina išvada, kad savo klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 73/2009 2 straipsnio h punktas ir 34 straipsnio 2 dalis ir Reglamento Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies e punktas ir 32 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad žemė, kuri pagal nacionalinę teisę laikoma skirta žuvininkystės veiklai, tačiau faktiškai yra ar buvo naudojama žemės ūkio veiklai, yra žemės ūkio paskirties žemė.
Kaip nurodyta Reglamento Nr. 73/2009 34 straipsnio 2 dalies a punkte ir Reglamento Nr. 1307/2013 32 straipsnio 2 dalies a punkte, „reikalavimus atitinkantis hektaras“ yra valdos žemės ūkio paskirties žemės plotas, naudojamas žemės ūkio veiklai arba, kai plotas naudojamas ne tik žemės ūkio veiklai, daugiausia naudojamas žemės ūkio veiklai.
Sąvoka „žemės ūkio paskirties žemė“, kaip ji apibrėžta Reglamento Nr. 73/2009 2 straipsnio h punkte ir Reglamento Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies e punkte, apima, be kita ko, „bet kokį ariamosios žemės plotą“.
Pagrindinėse bylose iš nutarčių dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad nors atitinkami žemės sklypai žemės kadastre buvo įregistruoti kaip žuvininkystės įrenginiai, vykdant žemės ūkio ir žuvininkystės darbus jie buvo eksploatuojami kaip ariamoji žemė žemės ūkio produkcijai gaminti.
„Ariamoji žemė“ Reglamento Nr. 1120/2009 2 straipsnio a punkte apibrėžta, be kita ko, kaip augalininkystei naudojama žemė arba žemė, išlaikoma geros agrarinės ir aplinkosauginės būklės. Reglamento Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies f punkte ji, be kita ko, apibrėžiama kaip pasėliams auginti naudojama žemė arba žemės plotai, kuriuose gali būti auginami pasėliai, bet kurie palikti pūdymui.
Iš suformuotos jurisprudencijos matyti, kad pripažinimas „ariamąja žeme“, taigi ir „žemės ūkio paskirties žeme“, kaip tai suprantama pagal minėtas nuostatas, priklauso nuo tikrosios nagrinėjamos žemės paskirties (šiuo klausimu žr. 2010 m. spalio 14 d. Sprendimo Landkreis Bad Dürkheim,
C‑61/09
,
EU:C:2010:606
,
punktą; 2015 m. liepos 2 d. Sprendimo Wree,
C‑422/13
,
EU:C:2015:438
,
punktą ir 2015 m. liepos 2 d. Sprendimo Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
,
punktą).
Iš to matyti, kad žemė turi būti pripažįstama „žemės ūkio paskirties žeme“, jeigu ji faktiškai naudojama kaip „ariamoji žemė“, kaip tai suprantama pagal šio sprendimo 61 punkte primintas nuostatas (pagal analogiją žr. 2010 m. spalio 14 d. Sprendimo Landkreis Bad Dürkheim,
C‑61/09
,
EU:C:2010:606
,
punktą), ir šio kvalifikavimo negali paneigti vien aplinkybė, kad tokia žemė buvo naudojama kaip ariamoji žemė pažeidžiant nacionalines nuostatas dėl žemės klasifikavimo.
Be to, reikia priminti, jog tam, kad galėtų atitikti atitinkamos pagalbos skyrimo reikalavimus, pagrindinėse bylose nagrinėjami žemės plotai turi būti žemės ūkio paskirties žemė, įeinanti į ūkininko valdą ir naudojama žemės ūkio veiklai; arba, jeigu naudojama dar ir kitai veiklai, žemės ūkio veiklos turi būti daugiausia (šiuo klausimu žr. 2015 m. liepos 2 d. Sprendimo Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
,
punktą).
Vis dėlto, kaip savo rašytinėse pastabose iš esmės teigia Komisija ir kaip matyti iš Reglamento Nr. 73/2009 3 konstatuojamosios dalies, Reglamento Nr. 1306/2013 53 ir 54 konstatuojamųjų dalių ir Reglamento Nr. 1307/2013 4 konstatuojamosios dalies, kompetentingos nacionalinės institucijos turi nustatyti, ar paramos gavėjas laikėsi kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų, ir, jei šių reikalavimų nesilaikyta, taikyti galimas administracines nuobaudas, kurios gali būti atitinkamos paramos sumos sumažinimas arba jos neskyrimas.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 73/2009 2 straipsnio h punktas ir 34 straipsnio 2 dalis bei Reglamento Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies e punktas ir 32 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad žemė, kuri pagal nacionalinę teisę laikoma skirta žuvininkystės veiklai, tačiau faktiškai yra naudojama žemės ūkio veiklai, yra žemės ūkio paskirties žemė.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinių bylų šalims yra vienas iš etapų prašymus priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamose bylose, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija) nusprendžia:

2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiančio Reglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinančio Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003, 2 straipsnio h punktas ir 34 straipsnio 2 dalis bei 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009, 4 straipsnio 1 dalies e punktas ir 32 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad žemės plotas, kuris pagal nacionalinę teisę laikomas skirtas žuvininkystės veiklai, tačiau faktiškai yra naudojamas žemės ūkio veiklai, yra žemės ūkio paskirties žemės plotas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: rumunų.