CELEX: 62016TJ0609
Personalmål
Tjänstemän
Rekrytering
Meddelande om allmänt uttagningsprov Epso/AD/309/15 (AD 11)
Läkare till tjänstgöringsorten Luxemburg
Nekat tillträde till utvärderingscentrets uttagningsprov
Valet av andraspråk begränsat till ett mindre antal av unionens officiella språk
Invändning om rättsstridighet
Uppenbart oriktig bedömning
Skadeståndsansvar
Ideell skada

Bakgrund till tvisten
Sökanden anmälde sig den 7 juli 2015 till det allmänna uttagningsprovet Epso/AD/309/15 (AD 11) (nedan kallat uttagningsprovet). Uttagningsprovet anordnades på grundval av meriter och prov i syfte att upprätta en reservlista för rekrytering av läkare till Europeiska kommissionen i Luxemburg (Luxemburg).
Enligt det meddelande om allmänt uttagningsprov som offentliggjordes i
Europeiska unionens officiella tidning
den 4 juni 2015 (
EUT C 183 A, 2015, s. 1
) (nedan kallat meddelandet om uttagningsprov), ställs följande krav för deltagande i uttagningsprovet:
”–
Avslutad universitetsutbildning på minst 4 år, styrkt med examensbevis i medicin, som är erkänd i ett av Europeiska unionens medlemsländer,
och
–
examensbevis på medicinsk specialisering som erhållits efter ovannämnda examen.
…
–
Minst 12 års yrkeserfarenhet (efter examen i medicin) från ett eller flera av följande relevanta områden: … yrkesmedicin, allmän medicin, internmedicin, tropikmedicin, ergonomi, medicinsk kontroll vid frånvaro på grund av sjukdom, folkhälsa, psykiatri, akutmedicin (endast Ispra) eller strålskydd.”
I bilaga I till meddelandet om uttagningsprov föreskrivs att godkända handläggare kommer att utföra de uppgifter som åligger institutionens läkare, nämligen:
–
hälsokontroller av anställda och arbetssökande,
–
undersökningar och konsultationer inom företagshälsovård,
–
administrativa läkarutlåtanden,
–
medicinsk kontroll vid frånvaro på grund av sjukdom,
–
kampanjer för bättre hälsa,
–
strålskydd,
–
deltagande i arbetet i olika forum (hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, invaliditet, nämnden för medicinska rådgivare vid Europeiska unionens institutioner),
–
arbetsledning,
–
kontakter med läkare utanför institutionen och/eller sjukhus inom deras specialistområde, samt
–
förvaltning av administrativa ärenden och förfaranden.
I bilaga III till meddelandet om uttagningsprov med rubriken ”Urvalskriterier” föreskrivs vad angår tjänstgöringsorten Luxemburg, att uttagningskommittén kommer att ta hänsyn till följande kriterier vid meritbedömningen:
–
Minst fem års pågående yrkeserfarenhet inom yrkesmedicin.
–
Minst tre års yrkeserfarenhet inom medicinsk kontroll vid frånvaro på grund av sjukdom.
–
Minst tre års yrkeserfarenhet inom allmän medicin.
–
Minst tre års yrkeserfarenhet inom strålskydd.
–
Minst tre års yrkeserfarenhet inom internmedicin.
–
Minst två års yrkeserfarenhet inom ergonomi.
–
Minst två års yrkeserfarenhet inom folkhälsa.
–
Minst två års yrkeserfarenhet inom psykiatri.
–
Minst två års yrkeserfarenhet inom tropikmedicin.
–
Yrkeserfarenhet av att handlägga administrativa ärenden och förfaranden i medicinsk miljö.
–
Yrkeserfarenhet av att leda ett medicinskt team.
–
Minst tre års yrkeserfarenhet i internationell/mångkulturell miljö inom något av följande områden: yrkesmedicin, allmän medicin, internmedicin, tropikmedicin, ergonomi, medicinsk kontroll vid frånvaro på grund av sjukdom, folkhälsa, psykiatri, akutmedicin eller strålskydd.
–
Styrkta kunskaper i engelska och/eller franska (miniminivå som krävs: B2 enligt den gemensamma europeiska referensramen för språk (GERS)),
–
Styrkta kunskaper i ett eller flera av följande språk: nederländska och/eller tyska (miniminivå som krävs: B2 enligt den gemensamma europeiska referensramen för språk (GERS)).
I meddelandet om uttagningsprov preciseras att ett urval sker efter meriter på grundval av den information som de sökande har lämnat under fliken ”Talent screener” i sina ansökningar. Uttagningskommittén ger sedan varje urvalskriterium en viss vikt (1 till 3) och de sökandes svar tilldelas poäng från 0 till 4. Uttagningskommittén multiplicerar sedan antalet poäng med viktningen för vart och ett av kriterierna och lägger ihop poängen för att fastställa vilka sökande som har en profil som bäst motsvarar de aktuella arbetsuppgifterna.
Under rubriken ”Vem kan söka?” i meddelandet om uttagningsprov anges under rubriken ”Särskilda villkor: språk” vad som krävs för deltagande i uttagningsprovet, dels i fråga om språk 1, minst nivå C1 i ett av EU:s 24 officiella språk, dels i fråga om språk 2, minst nivå B2 i engelska, franska eller tyska och detta språk måste vara ett annat språk än språk 1. Under samma rubrik anges det att den sökande endast kan välja engelska, franska eller tyska som språk 2. Dessa är de viktigaste arbetsspråken vid EU-institutionerna, och i tjänstens intresse måste nyanställda därför direkt kunna börja arbeta och kommunicera effektivt i sitt dagliga arbete på minst ett av dessa språk.
Det framgår av sökandens ansökningshandlingar att sökanden, som är grekisk medborgare, valde sitt modersmål grekiska som första språk och tyska som andra språk, vilket hon använde för att skriva sin ansökan. Hon förklarade där att hon behärskade tyska lika bra som grekiska, det vill säga på nivå ”C2 obehindrad användare”.
Genom skrivelse av den 23 september 2015 underrättades sökanden av Epso om att hon uppfyllde behörighetskraven för deltagande i nästa etapp av uttagningsprovet som bestod i urval efter meriter, det vill säga talent screener.
Genom beslut av den 28 september 2015 (nedan kallat det angripna beslutet) informerades sökanden om att uttagningskommittén hade gjort en fördjupad bedömning av hennes svar på frågorna i talent screener och tilldelat henne betyget 15 poäng, vilket inte var tillräckligt för att hon skulle kallas till utvärderingscentret, eftersom det lägsta betyget för att ges tillträde till utvärderingsscentrets prov hade fastställts till 18 poäng.
Genom e-postmeddelande av den 2 oktober 2015, framställde sökanden en begäran om omprövning av uttagningskommitténs beslut.
Genom e-postmeddelande av den 23 december 2015 ingav sökanden ett klagomål i enlighet med artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen (nedan kallade tjänsteföreskrifterna). I klagomålet bestred hon det antal poäng som hon erhållit av uttagningskommittén för sina svar på de fyra frågor i talent screener som gällde yrkeserfarenhet inom internmedicin, yrkeserfarenhet av att handlägga administrativa ärenden och förfaranden i medicinsk miljö, yrkeserfarenhet av att leda ett medicinskt team och yrkeserfarenhet i internationell eller mångkulturell miljö. Hon kritiserade även den omständigheten att hon inte fick skriva ansökan på sitt modersmål grekiska.
Genom skrivelse av den 1 februari 2016, avslog Epso sökandens begäran om omprövning och informerade henne om att uttagningskommittén hade fastställt sitt beslut att inte föra upp henne på reservlistan över sökande som kallas till utvärderingscentret.
Genom skrivelse av den 25 april 2016 underrättade tillsättningsmyndigheten sökanden om att hennes klagomål hade avslagits (nedan kallat beslutet att avslå klagomålet). I denna skrivelse informerades sökanden om att hon inte hade rätt att, efter utgången av talefristen på tre månader, bestrida språkreglerna för ansökan enligt meddelandet om uttagningsprov och att uttagningskommittén inte hade gjort någon uppenbart oriktig bedömning av sökandens svar på frågorna i talent screener.
Förfarandet och parternas yrkanden
Sökanden har väckt förevarande talan genom ansökan som inkom till Europeiska unionens personaldomstol den 4 oktober 2016. Målet gavs först målnumret F‑39/16. Med tillämpning av artikel 3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) 2016/1192 av den 6 juli 2016 om överföring till Europeiska unionens tribunal av behörigheten att i första instans avgöra tvister mellan Europeiska unionen och dess anställda (
EUT L 200, 2016, s. 137
), överfördes förevarande mål till tribunalen i det skick det förelåg den 31 augusti 2016. Målet registrerades under målnummer T‑585/16 och lottades på tribunalens nionde avdelning.
Sökanden har yrkat att tribunalen ska
–
ogiltigförklara det angripna beslutet,
–
förplikta kommissionen att betala 10000 euro på grund av den ideella skada som sökanden lidit, och
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
Kommissionen har yrkat att tribunalen ska
–
ogilla talan, och
–
förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.
Rättslig bedömning
Yrkandet om ogiltigförklaring
Sökanden har åberopat två grunder till stöd för sitt yrkande om ogiltigförklaring av det angripna beslutet.
Genom den första grunden har sökanden framställt en invändning om rättsstridighet enligt artikel 277 FEUF av meddelandet om uttagningsprov mot bakgrund av artikel 2 i rådets förordning nr 1 av den 15 april 1958 om vilka språk som skall användas i Europeiska ekonomiska gemenskapen (
EGT 1958, 17, s. 385
; svensk specialutgåva, kapitel 1, volym 1, s. 14), i ändrad lydelse, samt likabehandlingsprincipen och principen om icke-diskriminering såsom de följer av artikel 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och artikel 1 f i tjänsteföreskrifterna. Sökanden har åberopat domar som tribunalen meddelat i vilka lagenligheten av meddelanden om uttagningsprov ifrågasattes och vilka i likhet med i förevarande tvist begränsade språken för kommunikation mellan de sökande och Epso till engelska, franska och tyska (dom av den 24 september 2015, Italien och Spanien/kommissionen,
T‑124/13 och T‑191/13
,
EU:T:2015:690
, punkt
, dom av den 17 december 2015, Italien/kommissionen,
T‑295/13
, ej publicerad,
EU:T:2015:997
, punkt
, dom av den 17 december 2015, Italien/kommissionen,
T‑275/13
, ej publicerad,
EU:T:2015:1000
, punkt
, och dom av den 17 december 2015, Italien/kommissionen,
T‑510/13
, ej publicerad,
EU:T:2015:1001
, punkt
).
Genom den andra grunden har sökanden gjort gällande att uttagningskommittén gjorde uppenbart oriktiga bedömningar när den utvärderade sökandens svar på frågorna 5a–5b, 10a–10b, 11a–11b och 12a–12b i fliken talent screener i hennes ansökan om deltagande i uttagningsprovet.
Den första grunden: Sökandens invändning om rättsstridighet mot meddelandet om uttagningsprov
Sökanden har bestritt argumentet i beslutet att avslå klagomålet att kritiken av språkreglerna för uttagningsprovet inte kunde tas upp till prövning därför att den riktades direkt mot meddelandet om uttagningsprov och tremånadersfristen för väckande av talan mot meddelandet hade löpt ut den dag då klagomålet ingavs, det vill säga den 23 december 2015.
Sökanden har nämligen gjort gällande att den omständigheten att meddelandet om uttagningsprov är rättsstridigt anfördes i det aktuella fallet via invändningen till stöd för hennes talan mot det angripna beslutet. Hon har hävdat att hon har intresse av att framställa en invändning om rättsstridighet mot språkreglerna enligt meddelandet om uttagningsprov, eftersom chansen att erhålla bättre betyg på proven hade varit högre om de hade genomförts på den sökandes modersmål eller på ett språk som hon behärskar lika väl. Sökanden har tillagt att det var först i och med antagandet av det angripna beslutet som hon fick ett klart intresse av att bestrida meddelandet om uttagningsprov, då detta hade bindande rättsverkningar som kunde påverka sökandens intressen genom att förändra hennes rättsliga ställning.
Slutligen har sökanden under åberopande av domen av den 16 september 2013, Glantenay m.fl./kommissionen (
F‑23/12 och F‑30/12
,
EU:F:2013:127
, punkt
), betonat att hennes talan syftar till att bestrida det sätt på vilket uttagningsprovet anordnades, vad angår etappen talent screener, såsom den beskrivs i meddelandet om uttagningsprov och att det var uttagningskommitténs beslut som konkretiserade hennes rättsliga ställning och gav henne möjlighet att med säkerhet få insikt i hur och i vilken omfattning hennes egna intressen berördes. Sökanden har således dragit slutsatsen att det i förevarande mål finns ett nära samband mellan det angripna beslutet och det rättsstridiga sättet att anordna talent screener.
Kommissionen anser att talan inte kan tas upp till prövning vad avser denna grund i dess helhet. Den invändning om rättsstridighet som sökanden har framställt borde nämligen tolkas som ett direkt bestridande av bilaga II till meddelandet om uttagningsprov som är oberoende av varje beslut som uttagningskommittén antar i förhållande till sökanden under uttagningsförfarandet. Sökanden har dock varken väckt talan eller framställt klagomål mot meddelandet om uttagningsprov inom de frister som anges i tjänsteföreskrifterna.
Kommissionen har vidare gjort gällande att, för att en invändning om rättsstridighet angående ett uttagningsprov ska kunna prövas, det i vart fall är nödvändigt för den sökande att visa att det finns ett nära samband mellan den påstådda rättsstridigheten hos meddelandet om uttagningsprov och beslutet att avslå ansökan. Ett sådant samband saknas i förevarande mål, eftersom språkreglerna för uttagningsprovet, som sökanden har bestritt, inte har sin grund i det angripna beslutet utan i meddelandet om uttagningsprov. Talan ska bedömas så att den avser meddelandet om uttagningsprov och, omkvalificerad på detta sätt, kan talan inte tas upp till sakprövning, då fristen för väckande av talan mot detta meddelande har löpt ut.
Tribunalen finner det lämpligt att undersöka huruvida sökanden på ett lagenligt sätt har bestritt språkreglerna enligt meddelandet om uttagningsprov.
Enligt fast rättspraxis kan en sökande i ett uttagningsprov, när talan förs mot en senare rättsakt inom ramen för ett uttagningsförfarande, som är en komplex administrativ process bestående av en rad beslut, åberopa felaktigheter i tidigare rättsakter som har nära samband med denna rättsakt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 11 augusti 1995, kommissionen/Noonan,
C‑448/93 P
,
EU:C:1995:264
, punkt
och där angiven rättspraxis) och särskilt åberopa att meddelandet om uttagningsprov är rättsstridigt i enlighet med vilket den ifrågavarande rättsakten antogs (se, för ett liknande resonemang, dom av den 5 december 2012, BA/kommissionen,
F‑29/11
,
EU:F:2012:172
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Den omständigheten att en sökande i ett uttagningsprov inte i tid har ifrågasatt meddelandet om uttagningsprov hindrar inte honom eller henne från att åberopa oegentligheter som har uppkommit under uttagningsprovet, även om oegentligheterna har uppkommit till följd av lydelsen av meddelandet om uttagningsprov (se dom av den 31 januari 2006, Giulietti/kommissionen,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
, punkt
och där angiven rättspraxis). Såsom sökanden har hävdat under åberopande av domen av den 13 december 2012, Honnefelder/kommissionen (
F‑42/11
,
EU:F:2012:196
, punkt
), och domen av den 16 september 2013, Glantenay m.fl./kommissionen (
F‑23/12 och F‑30/12
,
EU:F:2013:127
, punkt
), har nämligen en sökande rätt att åberopa fel som förekommit i ett uttagningsprov i samband med en talan om ogiltigförklaring av det individuella beslutet att avslå dennes ansökan, utan att det kan riktas invändningar mot att han eller hon inte anfört ett klagomål eller väckt talan angående dessa fel, inom föreskriven tidsfrist, mot ett beslut som preciserar hur uttagningsprovet kommer att organiseras (se, för ett liknande resonemang, dom av den 11 augusti 1995, kommissionen/Noonan,
C‑448/93 P
,
EU:C:1995:264
, punkterna
–
).
När grunden för talan är att ett meddelande om ett uttagningsprov som inte bestritts i tid är rättsstridigt och denna grund avser skälen till det ifrågasatta individuella beslutet, kan talan enligt rättspraxis upptas till prövning. En sökande i ett uttagningsförfarande kan nämligen inte fråntas rättigheten att bestrida samtliga omständigheter vid bedömningen av om det individuella beslut som fattats för hans eller hennes del med tillämpning av de villkor som angetts i meddelandet är riktigt, eftersom endast detta tillämpningsbeslut konkretiserar dennes juridiska situation och ger denne en möjlighet att med säkerhet få insikt i hur och i vilken omfattning hans eller hennes egna intressen berörs (se dom av den 31 januari 2006, Giulietti/kommissionen,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
, punkt
och där angiven rättspraxis).
När det däremot inte finns något nära samband mellan själva motiveringen till det bestridda beslutet och den åberopade grunden att ett meddelande om ett uttagningsprov som inte bestritts i tid är rättsstridigt kan denna grund inte upptas till prövning, enligt tvingande regler om talefrister som det inte går att bortse ifrån i detta fall utan att man bryter mot rättssäkerheten (dom av den 31 januari 2006, Giulietti/kommissionen,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
, punkt
; se även, för ett liknande resonemang, dom av den 26 oktober 2004, Falcone/kommissionen,
T‑207/02
,
EU:T:2004:315
, punkt
).
Det är mot bakgrund av dessa överväganden som det ska avgöras om det i det aktuella fallet finns ett nära samband mellan motiveringen till det angripna beslutet och den grunden att språkreglerna enligt meddelandet om uttagningsprov är rättsstridiga.
Det ska erinras om att under rubriken ”Vem kan söka?” i meddelandet om uttagningsprov krävs det, enligt ”Särskilda villkor: Språk”, för att få tillträde till uttagningsprovet, dels för språk 1, minst nivå C1 i ett av EU:s 24 officiella språk, dels för språk 2, minst nivå B2 i engelska, franska eller tyska. Språk 2 måste vara ett annat språk än språk 1. Vidare anges det under rubriken ”Vem kan söka?” att den sökande ”bara [kan] välja engelska, franska eller tyska som andra språk”. Det anges i bilaga II till meddelandet om uttagningsprov att dessa språk är de som används mest vid unionsinstitutionerna och att det är nödvändigt i tjänstens intresse att de nyanställda direkt kan börja arbeta och kommunicera väl på åtminstone ett av dessa språk i sitt dagliga arbete. I meddelandet om uttagningsprov hänvisas i samma bilaga till domen av den 27 november 2012, Italien/kommissionen (
C‑566/10 P
,
EU:C:2012:752
), och det preciseras att ett av dessa språk ska användas när de sökande fyller i anmälningsformulären. Det preciseras dessutom i bilagan att kommunikationsspråken mellan de sökande och institutionen, inklusive vid upprättandet av ansökningar, ska vara engelska, franska eller tyska.
I det aktuella fallet kan det konstateras att det angripna beslutet inte alls har grundats på omständigheter som har samband med språkreglerna enligt meddelandet om uttagningsprov, utan endast på det otillräckliga antal poäng som sökandens svar erhöll i fliken talent screener vilka rörde hennes yrkeserfarenhet på det område som uttagningsprovet avsåg.
Hänvisningen till punkt 38 i domen av den 2 juli 2014, Da Cunha Almeida/kommissionen (
F‑5/13
,
EU:F:2014:176
), är inte relevant. I det mål som avgjordes genom denna dom hade sökanden intresse av att framställa en invändning om rättsstridighet mot språkreglerna enligt meddelandet om uttagningsprov, eftersom chansen att erhålla bättre betyg på proven hade varit högre om de hade genomförts på den sökandes modersmål eller på ett språk som denne behärskade lika väl. Sökanden bestred i synnerhet det otillräckliga betyget på det test i läsförståelse som han hade genomgått på sitt andra språk. Tribunalen fann att bestämmelserna om vilka språkkunskaper som krävdes och vilka språk som fick användas enligt meddelandet om uttagningsprov ledde till diskriminering, såtillvida att kommissionen hade gynnat den sökande som hade bäst förmåga att uttrycka sig på ett av de tre språk som kunde väljas som andraspråk i förhållande till andra sökande som förvisso hade de språkkunskaper som krävdes enligt tjänsteföreskrifterna, men vilkas kunskaper i ett av uttagningsprovets språk inte låg på samma nivå som den förstnämnda kategorin sökandes kunskaper.
I det aktuella fallet framgår det dock inte av handlingarna i målet, i motsats till vad som gällde det mål som nämnts i punkt 33 ovan, att avslaget på sökandens ansökan, ens delvis, är en följd av att hennes kunskaper i tyska skulle vara otillräckliga. Av de tre ovannämnda språken valde hon ju tyska när hon skulle skriva sin ansökan.
Sökanden har nämligen, för det första, inte påstått att hon skulle haft problem med att upprätta sin ansökan på tyska eller att hon endast skulle ha erhållit betyget 15 poäng på grund av sina svårigheter att uttrycka sig på detta språk. Sökanden har endast hävdat rent allmänt att en sökande som inte har möjlighet att välja på vilket språk han eller hon ska skriva sin ansökan och precis som hon tvingas använda ett annat språk än sitt modersmål, med nödvändighet diskrimineras i förhållande till den sökande som fritt kan välja ett av de tre språk som anges i meddelandet om uttagningsprov. Sökanden har inte uppgett på vilket sätt upprättandet av hennes ansökan på tyska skulle vara till nackdel för henne i förevarande tvist och enbart anfört att det inte kan uteslutas att uttagningskommitténs uppenbart oriktiga utvärdering har orsakats av skyldigheten att skriva ansökan på tyska. Kommissionen har på denna punkt med rätta understrukit att sökanden inte vid något tillfälle har lagt fram konkreta bevis för att hon skulle haft möjlighet att bli kallad att delta i utvärderingscentrets prov om hon hade skrivit sin ansökan på grekiska.
Det framgår även av sökandens ansökan, närmare bestämt av fliken ”Språkkunskaper” i ansökningsformuläret, att den uppgivna nivån i tyska språket är mycket hög, nämligen nivå C2, som betyder ”obehindrad användare”. Sökanden har således själv erkänt att hon behärskade tyska utomordentligt väl. Kommissionen har även anfört, utan att motsägas, att sökanden bedrev sina universitetsstudier i Tyskland och arbetade mer än 14 år i detta land. Det finns således anledning att avfärda sökandens argument att avslaget på sökandens ansökan kunde vara en följd av att engelska, franska eller tyska måste användas vid upprättandet av ansökningarna i enlighet med bilaga II till meddelandet om uttagningsprov.
Det ska således slås fast, i överensstämmelse med de principer som det erinras om i rättspraxis som nämnts ovan i punkterna 26–29, att det inte finns något nära samband mellan den åberopade rättstridigheten hos meddelandet om uttagningsprov och motiveringen till det angripna beslutet.
Det följer av det ovan anförda att den första grunden inte kan tas upp till sakprövning.
Den andra grunden: Huruvida kommittén gjorde uppenbart oriktiga bedömningar
Sökanden har väsentligen hävdat att de betyg som uttagningskommittén tilldelade henne inom ramen för talent screener är uppenbart oriktiga och att hon under förutsättning att uttagningskommittén på ett korrekt sätt hade beaktat hennes erfarenhet och kvalifikationer med lätthet skulle ha kunnat erhålla de 18 poäng som behövdes för att tillåtas att delta i utvärderingscentrets prov.
Det framgår närmare bestämt av sökandens skrivelser att den andra grunden innehåller fyra anmärkningar. Den första avser uteblivet beaktande av sökandens erfarenhet inom internmedicin, den andra avser uteblivet beaktande av sökandens erfarenhet av att handlägga administrativa ärenden och förfaranden i medicinsk miljö, den tredje avser uteblivet beaktande av sökandens erfarenhet av att leda ett medicinskt team och den fjärde, slutligen, avser uteblivet beaktande av sökandens yrkeserfarenhet i internationell eller multikulturell miljö.
Kommissionen har väsentligen gjort gällande att med hänsyn till uttagningskommittéernas omfattande utrymme för skönsmässig bedömning kan deras bedömningar endast betraktas som uppenbart oriktiga om sökanden har företett bevis som fråntar dem all trovärdighet. Sökanden har emellertid endast redogjort för sin personliga uppfattning av hur hennes kvalifikationer borde ha blivit bedömda, vilket inte kan utgöra tillräckligt bevisning.
Tribunalen erinrar inledningsvis om att enligt fast rättspraxis är uttagningskommittén skyldig att kontrollera att de sökande har de kunskaper och den yrkeserfarenhet som behövs för att utföra de arbetsuppgifter i samband med tjänsten som nämns i meddelandet om uttagningsprov. Uttagningskommittén ska vidare jämföra de sökandes kunskaper och lämplighet för att kunna välja ut de sökande som är lämpligast med beaktande av de arbetsuppgifter som ska utföras (se dom av den 24 april 2013, BX/kommissionen,
F‑88/11
,
EU:F:2013:51
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Inom denna ram är uttagningskommittén skyldig att säkerställa att dess bedömningar av samtliga sökande som genomgår uttagningsprov sker med beaktande av villkoren om jämlikhet och objektivitet, och betygskriterierna måste vara enhetliga och tillämpas på ett enhetligt sätt gentemot samtliga sökande (dom av den 22 september 2015, Gioria/kommissionen,
F‑82/14
,
EU:F:2015:108
, punkt
).
Uttagningskommittén har befogenhet att göra en skönsmässig bedömning vid utvärderingen av den sökandes tidigare yrkeserfarenhet, såväl vad angår erfarenhetens karaktär och varaktighet som dess större eller mindre relevans för vad den aktuella tjänsten kräver (dom av den 21 november 2000, Carrasco Benítez/kommissionen,
T‑214/99
,
EU:T:2000:272
, punkt
, dom av den 28 november 2002, Pujals Gomis/kommissionen,
T‑332/01
,
EU:T:2002:289
, punkt
, och dom av den 31 januari 2006, Giulietti/kommissionen,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
, punkt
).
Därefter bör det understrykas att tribunalen vid prövningen av huruvida bedömningen av yrkeserfarenheten är lagenlig endast ska kontrollera att uttagningskommitténs utövande av sin befogenhet att göra en skönsmässig bedömning inte grundats på en uppenbar villfarelse (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 december 1990, Gonzalez Holguera/parlamentet,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
, punkt
, och dom av den 11 februari 1999, Mertens/kommissionen,
T‑244/97
,
EU:T:1999:27
, punkt
) som fråntar uttagningskommitténs beslut all trovärdighet (dom av den 24 april 2013, Demeneix/kommissionen,
F‑96/12
,
EU:F:2013:52
, punkt
).
Det ska vidare framhållas att enligt rättspraxis (se, för ett liknande resonemang, dom av den 20 juni 1990, Burban/parlamentet,
T‑133/89
,
EU:T:1990:36
, punkterna
och
, och dom av den 28 november 2002, Pujals Gomis/kommissionen,
T‑332/01
,
EU:T:2002:289
, punkterna
–
) ankommer det på den sökande att förse uttagningskommittén med alla upplysningar och handlingar som han eller hon anser vara användbara vid uttagningskommitténs prövning av ansökan.
Det är därför som sökandena i det aktuella fallet i punkt 1.3 i de allmänna bestämmelserna för allmänna uttagningsprov (
EUT C 70 A, 2015, s. 1
) (nedan kallade de allmänna bestämmelserna) uppmärksammas på den omständigheten att de, för att visa att de har den yrkeserfarenhet som krävs, måste lämna in styrkande handlingar som anger start- och slutdatum för den period då arbetsuppgifterna utfördes och som beskriver arbetsuppgifterna. Enligt punkt 1.3 i meddelandet om uttagningsprov preciseras dessutom i fråga om särskilda krav för specialiserade uttagningsprov att studier, utbildning, volontärarbete, praktiktjänstgöring, forskning och yrkeserfarenhet ska beskrivas detaljerat i ansökan och åtföljas av motsvarande styrkande handlingar. Enligt punkterna 2.1.4 och 2.1.7 i de allmänna bestämmelserna krävs det, för att uttagningskommittén ska kunna kontrollera huruvida de sökandes kvalifikationer uppfyller villkoren i meddelandet om uttagningsprov, att ansökningshandlingarna innehåller relevanta upplysningar om de sökandes examensbevis, yrkeserfarenhet, anledning till anmälan samt att styrkande handlingar bifogas ansökan.
Enligt fast rättspraxis är uttagningskommittén enbart skyldig att ta hänsyn till upplysningar och handlingar som den sökande har lagt fram till stöd för sin ansökan när den bedömer dennes yrkeserfarenhet med avseende på de krav som ställs för deltagande i uttagningsprovet. Den är inte alls skyldig att anmoda den sökande att inkomma med kompletterande handlingar (dom av den 16 september 1998, Jouhki/kommissionen,
T‑215/97
,
EU:T:1998:219
, punkt
, och dom av den 28 november 2002, Pujals Gomis/kommissionen,
T‑332/01
,
EU:T:2002:289
, punkt
) eller att själv göra efterforskningar i syfte att kontrollera om den berörde uppfyller samtliga villkor i meddelandet om uttagningsprov (dom av den 28 november 2002, Pujals Gomis/kommissionen,
T‑332/01
,
EU:T:2002:289
, punkt
).
Det är mot bakgrund av dessa principer som det ska prövas huruvida de av sökanden formulerade anmärkningarna är välgrundade.
–
Den första anmärkningen: Sökandens yrkeserfarenhet inom internmedicin har inte beaktats
Sökanden har beträffande sin yrkeserfarenhet inom internmedicin hävdat att det framgår av rubrik 5, som benämns ”Talent screener”, i hennes ansökan, under rubriken ”Yrkeserfarenhet”, att hon har nästan 14 års yrkeserfarenhet inom internmedicin.
Tribunalen erinrar inledningsvis om att det i punkt 6 i bilaga III till meddelandet om uttagningsprov föreskrivs att den sökande som kan styrka minst tre års yrkeserfarenhet inom internmedicin ska tilldelas poäng.
Uttagningskommittén beslutade att inte tilldela sökanden någon poäng på denna grund, därför att den yrkeserfarenhet som nämns under rubrik 5 i ansökan är densamma som den som anges under rubrik 3 i samma handling angående yrkeserfarenhet inom allmänmedicin, för vilken sökanden tilldelades fyra poäng, det vill säga högsta möjliga poäng. Vidare konstaterades det att det inte fanns tillräckligt med kompletterande upplysningar för att det skulle var möjligt att dra slutsatsen att det rörde sig om en särskild yrkesverksamhet som bedrivits under den berörda perioden.
Det kan omedelbart konstateras att det framgår av ansökan att sökanden inte har 14 års erfarenhet inom internmedicin.
Sökanden har nämligen förklarat att hon från september 1998 till april 2005 arbetade på olika sjukvårdsinrättningar i egenskap av handledare åt ”läkare under specialistutbildning i internmedicin”. Enbart denna uppgift gjorde det dock inte möjligt för uttagningskommittén att anse att sökanden hade minst tre års yrkeserfarenhet inom internmedicin. Dessa upplysningar visar således inte att sökanden vid detta tillfälle fullt ut hade en invärtesläkares arbetsuppgifter i överensstämmelse med vad som angavs i meddelandet om uttagningsprov. Uttagningskommittén kunde följaktligen anse att denna verksamhetsperiod inte skulle betraktas som en relevant period av yrkeserfarenhet.
Angående perioden från juni 2004 till juni 2012, har sökanden uppgett att hon innehade tjänster som ”akutläkare/jourläkare”, ”läkare på kardiologavdelningen” och ”läkare med chefsansvar”. Dessa upplysningar gör det inte möjligt att anse att den verksamhet som sökanden bedrev under denna period hade samband med den yrkeserfarenhet inom internmedicin som krävdes enligt meddelandet om uttagningsprov.
De upplysningar som sökanden har tillhandahållit möjliggör således inte ett beaktande av denna period vid beräkningen av hennes yrkeserfarenhet under den rubrik som rör internmedicin. Sökanden har nämligen endast summariskt redogjort för hela sin erfarenhet under dessa 14 år av praktik som läkare utan att i detalj förklara vad som hänförde sig till internmedicin i denna verksamhet och inte till allmänmedicin.
Tribunalen slår således fast att det var med rätta som uttagningskommittén ansåg att sökanden inte hade tillhandahållit tillräckligt med kompletterande uppgifter för att slutsatsen skulle kunna dras att den yrkeserfarenhet som anges under rubrik 5 i ansökan inte var identisk med den som anges under rubrik 3 i samma handling.
Det ska härvidlag framhållas att uttagningskommittén korrekt beslutade att den under omständigheterna i det aktuella fallet inte kunde beakta samma yrkesverksamhet avseende samma period under två olika rubriker.
Tribunalen finner att uttagningskommittén, utan att begå något uppenbart fel, kunde anse att sökandens yrkeserfarenhet utöver tilldelningen av högsta möjliga poäng för yrkeserfarenhet inom allmänmedicin inte motiverade ytterligare poäng för hennes yrkeserfarenhet inom internmedicin.
Som en konsekvens härav ska den första grundens första anmärkning underkännas.
–
Den andra anmärkningen: Sökandens yrkeserfarenhet av att handlägga administrativa ärenden och förfaranden i medicinsk miljö har inte beaktats
Vad angår rubrik 10 i ansökan och närmare bestämt talent screener, har sökanden gjort gällande att det var med orätt som uttagningskommittén underlät att beakta sökandens yrkeserfarenhet av att handlägga administrativa ärenden och förfaranden i medicinsk miljö.
Tribunalen erinrar inledningsvis om att det i den sista strecksatsen i bilaga I och punkt 11 i bilaga III till meddelandet om uttagningsprov föreskrivs att den sökande ska tilldelas poäng för yrkeserfarenhet av att handlägga administrativa ärenden och förfaranden i medicinsk miljö.
Till stöd för sin uppfattning har sökanden hävdat att det framgår av rubrik 10 b i hennes ansökan att hon har mer än fyra års yrkeserfarenhet av att handlägga administrativa ärenden och förfaranden i medicinsk miljö.
Sökandens ansökningshandlingar visar emellertid inte att hon vid den tidpunkt då hennes ansökan inkom hade adekvat yrkeserfarenhet.
De erfarenheter som framhålls i sökandens ansökan, vilka hänför sig till perioden från juni 2001 till september 2006 och rör hennes utbildning inom internmedicin samt erfarenhet inom akutmedicin och kardiologi, kan inte anses ha gett henne den erfarenhet som efterfrågas.
Det kan vidare noteras att sökanden har uppgett i sina skrivelser att det framgår av ansökan att hon är etablerad som privatpraktiserande läkare sedan år 2014 och följaktligen själv handlägger sina ärenden och bland annat administrativa förfaranden åt arbetsgivare vid årliga läkarundersökningar. De förtydliganden som sökanden har gjort på denna punkt avser emellertid enkla uppgifter som ingår i en läkares huvudsakliga verksamhet. Även om det medges att denna verksamhet kan ha tillhört det område som anges i meddelandet om uttagningsprov, har det i vart fall inte gett sökanden den erforderliga yrkeserfarenheten på området i fråga.
Dessutom har kommissionen med rätta påpekat att den yrkeserfarenhet som nämns under rubrik 10 i ansökan är densamma som den som återfinns under rubrikerna 3 och 5 i samma handling, såtillvida som den gäller samma period och har förvärvats hos samma arbetsgivare. Följaktligen kunde inte denna erfarenhet redovisas under olika rubriker.
Tribunalen finner mot bakgrund av det ovan anförda att uttagningskommittén utan att göra sig skyldig till en uppenbart oriktig bedömning kunde anse att sökandens yrkeserfarenhet inte utgjorde relevant yrkeserfarenhet av att handlägga administrativa ärenden och förfaranden i medicinsk miljö.
Den andra grundens andra anmärkning ska således underkännas.
–
Den tredje anmärkningen: Sökandens yrkeserfarenhet av att leda ett medicinskt team har inte beaktats
När det rör sig om rubrik 11 i ansökan och närmare bestämt talent screener, har sökanden betonat att hon vid den tidpunkt då hon inkom med ansökan hade fyra års erfarenhet av att leda ett medicinskt team.
Tribunalen erinrar inledningsvis om att det föreskrivs i den nionde strecksatsen i bilaga I och punkt 12 i bilaga III till meddelandet om uttagningsprov att poäng ska tilldelas sökande för deras yrkeserfarenhet av att leda ett medicinskt team.
Uttagningskommittén beslutade att inte tilldela sökanden någon poäng med motiveringen att ansökan inte var tillräckligt detaljerad och att sökanden inte hade lämnat några uppgifter vare sig om sin roll, sitt ansvar eller om personerna i det av henne ledda medicinska teamet.
Det framgår emellertid klart av sökandens ansökan att hennes svar under den berörda rubriken inbegrep preciseringar som gjorde det möjligt att fastställa att hon hade yrkeserfarenhet av att leda ett medicinskt team. Tvärtemot vad kommissionen har påstått, angav sökanden här sin roll, sitt ansvarsområde och vilka personer som ingick i det av henne ledda medicinska teamet.
För det första preciserade sökanden nämligen att hon innehade en tjänst som
Funktionsoberärztin
från mars 2008 till juni 2012 vid Klinikum Mutterhaus der Borromäerinnen i Trier (Tyskland), det vill säga en tjänst på detta sjukhus som innebar särskilt ansvar. För det andra redogjorde hon för sitt ansvarsområde och angav att hon hade varit chef vid detta sjukhus för avdelningen med hjärtstimulatorer och tillbringat sex månader på onkologavdelningen. För det tredje preciserade hon i sitt svar vilken typ av personal som var hennes underlydande, det vill säga ”läkare under specialistutbildning”.
I fråga om tjänsten som
Funktionsoberärztin
, vilken sökanden innehade från mars 2008 till juni 2012 och beskrev som en ”läkartjänst med chefsansvar”, har kommissionen gjort gällande i dupliken, med hänvisning till en artikel i tysk doktrin, att
Funktionsoberärztin
inte betyder ”läkare med chefsansvar” och att det inte finns någon exakt beskrivning av de uppgifter som en
Funktionsoberärztin
har på ett tyskt sjukhus. Det framgår dock efter en läsning av den artikel som kommissionen företett att en sådan tjänst kan definieras på två sätt. Å ena sidan kan
Funktionsoberärztin
inneha rollen av specialist under överinseende av mer erfarna läkare. Å andra sidan kan
Funktionsoberärztin
vid vissa tyska sjukhus fungera som ”senior läkare” med allt ansvar som denna titel medför. Det framgår av sökandens svar att hon i den aktuella situationen snarare tillhörde den andra kategorin det vill säga fungerade, om inte som läkare med ”chefsansvar”, i vart fall som gruppledare eller läkare med särskilt ansvar.
Den yrkesverksamhet som sökanden bedrev vid denna tid motsvarade således den typ av yrkeserfarenhet som eftersöktes inom ramen för uttagningsprovet. Av dessa upplysningar framgår nämligen att sökanden vid detta tillfälle fungerade som ledare för ett medicinskt team, såsom beskrivs i meddelandet om uttagningsprov. Kommissionen har för övrigt inte bestritt vare sig att sökanden ansvarade för läkare under specialistutbildning eller att hon var chef för avdelningen med hjärtstimulatorer, utan den har enbart bestritt räckvidden av sökandens tjänstebeteckning. Dessutom hade varken uttagningskommittén, Epso eller kommissionen i svaret på begäran om omprövning, i beslutet att avslå klagomålet eller i svaromålet, ifrågasatt själva definitionen av
Funktionsoberärztin
.
Följaktligen kan det konstateras att uttagningskommitténs bedömning av sökandens svar på fråga 11 i talent screener är uppenbart oriktig.
Det följer av det ovan angivna att den andra grundens tredje anmärkning ska godtas.
–
Den fjärde anmärkningen: Sökandens yrkeserfarenhet i internationell eller multikulturell miljö har inte beaktats
Vad angår rubrik 12 i ansökan och närmare bestämt talent screener, har sökanden framhållit att hon vid den tidpunkt då hon inkom med ansökan hade minst tre års yrkeserfarenhet i internationell eller multikulturell miljö.
Tribunalen noterar inledningsvis att det föreskrivs i punkt 13 i bilaga III till meddelandet om uttagningsprov att poäng ska tilldelas sökande som kan styrka minst tre års yrkeserfarenhet i internationell eller multikulturell miljö inom något av följande områden: yrkesmedicin, allmänmedicin, internmedicin, tropikmedicin, ergonomi, medicinsk kontroll vid frånvaro på grund av sjukdom, folkhälsa, psykiatri eller strålskydd.
Uttagningskommittén beslutade att inte tilldela sökanden någon poäng med motiveringen att det framgick av ansökan att sökanden hade arbetat i en miljö med ett enda språk (tyska), vilket inte kan betraktas som en relevant erfarenhet.
Det framgår av ansökan att sökanden har innehaft tjänster som jourläkare, akutläkare och handledare åt läkare under specialistutbildning i internmedicin vid flera tyska sjukvårdsinrättningar, bland annat vid jourläkarmottagningen i Trier, universitetssjukhuset i Mannheim (Tyskland) och inom tyska Röda korset. Vidare preciserade sökanden att hon ”under sin utbildning i internmedicin som ägde rum på sjukhus i Tyskland arbetade i en internationell och multikulturell miljö”.
Dessa upplysningar gör det dock inte möjligt att anse att den verksamhet som sökanden bedrev under denna period ger henne rätt att göra gällande yrkeserfarenhet i en multikulturell och internationell miljö.
Även om sökanden har understrukit i punkt 52 i ansökan genom vilken talan väcktes att de år som tillbringades som läkare vid nationella sjukhus Tyskland innebar arbete i internationella och multikulturella medicinska team, återfinns inte dessa uppgifter i hennes ansökan till uttagningsprovet. Vidare kan, även om det medges att sökandens universitetsutbildning och yrkeserfarenhet i Tyskland utgör en multikulturell erfarenhet på grund av den berördas grekiska ursprung, denna inte utgöra tillräcklig internationell erfarenhet för att kunna åberopas av sökanden inom ramen för detta uttagningsprov. Såsom kommissionen har understrukit, kan den erfarenhet som sökanden förvärvat i nationella sjukvårdsinrättningar inte beaktas i och med att ett sjukhus inte utgör en internationell och multikulturell arbetsmiljö. Om sökanden hade arbetat i en internationell miljö under denna period borde hon i vart fall ha åberopat detta i sin ansökan till uttagningsprovet.
Vad beträffar den arbetsperiod som sökanden fullgjorde vid Centre Hospitalier de Luxembourg, har uttagningskommittén inte gjort någon uppenbart oriktig bedömning genom att underlåta att beakta den erfarenheten, eftersom den verksamheten inte fanns omnämnd i svaret på fråga 12 i talent screener. Det ska erinras om att enligt rättspraxis (se, för ett liknande resonemang, dom av den 20 juni 1990, Burban/parlamentet,
T‑133/89
,
EU:T:1990:36
, punkterna
och
, och dom av den 28 november 2002, Pujals Gomis/kommissionen,
T‑332/01
,
EU:T:2002:289
, punkterna
–
) ankommer det på den sökande till ett uttagningsprov att tillhandahålla upplysningar och handlingar som han eller hon anser vara användbara vid prövningen av ansökan. Såsom kommissionen med rätta har påpekat, hade sökanden i punkt 2.4 i de allmänna bestämmelserna uppmärksammats på den omständigheten att ”[d]etta urval sker enbart på grundval av dina svar på specifika frågor under fliken talent screener i webbansökan”. Följaktligen kan sökanden, mot bakgrund av dessa omständigheter, inte göra gällande sin yrkeserfarenhet i internationell eller multikulturell miljö i syfte att ifrågasätta uttagningskommitténs bedömning.
Tribunalen finner att uttagningskommittén, utan att göra en uppenbart oriktig bedömning, kunde anse att sökanden inte hade förvärvat någon yrkeserfarenhet i en sådan internationell eller multikulturell miljö som avses i meddelandet om uttagningsprov.
Följaktligen kan den andra grundens fjärde anmärkning inte godtas.
Det följer av det ovan anförda att, som framgår av prövningen av den tredje anmärkningen, uttagningskommitténs bedömning av sökandens svar på fråga 11 i talent screener är uppenbart oriktig. Ett sådant misstag som rör en rubrik för vilken de sökande kunde få högst 8 poäng snedvred den sammanlagda bedömning som uttagningskommittén gjorde av sökandens erfarenhet, vilket återspeglas i det slutliga antal poäng som sökanden erhöll på alla frågor som ställdes i detta sammanhang. Det kan nämligen inte uteslutas att sökanden, om detta misstag inte hade begåtts, skulle ha kunnat uppnå den gräns på 18 poäng som hade gjort det möjligt för henne att bli kallad att delta i uttagningsprovets övriga delar.
Således ska talan bifallas såvitt avser den andra grunden och som en konsekvens härav ska det angripna beslutet ogiltigförklaras.
Skadeståndsyrkandet
Sökanden har yrkat att tribunalen ska förplikta kommissionen att betala ett belopp på 10000 euro i ersättning för den ideella skada som hon anser sig ha lidit. Kommissionen har genmält att yrkandet borde ogillas då det angripna beslutet inte är rättsstridigt. Om beslutet antogs vara rättsstridigt skulle i vart fall en ogiltigförklaring av det vara tillräcklig för att gottgöra den påstådda skadan.
Tribunalen erinrar om att enligt fast rättspraxis kan en ogiltigförklaring av en rättsstridig rättsakt i sig utgöra en adekvat och i princip tillräcklig ersättning för all ideell skada som kan ha orsakats till följd av denna rättsakt (dom av den 9 november 2004, Montalto/rådet,
T‑116/03
,
EU:T:2004:325
, punkt
; se även, för ett liknande resonemang, dom av den 9 juli 1987, Hochbaum och Rawes/kommissionen,
44/85, 77/85, 294/85 och 295/85
,
EU:C:1987:348
, punkt
).
Ogiltigförklaringen av en rättsstridig rättsakt kan emellertid inte i sig utgöra en adekvat ersättning, för det första när denna rättsakt innehåller en uttrycklig negativ bedömning av sökandens kapacitet som skulle kunna kränka denne (se, för ett liknande resonemang, dom av den 7 februari 1990, Culin/kommissionen,
C‑343/87
,
EU:C:1990:49
, punkterna
–
, dom av den 23 mars 2000, Rudolph/kommissionen,
T‑197/98
,
EU:T:2000:86
, punkt
, och dom av den 13 december 2005, Cwik/kommissionen,
T‑155/03, T‑157/03 och T‑331/03
,
EU:T:2005:447
, punkterna
och
), och för det andra när sökanden kan bevisa att denne lidit en ideell skada som inte har samband med den rättsstridighet som ligger till grund för ogiltigförklaringen och som inte fullständigt kan kompenseras genom denna ogiltigförklaring (dom av den 6 juni 2006, Girardot/kommissionen,
T‑10/02
,
EU:T:2006:148
, punkt
, och dom av den 19 november 2009, Michail/kommissionen,
T‑49/08 P
,
EU:T:2009:456
, punkt
).
Det ska således undersökas huruvida det i det aktuella fallet angripna beslutet innehåller en uttrycklig negativ bedömning som kan ha kränkt sökanden.
För det första, under rubrik 5 i ansökan angående sökandens erfarenhet inom internmedicin, angav uttagningskommittén att ”samma yrkeserfarenhet inte kan redovisas två gånger”. För det andra, under rubrik 10 i samma handling angående sökandens erfarenhet av att handlägga administrativa ärenden och förfaranden i medicinsk miljö, preciserade uttagningskommittén att ”det inte fanns tillräckliga indikationer för att dra slutsatsen att det rörde sig om en särskild yrkesverksamhet som sökanden bedrev under den berörda perioden”. För det tredje, under rubrik 11 i denna handling anförde uttagningskommittén att ”upplysningarna inte var tillräckligt detaljerade”. För det fjärde slutligen, angående rubrik 12 i ansökan slog den fast att ”den omständigheten att sökanden har arbetat i en miljö med ett enda språk (tyska), … inte [har] betraktats som en relevant erfarenhet”.
Även om det medges att det betyg som sattes av uttagningskommittén kunde leda till att sökanden kände sig orättvist behandlad, innehåller uttagningskommitténs beslut likväl inte någon negativ bedömning som kan ha kränkt henne eller skadat hennes rykte.
Följaktligen kan dessa bedömningar inte betraktas som uttryckligen negativa i den mening som avses i ovan i punkt 92 angiven rättspraxis.
I frågan huruvida det har uppkommit en ideell skada som inte har något samband med den rättsakt som ligger till grund för ogiltigförklaringen, kan det konstateras att den skada som sökanden lidit är en direkt följd av att hon på ett oegentligt sätt uteslöts från att delta i uttagningsprovet. Det rör sig om en direkt konsekvens av uttagningskommitténs uppenbart oriktiga bedömning, och den utgör inte en skada som är oberoende av den rättsstridighet som ligger till grund för ogiltigförklaringen. Sökanden har i vart fall inte anfört någon precis omständighet som kan styrka att denna skada är oberoende av rättsstridigheten.
Tribunalen anser därför att en ogiltigförklaring av det angripna beslutet utgör en lämplig och tillräcklig gottgörelse för den ideella skada som sökanden kan ha orsakats genom detta besluts rättsstridighet.
Av ovanstående resonemang följer att skadeståndsyrkandet ska ogillas.
Av det ovan anförda följer att talan ska bifallas såvitt den avser ogiltigförklaring av det angripna beslutet och ogillas i övrigt.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 134.1 i tribunalens rättegångsregler ska rättegångsdeltagare som har tappat målet förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Finns det flera tappande rättegångsdeltagare, ska tribunalen enligt artikel 134.2 besluta om fördelningen av rättegångskostnaderna.
Eftersom kommissionen i huvudsak har tappat målet, ska den förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna i enlighet med sökandens yrkande.

Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (nionde avdelningen)
följande:

1)
Det beslut av den 28 september 2015 genom vilket uttagningskommittén för det allmänna uttagningsprovet Epso/AD/309/15 (AD 11) – Läkare för tjänstgöringsorterna Luxemburg och Ispra (område: läkare Luxemburg) nekade sökanden att delta i det allmänna uttagningsprov som anordnades vid Europeiska rekryteringsbyrån (Epso) ogiltigförklaras.

2)
Talan ogillas i övrigt.

3)
Europeiska kommissionen ska ersätta rättegångskostnaderna.

Gervasoni
Madise
da Silva Passos
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 14 december 2017.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: franska.