CELEX: 62015CJ0258
Præjudiciel forelæggelse
ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv
direktiv 2000/78/EF
artikel 2, stk. 2, og artikel 4, stk. 1
forskelsbehandling på grund af alder
ansættelse af politibetjente i den selvstyrende region Baskerlandet begrænset til ansøgere, som ikke er fyldt 35 år
begrebet »regulært og afgørende erhvervsmæssigt krav«
forfulgte formål
proportionalitet

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (
EFT 2000, L 303, s. 16
).
Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem Gorka Salaberria Sorondo og Academia Vasca de Policía y Emergencias (akademiet for politi og udrykningstjeneste i Baskerlandet, Spanien, herefter »akademiet«) vedrørende sidstnævntes beslutning om at offentliggøre en meddelelse om udvælgelsesprøve, som kræver, at ansøgerne til stillingerne som politibetjente i den selvstyrende region Baskerlandet ikke er fyldt 35 år.
Retsforskrifter
EU-retten
Følgende fremgår af 18., 23. og 25. betragtning til direktiv 2000/78:
»(18)
Navnlig må dette direktiv ikke medføre, at de væbnede styrker og politiet, fængselsvæsnet og redningstjenesterne skal være forpligtet til ansættelse eller fortsat ansættelse af en person, der ikke opfylder de nødvendige krav for at kunne udføre samtlige opgaver, der kan blive pålagt vedkommende under hensyn til det legitime mål at sikre disse tjenesters operationelle karakter.
[…]
(23)
Under meget begrænsede omstændigheder kan ulige behandling retfærdiggøres, når en relevant egenskab, der vedrører […] alder […] udgør et regulært og afgørende erhvervsmæssigt krav, når målet er legitimt, og kravet står i et rimeligt forhold hertil […]
[…]
(25)
Forbuddet mod forskelsbehandling på grund af alder er en afgørende forudsætning for, at de mål, der er fastsat i retningslinjerne for beskæftigelse, kan nås, og der kan tilskyndes til diversitet i beskæftigelsen. Ulige behandling på grund af alder kan dog være berettiget under visse omstændigheder og kræver derfor særlige bestemmelser, der kan variere alt efter situationen i medlemsstaterne. Det er afgørende at skelne mellem ulige behandling, der er berettiget, især under hensyn til legitime beskæftigelses-, arbejdsmarkeds- og erhvervsuddannelsespolitiske mål, og forskelsbehandling, der skal forbydes.«
Ifølge artikel 1 i direktiv 2000/78 er formålet med dette med henblik på at gennemføre princippet om ligebehandling i medlemsstaterne at fastlægge en generel ramme for bekæmpelsen af forskelsbehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv på grund af religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.
Direktivets artikel 2 bestemmer:
»1.   I dette direktiv betyder »princippet om ligebehandling«, at ingen må udsættes for nogen form for direkte eller indirekte forskelsbehandling af nogen af de i artikel 1 anførte grunde.
2.   I henhold til stk. 1:
a)
foreligger der direkte forskelsbehandling, hvis en person af en eller flere af de i artikel 1 anførte grunde behandles ringere, end en anden i en tilsvarende situation bliver, er blevet eller ville blive behandlet
[…]«
Direktivets artikel 3 bestemmer:
»1.   Inden for rammerne af Fællesskabets beføjelser finder dette direktiv anvendelse både i den offentlige og den private sektor, herunder offentlige organer, på alle personer for så vidt angår:
a)
vilkårene for adgang til lønnet beskæftigelse, udøvelse af selvstændig erhvervsvirksomhed og erhvervsmæssig beskæftigelse, herunder udvælgelseskriterier og ansættelsesvilkår, uanset branche og uanset niveau i erhvervshierarkiet, herunder i henseende til forfremmelse
[…]«
Artikel 4 i direktiv 2000/78 med overskriften »Erhvervsmæssige krav« bestemmer i stk. 1:
»Uanset artikel 2, stk. 1 og 2, kan medlemsstaterne bestemme, at ulige behandling, som er baseret på en egenskab, der har forbindelse med en eller flere af de i artikel 1 anførte grunde, ikke udgør forskelsbehandling, hvis den pågældende egenskab på grund af karakteren af bestemte erhvervsaktiviteter eller den sammenhæng, hvori sådanne aktiviteter udøves, udgør et regulært og afgørende erhvervsmæssigt krav, forudsat at målet er legitimt, og at kravet står i rimeligt forhold hertil.«
Artikel 6 i direktiv 2000/78, der har overskriften »Berettigelse af ulige behandling på grund af alder«, bestemmer bl.a.:
»1.   Uanset artikel 2, stk. 2, kan medlemsstaterne bestemme, at ulige behandling på grund af alder ikke udgør forskelsbehandling, hvis den er objektivt og rimeligt begrundet i et legitimt formål inden for rammerne af den nationale ret, bl.a. legitime beskæftigelses-, arbejdsmarkeds- og erhvervsuddannelsespolitiske mål, og hvis midlerne til at opfylde det pågældende formål er hensigtsmæssige og nødvendige.
Der kan bl.a. være tale om følgende former for ulige behandling:
[…]
c)
fastsættelse af en maksimal aldersgrænse for ansættelse, som er baseret på uddannelsesmæssige krav til den pågældende stilling eller nødvendigheden af at have tilbagelagt en rimelig periode i beskæftigelse før pensionering.
[…]«
Spansk ret
I Ley Orgánica 2/1986 de Fuerzas y Cuerpos de Seguridad (organisk lov nr. 2/1986 om sikkerhedsstyrker og ‑korps) af 13. marts 1986 (BOE nr. 63 af 14.3.1986) defineres de opgaver, der varetages af de statslige sikkerhedsstyrker og ‑korps, af politikorps i de selvstyrende regioner og af lokale politikorps.
Hvad angår de selvstyrende regioners politikorps fastsætter lovens artikel 38, stk. 1-3, følgende opgaver:
»1.   Egne beføjelser:
a)
sikre, at de beslutninger og individuelle ordrer, der udstedes af den selvstyrende regions organer, overholdes
b)
overvåge og beskytte de personer, institutioner, bygninger, lokaler og afdelinger, der arbejder for eller tilhører den selvstyrende region eller dennes forvaltningsgrene, ved at sikre, at disse faciliteter fungerer normalt, og ved at varetage sikkerheden omkring de brugere, der anvender deres tjenester
c)
overvåge de aktiviteter, der er omfattet af den selvstyrende regions lovgivning, og bringe enhver ulovlig handling til ophør
d)
anvende tvang i forbindelse med tvangsfuldbyrdelse af de retsakter eller beslutninger, der vedtages af den selvstyrende region
2.   I samarbejde med de statslige sikkerhedsstyrker og ‑korps:
a)
sikre overholdelsen af de statslige love og andre bestemmelser og sikre funktionen af væsentlige offentlige tjenester
b)
deltage i kriminalpolitiets opgaver ifølge de nærmere bestemmelser i denne lovs artikel 29, stk. 2
c)
foretage overvågning af offentlige pladser, varetage sikkerheden i forbindelse med demonstrationer og opretholde orden i forbindelse med store forsamlinger.
Udøvelsen af disse opgaver påhviler først og fremmest politikorpsene i de selvstyrende regioner, med forbehold af de statslige sikkerhedsstyrker og ‑korps indgriben, enten på foranledning af myndighederne i de selvstyrende regioner eller på eget initiativ, når de kompetente statslige myndigheder finder det nødvendigt.
3.   I forbindelse med deltagelse i en aktion, som finder sted samtidigt og på lige vilkår med de statslige sikkerhedsstyrker og ‑korps:
a)
samarbejde med henblik at finde en mindelig løsning på private konflikter
b)
yde bistand i forbindelse med ulykker, katastrofer eller offentlige nødsituationer ved på de i loven fastsatte vilkår at deltage i gennemførelsen af handleplaner, der har til formål at beskytte civile
c)
sikre overholdelse af de bestemmelser, der har til formål at beskytte naturen, miljøet og vandressourcer, samt vildt- og fiskebestande, skovbevoksning eller lignende naturfænomener.«
Artikel 53 i organisk lov nr. 2/1986, der opstiller opgaverne for de lokale politikorps, bestemmer:
»1.   De lokale politikorps varetager følgende opgaver:
a)
beskytte de lokale samfunds myndigheder og sikre overvågningen eller bevogtningen af deres bygninger og faciliteter
b)
regulere og afvikle trafikken i bycentrum og forestå signalisering i henhold til færdselsreglerne
c)
oprette skadesanmeldelser ved trafikulykker i bycentrum
d)
udføre administrative politiopgaver for så vidt angår kendelser, bekendtgørelser eller andre foranstaltninger, som vedtages af kommunerne inden for deres kompetenceområder
e)
bistå kriminalpolitiet i dets opgaver […]
f)
yde nødtjeneste i tilfælde af ulykker, katastrofer eller offentlige nødstilfælde ved deltagelse, jf. loven, i gennemførelsen af civilbeskyttelsesplaner
g)
gennemføre foranstaltninger til forebyggelse af forbrydelser og kriminalitetsbekæmpelse […]
h)
overvåge offentlige pladser og efter anmodning bistå de statslige sikkerhedsstyrker og ‑korps og politiet i de selvstyrende regioner med at varetage sikkerheden i forbindelse med demonstrationer og med at opretholde orden i forbindelse med store forsamlinger
i)
efter anmodning yde konfliktmægling mellem privatpersoner.«
Hvad angår ansættelse i det nationale politikorps bestemmer artikel 7, litra b), i Real Decreto 614/1995 por el que se aprueba el Reglamento de los Procesos selectivos y de formación del Cuerpo Nacional de Policía (kongeligt dekret nr. 614/1995 om godkendelse af bestemmelserne vedrørende udvælgelse og uddannelse af det nationale politikorps) af 21. april 1995 (BOE nr. 118 af 18.5.1995), at ansøgerne skal være mellem 18 og 35 år.
Artikel 26, stk. 1, i Ley 4/1992 de Policía del País Vasco (lov nr. 4/1992 om politiet i Baskerlandet) af 17. juli 1992 (
Boletín Oficial del País Vasco
nr. 155 af 11.8.1992) bestemmer:
»Inden for rammerne af de beføjelser, der udøves af den selvstyrende region Baskerlandet, har Ertzaintza [(politiet i den selvstyrende baskiske region)] til hovedopgave at beskytte personer og ejendom, at sikre disse personer ret til frit at udøve deres rettigheder og friheder og at beskytte borgerne inden for hele den selvstyrende regions område. Det baskiske politi varetager i denne forbindelse de opgaver, som i henhold til lov er overladt til de statslige sikkerhedsstyrker og ‑korps.«
Ottende tillægsbestemmelse til lov nr. 4/1992 giver den baskiske regering beføjelse til at »fastsætte bestemmelser om de lægelige grunde til at udelukke en person fra de lønklasser og ansættelsesgrupper i de korps, der udgør politiet i Baskerlandet, og om krav til alder og højde«.
Artikel 4, litra b), i Decreto 315/1994 por el que se aprueba el reglamento de selección y formación de la policía del País Vasco (dekret nr. 315/1994 om godkendelse af bestemmelserne vedrørende udvælgelse og uddannelse af politiet i Baskerlandet) af 19. juli 1994 (
Boletín Oficial del País Vasco
nr. 157 af 19.8.1994), som ændret ved Decreto 120/2010 (dekret nr. 120/2010) af 20. april 2010 (herefter »dekret nr. 315/1994«), opstiller følgende alderskrav:
»Være mindst 18 år og ikke fyldt 35 år for ansættelse som betjent. Ved optagelse i det lokale politikorps kan den maksimale aldersgrænse imidlertid justeres under hensyn til de opgaver, som udføres af det lokale politikorps inden for den lokale myndighed.«
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
Gorka Salaberria Sorondo har anlagt sag ved Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (øverste regionale domstol i den selvstyrende region Baskerlandet, Spanien) til prøvelse af den afgørelse, der blev truffet af Directora General de la Academia Vasca de Policía y Emergencias (generaldirektøren for akademiet for politi og udrykningstjeneste i Baskerlandet, Spanien) den 1. april 2014 om fastsættelse af de særlige betingelser i en meddelelse om udvælgelsesprøve med henblik ansættelse af politibetjente i den selvstyrende region Baskerlandet (
Boletin Oficial del Pais Vasco
nr. 82 af 1.4.2014).
Gorka Salaberria Sorondo har anfægtet lovligheden af artikel 2, stk. 1, litra c), i denne meddelelse om udvælgelsesprøve, som kræver, at ansøgerne ikke er over 35 år for at kunne deltage i udvælgelsesprøven. Den pågældende, som er over 35 år, har gjort gældende, at dette krav er en tilsidesættelse af direktiv 2000/78 og artikel 20 og 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. Han har navnlig gjort gældende, at den foreskrevne aldersgrænse er ubegrundet, eftersom den uden nogen rimelig begrundelse begrænser retten til ansættelse i den offentlige tjeneste.
Den forelæggende ret har henvist til, at den allerede har fastslået, at en maksimal aldersgrænse på 32 år for ansættelse af politibetjente i den selvstyrende region Baskerlandet overholdt kravene om proportionalitet i henhold til såvel forfatningen, national lovgivning og direktiv 2000/78. Den tog i denne forbindelse hensyn til, at Domstolen i dom af 12. januar 2010, Wolf (
C-229/08
,
EU:C:2010:3
), fastslog, at direktivets artikel 4, stk. 1, ikke var til hinder for en national lovgivning, der fastsætter en maksimal aldersgrænse på 30 år for ansættelse i brandvæsenets tekniske tjeneste på mellemniveau.
Den forelæggende ret har ligeledes henvist til dom af 13. november 2014, Vital Pérez (
C-416/13
,
EU:C:2014:2371
), hvori Domstolen fastslog, at artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, litra c), i direktiv 2000/78 var til hinder for en national lovgivning, som fastsatte en maksimal aldersgrænse på 30 år for ansættelse af betjente i lokalpolitiet.
Den forelæggende har imidlertid påpeget, at de opgaver, som i den spanske retsorden er forbeholdt betjentene ved lokalpolitiet, adskiller sig fra de opgaver, der varetages af de statslige sikkerhedsstyrker og ‑korps. De sidstnævnte opgaver svarer til dem, der udøves af et »selvstændigt« politikorps, der skal sikre opretholdelsen af den offentlige orden og borgernes sikkerhed i enhver henseende. Eftersom opgaverne for politibetjente i den selvstyrende region Baskerlandet ikke svarer til de opgaver, der er tillagt de lokale politikorps, men derimod også omfatter de opgaver, som udføres af de statslige sikkerhedsstyrker og ‑korps, er dommen af 13. november 2014, Vital Pérez (
C416/13
,
EU:C:2014:2371
), ikke relevant med henblik på en afgørelse af tvisten i hovedsagen.
Den forelæggende ret er af den opfattelse, at henset til de høje krav, der er forbundet med de opgaver, der udføres af de statslige sikkerhedsstyrker og ‑korps, vil en maksimal aldersgrænse på 35 år for ansættelse i et politikorps, der udøver alle de opgaver, der er forbundet med opretholdelsen af den offentlige orden og sikkerhed, kunne anses for forholdsmæssig og rimelig og følgelig forenelig med artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, litra c), i direktiv 2000/78.
Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (øverste regionale domstol i den selvstyrende region Baskerlandet) har derfor besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»Er fastsættelsen af en maksimal aldersgrænse på 35 år som betingelse for deltagelse i en udvælgelsesprøve med henblik på ansættelse som betjent ved politiet i den selvstyrende baskiske region forenelig med fortolkningen af artikel 2, stk. 2, artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, litra c), i […] direktiv 2000/78 […]?«
Om det præjudicielle spørgsmål
Med sit spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 2, stk. 2, i direktiv 2000/78, sammenholdt med direktivets artikel 4, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, litra c), skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter ansøgere til stillingerne som betjente i et politikorps ikke må være fyldt 35 år.
Det skal indledningsvis undersøges, om den i hovedsagen omhandlede lovgivning er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2000/78.
Eftersom artikel 4, litra b), i dekret nr. 315/1994 bestemmer, at personer over 35 år ikke kan optages i politikorpset i den selvstyrende region Baskerlandet, påvirker artiklen ansættelsesvilkårene for disse arbejdstagere. Følgelig må en lovgivning af denne karakter antages at fastsætte regler for adgang til lønnet beskæftigelse i den offentlige sektor som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a), i direktiv 2000/78 (jf. i denne retning dom af 13.11.2014, Vital Pérez,
C-416/13
,
EU:C:2014:2371
, præmis
).
Heraf følger, at en situation som den, der har givet anledning til den tvist, der verserer for den forelæggende ret, er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2000/78.
Det skal dernæst bemærkes, at i henhold til artikel 1 i direktiv 2000/78 er formålet med dette direktiv med henblik på at gennemføre princippet om ligebehandling i medlemsstaterne at fastlægge en generel ramme for bekæmpelsen af forskelsbehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv på grund af bl.a. alder.
I henhold til artikel 2, stk. 1, i direktiv 2000/78 »betyder »princippet om ligebehandling«, at ingen må udsættes for nogen form for direkte eller indirekte forskelsbehandling af nogen af de i samme direktivs artikel 1 anførte grunde«. Det præciseres i direktivets artikel 2, stk. 2, litra a), at der i henhold til artikel 2, stk. 1, foreligger direkte forskelsbehandling, hvis en person af en eller flere af de i direktivets artikel 1 anførte grunde behandles ringere end en anden i en tilsvarende situation bliver behandlet.
I den foreliggende sag bevirker betingelsen i artikel 4, litra b), i dekret nr. 315/1994, at visse personer behandles ringere end andre personer i en tilsvarende situation alene af den grund, at de er over 35 år.
En sådan lovgivning indebærer således en direkte forskelsbehandling på grund af alder som omhandlet i artikel 1, sammenholdt med artikel 2, stk. 2, litra a), i direktiv 2000/78 (jf. i denne retning dom af 13.11.2014, Vital Pérez,
C-416/13
,
EU:C:2014:2371
, præmis
).
Under disse omstændigheder skal det endelig undersøges, om en sådan ulige behandling ikke desto mindre ikke udgør forskelsbehandling, jf. artikel 4, stk. 1, eller artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78.
Artikel 4, stk. 1, i direktiv 2000/78 bestemmer navnlig, at »ulige behandling, som er baseret på en egenskab, der har forbindelse med en eller flere af de i [dette direktivs] artikel 1 anførte grunde, ikke udgør forskelsbehandling, hvis den pågældende egenskab på grund af karakteren af bestemte erhvervsaktiviteter eller den sammenhæng, hvori sådanne aktiviteter udøves, udgør et regulært og afgørende erhvervsmæssigt krav, forudsat at målet er legitimt, og at kravet står i rimeligt forhold hertil«.
Det følger af denne bestemmelse, at det er en egenskab, som er knyttet til begrundelsen for den ulige behandling, som skal udgøre et regulært og afgørende erhvervsmæssigt krav, og ikke begrundelsen i sig selv (dom af 13.11.2014, Vital Pérez,
C-416/13
,
EU:C:2014:2371
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
Nødvendigheden af at have særlige fysiske evner er en egenskab, som er knyttet til alderen, og de opgaver, som består i beskyttelse af personer og goder, anholdelse og opsyn med ophavsmænd til strafbare forhold samt præventiv patruljering, kan kræve anvendelse af fysisk styrke (dom af 12.1.2010, Wolf,
C-229/08
,
EU:C:2010:3
, præmis
, af 13.9.2011, Prigge m.fl.,
C-447/09
,
EU:C:2011:573
, præmis
, og af 13.11.2014, Vital Pérez,
C-416/13
,
EU:C:2014:2371
, præmis
og
og den deri nævnte retspraksis).
Karakteren af disse opgaver forudsætter en vis fysisk egnethed, for så vidt som manglende fysiske evner ved udøvelsen af dette erhverv kan have vidtrækkende konsekvenser, ikke alene for betjentene selv og tredjemænd, men også for opretholdelsen af den offentlige orden (dom af 13.11.2014, Vital Pérez,
C-416/13
,
EU:C:2014:2371
, præmis
).
Heraf følger, at den omstændighed, at en person skal besidde særlige fysiske evner for at kunne udøve de tre hovedopgaver, der varetages af politiet i den selvstyrende region Baskerlandet, og som er beskrevet i artikel 26, stk. 1, i lov nr. 4/1992 – dvs. at beskytte personer og goder, at sikre, at den enkelte frit kan udøve sine rettigheder og friheder, og at varetage borgernes sikkerhed – kan anses for at udgøre et regulært og afgørende erhvervsmæssigt krav som omhandlet i artikel 4, stk. 1, i direktiv 2000/78 i forbindelse med udøvelsen af det i hovedsagen omhandlede arbejde.
Hvad angår det formål, der forfølges med dekret nr. 315/1994, har akademiet og den spanske regering anført, at dekretet med fastsættelsen af en maksimal aldersgrænse på 35 år for ansættelse ved politikorpset i den selvstyrende region Baskerlandet har til formål at sikre dette politikorps’ operationelle karakter og rette funktion ved at sikre, at de rekrutterede tjenestemænd er i stand til at udføre opgaver, som stiller de højeste fysiske krav, under en relativt lang periode af deres karriere.
Domstolen har i denne forbindelse i præmis 43 og 44 i dom af 13. november 2014, Vital Pérez (
C-416/13
,
EU:C:2014:2371
) – efter at have bemærket, at det i 18. betragtning til direktiv 2000/78 præciseres, at direktivet ikke medfører, at politiet skal være forpligtet til ansættelse eller fortsat ansættelse af en person, der ikke opfylder de nødvendige krav for at kunne udføre samtlige opgaver, der kan blive pålagt vedkommende under hensyn til det legitime mål at sikre disse tjenesters operationelle karakter – fastslået, at ønsket om at sikre politiets operationelle karakter og rette funktion er et legitimt mål som omhandlet i direktivets artikel 4, stk. 1.
Det er ganske vist korrekt, at Domstolen i samme doms præmis 57 fastslog, at en national lov, der fastsatte en maksimal aldersgrænse på 30 år for ansættelse af betjente i lokalpolitiet i Ayuntamiento de Oviedo (Oviedo kommune, Spanien), havde indført et uforholdsmæssigt krav, som var i strid med artikel 4, stk. 1, i direktiv 2000/78.
De opgaver, som udføres af politistyrkerne i de selvstændige regioner, adskiller sig imidlertid fra dem, der udføres af det lokale politi, og som var omhandlet i den sag, der gav anledning til dom af 13. november 2014, Vital Pérez (
C-416/13
,
EU:C:2014:2371
). Det skal således bemærkes, at betjentene i det lokale politi i henhold til artikel 53 i organisk lov nr. 2/1986 bl.a. har til opgave at sikre beskyttelsen af de lokale samfunds myndigheder og overvågningen at deres bygninger, at regulere og afvikle trafikken i bycentrum, at forestå signalisering samt at udføre administrative politiopgaver. Politiet i den selvstyrende region Baskerlandet har derimod, som det fremgår af artikel 26, stk. 1, i lov nr. 4/1992, »til hovedopgave at beskytte personer og ejendom, at sikre disse personer ret til frit at udøve deres rettigheder og friheder, og at beskytte borgerne inden for hele den selvstyrende regions område«.
Som akademiet præciserede i retsmødet for Domstolen, varetager en politibetjent i første lønklasse i den selvstyrende region Baskerlandet – dvs. den lønklasse, som den i hovedsagen omhandlede udvælgelsesprøve blev organiseret med henblik på – ikke administrative opgaver, men derimod hovedsageligt operative opgaver eller udøvende funktioner, der, som det ligeledes blev anført af generaladvokaten i punkt 35 i forslaget til afgørelse, kan kræve anvendelse af fysisk styrke, og udførelse af missioner under meget svære, endog ekstreme forhold. Personale, som alene skal udføre administrative opgaver, ansættes ifølge akademiets oplysninger via særlige udvælgelsesprøver uden nogen aldersgrænse.
Akademiet har imidlertid for Domstolen gjort gældende, at som det fremgår af de rapporter, der er vedlagt som bilag til de skriftlige bemærkninger, forringes politibetjente i den selvstyrende region Baskerlandets fysiske formåen efter det fyldte 40. år, hvilket kommer til udtryk ved, at evnen til at restituere efter en vedvarende indsats falder, og ved en manglende evne til at kunne udøve alle andre opgaver, som kræver en tilsvarende indsats i en vis periode. Ifølge samme rapporter kan en betjent over 55 år heller ikke længere anses for fuldt ud at have de evner, der er nødvendige for på passende vis at udføre sit arbejde, uden risiko for sig selv eller tredjemand.
Akademiet har desuden præciseret, at politibetjente i den selvstyrende region Baskerlandet er omfattet af en nedsættelse af den årlige arbejdstid ved lov fra det fyldte 56. år, og en fritagelse fra natarbejde og patruljeringsopgaver uden for politistationerne (»tilpasset aktiv tjeneste«), idet de betjente, som vælger denne tilpassede tjeneste forpligter sig til frivilligt at lade sig pensionere som 60-årige eller i givet fald som 59-årige.
Det skal endelig fremhæves, at ifølge akademiets oplysninger bestod politikorpset i den selvstyrende region Baskerlandet i 2009, dvs. lige inden indførelsen af den i hovesagen omhandlede aldersgrænse i dekret nr. 315/1994, af 8000 betjente. På dette tidspunkt var 59 betjente mellem 60 og 65 år, og 1399 betjente var mellem 50 og 59 år. Ifølge prognoserne fra 2009 vil 1135 betjente i 2018 være mellem 60 og 65 år, og 4660 betjente, dvs. mere end halvdelen af de ansatte, vil være mellem 50 og 59 år. I 2025 vil mere end 50% af dette politikorps’ betjente være mellem 55 og 65 år. Disse oplysninger forudser således en massiv stigning i gennemsnitsalderen for de ansatte i det nævnte politikorps.
Akademiet har i lyset af disse oplysninger fremhævet nødvendigheden af gradvist og gennem udvælgelsesprøver at erstatte de ældste betjente ved rekruttering af yngre ansatte, som er egnet til at udføre fysisk krævende arbejdsopgaver. Den foreliggende sag adskiller sig også på dette område fra den sag, der gav anledning til dom af 13. november 2014, Vital Pérez (
C-416/13
,
EU:C:2014:2371
), hvori det som anført i denne doms præmis 56 ikke blev godtgjort, at formålet om at sikre lokalpolitiets operationelle karakter og rette funktion krævede, at der blev opretholdt en bestemt aldersstruktur inden for denne styrke, som ville medføre, at der alene skulle ansættes tjenestemænd under 30 år.
Det fremgår af ovenstående bemærkninger, at de opgaver, som påhviler betjente i første lønklasse i politiet i den selvstyrende region Baskerlandet, omfatter fysisk krævende opgaver. Akademiet har ligeledes gjort gældende, at den alder, som en betjent i politiet i den selvstyrende region Baskerlandet har ved ansættelsen, afgør, hvor længe den pågældende vil være i stand at udføre disse opgaver. En betjent, som ansættes i en alder af 34 år, vil, idet den pågældende i det foreliggende tilfælde skal gennemgå et uddannelsesforløb på omkring 2 år, højst kunne udføre disse arbejdsopgaver i 19 år, dvs. indtil vedkommende fylder 55 år. En højere rekrutteringsalder ville under disse omstændigheder hindre muligheden for at henføre et tilstrækkeligt stort antal betjente til de mest fysisk krævende arbejdsopgaver. En sådan ansættelse ville desuden heller ikke gøre det muligt at tildele de således ansatte betjente denne type arbejdsopgaver i en tilstrækkelig lang periode. Som akademiet har anført kræver en hensigtsmæssig organisering af politikorpset i den selvstyrende region Baskerlandet, at der genskabes en sammenhæng mellem de fysisk krævende stillinger, som de ældste tjenestemænd har vanskeligt ved at udføre, og de mindre fysisk krævende stillinger, som disse tjenestemænd kan varetage (jf. analogt dom af 12.1.2010, Wolf,
C-229/08
,
EU:C:2010:3
, præmis
).
Som generaladvokaten har anført i punkt 38 i forslaget til afgørelse, gør de mangler, der kan frygtes at ville opstå i forbindelse med funktionen af politiet i den selvstyrende region Baskerlandet, det i øvrigt ikke muligt som et mindre indgribende alternativ at afholde fysisk krævende udvælgelsesprøver, der har karakter af stopprøver, i forbindelse med afholdelsen af en udvælgelsesprøve med henblik på den første ansættelse. Formålet om at sikre den operationelle karakter og rette funktion af politiet i den selvstyrende region Baskerlandet kræver nemlig med henblik på at genskabe en tilfredsstillende aldersstruktur, at kravet om særlige fysiske evner ikke bliver et statisk krav, der alene skal være opfyldt på tidspunktet for udvælgelsesprøven, men derimod et mere dynamisk krav, hvorved der også tages hensyn til de tjenesteår, der tilbagelægges, efter at en ansøger har bestået udvælgelsesprøven.
Heraf følger, at en lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter ansøgere til stillingerne som politibetjente i den selvstyrende region Baskerlandet ikke må være fyldt 35 år, kan anses dels for at være hensigtsmæssig i forhold til målet om at sikre den operationelle karakter og rette funktion af det berørte politikorps, dels for ikke at gå videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål, forudsat at den forelæggende ret kontrollerer, at de forskellige oplysninger, som fremgår af akademiets bemærkninger og af de dokumenter, som akademiet har fremlagt for Domstolen, er korrekte.
Eftersom den ulige behandling på grund af alder, som følger af denne lovgivning, ikke udgør forskelsbehandling i henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 2000/78 er det ufornødent at undersøge, om den vil kunne være berettiget, henset til dette direktivs artikel 6, stk. 1, litra c).
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal det forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 2, stk. 2, i direktiv 2000/78, sammenholdt med direktivets artikel 4, stk. 1, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter ansøgere til stillingerne som betjente i et politikorps, der udfører alle de operationelle opgaver eller udøvende funktioner, der påhviler korpset, ikke må være fyldt 35 år.
Sagens omkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.

På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Store Afdeling) for ret:

Artikel 2, stk. 2, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, sammenholdt med direktivets artikel 4, stk. 1, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter ansøgere til stillingerne som betjente i et politikorps, der udfører alle de operationelle opgaver eller udøvende funktioner, der påhviler korpset, ikke må være fyldt 35 år.

Underskrifter
(
*1
) – Processprog: spansk.