CELEX: 62018CJ0396
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Gaisa transports
Regula (ES) Nr. 1178/2011
I pielikuma FCL.065. punkts
Piemērojamība laikā
Direktīva 2000/78/EK
Vienlīdzīga attieksme nodarbinātības un profesijas jomā
Diskriminācija vecuma dēļ
2. panta 5. punkts
4. panta 1. punkts
Valsts tiesiskais regulējums, kurā paredzēta darba tiesisko attiecību automātiska izbeigšana 60 gadu vecumā
Gaisa kuģu piloti
Valsts drošības aizsardzība

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Komisijas Regulas (ES) Nr. 1178/2011 (2011. gada 3. novembris), ar ko nosaka tehniskās prasības un administratīvās procedūras attiecībā uz civilās aviācijas gaisa kuģa apkalpi atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (EK) Nr. 216/2008 (
OV 2011, L 311, 1. lpp.
), kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 290/2012 (2012. gada 30. marts) (
OV 2012, L 100, 1. lpp.
), (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1178/2011”), I pielikuma FCL.065. punktu un Padomes Direktīvu 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju (
OV 2000, L 303, 16. lpp.
).
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā, kurā
G. Cafaro
bija vērsies pret savu bijušo darba devēju DQ par automātisku darba tiesisko attiecību izbeigšanu tādēļ, ka viņš bija sasniedzis 60 gadu vecumu.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula Nr. 1178/2011
Regulas Nr. 1178/2011 1. pantā ir noteikts:
“Ar šo regulu nosaka sīkus noteikumus
1)
dažādām ar pilota apliecībām saistītām kvalifikācijas atzīmēm, nosacījumus, ar kādiem šīs apliecības izdod, uztur to derīgumu, groza, ierobežo, aptur vai atsauc, apliecību turētāju tiesības un pienākumus, nosacījumus, ar kādiem notiek jau izdoto nacionālo pilota apliecību un nacionālo lidotāja–inženiera apliecību konvertācija par pilota licencēm, kā arī nosacījumus trešo valstu izdoto apliecību pieņemšanai;
[..].”
Šīs regulas 2. pantā “Definīcijas” ir paredzēts:
“Šajā regulā ir lietotas šādas definīcijas:
1)
“
FCL
daļas apliecība” (
Part‑FCL licence
) ir gaisa kuģa apkalpes apliecība, kas atbilst I pielikuma prasībām;
[..].”
Minētās regulas 12. pantā “Stāšanās spēkā un piemērošana” ir noteikts:
“1.   Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas
Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
.
To piemēro no 2012. gada 8. aprīļa.
1.b   Atkāpjoties no 1. punkta, dalībvalstis var pieņemt lēmumu I–IV pielikuma noteikumus nepiemērot līdz 2013. gada 8. aprīlim.
[..]
7.   Ja dalībvalsts izmanto 1.b līdz 6. punkta noteikumus, tā par to ziņo [Eiropas] Komisijai un [Eiropas Aviācijas drošības] aģentūrai. Šajā paziņojumā tiek aprakstīti iemesli, kāpēc šāda atkāpe piemērota, kā arī programma paredzēto pasākumu izpildei un attiecīgais šo pasākumu izpildes grafiks.
[..]”
Regulas Nr. 1178/2011 I pielikuma FCL.065. punktā “Tiesību ierobežojums komerciālo gaisa pārvadājumu pilota apliecību turētājiem, kas vecāki par 60 gadiem” ir paredzēts:
“a)
60–64 gadu vecums. Lidmašīnas un helikopteri. Pilota apliecības turētājs, kas sasniedzis 60 gadu vecumu, neveic lidojumus komerciālo gaisa pārvadājumu gaisa kuģa pilota statusā, izņemot gadījumus, ja:
1)
viņš ir daudzpilotu apkalpes loceklis un
2)
lidojuma apkalpē šāds pilota apliecības turētājs, kas sasniedzis 60 gadu vecumu, ir tikai viens.
b)
65 gadu vecums. Pilota apliecības turētājs, kas sasniedzis 65 gadu vecumu, neveic lidojumus komerciālo gaisa pārvadājumu gaisa kuģa pilota statusā.”
Direktīva 2000/78
Direktīvas 2000/78 23. apsvērumā ir noteikts:
“Atšķirīgu attieksmi var attaisnot ļoti retos gadījumos, ja no īpašībām, kas saistītas ar reliģiju, uzskatiem, invaliditāti, vecumu vai seksuālo orientāciju, izriet īsta un izšķirīga prasība attiecībā uz profesiju, ja vien mērķis ir likumīgs un prasība ir proporcionāla. Šādi gadījumi būtu jāietver informācijā, ko dalībvalstis iesniedz Komisijai.”
Atbilstoši šīs direktīvas 1. pantam, lai vienlīdzīgas attieksmes princips stātos spēkā dalībvalstīs, šīs direktīvas mērķis attiecībā uz nodarbinātību un profesiju ir noteikt sistēmu, lai apkarotu diskrimināciju reliģijas, uzskatu, invaliditātes, vecuma vai seksuālās orientācijas dēļ.
Minētās direktīvas 2. pantā “Diskriminācijas jēdziens” ir noteikts:
“1.   Šajā direktīvā “vienlīdzīgas attieksmes princips” nozīmē to, ka nav ne tiešas, ne netiešas diskriminācijas, kuras pamatā ir jebkurš 1. pantā minēts iemesls.
2.   Šā panta 1. punktā:
a)
uzskata, ka tiešā diskriminācija notiek tad, ja salīdzināmā situācijā pret vienu personu izturas, ir izturējušies vai izturētos sliktāk nekā pret citu personu jebkura 1. [pantā] minēta iemesla dēļ;
[..]
5.   Šī direktīva neierobežo attiecīgās valsts tiesību aktos noteiktos pasākumus, kuri demokrātiskā sabiedrībā vajadzīgi sabiedrības [valsts] drošībai, sabiedriskās kārtības uzturēšanai un kriminālnoziegumu novēršanai, veselības aizsardzībai un citu personu tiesību un brīvību aizsardzībai.”
Tās pašas direktīvas 4. panta 1. punktā ir paredzēts:
“Neatkarīgi no 2. panta 1. un 2. punkta dalībvalstis var paredzēt, ka dažāda attieksme, kuras pamatā ir īpašība, kas saistīta ar jebkuru no 1. pantā minētajiem iemesliem, neveido diskrimināciju, ja attiecīgo profesionālo darbību būtības dēļ vai tajā sakarā, kurā tās veic, no šādas īpašības izriet īsta un izšķirīga prasība attiecībā uz profesiju, ar noteikumu, ka mērķis ir likumīgs un prasība ir proporcionāla.”
Itālijas tiesības
No iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka DQ ir gaisa pārvadājumu sabiedrība, kas izveidota saskaņā ar 2007. gada 3. augusta
Legge n. 124
‐
Sistema di neformazione per la sicurezza della Republica e nuova del segreto
(Likums Nr. 124 par informācijas sistēmu Republikas drošībai un jaunajiem noteikumiem par slepeno datu klasifikāciju) (
GURI
Nr. 187, 2007. gada 13. augusts, 4. lpp.) 25. pantu un kas veic konfidenciālas darbības Itālijas valsts drošības dienestu sniegto pakalpojumu nodrošināšanas vajadzībām valsts drošības aizsardzības nolūkos.
Codice della navigazione
(Navigācijas kodekss) 744. panta ceturtajā daļā ir noteikts, ka gaisa kuģi, kurus izmanto publiskie vai privātie subjekti, kas veic ar valsts drošības aizsardzību saistītas darbības, ir pielīdzināmi valsts gaisa kuģiem.
Saskaņā ar Navigācijas kodeksa 748. panta pirmo daļu tā noteikumi netiek piemēroti valsts gaisa kuģiem.
Navigācijas kodeksa 748. panta trešajā daļā ir noteikts, ka, veicot lidojumus ar gaisa kuģiem, kas ir pielīdzināmi valsts gaisa kuģiem, tiek nodrošināts atbilstīgs drošības līmenis, kas noteikts saskaņā ar īpašiem noteikumiem, kurus pieņem kompetentās valsts iestādes.
Saskaņā ar iesniedzējtiesas sniegto informāciju 2008. gada 9. septembra
decreto del Presidente del Consiglio dei Ministri sui limiti di impiego del personale navigante di [DQ]
(Ministru padomes priekšsēdētāja dekrēts, kurā ir paredzēti noteikumi par [DQ] navigācijas darbinieku nodarbinātības ierobežojumiem) (turpmāk tekstā – “
DPCM
”) tika pieņemts, pamatojoties uz Navigācijas kodeksa 748. panta trešo daļu.
Saskaņā ar
DPCM
noteikumiem:
“Ņemot vērā iepriekšējos pantos minētos mērķus, tiek noteikts, ka [DQ] piloti var veikt profesionālo darbību līdz 60 gadu vecuma sasniegšanai.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
G. Cafaro
no 1988. gada 26. septembra līdz 2012. gada 19. septembrim strādāja DQ par gaisa kuģa pilotu.
Ar 2012. gada 19. janvāra vēstuli DQ informēja
G. Cafaro
, ka viņa darba līgums beigsies automātiski 2012. gada 19. septembrī, jo šajā datumā viņš sasniegs 60 gadu vecumu.
G. Cafaro
cēla prasību
Tribunale di Roma
(Romas tiesa, Itālija), lūdzot konstatēt viņa atlaišanas nelikumību, bet šī tiesa viņa prasību noraidīja.
G. Cafaro
pārsūdzēja šo
Tribunale di Roma
(Romas tiesa) nolēmumu
Corte d’appello di Roma
(Romas apelācijas tiesa, Itālija), kas ar 2016. gada 19. februāra spriedumu šo apelācijas sūdzību noraidīja. Šī pēdējā minētā tiesa būtībā nosprieda, ka
G. Cafaro
nav ticis atlaists, jo atbilstoši
DPCM
noteikumiem, sasniedzot 60 gadu vecumu,
G. Cafaro
darba tiesiskās attiecības bija beigušās automātiski.
G. Cafaro
par šo spriedumu iesniedza kasācijas sūdzību iesniedzējtiesā.
Šī tiesa norāda, ka saskaņā ar valsts tiesībām DQ izmantotie gaisa kuģi ir jāpielīdzina valsts gaisa kuģiem un ka atbilstoši šai kvalifikācijai DQ nodarbināto pilotu darba tiesiskās attiecības reglamentē
DPCM
speciālās tiesību normas, kurās tostarp ir paredzēts, ka pilotiem, kuri ir sasnieguši 60 gadu vecumu, darba tiesiskās attiecības tiek automātiski izbeigtas.
Tomēr iesniedzējtiesa norāda, ka ar Regulas Nr. 1178/2011 I pielikuma FCL.065. punktu, ievērojot atsevišķus ierobežojumus, 60 līdz 64 gadus veciem pilotiem ir atļauts turpināt veikt lidojumus komerciālo gaisa pārvadājumu gaisa kuģa pilota statusā. Proti, tā uzsver, ka ar šo tiesību normu tiem pilota apliecības turētājiem, kuri strādā par komerciālo gaisa pārvadājumu pilotiem, savus pienākums ir liegts pildīt tikai no 65 gadu vecuma.
Šajā kontekstā minētajai tiesai ir šaubas, vai Regulas Nr. 1178/2011 I pielikuma FCL.065. punkts ir attiecināms uz gaisa kuģa pilotu, kurš ir nodarbināts tādā sabiedrībā kā DQ, kas veic ar valsts drošības aizsardzību saistītas darbības, un, ja atbilde ir apstiprinoša, vai šī tiesību norma ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauta tāda valsts tiesību norma, kurā ir paredzēts, ka DQ nodarbināto pilotu darba tiesiskās attiecības tiek automātiski izbeigtas, kad viņi ir sasnieguši 60 gadu vecumu.
Pakārtoti iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, vai šāda valsts tiesību norma ir saderīga ar Direktīvā 2000/78 paredzēto nediskriminācijas principu vecuma dēļ.
Šādos apstākļos
Corte suprema di cassazione
(Augstākā kasācijas tiesa, Itālija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai tāds valsts tiesiskais regulējums, kurš, īstenojot Itālijas Navigācijas kodeksa 748. panta trešo daļu, ir paredzēts [
DPCM
] un kurā ir paredzēti noteikumi par [DQ] navigācijas darbinieku nodarbinātības ierobežojumiem, proti, automātiska darba tiesisko attiecību izbeigšana, sasniedzot 60 gadu vecumu, ir pretrunā Regulai Nr. 1178/2011, kurā komerciālo gaisa pārvadājumu pilotu nodarbināšanas ierobežojums ir paredzēts, sasniedzot 65 gadu vecumu, un vai minētā regula, nepiemērojot īpašo valsts tiesisko regulējumu, ir piemērojama šajā gadījumā?
2)
Pakārtoti, ja tiks atzīts, ka Regula [Nr. 1178/2011] nav
ratione materiae
piemērojama aplūkojamajā gadījumā, vai minētais valsts tiesiskais regulējums ir pretrunā diskriminācijas vecuma dēļ aizlieguma principam, kas ir minēts Direktīvā 2000/78 un Eiropas Savienības Pamattiesību hartā (21. panta 1. punkts) un konkrēti izpaužas [šajā direktīvā]?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 1178/2011 I pielikuma FCL.065. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā ir paredzēts, ka sabiedrība, kas ekspluatē gaisa kuģus, kuri tiek izmantoti ar dalībvalsts drošības aizsardzību saistītu darbību veikšanai, automātiski izbeidz darba tiesiskās attiecības ar tās nodarbinātajiem pilotiem, tiklīdz tie ir sasnieguši 60 gadu vecumu.
Vispirms ir jānorāda, ka DQ, Itālijas valdība un Komisija apgalvo, ka Regulas Nr. 1178/2011 I pielikuma FCL.065. punkts pamatlietā nav piemērojams
ratione temporis
.
Šajā ziņā no Regulas Nr. 1178/2011 12. panta 1.b punkta izriet, ka līdz 2013. gada 8. aprīlim dalībvalstis var nolemt nepiemērot tostarp šīs regulas I pielikuma noteikumus.
Šajā lietā no Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem izriet, ka Itālijas Republika ir izmantojusi šo iespēju. Tādējādi Regulas Nr. 1178/2011 I pielikuma FCL.065. punkts ir piemērojams šīs dalībvalsts teritorijā tikai no 2013. gada 8. aprīļa.
Tomēr no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka
G. Cafaro
darba līgums bija beidzies 2012. gada 19. septembrī. Tādējādi pamatlietas fakti ir agrāki par Regulas Nr. 1178/2011 I pielikuma FCL.065. punkta piemērošanas datumu Itālijā, līdz ar to šī tiesību norma minētajam strīdam nav piemērojama
ratione temporis
.
Šādos apstākļos uz pirmo iesniedzējtiesas uzdoto jautājumu nav jāatbild.
Par otro jautājumu
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Direktīva 2000/78 ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā, kurā ir paredzēts, ka sabiedrība, kas ekspluatē gaisa kuģus, kuri tiek izmantoti ar dalībvalsts drošības aizsardzību saistītu darbību veikšanai, automātiski izbeidz darba tiesiskās attiecības ar tās nodarbinātajiem pilotiem, tiklīdz tie ir sasnieguši 60 gadu vecumu.
Saskaņā ar Direktīvas 2000/78 2. panta 1. punktu “vienlīdzīgas attieksmes princips” nozīmē, ka nav ne tiešas, ne netiešas diskriminācijas, kuras pamatā ir jebkurš šīs direktīvas 1. pantā minētais iemesls, tostarp vecums. Šīs direktīvas 2. panta 2. punkta a) apakšpunktā ir precizēts, ka atbilstoši šī panta 1. punktam tieša diskriminācija ir tad, ja salīdzināmās situācijās pret vienu personu izturas sliktāk nekā pret citu personu jebkura šīs pašas direktīvas 1. pantā minētā iemesla dēļ.
Paredzot automātisku darba tiesisko attiecību izbeigšanu ar tiem DQ nodarbinātajiem pilotiem, kas ir sasnieguši 60 gadu vecumu, ar
DPCM
tiek radīta mazāk labvēlīga attieksme pret konkrētām personām tikai tāpēc vien, ka tās ir sasniegušas 60 gadu vecumu, nekā pret citām personām, kuras veic to pašu darbu pie tā paša darba devēja.
No minētā izriet, ka pamatlietā aplūkotajā valsts tiesiskajā regulējumā ir paredzēta atšķirīga attieksme, kura ir balstīta uz vecumu Direktīvas 2000/78 1. panta, skatīta kopā ar 2. panta 2. punkta a) apakšpunktu, izpratnē.
Tādējādi, ņemot vērā pamatlietā aplūkotā valsts tiesiskā regulējuma mērķus, ir jānoskaidro, vai Direktīva 2000/78 ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to šāda atšķirīga attieksme netiek pieļauta.
Šajā ziņā no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka ar pamatlietā aplūkoto valsts tiesisko regulējumu ir paredzēts nodrošināt valsts drošības interesēs veikto DQ valstisko lidojumu atbilstošu drošības līmeni. Tādējādi minētā tiesiskā regulējuma mērķis ir nodrošināt, pirmkārt, gaisa satiksmes drošību un, otrkārt, valsts drošības aizsardzību.
Līdz ar to, lai atbildētu uz otro jautājumu, ir jāinterpretē Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkts un 4. panta 1. punkts.
Par Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkta interpretāciju
Saskaņā ar Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punktu ar to netiek ierobežoti attiecīgās valsts tiesību aktos noteiktie pasākumi, kuri demokrātiskā sabiedrībā ir nepieciešami valsts drošībai, sabiedriskās kārtības uzturēšanai un kriminālnoziegumu novēršanai, veselības aizsardzībai un citu personu tiesību un brīvību aizsardzībai.
Pieņemdams šo tiesību normu, Eiropas Savienības likumdevējs ir vēlējies nodarbinātības un profesijas [darba] jomā novērst un noregulēt kolīziju starp vienlīdzīgas attieksmes principu, no vienas puses, un nepieciešamību nodrošināt kārtību, drošību un sabiedrības veselību, pārkāpumu profilaksi, kā arī personu tiesību un brīvību aizsardzību, kas ir būtiski demokrātiskās sabiedrības darbībai, no otras puses. Šis likumdevējs ir nolēmis, ka Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punktā uzskaitītos konkrētos gadījumos tajā paredzētie principi netiek piemēroti pasākumiem, kuri rada atšķirīgu attieksmi, kas ir pamatota ar šīs direktīvas 1. pantā minētajiem iemesliem, tomēr ar nosacījumu, ka šiem pasākumiem ir jābūt “nepieciešamiem” iepriekš minēto mērķu sasniegšanai (spriedums, 2019. gada 22. janvāris, Cresco Investigation,
C‑193/17
,
EU:C:2019:43
,
54.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Turklāt, tā kā ar minēto 2. panta 5. punktu ir ieviesta atkāpe no diskriminācijas aizlieguma principa, tas ir jāinterpretē šauri. Šāda pieeja izriet arī no šajā tiesību normā lietotā formulējuma (spriedums, 2019. gada 22. janvāris, Cresco Investigation,
C‑193/17
,
EU:C:2019:43
,
55.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā gadījumā ir jākonstatē, pirmkārt, ka pamatlietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums ir valsts tiesību aktos noteikts pasākums Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkta izpratnē.
No Tiesas judikatūras izriet, ka jēdziens “valsts tiesību aktos noteiktie pasākumi” šīs tiesību normas izpratnē attiecas ne tikai uz pasākumiem, kas izriet no akta, kurš ir pieņemts likumdošanas procesa rezultātā, bet arī uz pasākumiem, kas noteikti, pamatojoties uz pietiekami precīziem deleģēšanas noteikumiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2011. gada 13. septembris, Prigge u.c.,
C‑447/09
,
EU:C:2011:573
,
59.
un
61.
punkts).
Šajā ziņā no iesniedzējtiesas nolēmuma izriet, ka atšķirīgā attieksme tika ieviesta ar
DPCM
, kura noteikumos ir paredzēta atkāpe no Navigācijas kodeksa un darba tiesisko attiecību kopējā režīma. Šie noteikumi tika pieņemti, pamatojoties uz Navigācijas kodeksa 748. panta trešo daļu, kurā kompetentās valsts iestādes ir deleģētas pieņemt noteikumus, kas ļautu garantēt atbilstošu drošības līmeni. Šādos apstākļos pamatlietā ar
DPCM
ieviestā atšķirīgā attieksme ir jāuzskata par tādu, kas izriet no valsts tiesību aktos paredzēta pasākuma Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkta izpratnē.
Otrkārt, pamatlietā aplūkotā valsts tiesiskā regulējuma mērķi ir saistīti ar valsts drošību Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkta izpratnē.
Šajā ziņā, pirmām kārtām, Tiesa jau ir nospriedusi, ka gaisa satiksmes drošība ietilpst Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punktā uzskaitītajos mērķos. Pasākumi, kuru mērķis ir novērst nelaimes gadījumus gaisa satiksmē, kontrolējot pilotu atbilstību un fiziskās spējas, lai cilvēka nepilnības nebūtu nelaimes gadījuma cēlonis, nenoliedzami ir pasākumi, lai garantētu valsts drošību Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkta izpratnē (spriedums, 2011. gada 13. septembris, Prigge u.c.,
C‑447/09
,
EU:C:2011:573
,
58.
punkts).
Otrām kārtām, attiecībā uz mērķi aizsargāt valsts drošību, pasākumi, kuru mērķis ir nodrošināt darbību īstenošanu un pienācīgu norisi valsts drošības interesēs, arī ir uzskatāmi par pasākumiem, ar ko var nodrošināt valsts drošību Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkta izpratnē.
Visbeidzot, trešām kārtām, ir jāpārbauda, vai attiecīgais valsts tiesiskais regulējums pamatlietā ir nepieciešams valsts drošībai Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkta izpratnē.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka 2011. gada 13. septembra sprieduma Prigge u.c. (
C‑447/09
,
EU:C:2011:573
) 64. punktā Tiesa ir nospriedusi, ka valsts pasākums, ar ko nosaka 60 gadu vecuma ierobežojumu, pēc kura piloti vairs nevar veikt savu profesionālo darbību, lai gan valsts un starptautiskajā tiesiskajā regulējumā šis vecums ir 65 gadi, nav pasākums, kas ir nepieciešams valsts drošībai un veselības aizsardzībai Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkta izpratnē.
Saskaņā ar tiem valsts un starptautisko tiesību aktiem, kas reglamentē pasažieru, pasta un/vai kravu komerciālus gaisa pārvadājumus un kas bija piemērojami lietā, kurā tika pasludināts minētais spriedums, bija nepieciešams nevis aizliegt aviolīniju pilotiem veikt savu darbību pēc 60 gadu vecuma sasniegšanas, bet tikai ierobežot šo darbību. Tādējādi attiecīgajā pasākumā, kas bija aplūkots minētajā lietā, ietvertais aizliegums šo vecuma sasniegušajiem pilotiem turpināt darbu šajā amatā nebija nepieciešams izvirzītā mērķa sasniegšanai.
Komerciālu gaisa pārvadājumu jomā, kas arī tika aplūkota lietā, kurā tika pieņemts minētais spriedums, Savienības likumdevējs, kā tas izriet no Regulas Nr. 1178/2011 I pielikuma FCL.065. punkta, ir vēlējies aizliegt aviolīniju pilota profesijā strādāt tiem apliecību turētājiem, kuriem ir vairāk par 65 gadiem.
Tomēr šajā gadījumā, pirmkārt, no Tiesai iesniegtajiem lietas materiāliem izriet, ka DQ veiktie lidojumi ir paredzēti tādu darbību veikšanai, kas ir saistīti ar valsts drošības aizsardzību un kas vispārējā veidā rada lielākus riskus nekā tie, kas ir saistīti ar komerciāliem gaisa pārvadājumiem. Atšķirībā no aviolīniju pilotiem, DQ piloti parasti tiek iesaistīti grūtos vai pat ārkārtas apstākļos, tādējādi šo darbību veikšanai ir nepieciešamas īpaši augstas fiziskās prasības.
Otrkārt, pašreizējā situācijā Savienības tiesībās un starptautiskajās tiesībās nav paredzēts nekāds īpašs tiesisks regulējums, ar ko būtu noteikts vecuma ierobežojums, kuru sasniedzot gaisa kuģu piloti, kas veic darbības, kuras ir saistītas ar dalībvalsts drošības aizsardzību, vairs nevar veikt savu profesionālo darbību.
Līdz ar to nav pamata vispārīgi uzskatīt, ka vecuma ierobežojumam, kas noteikts, lai nodrošinātu tādus lidojumus, kādus veic DQ, principā vajadzētu būt identiskam komerciālu gaisa pārvadājumu jomā noteiktajiem 65 gadiem.
Šādos apstākļos iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus pamatlietas apstākļus, ir jāpārbauda, vai, ņemot vērā DQ veikto darbību specifisko raksturu un šīs sabiedrības nodarbinātajiem pilotiem izvirzītās fizikās sagatavotības prasības, attiecīgais valsts tiesiskais regulējums pamatlietā ir nepieciešams valsts drošībai Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkta izpratnē.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka sabiedrība, kas ekspluatē gaisa kuģus, kuri tiek izmantoti ar dalībvalsts drošības aizsardzību saistītu darbību veikšanai, automātiski izbeidz darba tiesiskās attiecības ar tās nodarbinātajiem pilotiem, tiklīdz tie ir sasnieguši 60 gadu vecumu, ja vien šāds tiesiskais regulējums ir nepieciešams valsts drošībai šīs tiesību normas izpratnē, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
Par Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punkta interpretāciju
Saskaņā ar Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punktu dalībvalstis var paredzēt, ka dažāda attieksme, kuras pamatā ir īpašība, kas saistīta ar jebkuru no [šīs direktīvas] 1. pantā minētajiem iemesliem, neveido diskrimināciju, ja attiecīgo profesionālo darbību būtības dēļ vai kontekstā, kādā tās tiek veiktas, no šādas īpašības izriet īsta un izšķirīga prasība attiecībā uz profesiju ar noteikumu, ka mērķis ir likumīgs un prasība ir samērīga.
No šīs tiesību normas formulējuma izriet – lai neradītu diskrimināciju, atšķirīgai attieksmei ir jābūt balstītai uz īpašību, kas saistīta ar kādu no Direktīvas 2000/78 1. pantā minētajiem iemesliem, un šai īpašībai ir jāveido “īsta un izšķirīga” prasība attiecībā uz profesiju. Tiesa ir precizējusi, ka nevis pats iemesls, ar kuru ir pamatota atšķirīga attieksme, bet gan ar šo iemeslu saistītā īpašība ir īsta un izšķirīga prasība attiecībā uz profesiju (spriedums, 2011. gada 13. septembris, Prigge u.c.,
C‑447/09
,
EU:C:2011:573
,
66.
punkts).
Šajā ziņā Tiesa jau ir nospriedusi, ka ir svarīgi, lai aviolīniju pilotam tostarp būtu īpašas fiziskās spējas, jo fiziskām nepilnībām šajā profesijā var būt būtiskas sekas. Nevar arī noliegt, ka šīs spējas ar vecumu samazinās. No tā izriet, ka īpašu fizisko spēju esamību var uzskatīt par “īstu un izšķirīgu prasību attiecībā uz profesiju” Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punkta izpratnē aviolīniju pilota profesijas veikšanai, un šādu spēju esamība ir saistīta ar vecumu (spriedums, 2011. gada 13. septembris, Prigge u.c.,
C‑447/09
,
EU:C:2011:573
,
67.
punkts).
Kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 94. punktā, tāda pati interpretācija ir jāpiemēro arī attiecībā uz tādiem gaisa kuģu pilotiem, kas, līdzīgi kā DQ nodarbinātie piloti, veic darbības saistībā ar valsts drošības aizsardzību. Kā norādīts šā sprieduma 53. punktā, DQ piloti parasti tiek iesaistīti grūtos vai pat ārkārtas apstākļos, tādējādi šo darbību veikšanai ir nepieciešamas īpaši augstas fiziskās prasības.
No tā izriet, ka Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punkta izpratnē personas īpaša fiziskā sagatavotība ir uzskatāma par “īstu un izšķirīgu prasību attiecībā uz profesiju”, kas nepieciešama, lai strādātu par tāda gaisa kuģa pilotu, kuri tiek izmantoti ar valsts drošības aizsardzību saistītu darbību veikšanai.
Attiecībā uz mērķiem, kas ir izvirzīti pamatlietā aplūkotajā valsts tiesiskajā regulējumā, šī sprieduma 38. punktā tika konstatēts, ka šī tiesiskā regulējuma mērķis ir nodrošināt, pirmkārt, gaisa satiksmes drošību un, otrkārt, valsts drošības aizsardzību.
Tiesa jau ir nospriedusi, ka gaisa satiksmes drošības nodrošināšana ir leģitīms mērķis Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punkta izpratnē (spriedums, 2011. gada 13. septembris, Prigge u.c.,
C‑447/09
,
EU:C:2011:573
,
69.
punkts). Mērķis garantēt valsts drošības aizsardzību arī ir jāuzskata par leģitīmu mērķi šīs pašas tiesību normas izpratnē.
Tomēr ir jānoskaidro, vai, paredzot automātisku darba tiesisko attiecību izbeigšanu ar DQ nodarbinātajiem pilotiem, kas sasnieguši 60 gadu vecumu, pamatlietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums ir samērīgs.
Šajā ziņā ir jāatgādina Direktīvas 2000/78 23. apsvērumā precizētais, ka atšķirīgu attieksmi var attaisnot “ļoti retos gadījumos”, ja no īpašībām, kas saistītas tostarp ar vecumu, izriet īsta un izšķirīga prasība attiecībā uz profesiju (spriedums, 2011. gada 13. septembris, Prigge u.c.,
C‑447/09
,
EU:C:2011:573
,
71.
punkts).
Turklāt, ciktāl ar šo normu ir pieļauta atkāpe no diskriminācijas aizlieguma principa, Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē šauri (spriedums, 2011. gada 13. septembris, Prigge u.c.,
C‑447/09
,
EU:C:2011:573
,
72.
punkts).
2011. gada 13. septembra sprieduma Prigge u.c. (
C‑447/09
,
EU:C:2011:573
) 75. punktā Tiesa nosprieda, ka, nosakot 60 gadu vecuma ierobežojumu, pēc kura aviolīniju piloti tiek uzskatīti par tādiem, kuriem vairs nav fizisko spēju profesionālās darbības veikšanai, lai arī valsts un starptautiskajā tiesiskajā regulējumā ar noteiktiem nosacījumiem ir atļauts veikt šādu darbu līdz 65 gadu vecumam, sociālie partneri šiem pilotiem ir noteikuši nesamērīgu prasību, kas neatbilst Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punktam.
Tomēr šā sprieduma 53.–55. punktā izklāstīto iemeslu dēļ šāds risinājums, kas piemērojams komerciālajiem gaisa pārvadājumiem, nevar tikt attiecināts uz šo lietu.
Šādos apstākļos iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus pamatlietas apstākļus, ir jāpārbauda, vai, ņemot vērā DQ veikto darbību specifisko raksturu un šīs sabiedrības nodarbinātajiem pilotiem izvirzītās fizikās sagatavotības prasības, pamatlietā aplūkotais valsts tiesiskais regulējums var tikt uzskatīts par samērīgu Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punkta izpratnē.
Līdz ar to Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka sabiedrība, kas ekspluatē gaisa kuģus, kuri tiek izmantoti ar dalībvalsts drošības aizsardzību saistītu darbību veikšanai, automātiski izbeidz darba tiesiskās attiecības ar tās nodarbinātajiem pilotiem, tiklīdz tie ir sasnieguši 60 gadu vecumu, ja vien šāds tiesiskais regulējums ir samērīgs šīs tiesību normas izpratnē, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz otro uzdoto jautājumu ir jāatbild šādi:
–
Direktīvas 2000/78 2. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka sabiedrība, kas ekspluatē gaisa kuģus, kuri tiek izmantoti ar dalībvalsts drošības aizsardzību saistītu darbību veikšanai, automātiski izbeidz darba tiesiskās attiecības ar tās nodarbinātajiem pilotiem, tiklīdz tie ir sasnieguši 60 gadu vecumu, ja vien šāds tiesiskais regulējums ir nepieciešams valsts drošībai šīs tiesību normas izpratnē, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
–
Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka sabiedrība, kas ekspluatē gaisa kuģus, kuri tiek izmantoti ar dalībvalsts drošības aizsardzību saistītu darbību veikšanai, automātiski izbeidz darba tiesiskās attiecības ar tās nodarbinātajiem pilotiem, tiklīdz tie ir sasnieguši 60 gadu vecumu, ja vien šāds tiesiskais regulējums ir samērīgs šīs tiesību normas izpratnē, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (pirmā palāta) nospriež:

Padomes Direktīvas 2000/78/EK (2000. gada 27. novembris), ar ko nosaka kopēju sistēmu vienlīdzīgai attieksmei pret nodarbinātību un profesiju, 2. panta 5. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka sabiedrība, kas ekspluatē gaisa kuģus, kuri tiek izmantoti ar dalībvalsts drošības aizsardzību saistītu darbību veikšanai, automātiski izbeidz darba tiesiskās attiecības ar tās nodarbinātajiem pilotiem, tiklīdz tie ir sasnieguši 60 gadu vecumu, ja vien šāds tiesiskais regulējums ir nepieciešams valsts drošībai šīs tiesību normas izpratnē, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

Direktīvas 2000/78 4. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums kā pamatlietā aplūkotais, kurā ir paredzēts, ka sabiedrība, kas ekspluatē gaisa kuģus, kuri tiek izmantoti ar dalībvalsts drošības aizsardzību saistītu darbību veikšanai, automātiski izbeidz darba tiesiskās attiecības ar tās nodarbinātajiem pilotiem, tiklīdz tie ir sasnieguši 60 gadu vecumu, ja vien šāds tiesiskais regulējums ir samērīgs šīs tiesību normas izpratnē, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – itāļu.