CELEX: 62016TJ0235
Europos Sąjungos prekių ženklas
Protesto procedūra
Vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo „GPTech“ paraiška
Ankstesni žodiniai Europos Sąjungos prekių ženklai GP JOULE
Įrodymų dėl įgaliojimo pateikti protestą nepateikimas Protestų skyriui
Įrodymų pateikimas pirmą kartą Apeliacinėje taryboje
Neatsižvelgimas
Apeliacinės tarybos diskrecija
Aplinkybės, dėl kurių negalima atsižvelgti į naujus arba papildomus įrodymus
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalis
Reglamento (EB) Nr. 2868/95 17 taisyklės 4 dalis, 19 taisyklės 2 dalis, 20 taisyklės 1 dalis ir 50 taisyklės 1 dalis

)
(Praleista)
Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
—
pakeisti ginčijamą sprendimą ir atsisakyti įregistruoti prašomą prekių ženklą,
—
nepatenkinus šio reikalavimo, panaikinti ginčijamą sprendimą.
EUIPO Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
(Praleista)
Dėl reikalavimų panaikinti ginčijamą sprendimą
Grįsdama ieškinį dėl ginčijamo sprendimo panaikinimo ieškovė iš esmės remiasi dviem pagrindais. Pirmasis pagrindas susijęs su klaidingu protesto procedūrą reglamentuojančių taisyklių taikymu, o antrasis – su klaidingu Reglamento Nr. 2868/95 50 taisyklės 1 dalies ir Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalies taikymu.
(Praleista)
Dėl antrojo pagrindo, susijusio su klaidingu Reglamento Nr. 2868/95 50 taisyklės 1 dalies trečios pastraipos ir Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalies taikymu
(Praleista)
Pirmiausia reikia priminti, kad Reglamento Nr. 2868/95 50 taisyklės 1 dalies trečioje pastraipoje numatyta: „kai apeliacija pateikiama dėl Protestų skyriaus sprendimo, Taryba nagrinėja tik tuos apeliacijos faktus ir įrodymus, kurie buvo pateikti per Protesto skyriaus pagal Reglamento nuostatas ir šias taisykles nustatytą ar nurodytą laiką, nebent Taryba laikytųsi nuomonės, kad, remiantis Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalimi, reikėtų atsižvelgti ir į papildomus arba pridėtinius faktus bei įrodymus“.
Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad EUIPO gali neatsižvelgti į faktus ar įrodymus, kurių šalys nepateikė laiku.
Reglamente Nr. 207/2009 aiškiai numatyta, kad nagrinėdama apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo Apeliacinė taryba turi diskreciją pagal Reglamento Nr. 2868/95 50 taisyklės 1 dalies trečią pastraipą ir Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalį nuspręsti, ar atsižvelgti į naujus arba papildomus faktus ir įrodymus, kurie nebuvo pateikti per Protestų skyriaus nustatytą terminą (2013 m. spalio 3 d. Sprendimo Rintisch / VRDT,
C‑122/12 P
,
EU:C:2013:628
,
punktas; 2013 m. spalio 3 d. Sprendimo Rintisch / VRDT,
C‑120/12 P
,
EU:C:2013:638
,
punktas ir 2013 m. spalio 3 d. Sprendimo Rintisch / VRDT,
C‑121/12 P
,
EU:C:2013:639
,
punktas).
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau turėjo galimybę pažymėti, kad Reglamento Nr. 2868/95 50 taisyklės 1 dalies trečios pastraipos versija prancūzų kalba skiriasi nuo versijų ispanų, vokiečių ir anglų kalbomis esminiu elementu. Iš tiesų pastarosiose versijose numatyta, kad Apeliacinė taryba gali atsižvelgti tik į „papildomus arba pridėtinius“ faktus ar įrodymus, o versijoje prancūzų kalba tie patys faktai ir įrodymai nurodomi kaip „nauji arba papildomi“ (2016 m. liepos 21 d. Sprendimo EUIPO / Grau Ferrer,
C‑597/14 P
,
EU:C:2016:579
,
punktas).
Remdamasis bendra teisės nuostatų, kurių dalis ši nuostata yra, struktūra ir tikslu, visų pirma Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalimi, kuri yra Reglamento Nr. 2868/95 50 taisyklės 1 dalies teisinis pagrindas, Teisingumo Teismas padarė išvadą, kad, kalbant apie prekių ženklo naudojimo įrodymus, jei per EUIPO nustatytą terminą nebuvo pateikta jokių įrodymų šiuo atžvilgiu, protesto atmetimą EUIPO turi paskelbti
ex offixio
. Tačiau, jei įrodymai buvo pateikti per EUIPO nustatytą terminą, paliekama galimybė pateikti papildomų įrodymų (žr. 2016 m. liepos 21 d. Sprendimo EUIPO / Grau Ferrer,
C‑597/14 P
,
EU:C:2016:579
,
–
punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
Teisingumo Teismas pabrėžė, kad Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalis taip pat turi būti aiškinama ir tuo atveju, kai kalbama apie prekių ženklo egzistavimo, jo registracijos galiojimo ir apsaugos apimties įrodymą, nes minėtoje nuostatoje yra taisyklė, kuriai būdingas horizontalusis veikimas šio reglamento sistemoje ir kuri taikoma neatsižvelgiant į atitinkamos procedūros pobūdį. Iš to matyti, kad Reglamento Nr. 2868/95 50 taisyklės negalima aiškinti taip, kad ja išplečiama Apeliacinės tarybos diskrecija atsižvelgiant į naujus įrodymus (2016 m. liepos 21 d. Sprendimo EUIPO / Grau Ferrer,
C‑597/14 P
,
EU:C:2016:579
,
punktas), ir tik „papildomi“ arba „papildantys“ įrodymai gali būti pridedami prie atitinkamų, per nustatytą terminą pateiktų įrodymų (žr. 2014 m. gruodžio 11 d. Sprendimo CEDC International / VRDT – Underberg (Žolės stiebo butelyje forma),
T‑235/12
,
EU:T:2014:1058
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Taigi reikia nustatyti, ar 2015 m. liepos 15 d. pareiškimas, pirmą kartą pateiktas Apeliacinėje taryboje, gali būti laikomas „papildomu“ arba „papildančiu“ įrodymu, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 2868/95 50 straipsnio 1 dalies trečią pastraipą ir Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalį, kaip jie išaiškinti 41–44 punktuose minimoje jurisprudencijoje.
Akivaizdu, kad nei per nustatytą terminą, nei bet kuriuo procedūros Protestų skyriuje metu ieškovė nepateikė jokių įrodymų dėl savo įgaliojimų pagal Reglamento Nr. 2868/95 19 taisyklės 2 dalį, nepaisant to, kad, kaip buvo nurodyta šio sprendimo 6 punkte, EUIPO aiškiai informavo ieškovę apie tai, kad ji privalėjo pateikti dokumentus ir įrodyti, viena vertus, savo, kaip licenciatės, statusą, ir, antra vertus, kad ankstesnių prekių ženklų savininkas įgaliojo ją pateikti protestą. Be to, šalys sutaria, kad EUIPO registre nebuvo įrašo apie licencijos ankstesniems prekių ženklams suteikimą, kaip tai numatoma Reglamento Nr. 207/2009 22 straipsnyje.
Be kita ko, 2015 m. vasario 20 d. pastabose nurodyti pasiūlymai, pagal kuriuos ieškovė turėjo išimtinę licenciją ankstesniems prekių ženklams, buvo tiesiog paprasti, įrodymais nepagrįsti teiginiai. Šiomis aplinkybėmis 2015 m. liepos 15 d. pareiškimas negali būti laikomas „papildomu“ arba „papildančiu“ įrodymu, pridedamu prie ieškovės jau pateiktų įrodymų.
Dėl ieškovės argumento, kad jos įgaliojimas pateikti protestą akivaizdžiai kilo iš fakto, kad jos pavadinimas buvo identiškas figūravusiam ankstesniuose prekės ženkluose, kurie yra protesto pagrindas, pakanka pažymėti, kaip tai daro ir EUIPO, kad ši aplinkybė neleidžia daryti prielaidos, jog ieškovė turėjo įgaliojimą. Pats faktas, kad ženklas visiškai ar iš dalies sutampa su įmonės pavadinimu, komercinėje veikloje gali būti siejamas su įvairiomis aplinkybėmis ir akivaizdžiai negali pakeisti dokumentinių įrodymų, pavyzdžiui, licencinės sutarties, kuri įrodo ir licenciato statusą, ir jo teisių apimtį. Šiuo klausimu pažymėtina, kad licenciato teisėms gali būti taikomi įvairūs apribojimai, pavyzdžiui, numatomos prekės ir paslaugos, kuriems taikoma atitinkama licencija, teritorija, kuriai licencija buvo suteikta, ir įgaliojimo pateikti protestą sąlygos.
Vadinasi, Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, jog 2015 m. liepos 15 d. pareiškimas negali būti laikomas „papildomu“ arba „papildančiu“ įrodymu, taigi į jį neturi būti atsižvelgta, remiantis Reglamento Nr. 2868/95 50 straipsnio 1 dalies trečia pastraipa ir Reglamento Nr. 207/2009 76 straipsnio 2 dalimi, kaip jie išaiškinti šio sprendimo 41–44 punktuose minimoje jurisprudencijoje.
Taigi antrąjį ieškovės pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
(Praleista)

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (septintoji kolegija),
nusprendžia:

1)
Atmesti ieškinį.

2)
Priteisti iš
GP Joule PV GmbH & Co. KG
bylinėjimosi išlaidas.

Tomljenović
Marcoulli
Kornezov
Paskelbta 2017 m. birželio 21 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.