CELEX: 62016TJ0235
Európai uniós védjegy
Felszólalási eljárás
A GPTech európai uniós ábrás védjegy bejelentése
GP JOULE korábbi európai uniós szóvédjegyek
A felszólalás előterjesztésére vonatkozó jogosultságot igazoló bizonyítékok felszólalási osztályhoz való benyújtásának hiánya
A bizonyítékoknak első alkalommal a fellebbezési tanács előtti eljárásban történő előterjesztése
Figyelembevétel hiánya
A fellebbezési tanács mérlegelési jogköre
A további vagy kiegészítő bizonyítékok figyelembevétele ellen szóló körülmények
A 207/2009/EK rendelet 76. cikkének (2) bekezdése
A 2868/95/EK rendelet 17. szabályának (4) bekezdése, 19. szabályának (2) bekezdése, 20. szabályának (1) bekezdése és 50. szabályának (1) bekezdése

)
[omissis]
A felek kérelmei
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
—
változtassa meg a megtámadott határozatot és utasítsa el a bejelentett védjegy lajstromozása iránti kérelmet;
—
másodlagosan helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot.
Az EUIPO azt kéri, hogy a Törvényszék:
—
utasítsa el keresetet;
—
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
[omissis]
A megtámadott határozat hatályon kívül helyezése iránti kérelmekről
A felperes a megtámadott határozat hatályon kívül helyezése iránti kérelmének alátámasztásaként lényegében két jogalapra hivatkozik. Az első jogalap a felszólalási eljárásra irányadó szabályok téves alkalmazásán, a második jogalap pedig a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének és a 207/2009 rendelet 76. cikke (2) bekezdésének téves alkalmazásán alapul.
[omissis]
A 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdése harmadik albekezdésének és a 207/2009 rendelet 76. cikke (2) bekezdésének téves alkalmazására alapított, második jogalapról
[omissis]
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének harmadik albekezdése úgy rendelkezik, hogy „[h]a a fellebbezés a felszólalási osztályok egyikének határozata ellen irányul, a fellebbezési tanács a rendeletben és e szabályokban megállapított vagy a felszólalási osztály által a rendelettel és e szabályokkal összhangban megadott határidőn belül benyújtott tényekre és bizonyítékokra korlátozza a fellebbezés vizsgálatát, kivéve ha a fellebbezési tanács úgy véli, hogy a [207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése] értelmében további vagy kiegészítő tényeket és bizonyítékokat kell figyelembe venni.”
A 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése akként rendelkezik, hogy az EUIPO figyelmen kívül hagyhatja azokat a tényeket vagy bizonyítékokat, amelyeket az érintett felek nem kellő időben hoztak fel vagy terjesztettek elő.
A 207/2009 rendelet tehát kifejezetten úgy rendelkezik, hogy a fellebbezési tanács a felszólalási osztály határozata ellen irányuló fellebbezés vizsgálata során a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének harmadik albekezdéséből és a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdéséből eredő mérlegelési jogkörrel rendelkezik annak eldöntése céljából, hogy figyelembe kell‑e venni azokat a további vagy kiegészítő tényeket és bizonyítékokat, amelyeket a felszólalási osztály által megállapított vagy megadott határidőn belül nem terjesztettek elő (2013. október 3‑i ítélet, Rintisch kontra OHIM ítélet,
C‑122/12 P
,
EU:C:2013:628
,
33.
pont; 2013. október 3‑iRintisch kontra OHIM ítélet,
C‑120/12 P
,
EU:C:2013:638
,
32.
pont; 2013. október 3‑iRintisch kontra OHIM ítélet,
C‑121/12 P
,
EU:C:2013:639
,
33.
pont).
E tekintetben a Bíróságnak korábban már alkalma nyílt hangsúlyozni, hogy a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdése harmadik albekezdésének francia nyelvű változata egy lényeges elemében eltér a spanyol, a német és az angol változattól. Míg ugyanis az utóbbi változatok [magyarra fordítva] úgy szólnak, hogy a fellebbezési tanács csak „további vagy kiegészítő” tényeket vagy bizonyítékokat vehet figyelembe, a francia nyelvű változat ugyanezen tényeket és bizonyítékokat az „új vagy kiegészítő jellegű” jelzőkkel jelöli (2016. július 21‑iEUIPO kontra Grau Ferrer ítélet,
C‑597/14 P
,
EU:C:2016:579
,
23.
pont).
Azon szabályozás általános rendszerére és céljára támaszkodva, amelynek e rendelkezés az egyik elemét képezi, és különösen a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése alapján, amely a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének jogi alapját képezi, a Bíróság a védjegyek használatának igazolását illetően arra a következtetésre jutott, hogy amikor erre vonatkozóan semmilyen bizonyítékot nem terjesztenek elő az EUIPO által megadott határidőn belül, az EUIPO‑nak a felszólalást hivatalból el kell utasítania. Ezzel szemben, ha nyújtottak be bizonyítékokat az EUIPO által előírt határidőn belül, kiegészítő bizonyítékok továbbra is előterjeszthetők (lásd: 2016. július 21‑iEUIPO kontra Grau Ferrer ítélet,
C‑597/14 P
,
EU:C:2016:579
,
–
26.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A Bíróság hangsúlyozta, hogy a 207/2009 rendelet 76. cikke (2) bekezdésének ugyanezen értelmezését kell elfogadni a védjegy fennállásának, érvényességének és oltalma terjedelmének bizonyítása során, mivel az említett rendelkezés e rendelet rendszerén belül horizontális szerepet ellátó szabályt tartalmaz, annyiban, hogy azt az érintett eljárás jellegétől függetlenül alkalmazni kell. Ebből következik, hogy a 2868/95 rendelet 50. szabálya nem értelmezhető úgy, hogy az kiterjesztené a fellebbezési tanácsok mérlegelési jogkörét az új bizonyítékokra (2016. július 21‑iEUIPO kontra Grau Ferrer ítélet,
C‑597/14 P
,
EU:C:2016:579
,
27.
pont), hanem e jogkört mindössze azokra az ún. „további” vagy „kiegészítő” bizonyítékokra terjeszti ki, amelyek a megadott határidőn belül előterjesztett releváns bizonyítékokat egészítik ki (lásd: 2014. december 11‑iCEDC International kontra OHIM – Underberg [Egy üvegben elhelyezett fűszál formája] ítélet,
T‑235/12
,
EU:T:2014:1058
,
89.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ennélfogva dönteni kell arról, hogy a 2015. július 15‑i nyilatkozat, amelyet első alkalommal a fellebbezési tanácshoz nyújtottak be, „további” vagy „kiegészítő” bizonyítéknak minősíthető‑e a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének harmadik albekezdése és a 207/2009 rendelet 76. cikke (2) bekezdése értelmében véve, a fenti 41–44. pontban idézett ítélkezési gyakorlatnak megfelelően értelmezve.
Nem vitás, hogy a felperes nem terjesztett elő bizonyítékot jogosultságának igazolására a 2868/95 rendelet 19. szabálya (2) bekezdésének megfelelően, sem a megadott határidőn belül, sőt még a felszólalási osztály előtti eljárás folyamán sem, annak ellenére, hogy amint az a fenti 6. pontban ismertetésre került, az EUIPO világos módon tájékoztatta őt arról, hogy be kell nyújtania egyrészt a használati jogosultságát igazoló bizonyítékokat, másrészt az arra vonatkozó bizonyítékokat, hogy a korábbi védjegyek jogosultja engedélyezte számára a felszólalás előterjesztését. Egyébként a felek egyike sem vitatja, hogy a korábbi védjegyekre vonatkozóan használati engedélyt nem jegyeztek be az EUIPO nyilvántartásába a 207/2009 rendelet 22. cikkének megfelelően.
Ezenfelül a 2015. február 20‑i észrevételekben szereplő állítás, miszerint a felperes a korábbi védjegyek jogosultjától kizárólagos használati engedélyt kapott, csupán egy egyszerű állítást képez, amelyet nem támasztanak alá bizonyítékok. E körülményekre tekintettel a 2015. július 15‑i nyilatkozat nem tekinthető „további” vagy „kiegészítő” bizonyítéknak, amely a felperes által korábban már előterjesztett releváns bizonyítékokat egészítené ki.
Ami a felperes azon érvét illeti, miszerint az ő felszólalásra való jogosultsága evidens módon következik abból a tényből, hogy megnevezése azonos a felszólalás alapját képező korábbi védjegyekben szereplő megnevezéssel, az EUIPO‑hoz hasonlóan elegendő megjegyezni, hogy önmagában e körülmény alapján nem lehet vélelmezni, hogy a felperes ilyen jogosultsággal rendelkezik. Önmagában az a tény, hogy valamely megjelölés részben vagy egészben egybeesik valamely vállalkozás megnevezésével, az üzleti életben számos körülménynek betudható lehet, és nyilvánvalóan nem pótolhatja az olyan okirati bizonyítékokat, mint például a használati szerződés, amely bizonyítja mind az engedélyes ezen minőségét, mind jogainak terjedelmét. E tekintetben az engedélyes jogai különféle korlátozásoknak lehetnek alávetve, többek között az adott engedély tárgyát képező árukat és szolgáltatásokat, az engedély területi hatályát és a felszólalás előterjesztésére vonatkozó engedély feltételeit illetően.
Ennélfogva a fellebbezési tanács helyesen állapította meg, hogy a 2015. július 15‑i nyilatkozat nem minősíthető „további” vagy „kiegészítő” bizonyítéknak, és ennek következtében nem vehető figyelembe a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének harmadik albekezdése és a 207/2009 rendelet 76. cikke (2) bekezdése értelmében véve, a fenti 41–44. pontban idézett ítélkezési gyakorlatnak megfelelően értelmezve.
Ennélfogva a felperes második jogalapját mint megalapozatlant el kell utasítani.
[omissis]

A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (hetedik tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A Törvényszék a keresetet elutasítja.

2)
A Törvényszék a GP Joule PV GmbH & Co. KG‑t kötelezi a költségek viselésére.

Tomljenović
Marcoulli
Kornezov
Kihirdetve Luxembourgban, a 2017. június 21‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.
(
)	A jelen ítéletnek csak azok a pontjai kerülnek ismertetésre, amelyeknek közzétételét a Törvényszék hasznosnak tartja.