CELEX: 62015CJ0224
Odvolanie
Projekty v oblasti výskumu financované Európskou úniou
Audity konštatujúce nezrovnalosti pri vykonávaní určitých projektov
Rozhodnutia Komisie o pozastavení vyplácania súm, ktoré sa majú poskytovať v rámci určitých projektov
Žaloba o náhradu škody
Zamietnutie
Odôvodnenie

Svojím odvolaním Rose Vision SL navrhuje zrušiť rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 5. marca 2015, Rose Vision a Seseña/Komisia (T‑45/13, neuverejnený, ďalej „napadnutý rozsudok“,
EU:T:2015:138
), v rozsahu, v akom ním Všeobecný súd zamietol jej žalobu o neplatnosť a náhradu škody.
Okolnosti predchádzajúce sporu
Rose Vision, obchodná spoločnosť v likvidácii, uzatvorila s Európskou komisiou, konajúcou v mene Európskej únie, päť dohôd o grante (ďalej len „dohody“) v rámci siedmeho rámcového programu v oblasti výskumu, technického rozvoja a demonštračných činností (2007 – 2013), pričom medzi týmito dohodami sa nachádza aj dohoda č. 246910 týkajúca sa projektu „FutureNEM“.
V súlade s ustanoveniami o všeobecných podmienkach „FP7“ uplatniteľnými na tieto dohody (ďalej len „uplatniteľné všeobecné podmienky“) Komisia poverila najmä svoje útvary pre vnútorný audit úlohou vykonať finančný audit, ktorý sa týka konkrétne riadenia projektu „FutureNEM“ odvolateľkou.
Návrh správy o audite vyhotovený útvarmi Komisie pre vnútorný audit s označením 11‑INFS‑025 bol predložený odvolateľke 2. februára 2012.
Z tohto návrhu správy o audite vyplynulo, že účtovníctvo odvolateľky nezodpovedalo oprávneným výdavkom, faktúram a úrokom, v dôsledku čoho bolo potrebné usúdiť, že odvolateľka riadila z finančného hľadiska uvedený projekt spôsobom, ktorý nebol prípustný, a bez toho, aby dodržala povinnosti stanovené v dohode týkajúcej sa projektu „FutureNEM“.
Po dvoch neformálnych stretnutiach odvolateľka predložila svoje pripomienky týkajúce sa uvedeného projektu a Komisii poskytla doplňujúcu dokumentáciu 30. marca 2012, teda v deň uplynutia lehoty, ktorá jej na to bola poskytnutá.
Dňa 21. marca 2012 Komisia zaslala odvolateľke list, v ktorom jej oznámila svoje rozhodnutie pozastaviť platby zodpovedajúce druhému obdobiu projektu „FutureNEM“ v súlade s uplatniteľnými všeobecnými podmienkami.
Dňa 31. júla 2012 Komisia informovala odvolateľku, že ani doplňujúca dokumentácia, ani pripomienky, ktoré odvolateľka predložila vo veci predmetného návrhu správy o audite, neumožnili vyvrátiť závery tohto návrhu správy, podľa ktorých neboli niektoré výdavky oprávnené, pretože neboli skutočné, hospodárne a nevyhnutné. Okrem toho Komisia poskytla odvolateľke možnosť predložiť nové pripomienky, ktorú odvolateľka využila 30. augusta 2012.
Dňa 9. októbra 2012 útvary Komisie pre vnútorný audit dokončili správu o audite s označením 11‑INFS‑025, v ktorej dospeli k záveru, že niektoré výdavky na zamestnancov neboli oprávnené najmä z dôvodu nedodržania viacerých bodov uplatniteľných všeobecných podmienok.
V nasledujúcich mesiacoch došlo k viacerým výmenám vo veci dôsledkov týchto záverov, pokiaľ ide tak o projekt „FutureNEM“, ako ďalšie projekty, na ktorých sa odvolateľka zúčastnila. Konkrétne odvolateľke bolo zaslané oznámenie o dlhu z dôvodu sumy, ktorá mala byť vrátená v rámci projektu „FutureNEM“.
Všetky dohody obsahujú arbitrážnu doložku, podľa ktorej Všeobecný súd alebo v prípade odvolania Súdny dvor disponujú výlučnou právomocou rozhodovať všetky spory medzi stranami týkajúce sa platnosti, vykonávania alebo výkladu uvedených zmlúv, ako aj platnosti rozhodnutí Komisie, ktorými sa ukladajú peňažné povinnosti.
Žaloba na Všeobecnom súde a napadnutý rozsudok
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 29. januára 2013 Rose Vision a jej konateľ podali žalobu smerujúcu najmä k náhrade škody, ktorá bola údajne spôsobená v dôsledku konania Komisie, a to vo výške 5854264 eur.
O prípustnosti
Vzhľadom na to, že Komisia sa najskôr domáhala neprípustnosti žaloby, ktorú podala spoločnosť Rose Vision a jej konateľ, z dôvodu jej bezpredmetnosti, Všeobecný súd v bode 38 napadnutého rozsudku spresnil predmet sporu, pričom usúdil, že práve na základe správy o audite s označením 11‑INFS‑025 a listu Komisie z 21. mája 2012, ktorým sa na základe uvedenej správy rozhodlo o pozastavení platieb týkajúcich sa projektu „FutureNEM“, bolo potrebné preskúmať žalobné návrhy, ktoré žalobcovia uviedli pred Všeobecným súdom.
Vzhľadom na takto opísaný predmet sporu Všeobecný súd preskúmal ďalšie dôvody neprípustnosti vznesené Komisiou vo vzťahu k jednotlivým žalobným návrhom a zamietol ich.
O veci samej
Pokiaľ ide o jednotlivé porušenia dohôd, na ktoré poukázali žalobcovia pred Všeobecným súdom, tento súd v bode 87 napadnutého rozsudku pripomenul, že Komisii sa v podstate vytýkalo, že porušila zmluvné ustanovenia dohody o projekte „FutureNEM“, ktoré sa týkajú po prvé auditu, po druhé pozastavenia platieb a po tretie dôvernosti auditov.
Konkrétne, pokiaľ ide o tvrdenie založené na údajnom porušení zmluvných ustanovení týkajúcich sa pozastavenia platieb, v bodoch 99 a 101 napadnutého rozsudku bolo zdôraznené, že z preskúmania záverov návrhu správy o audite s označením 11‑INFS‑025 vyplýva, že tieto závery boli dostatočné na odôvodnenie uvedeného pozastavenia. Už tieto závery totiž identifikovali existenciu určitých výdavkov na zamestnancov, ktoré neboli oprávnené, ako aj nedodržanie niektorých zmluvných ustanovení, čo bolo potvrdené v konečnom znení uvedenej správy o audite, v prípade ktorej žalobkyňa pred Všeobecným súdom neuviedla nijakú skutočnosť, ktorá by mohla spochybniť závery uvedené v tejto správe.
V dôsledku toho Všeobecný súd zamietol toto tvrdenie ako nedôvodné. Všeobecný súd žalobu zamietol, keďže zamietol aj ďalšie tvrdenia, ktoré mu boli predložené.
Návrhy účastníkov konania
Rose Vision navrhuje, aby Súdny dvor najmä zrušil napadnutý rozsudok.
Komisia navrhuje, aby Súdny dvor zamietol odvolanie a uložil spoločnosti Rose Vision povinnosť nahradiť trovy konania.
O odvolaní
Odvolateľka uvádza na podporu svojho odvolania päť dôvodov.
V prejednávanej veci treba najskôr preskúmať druhý odvolací dôvod založený na neexistencii odôvodnenia napadnutého rozsudku.
Argumentácia účastníkov konania
Svojím druhým odvolacím dôvodom odvolateľka tvrdí, že Všeobecný súd sa tým, že v bode 99 napadnutého rozsudku usúdil, že už návrh správy o audite s označením 11‑INFS‑025 z 2. februára 2012 identifikoval existenciu určitých výdavkov na zamestnancov, ktoré neboli oprávnené, ako aj nedodržanie niektorých zmluvných ustanovení, čo bolo potvrdené v konečnom znení uvedenej správy o audite, dopustil nesprávneho právneho posúdenia spočívajúceho v nedostatku odôvodnenia.
Komisia naopak tvrdí, že tento druhý odvolací dôvod treba posúdiť ako nedôvodný. Napadnutý rozsudok totiž výslovne uvádza tvrdenia oboch účastníkov konania a jasne z neho vyplývajú úvahy Všeobecného súdu.
Posúdenie Súdnym dvorom
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry musia byť z odôvodnenia napadnutého rozsudku jasne a nepochybne zrejmé úvahy Všeobecného súdu, aby to dotknutým osobám umožnilo zistiť dôvody prijatého rozhodnutia a Súdnemu dvoru vykonať jeho súdne preskúmanie (pozri najmä rozsudok z 11. júna 2015, EMA/Komisia,
C‑100/14 P
, neuverejnený,
EU:C:2015:382
, bod
a citovanú judikatúru).
Z povinnosti odôvodnenia však Všeobecnému súdu nevyplýva povinnosť vypracovať odôvodnenie, ktoré by vyčerpávajúcim spôsobom rozoberalo jednotlivo všetky úvahy vyjadrené účastníkmi sporu, v dôsledku čoho môže byť odôvodnenie implicitné pod podmienkou, že umožní dotknutým osobám oboznámiť sa s dôvodmi, pre ktoré Všeobecný súd neuznal ich tvrdenia, a poskytne Súdnemu dvoru dostatok prostriedkov, aby mohol vykonať svoje preskúmanie (rozsudky z 22. októbra 2014, British Telecommunications/Komisia,
C‑620/13 P
, neuverejnený,
EU:C:2014:2309
, bod
, ako aj z 11. júna 2015, EMA/Komisia,
C‑100/14 P
, neuverejnený,
EU:C:2015:382
, bod
).
Otázka, či odôvodnenie rozsudku Všeobecného súdu je rozporuplné alebo nedostatočné, predstavuje právnu otázku, ktorej zodpovedania sa možno v rámci odvolania dovolávať (pozri najmä rozsudok z 19. decembra 2012, Planet/Komisia,
C‑314/11P
,
EU:C:2012:823
, bod
).
Po prvé, pokiaľ ide o výdavky na zamestnancov, Všeobecný súd v bode 99 napadnutého rozsudku pripomenul, že už závery návrhu správy o audite s označením 11‑INFS‑025 identifikovali existenciu určitých výdavkov na zamestnancov, ktoré neboli oprávnené.
Po druhé, pokiaľ ide o nedodržanie niektorých zmluvných ustanovení, ktoré uviedol Všeobecný súd v bode 99 napadnutého rozsudku, v tomto rozsudku sa nenachádza nijaké spresnenie v súvislosti s týmito ustanoveniami.
Najmä z bodu 101 napadnutého rozsudku pritom vyplýva, že odvolateľka spochybnila správu o audite, ktorá bola základom pre pozastavenie platieb v rámci projektu „FutureNEM“, pričom v tejto súvislosti poukázala na viaceré chyby a nepresnosti. Navyše z bodu 32 napadnutého rozsudku vyplýva, že odvolateľka poukázala najmä na to, že obsah tejto správy o audite bol v rozpore s pravidlami týkajúcimi sa auditu a predovšetkým s finančnou príručkou.
Všeobecný súd sa však v prejednávanej veci obmedzil na konštatovanie, že odvolateľka neuviedla nijakú skutočnosť, ktorá by mohla spochybniť závery uvedenej správy o audite.
Je preto potrebné konštatovať, že z odôvodnenia napadnutého rozsudku jasne a jednoznačne nevyplývajú úvahy Všeobecného súdu (pozri v tejto súvislosti rozsudok z 19. decembra 2012, Komisia/Planet,
C‑314/11 P
,
EU:C:2012:823
, bod
), ktorý nijakým spôsobom neuviedol dôvody, pre ktoré by výhrady uvedené odvolateľkou proti záverom predmetnej správy o audite nemohli spochybniť tieto závery. Za týchto podmienok odôvodnenie napadnutého rozsudku neumožnilo dotknutým osobám poznať dôvody, ktoré viedli k prijatiu tohto rozsudku, ani Súdnemu dvoru vykonať jeho súdne preskúmanie. Konkrétne takéto apodiktické odôvodnenie bráni Súdnemu dvoru preskúmať, či si úvahy podporujúce rozhodnutie prijaté Všeobecným súdom navzájom neodporujú.
Z toho vyplýva, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia v rozsahu, v akom si nesplnil svoju povinnosť odôvodnenia.
V dôsledku toho treba vyhovieť druhému odvolaciemu dôvodu a bez toho, aby bolo potrebné preskúmať ďalšie odvolacie dôvody, ktoré uviedla odvolateľka na podporu svojho odvolania (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. októbra 2013, Isdin/Bial‑Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, bod
), treba určiť, že toto odvolanie je dôvodné.
Z toho vyplýva, že napadnutý rozsudok treba zrušiť v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti Rose Vision.
V súlade s článkom 61 prvým odsekom Štatútu Súdneho dvora Európskej únie môže Súdny dvor v prípade zrušenia rozhodnutia Všeobecného súdu buď sám vydať konečný rozsudok, ak to stav konania dovoľuje, alebo vrátiť vec Všeobecnému súdu na rozhodnutie. V prejednávanej veci treba konštatovať, že stav konania nedovoľuje vydanie konečného rozsudku.
Je preto potrebné vrátiť vec Všeobecnému súdu s tým, že o trovách konania sa rozhodne neskôr.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol a vyhlásil:

1.
Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 5. marca 2015, Rose Vision a Seseña/Komisia (
T‑45/13
, neuverejnený,
EU:T:2015:138
), sa zrušuje v rozsahu, v akom sa týka spoločnosti Rose Vision SL.

2.
Vec sa vracia Všeobecnému súdu Európskej únie.

3.
O trovách konania sa rozhodne neskôr.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: španielčina.