CELEX: 62014TJ0487
Дъмпинг
Внос на феросилиций с произход от Русия
Окончателно антидъмпингово мито
Преразглеждане с оглед на изтичане на срока на действие на мерките
Определяне на експортната цена
Единен стопански субект
Отразяване на антидъмпинговото мито в препродажните цени в Съюза
Прилагане на различна методология от използваната при предходно разследване
Продължаване или повторение на дъмпинга и вредата от него
Член 2, параграф 9, член 3 и член 11, параграфи 9 и 10 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (понастоящем член 2, параграф 9, член 3 и член 11, параграфи 9 и 10 от Регламент (ЕС) 2016/1036)

(
)

Обстоятелствата по спора
Жалбоподателите, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) и Kuzneckie Ferrosplavy OAO (KF), са дружества, установени в Русия, които произвеждат феросилиций — сплав, използвана при производството на стомана и желязо. RFA International, LP (наричано по-нататък „RFAI“) е дружество, свързано с жалбоподателите. То е установено в Канада и притежава клон в Швейцария, който отговаря за експортните продажби на жалбоподателите по-специално в Европейския съюз.
[…]

От правна страна
В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват три основания. По същество, на първо място, Комисията нарушила разпоредбите на член 2, параграф 9 от основния регламент при определяне на експортната цена на техния продукт, като отказала да вземе предвид факта, че те съставляват единен стопански субект с RFAI. На второ място, отново при определяне на експортната цена на техния продукт, Комисията нарушила и разпоредбите на член 11, параграфи 9 и 10 от основния регламент (понастоящем член 11, параграфи 9 и 10 от Регламент 2016/1036), като приспаднала антидъмпинговите мита, заплатени през периода на разследване на дъмпинга за 2012 г., от цената на първата препродажба на независим купувач в Съюза, за да изчисли конструираната експортна цена. В това отношение Комисията използвала методология, различна от използваната при междинното преразглеждане, за да отхвърли изтъкнатото от жалбоподателите цялостно отразяване на антидъмпинговите мита в препродажната цена на независим купувач в Съюза. Прилагането на същата методология щяло да доведе до неприспадането им от тази цена при изчисляването на конструираната експортна цена. На трето място, Комисията допуснала редица явни грешки в преценката при анализа си на риска от повторение на вредата в случай на изтичане на срока на действие на антидъмпинговите мерки по отношение на руските продукти.
Преди да се анализират основанията, обобщени по-горе, следва да се припомни, че в областта на мерките за търговска защита Комисията разполага с широко право на преценка поради сложността на икономическите, политическите и правните положения, които трябва да разглежда (решение от 27 септември 2007 г., Ikea Wholesale, C‑351/04, EU:C:2007:547, т. 40). Това означава, че контролът от съда на Съюза върху преценката на тези положения трябва да се сведе, освен контролът дали не е налице грешка при прилагане на правото, до проверката на това дали са спазени процесуалните правила, дали фактите, въз основа на които е направен оспореният избор, са установени точно и дали не е налице явна грешка в преценката им или злоупотреба с власт (вж. в този смисъл решения от 7 май 1987 г., NTN Toyo Bearing и др./Съвет, 240/84, EU:C:1987:202, т. 19, от 14 март 1990 г., Gestetner Holdings/Съвет и Комисия, C‑156/87, EU:C:1990:116, т. 63, и от 17 март 2015 г., RFA International/Комисия, T‑466/12, EU:T:2015:151, т. 37).

По правното основание, изведено от нарушение на член 2, параграф 9 от основния регламент при конструирането на експортната цена
Жалбоподателите твърдят, като изтъкват грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката, че Комисията не е извела съответните последици от факта, че те съставляват единен стопански субект с RFAI. Те се позовават на съображения 61—69 от обжалвания регламент, от които е видно, че Комисията е взела предвид факта, че RFAI е вносител, свързан с жалбоподателите, като съответно е приложила разпоредбите на член 2, параграф 9 от основния регламент. Следва да се припомни, че тези разпоредби позволяват в такъв случай да се конструира надеждна експортна цена на равнището на границата на Съюза на основата на цената, на която внесените продукти са препродадени за първи път на независим купувач в Съюза, като в нея се внесат необходимите корекции.
Жалбоподателите посочват, че Комисията обаче е приспаднала от цената на първата препродажба на независим купувач в Съюза всички свързани разходи и марж на печалба на RFAI, макар да е трябвало да ги приспадне само в частта, в която са се отнасяли до етапа след вноса в Съюза. Всъщност RFAI изпълнявало за жалбоподателите всички търговски операции, свързани с износа на техния продукт, включително отнасящите се до излизането от Русия и транспортирането до границата на Съюза, които не е трябвало да се вземат предвид.
[…]
Най-напред следва да се подчертае, че съществуването на единен стопански субект между производител износител от трета държава и субекта, който отговаря за операциите по вноса и първата продажба в Съюза на неговите продукти, не пречи да се приложи член 2, параграф 9 от основния регламент, за да се определи надеждна експортна цена на равнището на границата на Съюза, а тъкмо обратното. Всъщност такава положение съответства на най-развития случай на съдружие между износителя и вносителя, съдружие, което съгласно тази разпоредба обосновава конструирането на експортна цена на равнището на границата на Съюза въз основа на цената на първата препродажба на независим купувач на територията на неговите държави членки, като се прилагат подходящите корекции, предвидени във втора и трета алинея на посочената разпоредба. Следователно е без значение, с оглед на член 2, параграф 9 от основния регламент, че Комисията не е изразила становище в обжалвания регламент относно съществуването на единен стопански субект, образуван от RFAI и жалбоподателите, тъй като в съображение 61 тя е констатирала, че те са били свързани по смисъла на същата разпоредба. Впрочем жалбоподателите не оспорват приложимостта ѝ към тяхното положение, а оспорват начина, по който корекциите са били направени от Комисията, която не отчела по подходящ начин факта, че те съставляват единен стопански субект с RFAI, както и функциите, които то изпълнявало, извън ролята си на вносител на продуктите на жалбоподателите, по отношение на етапа след пристигането им на границата на Съюза.
Все пак жалбоподателите не са представили доказателства, които позволяват да се вземат предвид исканите от тях разграничения.
По отношение на корекциите във връзка с разходите за реализация, административните и общите разходи, несъмнено член 2, параграф 9 от основния регламент по естеството си предполага, и както съвсем изрично потвърждава неговата втора алинея, да се отчитат само операциите, извършени между преминаването на границата на Съюза и първата препродажба на независим купувач на територията на неговите държави членки, тъй като тази разпоредба има за цел да определи чрез обратно изчисляване надеждна експортна цена на равнището на границата на Съюза. Следователно от основанията за корекции трябва да се изключат разходите, свързани с операции, които са извършени преди преминаването на посочената граница или се отнасят за износа и вноса в трети страни.
Все пак, макар данните в отчета за приходите и разходите относно периода на разследване на дъмпинга за 2012 г., предоставени от жалбоподателите или RFAI в отговор на въпросника на Комисията, или по-конкретните данни, предоставени на по-късен етап в хода на разследването, посочени […] по-горе, действително да са подробни в смисъл, че определят редица показатели (например оборот, себестойност на продуктите, транспорт за износ, застраховки на износа, заплати и бонуси) в зависимост от естеството на продуктите (феросилиций, който е предмет на разследването, и други продукти) и в зависимост от местоназначението на тези продукти (несвързани клиенти в Съюза, свързани клиенти в Съюза, несвързани клиенти при износ извън Съюза, свързани клиенти при износ извън Съюза), те не позволяват по отношение на феросилиция — предмет на разследването, продаван на несвързани клиенти в Съюза, да се изключат със сигурност разходи, които не се отнасят до операции, извършени между преминаването на границата на Съюза и първата препродажба на независим купувач на територията на неговите държави членки. По-специално, по отношение на определен брой разходни позиции, посочени в писмената реплика, нищо не сочи в каква степен те също се отнасят до операции, извършени преди преминаването на посочената граница (например комисиони, заплати и бонуси, разходи или финансови постъпления). Както е посочено […] по-горе, жалбоподателите впрочем признават, че разпределението между разходите за тези различни операции не става ясно от гледна точка на данните, представени в хода на разследването, като същевременно поддържат, че самата Комисия е трябвало да им поиска сведения за това разпределение, които те не следвало да предоставят по своя инициатива. Както обаче е постановено по същество в решения от 4 май 2017 г., RFA International/Комисия (C‑239/15 P, непубликувано, EU:C:2017:337, т. 34—44), и от 17 март 2015 г., RFA International/Комисия (T‑466/12, EU:T:2015:151, т. 44 и 57—64 и цитираната съдебна практика), при съдружие между износителя и вносителя, както в настоящия случай, заинтересованата страна, която възнамерява да оспори обхвата на осъществените по реда на член 2, параграф 9 от основния регламент корекции с довода, че определените корекции във връзка с разходите за реализация, административните и общите разходи за внос в Съюза са прекомерни, сама трябва да представи доказателства и конкретни изчисления, обосноваващи нейните твърдения, и в частност алтернативната ставка с оглед на оборота, която тя предлага да представлява частта от тези разходи, която според нея е подходяща. Това е целесъобразно по-специално в случаите, когато заинтересованата страна твърди, че Комисията разполага само с общи данни, които могат да обхващат не само операциите, извършени между преминаването на границата на Съюза и първата препродажба на независим купувач на територията на неговите държави членки, но също така и операции, извършени преди преминаването на посочената граница.
При тези условия жалбоподателите не могат да упрекват Комисията, че е взела предвид представените в хода на разследването данни относно периода на разследване на дъмпинга за 2012 г., по-специално тези от отчета за приходите и разходите, за определянето на корекциите, които да се направят във връзка с разходите за реализация, административните и общите разходи за внос в Съюза, за да конструира експортната цена въз основа на цената на първата препродажба на независим купувач, без да приспадне от нея част, отнасяща се до операции, извършени преди преминаването на границата на Съюза. В това отношение, както подчертава Комисията в писмения си отговор на писмен въпрос на Общия съд, без това да е оспорено от жалбоподателите, в документа за окончателно разгласяване, който предшества приемането на обжалвания регламент, е посочен процентът от оборота, представляващ тези разходи за реализация, административни и общи разходи, който Комисията възнамерява да вземе предвид. Макар някои от доводите на жалбоподателите в отговор на този документ да се отнасят до съставните елементи на тези разходи и да водят до някои корекции, разяснени в съображения 84—87 от обжалвания регламент, по-специално относно лихвите по заеми или платените данъци в Швейцария (които сами по себе си водят до намаляване на процента от нетния оборот на RFAI, приет за представляващ тези разходи), трябва да се приеме за установено, че споменатите доводи не са съдържали точни сведения за разпределението на тези разходи между операциите, извършени преди преминаването на границата на Съюза, и операциите, извършени между това преминаване и първата препродажба на независим купувач на територията на неговите държави членки, при все че жалбоподателите са можели да представят такива сведения. Следва инцидентно да се подчертае, че макар новият процент от оборота, представляващ разходите за реализация, административните и общите разходи, приет вследствие на доводите на жалбоподателите, да не е включен в самия обжалван регламент по съображения за поверителност, той е бил съобщен и разяснен на жалбоподателите в рамките на два дни след приемането на обжалвания регламент, както посочва Комисията в своя отговор на въпроса на Общия съд. Освен това, що се отнася до претендираното от жалбоподателите разпределение на разходите, твърдението в писмената реплика, че повече от половината от стойността на приетите от Комисията разходни позиции следва да се отнесе към операциите, извършени преди преминаването на границата на Съюза, дори да се предположи, че е изтъкнато своевременно, е твърде неясно и неподкрепено с доказателства, за да бъде прието. Няколкото примера за видове разходи, споменати от жалбоподателите, които се отнасят до двата вида операции — преди и след преминаването на границата на Съюза, всъщност са недостатъчни, за да се определи разпределението на посочените разходи между тези операции.
Що се отнася, по-нататък, до възприетия от Комисията марж на печалба от 6 % от нетния оборот на RFAI, съответстващ на маржа на печалба на несвързани вносители, който представлява печалбата на RFAI, която трябва да се вземе предвид във връзка с корекциите за конструиране на експортната цена въз основа на цената на първата препродажба на независим купувач в Съюза, твърдението на жалбоподателите, че само част от този марж е свързана с операциите, извършени след преминаването на границата на Съюза, и е трябвало да се вземе предвид, също не може да се приеме. Макар да е вярно, както изтъкват жалбоподателите, че член 2, параграф 9, втора алинея от основния регламент посочва общо „произтичащата печалба“ във връзка с корекциите, които трябва да се извършат за конструирането на надеждна експортна цена, без да налага a priori специална методология за определяне на тази печалба, и макар жалбоподателите да са изтъкнали, в отговор на документа за окончателно разгласяване, който предшества приемането на обжалвания регламент, че само около половината от общата печалба на RFAI трябва да се отнесе към операциите, извършени след преминаването на границата на Съюза, тези обстоятелства не могат да доведат до намаляване на приложената ставка от 6 % за оценяването на печалбата на RFAI във връзка с посочените операции въз основа на нетния му оборот.
Всъщност, от една страна, твърдяното от жалбоподателите разграничение a priori не е обосновано по принцип, що се отнася до марж на печалба, основан, както в настоящия случай, на дейността на несвързани вносители, които, освен в особени случаи, приемат продуктите на границата на Съюза.
От друга страна, дори да се вземе за отправна точка маржът на печалба на самото RFAI, предложеният от жалбоподателите коефициент, който трябва да се вземе предвид — около половината от този марж, те обясняват по неубедителен начин, въз основа на екстраполация, базирана на констатацията, че стойността на изнасяните продукти представлява 90 % от техния оборот на износа, като се предполага, че посочената стойност и този оборот представляват съответно частта от операциите, свързани с износа за Съюза, и частта от операциите, извършени след преминаването на границата на Съюза. Всъщност този метод води до отчитане на едни и същи елементи за двете категории операции, тъй като реализираният от препродажбата на независими купувачи в Съюза оборот непременно обхваща себестойността на изнасяния продукт, която той по принцип трябва да включва.
При тези условия Комисията е имала право да приеме в съображение 69 от обжалвания регламент, че не разполага с доказателства, които да ѝ позволят евентуално да приеме по-нисък марж на печалба за RFAI. Следователно е било напълно обосновано Комисията да възприеме като марж на печалба във връзка с корекциите, необходими за конструиране на експортната цена, маржа на несвързани вносители, както е признато в решение от 5 октомври 1988 г., Canon и др./Съвет (277/85 и 300/85, EU:C:1988:467, т. 32), тъй като данните, предоставени от свързаните с производителя образувания, които осигуряват по-специално функцията по внос в Съюза, могат да бъдат повлияни от тези отношения на съдружие, както това по-специално е подчертано в решение от 17 март 2015 г., RFA International/Комисия (T‑466/12, EU:T:2015:151, т. 68 и цитираната съдебна практика). Следователно Комисията основателно е възприела използвания при първоначалното разследване марж на печалба от 6 %, предвид липсата на съдействие от страна на тези вносители при разследването в рамките на преразглеждането, както е изложено в съображения 15 и 62 от обжалвания регламент.
Решения от 16 февруари 2012 г., Съвет и Комисия/Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP (C‑191/09 P и C‑200/09 P, EU:C:2012:78), и от 10 март 2009 г., Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP/Съвет (T‑249/06, EU:T:2009:62), изтъкнати от жалбоподателите в подкрепа на първото им основание, по никакъв начин не поставят под въпрос подхода на Комисията както за оценката на разходите за реализация, административните и общите разходи, така и за оценката на маржа на печалба. В тези решения Съдът и Общият съд приемат по същество, съответно в точки 51—56 и в точки 177 и 178 от посочените решения, че при наличието на единен стопански субект, включващ производителя, но и контролирано от него юридически обособено образувание, натоварено с функции по продажба на независими купувачи, за определянето както на нормалната стойност, така и на експортната цена, е необходимо да се вземе предвид цената, платена от първия независим купувач, но също и разходите, които обичайно биха били поети от вътрешния отдел по продажби на производителя, ако той не бе прибягнал за продажбите си до юридически обособено образувание, за да се избегне възможността посочените разходи да бъдат пропуснати при определянето на тези различни цени. Тези съображения по същество важат по отношение на експортната цена, в рамките на конструирането ѝ съгласно член 2, параграф 9 от основния регламент, и в рамките на корекциите, които могат да бъдат направени в нея за постигане на обективно сравнение с нормалната стойност съгласно член 2, параграф 10 от същия регламент, контекстът, в който са били изтъкнати тези съображения в горепосочените съдебни решения. Поради това не е в противоречие с тези решения приспадането на разходите за реализация, административните и общите разходи, както и марж на печалба, съответстващ на дейността на вносител на разглежданите продукти в Съюза, от цената на първата им препродажба на независим купувач на територията на държавите членки, за да се изчисли надеждна експортна цена, когато вносът се осигурява, както в настоящия случай, от юридически обособено от производителя образувание, но което съставлява, както твърдят жалбоподателите, единен стопански субект с него. Тази преценка не засяга въпроса за разпределянето на тежестта на доказване на релевантността на корекциите, които трябва да се извършат в рамките на прилагането съответно на член 2, параграф 9 и на член 2, параграф 10 от основния регламент, който бе обект на разглеждане в решение от 4 май 2017 г., RFA International/Комисия (C‑239/15 P, непубликувано, EU:C:2017:337, т. 40—44).
[…]

По основанието, изведено от нарушение на член 11, параграфи 9 и 10 от основния регламент при конструирането на експортната цена
Жалбоподателите твърдят, че при изчисляването на конструираната експортна цена Комисията не е трябвало да приспада сумата на антидъмпинговите мита, заплатени от RFAI през периода на разследване на дъмпинга за 2012 г., тъй като те били изцяло отразени в препродажните цени в Съюза. Така Комисията нарушила разпоредбите на член 11, параграф 10 от основния регламент съгласно които, когато се вземе решение, при разследване в рамките на преразглеждането, за конструиране на експортната цена в съответствие с член 2, параграф 9 от същия регламент, Комисията трябва да изчисли експортната цена, без да приспада сумата за заплатените антидъмпингови мита, ако са представени окончателни доказателства, че митото е надлежно отразено в препродажните цени и производните от тях продажни цени в Съюза. Освен това при преценката си за наличието на отразяване на антидъмпинговите мита в препродажните цени Комисията не го анализирала с оглед на препродажната цена, определена при разследването, довело до приемането на първоначалния регламент, а с оглед на текущите производствени разходи в Русия. По този начин Комисията не приложила същата методология като използваната при разследването в рамките на преразглеждането, довело до приемането на междинния регламент, без да обоснове това обстоятелство. Комисията следователно нарушила и разпоредбите на член 11, параграф 9 от основния регламент, съгласно които при провеждането на всяко преразглеждане съгласно посочения член Комисията прилага, ако няма промяна в обстоятелствата, същата методология, която е била приложена при разследването, довело до налагане на митото, при надлежно отчитане на член 2 от същия регламент.
Жалбоподателите припомнят, че в [Регламент за изпълнение (ЕС) № 60/2012 на Съвета от 16 януари 2012 година за прекратяване на частичното междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от [основния регламент] на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на феросилиций с произход, inter alia, от Русия (ОВ L 22, 2012 г., стр. 1)], Комисията посочва в съображение 25:
„[П]ри разследването се установи, че среднопретеглените [препродажни] цени на феросилиций в Съюза са се увеличили в сравнение с цените при първоначалното разследване и текущите препродажни експортни цени са по-високи с доста над 22,7 % [ставката на антидъмпинговото мито] от тези цени при първоначалното разследване. Затова може да се заключи, че антидъмпинговото мито е било надлежно отразено в препродажните цени на заявителя. В резултат на това […] при изчисляването на конструираните експортни цени в съответствие с член 2, параграф 9 от основния регламент не бяха приспадани антидъмпинговите мита“.
В настоящия случай в становището си по документа за окончателно разгласяване, който предшества приемането на обжалвания регламент, жалбоподателите предоставили на Комисията окончателни доказателства, показващи, че препродажните цени на техните продукти в Съюза са се увеличили над равнището на антидъмпинговото мито от 22,7 % между периода на разследването, довело до приемането на първоначалния регламент, и периода на разследване на дъмпинга за 2012 г., довело до приемането на обжалвания регламент. Те се увеличили с повече от 100 % между двата периода.
В отговор на доводите на Комисията в писмената ѝ защита жалбоподателите добавят по същество, че разпоредбите на член 11, параграф 10 от основния регламент изискват единствено цените за препродажба на първия независим купувач в Съюза наистина да включват антидъмпинговите мита, за да не бъдат те приспаднати при изчисляването на конструираната експортна цена, което непременно било така, при липсата на компенсационно споразумение с посочения купувач, когато прилаганата препродажна цена надхвърля тази, приета при разследването, довело до първоначалния регламент, в степен, която превишава равнището на антидъмпинговите мита. Жалбоподателите отговарят също, що се отнася до въпроса за промяната на методологията за конструирането на експортната цена, че промяната в производствените разходи не представлява промяна в обстоятелствата по смисъла на член 11, параграф 9 от основния регламент, която да обосновава използването на нова методология за изчисляването на тази цена.
[…]
Следва да се припомни, че обжалваният регламент е приет след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на митата съгласно член 11, параграф 2 от основния регламент (понастоящем член 11, параграф 2 от Регламент 2016/1036). В параграф 10 от същия член се уточнява, че когато реши в тази рамка да конструира експортната цена в съответствие с член 2, параграф 9, Комисията трябва да изчисли експортната цена без приспадане на сумата за заплатени антидъмпингови мита, ако са предоставени окончателни доказателства, че митото е надлежно отразено в препродажните цени и производните от тях продажни цени в Съюза, което според жалбоподателите било доказано. Освен това член 11, параграф 9 от основния регламент гласи по-специално че при провеждането на всяко преразглеждане съгласно посочения член 11 Комисията прилага, ако няма промяна в обстоятелствата, същата методология, която е била приложена при разследването, довело до налагане на мито, при надлежно отчитане на член 2. Жалбоподателите поддържат също, че в случая няма промяна в обстоятелствата.
В това отношение Съдът е приел, че изключението от използването на същата методология при разследването в рамките на преразглеждането и при първоначалното разследване трябва да се тълкува стриктно, което отговаря на текста и на целта на разпоредбата, допускаща това изключение (вж. в този смисъл решение от 18 септември 2014 г., Valimar, C‑374/12, EU:C:2014:2231, т. 40—43 и цитираната съдебна практика).
В настоящия случай жалбоподателите обаче не искат при разследването в рамките на преразглеждането с оглед изтичане на срока на действие на мерките да се приложи същата методология като при първоначалното разследване, а да се приложи същата методология като при разследването в рамките на преразглеждането, довело до приемането на междинния регламент. Всъщност поставя се въпросът за отразяването на антидъмпингови мита, които по принцип не са били в сила през периода на първоначално разследване.
Без да е необходимо произнасяне по приложимостта на самия член 11, параграф 9 от основния регламент към настоящия случай, следва да се констатира, че в рамките на прилагането на член 11, параграф 10 от същия регламент, по-специално по въпроса дали антидъмпинговите мита трябва да бъдат приспаднати от цената на първата препродажба на независим купувач в Съюза за целите на изчисляването на конструираната експортна цена, могат да бъдат приложени същите принципи като изведените в рамките на прилагането на член 11, параграф 9. Всъщност в тези отделни случаи става въпрос за осигуряване на обосноваността на анализа при сравняването на сложни от икономическа гледна точка положения с цел не само да се обоснове основателността на мерките, приети в рамките на антидъмпинговата правна уредба, но и да се гарантира спазването на общия принцип на правото на Съюза за равно третиране между операторите, които могат да бъдат обхванати от тези мерки.
В това отношение значителната промяна на разходите за производство на продуктите, предмет на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на антидъмпинговите мерки, между периода на първоначалното разследване или периода на междинно преразглеждане и периода на разследване в рамките на преразглеждането с оглед изтичане на срока на действие на мерките, представлява промяна в обстоятелствата, обосноваваща при необходимост промяна на методологията за конструиране на експортна цена след въвеждането на антидъмпингови мита върху разглеждания продукт, която отговаря на целта, посочена в точка 62 по-горе. Всъщност осигуряването на обосноваността, в икономическия анализ, на сравнението на положението между двата периода по принцип оправдава прилагането на същата методология, освен ако релевантните параметри са се променили достатъчно, за да направят прилагането на използваната преди това методология негодна да предостави надежден резултат, в настоящия случай — за да се прецени дали антидъмпинговите мита са били надлежно отразени в препродажните цени и производните от тях продажни цени в Съюза (вж. в този смисъл и по аналогия решение от 18 септември 2014 г., Valimar, C‑374/12, EU:C:2014:2231, т. 50 и 59). Както обаче изтъква Комисията, макар производствените разходи да са се увеличили значително между двата сравнявани периода, увеличаването на препродажните цени в Съюза, дори да е значително, не гарантира непременно, че антидъмпинговите мита са били надлежно отразени, тоест изцяло отразени при определянето на тези цени. Производствените разходи могат да са се увеличили повече от цените. В този случай, дори новите цени да са по-високи от равнището на старите цени заедно с антидъмпинговите мита, заинтересованите лица не отразяват надлежно антидъмпинговите мита предвид увеличението на производствените им разходи.
Всъщност член 11, параграф 10 от основния регламент изобщо не означава, доколкото се отнася до въпроса дали „митото е надлежно отразено в препродажните цени“, че само равностойността на антидъмпинговото мито трябва да бъде включена в новата препродажна цена, наред с прилаганата по-рано препродажна цена, за да може да се получи положителен отговор. Допълнителното мито с оглед на разходите, които обичайно се правят, е „надлежно отразено“ само ако се добави към тези останали разходи. Ако обаче тези останали разходи нарастват, но препродажната цена нараства по-слабо, в действителност митото е добавено само отчасти или изобщо не е добавено към тези останали разходи, дори ако равностойността на митото е добавена към прилаганата по-рано препродажна цена. Известието на Комисията относно възстановяването на антидъмпингови мита (ОВ C 164, 2014 г., стр. 9), изтъкнато от жалбоподателите в съдебното заседание, по никакъв начин не е в противоречие с този анализ. Същото важи и за решение от 18 ноември 2015 г., Einhell Germany и др./Комисия (T‑73/12, EU:T:2015:865), на което жалбоподателите също се позовават в съдебното заседание. По-специално, в точка 155 от това решение се посочва, разглеждано в неговия контекст, че метод, различен от сравняването на препродажните цени, използвани в Съюза преди и след въвеждането на антидъмпинговите мита, може да бъде подходящ, за да се определи дали тези мита са отразени в новите препродажни цени в Съюза.
Следва да се уточни, че отчитането на увеличението на производствените разходи, за да се установи дали антидъмпинговото мито е надлежно отразено в препродажните цени, може, ако е необходимо, да се извърши в рамките на разследване при междинно преразглеждане, разследване в рамките на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките или разследване във връзка с възстановяване, а не само при „разследване за абсорбция“ като предвиденото в член 12 от основния регламент (понастоящем член 12 от Регламент 2016/1036), както посочват жалбоподателите в съдебното заседание. Тези отделни видове разследвания несъмнено съответстват на различен процесуален контекст и очевидно могат да доведат до различни мерки, но що се отнася до въпроса по същество дали антидъмпинговите мита са отразени, параметрите на анализа са идентични.
В настоящия случай в рамките на междинния регламент Комисията не е отбелязала увеличение на производствените разходи между периода на разследване, довело до приемането на първоначалния регламент, и периода на разследване, приет за целите на междинното преразглеждане. Тя следователно е можела, с оглед на правото си на преценка, само да се увери, че новите препродажни цени в Съюза, прилагани от RFAI от името на жалбоподателите, са по-високи с доста над стойността на антидъмпинговото мито от 22,7 % от цените, установени през първия от тези периоди, за да стигне до извода, че посочените мита са надлежно отразени в тези нови цени и да не ги приспадне при конструирането на експортната цена.
В замяна на това в рамките на разследването, довело до приемането на обжалвания регламент, и в последния, в съображение 83, Комисията констатира значително увеличение на производствените разходи, без това да бъде оспорено по същество от жалбоподателите, по-специално в производството по настоящата жалба. При тези условия, за да определи дали антидъмпинговите мита са били надлежно отразени в препродажните цени, прилагани в Съюза от RFAI от името на жалбоподателите през периода на разследване на дъмпинга за 2012 г., е било обосновано Комисията да не приеме като основа за анализ препродажните цени, изтъкнати при разследването, довело до приемането на първоначалния регламент, а да приеме производствените разходи, установени през 2012 г., макар това да е представлявало промяна на методологията, както е видно от съображение 83 от обжалвания регламент.
Впрочем, когато, както отбелязва Комисията в съображение 83 от обжалвания регламент, само в 1 % от случаите препродажните цени в Съюза покриват себестойността на продуктите, включително антидъмпинговото мито, съвсем не е доказано, че тези мита действително са надлежно отразени.
Дори изтъкнатото от жалбоподателите увеличение от 100 % на препродажните цени в Съюза между периода на разследване, довело до приемането на първоначалния регламент, и периода на разследване на дъмпинга за 2012 г., е недостатъчно в този контекст, за да се докаже, че антидъмпинговите мита са били изцяло отразени през втория от тези периоди. Всъщност е достатъчно, както е отбелязано по същество в точка 63 по-горе, производствените разходи да са се увеличили с повече от 100 %, тоест да са се увеличили над два пъти, за да няма надлежно отразяване на антидъмпинговите мита в прилаганите цени предвид увеличението на производствените разходи. Впрочем това се установява a priori от изтъкнатото от Комисията обстоятелство, че в 99 % от случаите себестойността на продуктите, включително антидъмпинговото мито, не се покрива от препродажните цени в Съюза през 2012 г.
Следователно Комисията основателно е приспаднала антидъмпинговото мито от цената за препродажба на първия независим купувач в Съюза, за да изчисли конструираната експортна цена за периода на разследване на дъмпинга за 2012 г., след като не е било доказано, че антидъмпинговото мито е било надлежно отразено в първата от тези цени.
[…]

По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като жалбоподателите са загубили делото, те следва да бъдат осъдени да заплатят, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Комисията в съответствие с нейните искания.
Съгласно член 138, параграф 3 от Процедурния правилник Общият съд може да постанови встъпила страна, различна от посочените в параграфи 1 и 2 от този член, да понесе направените от нея съдебни разноски. В случая Euroalliages следва да понесе направените от него съдебни разноски.
По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (девети състав)
реши:
1)
Отхвърля жалбата.
2)
Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) и Kuzneckie
F
errosplavy OAO (KF) понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.
3)
Euroalliages понася направените от него съдебни разноски.
Gervasoni
Madise
Da Silva Passos
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 15 ноември 2018 година.
Подписи
*
Език на производството: английски.
Възпроизвеждат се само точките от настоящото съдебно решение, които Общият съд счита за уместно да публикува.