CELEX: 62021CJ0653
Ennakkoratkaisupyyntö
Sisämarkkinat
Koneita, tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita ja painelaitteita koskevan kansallisen lainsäädännön yhdenmukaistaminen
Direktiivi 2006/42/EY
Direktiivi 2014/35/EU
Direktiivi 2014/68/EU
”CE-merkintä”
Lisävaatimusten käyttöön ottaminen kansallisissa säännöksissä näissä direktiiveissä säädettyihin olennaisiin turvallisuusvaatimuksiin nähden
Edellytykset
Yleisötiloissa tulipalon ja paniikin vaaran varalta noudatettavaa turvallisuusohjeistusta koskevan kansallinen säännöstö

Ennakkoratkaisupyyntö koskee koneista ja direktiivin 95/16/EY muuttamisesta 17.5.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/42/EY (EUVL 2006, L 157, s. 24) 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan, tietyllä jännitealueella toimivien sähkölaitteiden asettamista saataville markkinoilla koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/35/EU (EUVL 2014, L 96, s. 357) 2 artiklan 14 alakohdan ja 4 artiklan, painelaitteiden asettamista saataville markkinoilla koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/68/EU (EUVL 2014, L 189, s. 164) 3 artiklan 2 kohdan ja fluoratuista kasvihuonekaasuista ja asetuksen (EY) N:o 842/2006 kumoamisesta 16.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 517/2014 (EUVL 2014, L 150, s. 195) tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat ammattiliitto Uniclima ja ministre de l’intérieur (sisäasiainministeri, Ranska) ja joka koskee yleisötiloissa tulipalon ja paniikin varalta noudatettavan yleisen turvallisuusohjeistuksen hyväksymisestä 25.6.1980 tehdyn päätöksen (arrêté du 25 juin 1980 portant approbation des dispositions générales du règlement de sécurité contre les risques d’incendie et de panique dans les établissements recevant du public (ERP); JORF 17.5.2019, teksti nro 20) lainmukaisuutta.

Asiaa koskevat oikeussäännöt

Unionin oikeus

Asetus N:o 517/2014
Asetuksen N:o 517/2014 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tämän asetuksen tavoitteena on suojella ympäristöä vähentämällä fluorattujen kasvihuonekaasujen päästöjä. Tämän mukaisesti tässä asetuksessa
a)      vahvistetaan fluorattujen kasvihuonekaasujen vuotojen estämistä ja niiden käyttöä, talteenottoa ja hävittämistä sekä niihin liittyviä liitännäistoimenpiteitä koskevat säännöt;
b)      asetetaan ehtoja tiettyjen tuotteiden ja laitteiden, jotka sisältävät fluorattuja kasvihuonekaasuja tai joiden toiminta perustuu niihin, markkinoille saattamiselle;
c)      asetetaan ehtoja fluorattujen kasvihuonekaasujen tietyille käyttötavoille; ja
d)      asetetaan fluorihiilivetyjen markkinoille saattamista koskevat määrälliset rajoitukset.”

Direktiivi 2014/68
Direktiivin 2014/68 johdanto-osan 37 ja 62 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(37)      Painelaitteilla ja laitekokonaisuuksilla olisi yleensä oltava CE-merkintä [– – ,]joka osoittaa painelaitteen tai laitekokonaisuuden vaatimustenmukaisuuden ja on näkyvä seuraus vaatimustenmukaisuuden arvioinnin koko prosessista laajassa merkityksessä. – – CE-merkinnän kiinnittämistä koskevat säännöt olisi annettava tässä direktiivissä.
– –
(62)      – – tämän direktiivin tavoitetta eli varmistaa, että markkinoilla olevat painelaitteet tai laitekokonaisuudet täyttävät vaatimukset, joilla varmistetaan ihmisten terveyden ja turvallisuuden suojelun sekä kotieläinten ja omaisuuden suojelu, ja että taataan sisämarkkinoiden toiminta – –”
Kyseisen direktiivin 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.      Tätä direktiiviä sovelletaan sellaisten painelaitteiden ja laitekokonaisuuksien suunnitteluun, valmistukseen ja vaatimustenmukaisuuden arviointiin, joiden suurin sallittu käyttöpaine (PS) on yli 0,5 bar.
2.      Tätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin:
– –
f)      joissakin seuraavista direktiiveistä tarkoitetut laitteet – –:
i)      – – direktiivi 2006/42 – –
– –
iii)      – – direktiivi 2014/35 – –
– –”
Kyseisen direktiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
– –
6)      ’laitekokonaisuuksilla’ tarkoitetaan valmistajan yhtenäiseksi ja toiminnalliseksi kokonaisuudeksi kokoamia useita painelaitteita;
– –
15)      ’asettamisella saataville markkinoilla’ tarkoitetaan painelaitteen tai laitekokonaisuuden toimittamista [Euroopan] unionin markkinoille liiketoiminnan yhteydessä jakelua tai käyttöä varten joko maksua vastaan tai veloituksetta;
– –
17)      ’käyttöönotolla’ tarkoitetaan painelaitteen tai laitekokonaisuuden ensimmäistä käyttöä käyttäjän toimesta;
– –
31)      ’CE-merkinnällä’ tarkoitetaan merkintää, jolla valmistaja osoittaa painelaitteen tai laitekokonaisuuden olevan merkinnän kiinnittämistä koskevassa unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä asetettujen sovellettavien vaatimusten mukainen;
– –”
Saman direktiivin 3 artiklan, jonka otsikko on ”Markkinoilla saataville asettaminen ja käyttöönotto”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.      Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että painelaitteet ja laitekokonaisuudet voidaan asettaa saataville markkinoilla ja ottaa käyttöön vain siinä tapauksessa, että ne oikein asennettuina, huollettuina ja käyttötarkoituksensa mukaisesti käytettyinä täyttävät tämän direktiivin vaatimukset.
2.      Tällä direktiivillä ei vaikuteta jäsenvaltioiden oikeuteen säätää sellaisia vaatimuksia, joita ne pitävät välttämättöminä varmistaakseen ihmisten ja erityisesti työntekijöiden suojelun kyseisiä painelaitteita tai laitekokonaisuutta käytettäessä, jos tämä ei merkitse laitteiden tai laitekokonaisuuden muuttamista niin, että ne eivät vastaa tämän direktiivin säännöksiä.”
Direktiivin 2014/68 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltiot eivät saa paineesta aiheutuvien riskien vuoksi kieltää, rajoittaa tai estää tämän direktiivin vaatimukset täyttävien painelaitteiden tai laitekokonaisuuksien asettamista saataville markkinoilla tai käyttöönottoa valmistajan vahvistamissa olosuhteissa.”
Kyseisen direktiivin 40 artiklassa, jonka otsikko on ”Menettely sellaisten painelaitteiden tai laitekokonaisuuksien käsittelemiseksi, jotka aiheuttavat riskin kansallisella tasolla”, säädetään seuraavaa:
”1.      Kun jonkin jäsenvaltion markkinavalvontaviranomaisilla on riittävät perusteet uskoa, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluva painelaite tai laitekokonaisuus aiheuttaa riskin ihmisten terveydelle tai turvallisuudelle tai kotieläimille tai omaisuudelle, niiden on suoritettava asianomaista painelaitetta tai laitekokonaisuutta koskeva arviointi, joka kattaa kaikki tässä direktiivissä säädetyt asiaankuuluvat vaatimukset. – –
Kun markkinavalvontaviranomaiset havaitsevat ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun arvioinnin yhteydessä, että painelaite tai laitekokonaisuus ei täytä tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia, niiden on vaadittava viipymättä asianomaista talouden toimijaa ryhtymään kaikkiin tarvittaviin korjaaviin toimenpiteisiin painelaitteen tai laitekokonaisuuden saattamiseksi vastaamaan kyseisiä vaatimuksia tai sen poistamiseksi markkinoilta tai sitä koskevan palautusmenettelyn järjestämiseksi niiden asettamassa kohtuullisessa ajassa, joka on oikeassa suhteessa riskin luonteeseen.
– –
4.      Jos asianomainen talouden toimija ei 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun ajanjakson kuluessa toteuta riittäviä korjaavia toimenpiteitä, markkinavalvontaviranomaisten on ryhdyttävä tarvittaviin väliaikaisiin toimenpiteisiin, joilla kielletään painelaitteen tai laitekokonaisuuden asettaminen saataville kansallisilla markkinoilla tai rajoitetaan sitä tai poistetaan painelaite tai laitekokonaisuus markkinoilta tai järjestetään sitä koskeva palautusmenettely.
Markkinavalvontaviranomaisten on viipymättä ilmoitettava [Euroopan] komissiolle ja muille jäsenvaltioille näistä toimenpiteistä.
– –”
Mainitun direktiivin 41 artiklan, jonka otsikko on ”Unionin suojamenettely”, 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos kansallinen toimenpide katsotaan oikeutetuksi, kaikkien jäsenvaltioiden on ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että vaatimustenvastainen painelaite tai laitekokonaisuus poistetaan niiden markkinoilta, ja niiden on ilmoitettava asiasta komissiolle. Jos kansallista toimenpidettä ei katsota oikeutetuksi, kyseisen jäsenvaltion on peruutettava toimenpide.”

Kansallinen oikeus
Yleisötiloissa tulipalon ja paniikin vaaran varalta noudatettavaa turvallisuusohjeistusta koskevien yleisten määräysten hyväksymisestä 25.6.1980 tehdyn ministeriön päätöksen (arrêté du 25 juin 1980 portant approbation des dispositions générales du règlement de sécurité contre les risques d’incendie et de panique dans les établissements recevant du public (ERP); JORF 14.8.1980), sellaisena kuin se on muutettuna 10.5.2019 tehdyllä päätöksellä (jäljempänä 25.6.1980 tehty päätös), CH 35 §:n 3 momentin, jonka otsikko on ”Paloherkkien kylmäaineiden käyttöön sovellettavat säännökset”, ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että tämän momentin muita säännöksiä ”ei sovelleta CE-merkinnällä varustettuihin ilmatiiviisti suljettuihin laitteisiin”.
Näihin säännöksiin kuuluvat säännökset, joissa kielletään irrotettavien liittimien asentaminen paloherkkiä kylmäaineita kuljettaviin putkistoihin elementtien liittämistä lukuun ottamatta, säännökset, joissa velvoitetaan suojaamaan nämä putkistot kaikkia mahdollisia murtumavaaroja vastaan ja asentamaan ne tietylle vähimmäiskorkeudelle maanpinnasta, säännökset, joissa velvoitetaan lämpöeristämään niitä sisältävät elementit tiettyihin luokkiin kuuluvilla materiaaleilla ja säännökset, joissa vahvistetaan paloherkkien aineiden enimmäismäärä, joka laitteiden kylmäputkistoissa voi liikkua.

Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Syndicat Uniclima vaatii ennakkoratkaisua pyytänyttä tuomioistuinta muun muassa kumoamaan 25.6.1980 tehdyn päätöksen CH 35 §:n 3 momentin ensimmäisen alakohdan ja väittää, että siinä asetettu edellytys, jonka mukaan koneet, sähkölaitteet tai painelaitteet on suljettava ilmatiiviisti, on lisävaatimus direktiivissä 2006/42, direktiivissä 2014/35 ja direktiivissä 2014/68 säädettyihin vaatimuksiin nähden, vaikka näillä laitteilla on CE-merkintä ja ne ovat näin ollen näiden direktiivien vaatimusten mukaisia. Näin ollen sen lisäksi, että tällainen edellytys on ristiriidassa mainittujen direktiivien kanssa, se on myös ristiriidassa SEUT 34–36 artiklan kanssa.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan direktiivin 2014/68 2 artiklan 31 kohdasta ja 3 artiklan 2 kohdasta seuraa muun muassa, että kun kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluva laite täyttää siinä asetetut olennaiset turvallisuusvaatimukset, kuten siinä oleva CE-merkintä osoittaa, kyseinen laite voi liikkua vapaasti unionin markkinoilla.
Kyseinen tuomioistuin toteaa myös, että 25.6.1980 tehdyn päätöksen CH 35 §:n 3 momentin 1 alakohdan mukaan turvallisuusvaatimuksia, jotka tässä säännöksessä asetetaan paloherkkien kylmäaineiden käytölle yleisötiloihin asennetuissa laitteissa, ei sovelleta CE-merkinnällä varustettuihin laitteisiin, edellyttäen kuitenkin, että nämä laitteet on suljettu ilmatiiviisti.
Tässä tilanteessa Conseil d’État (Ranska) päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)      Antaako [direktiivissä 2006/42], [direktiivissä 2014/35] ja [direktiivissä 2014/68] asetettu yhdenmukaistamisvelvoite jäsenvaltioille mahdollisuuden säätää niissä tarkoitettuihin laitteisiin sovellettavista turvallisuusvaatimuksista ja jos antaa, millä edellytyksin ja missä rajoissa, kun tällaiset vaatimukset eivät merkitse sitä, että tällaisista laitteista niitä, jotka ovat kyseisissä direktiiveissä asetettujen vaatimusten mukaisia, kuten niissä oleva CE-merkintä osoittaa, muutettaisiin?
2)      Antaako mainituissa säädöksissä asetettu yhdenmukaistamisvelvoite jäsenvaltioille mahdollisuuden säätää paloturvallisuuteen liittyvien vaarojen osalta sellaisista turvallisuusvaatimuksista, jotka koskevat yksinomaan tällaisten laitteiden käyttämistä yleisötiloissa ja jotka voivat edellyttää laitteisiin tehtäviä muutoksia, vaikka laitteet ovat näissä direktiiveissä asetettujen vaatimusten mukaisia, kuten niissä oleva CE-merkintä osoittaa?
3)      Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, voitaisiinko siihen vastata myöntävästi siinä tapauksessa, että kyseessä olevia turvallisuusvaatimuksia olisi noudatettava vain, jos kyseisissä laitteissa käytetään [asetuksen N:o 517/2014] päämäärien mukaisesti fluorattujen kasvihuonekaasujen sijasta vaihtoehtoisia paloherkkiä kylmäaineita, ja että ne koskisivat vain niitä tällaisista laitteista, joita ei siitä huolimatta, että ne ovat näissä direktiiveissä asetettujen vaatimusten mukaisia, pidetä paloherkkien kylmäaineiden käyttöön liittyvä tulipalonvaaran kannalta turvallisina, koska niitä ei ole suljettu ilmatiiviisti?”

Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämät kysymykset koskevat niiden direktiivien 2006/42, 2014/35 ja 2014/68 tulkintaa, jotka kaikki on annettu SEUT 114 artiklan perusteella ja sisältävät vastaavia säännöksiä, joilla pyritään yhdenmukaistamaan edellytykset sille, että CE-merkinnällä varustetut laitteet voidaan asettaa saataville markkinoilla, jotta voidaan varmistaa paitsi tällaisten laitteiden vapaa liikkuvuus unionissa myös korkeatasoinen suojelu erityisesti ihmisten terveyden ja turvallisuuden osalta.
Lisäksi direktiivin 2014/68 1 artiklan 2 kohdan f alakohdan i ja iii alakohdasta ilmenee, ettei kyseisiä kolmea direktiiviä sovelleta kumulatiivisesti. Näin ollen silloin, kun laite kuuluu sitä erityisesti koskevan direktiivin soveltamisalaan, muita direktiivejä ei sovelleta.
Edellä esitetyn perusteella ennakkoratkaisukysymykset on tutkittava direktiivin 2014/68 kannalta, ja on täsmennettävä, että kyseisen direktiivin säännösten tulkinta pätee soveltuvin osin direktiivien 2006/42 ja 2014/35 vastaaviin säännöksiin.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksillään, joita on tarkasteltava yhdessä, pääasiallisesti, onko direktiivin 2014/68 3 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä sen 2 artiklan 31 alakohdan ja 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa ihmisten terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi palovaaralta yleisötiloissa painelaitteille ja paloherkkiä kylmäaineita käyttäville laitteille asetetaan vaatimuksia, jotka eivät sisälly kyseisessä direktiivissä säädettyihin olennaisiin turvallisuusvaatimuksiin, jotka koskevat tällaisten laitteiden asettamista saataville markkinoilla tai käyttöön ottamista, vaikka ne on varustettu CE-merkinnällä.
Direktiiviä 2014/68 sovelletaan sen 1 artiklan 1 kohdan mukaan sellaisten painelaitteiden ja laitekokonaisuuksien suunnitteluun, valmistukseen ja vaatimustenmukaisuuden arviointiin, joiden suurin sallittu käyttöpaine (PS) on yli 0,5 bar. Direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädetään lähinnä, että jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki toimenpiteet sen varmistamiseksi, että nämä laitteet ja laitekokonaisuudet voidaan asettaa saataville markkinoilla ja ottaa käyttöön tämän direktiivin 2 artiklan 15 ja 17 alakohdassa tarkoitetulla tavalla vain, jos ne täyttävät tässä direktiivissä muotoillut vaatimukset. Kyseisen direktiivin liitteessä I vahvistetaan siten ”olennaiset turvallisuusvaatimukset”, joita on noudatettava.
Direktiivin 2014/68 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa täsmennetään, että jäsenvaltiot eivät voi paineesta aiheutuvan vaaran vuoksi kieltää, rajoittaa tai estää painelaitteiden markkinoille saattamista tai käyttöönottoa valmistajan vahvistamissa olosuhteissa, jos nämä laitteet täyttävät kyseisessä direktiivissä säädetyt vaatimukset ja jos niissä on CE-merkintä, jottei kyseisellä direktiivillä oleva kansallisten säännösten yhdenmukaistamista koskeva tavoite, johon kyseisellä direktiivillä sen johdanto-osan 62 perustelukappaleessa esitetyn mukaisesti, pyritään, vaarantuisi näiden vaarojen osalta (ks. painelaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29.5.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/23/EY (EYVL 1997, L 181, s. 1), joka on kumottu direktiivillä 2014/68, osalta tuomio 10.2.2022, DIMCO Dimovasili M.I.K.E., C‑499/20, EU:C:2022:93, 22 ja 25 kohta).
Direktiivin 2014/68 2 artiklan 31 alakohdan, luettuna yhdessä sen johdanto-osan 37 perustelukappaleen kanssa, mukaan CE-merkintä antaa valmistajalle mahdollisuuden osoittaa, että merkinnällä varustettu painelaite tai laitekokonaisuus on merkinnän kiinnittämistä koskevassa unionin yhdenmukaistamislainsäädännössä asetettujen sovellettavien vaatimusten mukainen. Kyseinen merkintä on siten osoitus siitä, että nämä laitteet ja laitekokonaisuudet ovat tällaisten vaatimusten mukaisia, ja se on näkyvä seuraus vaatimustenmukaisuuden arvioinnin koko prosessista laajassa merkityksessä.
Tästä seuraa, että jäsenvaltiot eivät voi asettaa CE-merkinnällä varustetuille laitteille ja laitekokonaisuuksille lisävaatimuksia direktiivin 2014/68 liitteessä I tarkoitettuihin olennaisiin turvallisuusvaatimuksiin nähden näiden laitteiden ja laitekokonaisuuksien markkinoille saattamista ja käyttöön ottamista varten.
Kyseisen direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa tunnustetaan kuitenkin jäsenvaltioille mahdollisuus säätää sellaisia vaatimuksia, joita ne pitävät välttämättöminä varmistaakseen ihmisten ja erityisesti työntekijöiden suojelun kyseisiä painelaitteita tai laitekokonaisuutta käytettäessä, jos tämä ei merkitse laitteiden tai laitekokonaisuuden muuttamista niin, että ne eivät vastaa tämän direktiivin säännöksiä. Tätä säännöstä on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan painelaitteita tai laitekokonaisuuksia käytettäessä, CE-merkinnällä varustetut painelaitteet tai laitekokonaisuudet mukaan lukien, on noudatettava tiettyjä vaatimuksia ihmisten turvallisuuden varmistamiseksi, kunhan kyseinen säännöstö ei johda mihinkään näiden laitteiden muuttamiseen eikä merkitse SEUT 34 ja SEUT 36 artiklassa kiellettyä rajoitusta (ks. tältä osin tuomio 10.2.2022, DIMCO Dimovasili M.I.K.E., C‑499/20, EU:C:2022:93, 26–28 kohta).
Käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimen käytettävissä olevista tiedoista ilmenee, että 25.6.1980 tehdyssä päätöksessä asetetaan paloherkkiä kylmäaineita käyttävien laitteiden yleisötiloissa tapahtuvan käytön edellytykseksi tiettyjen tämän tuomion 12 kohdassa muistutettujen määräysten noudattaminen. Kyseisen 25.6.1980 tehdyn päätöksen CH 35 §:n 3 momentin 1 kohdassa asetetaan kuitenkin sen edellytykseksi, että näitä määräyksiä jätetään soveltamatta paloherkkiä kylmäaineita käyttäviin, CE-merkinnällä varustettuihin laitteisiin, että ne on suljettu ilmatiiviisti.
Direktiivissä 2014/68 ja muun muassa sen liitteessä I säädetyissä olennaisissa turvallisuusvaatimuksissa ei kuitenkaan ole tällaista edellytystä. Kuten tämän tuomion 24 ja 25 kohdassa todetaan, direktiivin 2014/68 3 artiklan 2 kohdassa ei kuitenkaan kateta lisävaatimuksia CE-merkinnällä varustettujen laitteiden ja laitekokonaisuuksien markkinoille saattamiseksi ja käyttöön ottamiseksi. Näin ollen jäsenvaltiot eivät voi asettaa tällaisia lisävaatimuksia riippumatta siitä, johtavatko ne asianomaisten laitteiden ja laitekokonaisuuksien muuttamiseen vai eivät.
Näissä olosuhteissa ja toisin kuin Ranskan hallitus väittää, jäsenvaltiot eivät voi edes yksinomaan tällaisten laitteiden käyttämiseksi yleisötiloissa ja paloturvallisuuteen liittyvien erityisten vaarojen osalta asettaa lisävaatimuksia kyseisten laitteiden markkinoille saattamiseksi ja käyttöön ottamiseksi direktiivillä 2014/68 asetettuihin edellytyksiin nähden. Tällaiset kansalliset vaatimukset nimittäin tekisivät tehottomiksi tällä direktiivillä säädetyt yhdenmukaistamistoimenpiteet.
Lisäksi suojamenettely, josta säädetään muun muassa kyseisen direktiivin 40 ja 41 artiklassa ja johon Ranskan hallitus tässä yhteydessä vetoaa, tosin mahdollistaa sen, että jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä, jotka koskevat CE-merkinnällä varustettuja laitteita ja kokonaisuuksia, kun ne yksilöivät laitteita tai laitekokonaisuuksia, jotka eivät ole sovellettavien unionin oikeuden säännösten mukaisia, tai jos niissä on puute, joka voi vaarantaa ihmisten turvallisuuden, velvoittamalla jäsenvaltiot ilmoittamaan niistä viipymättä komissiolle, jotta tämä voi arvioida, ovatko nämä toimenpiteet perusteltuja. Tämä menettely käydään kuitenkin määritelmän mukaisesti kyseisten laitteiden markkinoille saattamisen ja käyttöön ottamisen jälkeen, eikä sillä siis voida kattaa 25.6.1980 tehdyn päätöksen CH 35 §:n 3 momentin 1 kohdan kaltaista säännöstä.
Lopuksi on korostettava, että se, että kyseisellä päätöksellä muutetaan olemassa olevaa kansallista säännöstöä niiden asetuksen N:o 517/2014 säännösten huomioon ottamiseksi, joissa säädetään muun muassa jäähdytys-, ilmastointi- ja lämpöpumppulaitteissa käytettävien fluorihiilivetyjen käytön vähentämisestä fluorattujen kasvihuonekaasujen päästöjen vähentämiseksi, ei voi kyseenalaistaa direktiivin 2014/68 3 artiklan 2 kohdan tulkintaa, sellaisena kuin se esitetään tämän tuomion 27 kohdassa. Vaikka kyseisessä asetuksessa asetetaan sen 1 artiklan b alakohdan nojalla ehtoja tiettyjen tuotteiden ja laitteiden, jotka sisältävät fluorattuja kasvihuonekaasuja tai joiden toiminta perustuu niihin, markkinoille saattamiselle, sillä ei säännellä direktiivin 2014/68 soveltamisalaan kuuluvien painelaitteiden ja laitekokonaisuuksien suunnittelua, valmistusta ja vaatimustenmukaisuuden arviointia.
Edellä esitetyn perusteella esitettyihin kysymyksiin on vastattava, että direktiivin 2014/68 3 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä sen 2 artiklan 31 alakohdan ja 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa ihmisten terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi palovaaralta yleisötiloissa painelaitteille ja paloherkkiä kylmäaineita käyttäville laitteille asetetaan vaatimuksia, jotka eivät sisälly kyseisessä direktiivissä säädettyihin olennaisiin turvallisuusvaatimuksiin, jotka koskevat tällaisten laitteiden asettamista saataville markkinoilla tai käyttöön ottamista, vaikka ne on varustettu CE-merkinnällä.

Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.
Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:
Painelaitteiden asettamista saataville markkinoilla koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/68/EU 3 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä sen 2 artiklan 31 kohdan ja 5 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa,
on tulkittava siten, että
se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa ihmisten terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi palovaaralta yleisötiloissa painelaitteille ja paloherkkiä kylmäaineita käyttäville laitteille asetetaan vaatimuksia, jotka eivät sisälly kyseisessä direktiivissä säädettyihin olennaisiin turvallisuusvaatimuksiin, jotka koskevat tällaisten laitteiden asettamista saataville markkinoilla tai käyttöön ottamista, vaikka ne on varustettu CE-merkinnällä.
Allekirjoitukset
*
Oikeudenkäyntikieli: ranska.