CELEX: 62015CJ0080
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Colná únia
Spoločný colný sadzobník
Režim dočasného použitia s oslobodením od cla
Nariadenie (EHS) č. 2454/93
Podmienky pre úplné oslobodenie od dovozných ciel
Dopravné prostriedky súvisiace s leteckou navigáciou, zaregistrované mimo colného územia Únie a používané osobou usadenou mimo tohto územia
Článok 555 ods. 1 písm. a)
Obchodné použitie
Pojem
Používanie helikoptér leteckou školou na platené výcvikové lety pilotované inštruktorom a žiakom
Vylúčenie

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu pojmu „obchodné použitie“ v zmysle článku 555 ods. 1 písm. a) nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva (
Ú. v. ES L 253
, 1993, s. 1; Mim. vyd. 02/006, s. 3), zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2286/2003 z 18. decembra 2003 (
Ú. v. EÚ L 343, 2003, s. 1
; Mim. vyd. 02/011, s. 286) (ďalej len „vykonávacie nariadenie“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Robert Fuchs AG (ďalej len „Fuchs“), ktorá sídli vo Švajčiarsku, a Hauptzollamt Lörrach (Colný úrad v Lörrachu, Nemecko) vo veci dovozných ciel, ktoré má táto spoločnosť zaplatiť za dovoz helikoptér, ktoré sú zaregistrované vo Švajčiarsku a používané na výcvikové a tréningové lety v Nemecku, na územie Únie a ktoré sú umiestnené v režime dočasného použitia s úplným oslobodením od dovozného cla.
Právny rámec
Medzinárodné právo
Dohovor o prepustení tovaru do režimu dočasného použitia, uzavretý v Istanbule 26. júna 1990 (ďalej len „Istanbulský dohovor“), bol schválený rozhodnutím Rady 93/329/EHS z 15. marca 1993 o uzatvorení Dohovoru o prepustení tovaru do režimu dočasného použitia, ako aj prijatí jeho príloh (
Ú. v. ES L 130, 1993, s. 1
; Mim. vyd. 02/005, s. 3).
Článok 1 prílohy C Istanbulského dohovoru znie:
„Na účely tejto prílohy:
a)
‚dopravný prostriedok‘ je
každé plavidlo (vrátane lichterov, riečnych člnov a bárok prepravovaných aj na palube lode a lodných klzákov), vzdušný klzák, lietadlo, motorové cestné vozidlo (vrátane motocyklov, prívesov, návesov a súpravy vozidiel) a železničný vozový park, ako aj bežné náhradné diely, príslušenstvo a bežné vybavenie k nim, prepravované súčasne s dopravným prostriedkom, vrátane špeciálneho zariadenia potrebného na nakládku, vykládku, na manipuláciu a na ochranu tovaru,
b)
‚použitie na obchodné účely‘ je
preprava osôb za úhradu alebo preprava tovaru na priemyselné alebo obchodné účely bezplatne alebo za úhradu,
c)
‚použitie na súkromné účely‘ je
preprava uskutočnená dovážajúcou osobou výlučne na súkromné účely s výnimkou použitia na obchodné účely,
…“
Právo Únie
Colný kódex
Podľa článku 137 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (
Ú. v. ES L 302, 1992, s. 1
; Mim. vyd. 02/004, s. 307), zmeneného a doplneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 z 19. decembra 1996 (
Ú. v. ES L 17, 1997, s. 1
; Mim. vyd. 02/008, s. 179, ďalej len „colný kódex“).
„Režim dočasné použitie umožňuje, aby tovar, ktorý nie je tovarom spoločenstva a ktorý má byť spätne vyvezený v nezmenenom stave, s výnimkou bežne zníženej hodnoty spôsobenej jeho obvyklým použitím, bol na colnom území spoločenstva používaný s úplným alebo čiastočným oslobodením od dovozného cla a bez toho, aby bol predmetom obchodno‑politických opatrení.“
Článok 141 tohto kódexu stanovuje:
„Prípad [Prípady –
neoficiálny preklad
] a zvláštne podmienky, na základe ktorých môže byť uplatnený režim dočasné použitie s úplným oslobodením od dovozného cla, budú stanovené v súlade s postupom výboru.“
Podľa článku 204 ods. 1 písm. a) uvedeného kódexu:
„Colný dlh pri dovoze vzniká:
a)
neplnením jednej z povinností vyplývajúcej z dočasného uskladnenia tovaru, ktorý podlieha dovoznému clu alebo z použitia colného režimu, do ktorého bol tento prepustený,…“
Vykonávacie nariadenie
Článok 232 vykonávacieho nariadenia, ktorý upravuje pravidlá týkajúce sa režimu dočasného použitia dopravných prostriedkov s úplným oslobodením od dovozného cla, stanovuje:
„1.   Nasledujúce predmety, ak neboli deklarované písomne alebo ústne, sa považujú za deklarované pre režim dočasného dovozu aktom uvedeným v článku 233 za podmienok uvedených v článku 579:
…
b)
dopravné prostriedky uvedené v článkoch 556 až 561;
…
2.   Ak tovar nie je písomne alebo ústne výslovne prihlásený na colné vybavenie, tovar uvedený v odseku 1 sa považuje za tovar, ktorý bol prihlásený na opätovný vývoz, ktorým sa končí režim dočasného dovozu, úkonom uvedeným v článku 233.“
Podľa článku 233 tohto nariadenia:
„1.   Na účely článkov 230 až 232 úkon, ktorý sa považuje za colné vyhlásenie môže mať nasledovné formy:
…
b)
v prípade výnimky z povinnosti priniesť tovar na colné vybavenie v súlade s ustanoveniami, ktorými sa vykonáva článok 38 (4) kódexu, v prípade vývozu v súlade s článkom 231 a v prípade spätného vývozu v súlade s článkom 232 (2):
—
jediný úkon prechodu hranice colného územia spoločenstva.“
Článok 234 vykonávacieho nariadenia stanovuje:
„1.   Ak sú splnené podmienky článkov 230 až 232, má sa za to, že tovar bol predložený na colné vybavenie v zmysle článku 63 kódexu, že vyhlásenie bolo prijaté a že prepustenie bolo povolené v čase vykonania úkonu uvedeného v článku 233.
2.   Ak sa pri kontrole zistí, že úkon uvedený v článku 233, bol vykonaný, ale dovezený alebo odobratý tovar nespĺňa podmienky uvedené v článkoch 230 až 232, má sa za to, že príslušný tovar bol dovezený alebo vyvezený protizákonne.“
Podľa článku 555 ods. 1 vykonávacieho nariadenia:
„Na účely…:
a)
‚obchodné použitie‘ znamená použitie dopravného prostriedku na prepravu osôb za úplatu alebo na priemyselnú či komerčnú prepravu tovaru za úplatu alebo bezodplatne;
b)
‚súkromné využitie‘ znamená iné ako komerčné využitie dopravného prostriedku;
c)
‚vnútorná doprava‘ znamená prepravu osôb, ktoré nastúpili alebo tovaru, ktorý bol naložený v colnom území spoločenstva na účel/na účely/s cieľom vystúpenia alebo vyloženia na inom mieste v rámci tohto územia.“
Článok 558 ods. 1 tohto nariadenia stanovuje:
„Dovozné clá sa úplne odpustia pre prostriedky cestnej, železničnej, leteckej, námornej a riečnej (vnútrozemskej vodnej) dopravy, ak:
a)
sú zaregistrované mimo colného územia spoločenstva v mene osoby, ktorá má sídlo mimo tohto územia;…;
b)
ich používa osoba, ktorá má sídlo mimo tohto územia, bez dopadu na články 559, 560 a 561;…
c)
v prípade komerčného využitia [obchodného použitia –
neoficiálny preklad
] a s výnimkou dopravných prostriedkov pre železničnú dopravu sa používajú výlučne na prepravu, ktorá začína a končí mimo colného územia spoločenstva; môžu sa však použiť na vnútornú dopravu, ak to ustanovujú účinné ustanovenia v oblasti dopravy, najmä tie, ktoré sa týkajú vstupu a prevádzky.“
Nemecké právo
Zákon o leteckej doprave
§ 2 ods. 7 a 8 Luftverkehrsgesetz (zákon o leteckej doprave) v znení uverejnenom 10. mája 2007 (BGB1. 2007 I, s. 698) stanovuje:
„7.   Letecké dopravné prostriedky, ktoré nie sú zaregistrované a povolené na území v pôsobnosti tohto zákona, môžu v pôsobnosti tohto zákona vletieť do vzdušného priestoru územia alebo byť inak prepravené na účely ich prevádzky na tomto území len na základe povolenia. Povolenie sa nevyžaduje, ak dohoda uzatvorená medzi štátom, odkiaľ letecký dopravný prostriedok pochádza, a Spolkovou republikou Nemecko alebo dohovor, ktorý zaväzuje obidva štáty, stanovuje inak.
8.   Povolenie podľa odsekov 6 a 7 možno udeliť všeobecne alebo jednotlivo, môže byť podmienené povinnosťami a časovo obmedzené.“
Zákon o colnej správe
Podľa § 2 ods. 2 Zollverwaltungsgesetz (zákon o colnej správe) z 21. decembra 1992 (BGBl. 1992 I, s. 2125, a 1993 I, s. 2483):
„Letecké dopravné prostriedky, ktoré prilietajú, môžu pristávať len na colných letiskách, a tie, ktoré odlietajú, môžu odlietať len z týchto letísk.“
Colné nariadenie
§ 2 Zollverordnung (colné nariadenie) z 23. decembra 1993 (BGBl. 1993 I, s. 2449, a 1994 I, s. 162), nazvaný „Colné cesty“, v odseku 3 stanovuje:
„Okrem toho možno v osobitných prípadoch na uľahčenie dopravy priznať v správnom konaní oslobodenie od povinnosti využívať colné cesty [Zollstraßenzwang], ak si to vyžadujú okolnosti, nebude tým ohrozená možnosť vykonať colný dozor a nebránia tomu ani zákazy alebo obmedzenia.“
§ 3 tohto nariadenia, nazvaný „Colné letiská“, v odseku 4 stanovuje:
„Na oslobodenie od povinnosti použiť colné letisko sa primerane uplatní ustanovenie § 2 ods. 3.“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Spoločnosť Fuchs so sídlom vo Švajčiarsku v rámci svojich činností predovšetkým ponúka výcvikové a tréningové lety na helikoptére.
Rozhodnutím z 13. októbra 2009 bola spoločnosti Fuchs priznaná výnimka z povinnosti využívať colné letisko na dovoz desiatich helikoptér do Nemecka, ktoré sú registrované na jej meno vo Švajčiarsku.
V rámci organizovania viacerých výcvikov v rokoch 2009 a 2010 boli tieto helikoptéry prepravené na colné územie Únie buď leteckým inštruktorom, ktorého Fuchs zamestnávala, alebo žiakom – pilotom v prítomnosti leteckého inštruktora.
Tieto helikoptéry počas výcvikových letov neopustili colné územie Únie. Do Švajčiarska odleteli po ukončení každého výcvikového obdobia.
Vo výmere dovozného cla z 10. júna 2011 colný orgán dospel k záveru, že uvedené helikoptéry boli používané na obchodné účely, pričom im v tejto súvislosti nebolo udelené povolenie uvedené v § 2 ods. 7 prvej vete zákona o leteckej doprave, a že Fuchs v dôsledku toho nesplnila podmienky na dočasné použitie týchto helikoptér s úplným oslobodením od dovozného cla stanovené v článku 558 ods. 1 písm. c) vykonávacieho nariadenia.
Keďže sa tento orgán domnieval, že v súlade s článkom 204 ods. 1 písm. a) colného kódexu vznikol colný dlh, stanovil clo vo výške 175873,36 eura, ktoré mala Fuchs zaplatiť.
Po tom, čo uvedený orgán zamietol sťažnosť podanú spoločnosťou Fuchs proti uvedenému výmeru dovozného cla, Fuchs podala žalobu na Finanzgericht Baden‑Württemberg (Finančný súd Spolkovej krajiny Bádensko‑Würrtembersko, Nemecko).
Fuchs na podporu svojej žaloby uvádza, že podmienky stanovené na to, aby jej bolo priznané úplné oslobodenie od dovozného cla, sú splnené. Spresňuje, že dotknuté helikoptéry neslúžili na „obchodné použitie“ v zmysle článku 555 ods. 1 vykonávacieho nariadenia.
Colný orgán však tvrdí, že Fuchs používala uvedené helikoptéry na obchodné účely, pretože počas výcvikových letov boli osoby prepravované za úhradu. V tejto súvislosti nie je dôležité, že sumy zaplatené žiakmi – pilotmi predstavovali odmenu za ich vyškolenie a nie ich prepravu.
Vnútroštátny súd pripomína, že základné podmienky na udelenie povolenia na dočasné použitie dopravných prostriedkov s úplným oslobodením od dovozného cla sa nachádzajú v článku 558 ods. 1 vykonávacieho nariadenia. Vo veci samej je nesporné, že podmienky stanovené v článku 558 ods. 1 písm. a) a b) boli splnené. Otázka vzniká len v súvislosti s tým, či boli splnené podmienky stanovené v článku 558 ods. 1 písm. c) vykonávacieho nariadenia, ktorý uvádza, že v prípade obchodného použitia sa dopravné prostriedky v zásade môžu použiť len na prepravu, ktorá začína a končí mimo colného územia Spoločenstva. Odpoveď na túto otázku však záleží od výkladu pojmu „obchodné použitie“ nachádzajúceho sa v článku 555 ods. 1 písm. a) vykonávacieho nariadenia.
Za týchto okolností Finanzgericht Baden‑Württemberg (Finančný súd Spolkovej krajiny Bádensko‑Württembersko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 555 ods. 1 písm. a) vykonávacieho nariadenia vykladať v tom zmysle, že sa výcvikové lety vrtuľníkom vykonávané za úhradu, počas ktorých sa účastník žiak – pilot a letecký inštruktor nachádzajú na palube vrtuľníka, majú považovať za obchodné použitie dopravného prostriedku?“
O prejudiciálnej otázke
Vnútroštátny súd sa v podstate pýta, či sa majú lety uskutočnené za úhradu na účely výcviku pilotovania helikoptéry, na palube ktorej sa nachádza žiak – pilot a inštruktor lietania, považovať za obchodné použitie dopravného prostriedku v zmysle článku 555 ods. 1 písm. a) vykonávacieho nariadenia.
Podľa tohto ustanovenia pojem „obchodné použitie“ zahŕňa použitie dopravného prostriedku „na prepravu osôb za úplatu alebo na priemyselnú či komerčnú prepravu tovaru za úplatu alebo bezodplatne“.
Zo znenia tohto ustanovenia vyplýva, že na to, aby bolo možné používanie dopravného prostriedku kvalifikovať ako „obchodné použitie“, používanie dotknutého dopravného prostriedku sa musí uskutočniť na účely prepravy.
Tento výklad potvrdzuje genéza článku 555 ods. 1 písm. a) vykonávacieho nariadenia.
Ako uviedol generálny advokát v bode 34 svojich návrhov, pojem „obchodné používanie“ vo vykonávacom nariadení totiž nahradil pojem „používanie na podnikateľské účely“, ktorý bol definovaný v článku 1 ods. 2 písm. d) nariadenia Rady (EHS) č. 1855/89 zo 14. júna 1989 o dočasnom dovoze dopravných prostriedkov [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 186
, 1989, s. 8) ako „použitie dopravného prostriedku s cieľom priamo uskutočniť odplatnú činnosť alebo činnosť na účely dosiahnutia finančného zisku [
neoficiálny preklad
]“. Táto posledná uvedená definícia bola nahradená definíciou v zúženom rozsahu, nachádzajúcou sa v článku 670 nariadenia č. 2454/93 v pôvodnom znení, podľa ktorého obchodné použitie predstavovalo „použitie dopravného prostriedku na dopravu osôb za odmenu alebo priemyselná alebo komerčná doprava tovaru, bez ohľadu na to, či je za odmenu“.
Táto definícia bola neskôr rozšírená nariadením Komisie (ES) č. 993/2001 zo 4. mája 2001, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 2454/93 (
Ú. v. ES L 141, 2001, s. 1
; Mim. vyd. 02/011, s. 286), aby zahŕňala „využitie dopravného prostriedku na prepravu osôb alebo tovaru za odmenu alebo v rámci hospodárskej činnosti podniku“. Ako uviedol generálny advokát v bode 37 svojich návrhov, pojem „obchodné použitie“ zahŕňal akékoľvek použitie dopravného prostriedku v kontexte podnikania, za úhradu aj bezodplatne a bez ohľadu na účel použitia.
Nariadenie č. 2286/2003 však nahradilo túto definíciu obchodného požitia, ktorá sa uplatňuje na spor vo veci samej. Ako uviedol generálny advokát v bode 40 svojich návrhov, toto nariadenie okrem toho, že vyňalo z pojmu „obchodné použitie“ bezodplatnú prepravu osôb, urobilo z účelu používania relevantný faktor. Tento pojem sa už preto nevzťahuje na všetky hospodárske činnosti využívajúce dopravný prostriedok a v rámci ktorých vystupuje preprava osôb v širšom zmysle, ale vzťahuje sa len na činnosti, ktorých účelom je preprava, a to najmä osôb.
Za okolností, o aké ide vo veci samej, kde sa dopravné prostriedky používajú na účely výcviku, súvisí preprava osôb, ak bola uskutočnená, len s výcvikovou činnosťou, ktorá ako hlavný predmet zmluvy spočíva v poskytovaní služieb, za ktoré žiaci – piloti zaplatili určitú sumu.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy používanie dopravného prostriedku pre potreby poskytovania služieb spočívajúcich vo výcviku pilotovania, nespadá pod pojem „obchodné použitie“ v zmysle článku 555 ods. 1 vykonávacieho nariadenia.
Je potrebné doplniť, že podľa ustálenej judikatúry skutočnosť, že vnútroštátny súd položil prejudiciálnu otázku s odkazom len na určité ustanovenia práva Únie, nebráni tomu, aby Súdny dvor poskytol tomuto súdu všetky prvky výkladu, ktoré môžu byť potrebné na rozhodnutie veci, ktorú prejednáva, či už na ne v položených otázkach odkázal, alebo nie. V tejto súvislosti prináleží Súdnemu dvoru získať zo všetkých informácií, ktoré mu poskytol vnútroštátny súd, a najmä z odôvodnenia jeho rozhodnutia, prvky práva Únie, ktoré si vyžadujú výklad so zreteľom na predmet sporu (rozsudok z 12. februára 2015, Oil Trading Poland,
C‑349/13
,
EU:C:2015:84
, bod
a citovaná judikatúra).
V prejednávanej veci a vzhľadom na skutočnosť, že vnútroštátny súd položil prejudiciálnu otázku na účely uplatnenia článku 558 ods. 1 vykonávacieho nariadenia, ktorý stanovuje podmienky úplného oslobodenia od dovozného cla na dočasné použitie dopravného prostriedku, zdá sa byť vhodné pristúpiť k výkladu aj tohto ustanovenia.
V tejto súvislosti treba v prvom rade uviesť, že podmienka stanovená v článku 558 ods. 1 písm. c) vykonávacieho nariadenia, podľa ktorej dotknutý dopravný prostriedok sa v podstate musí používať „výlučne na prepravu, ktorá začína a končí mimo colného územia“, sa uplatňuje len v prípade obchodného použitia tohto prostriedku. Inak povedané, dopravný prostriedok, ktorý sa nepoužíva na obchodné účely, musí spĺňať len podmienky stanovené v článku 558 ods. 1 písm. a) a b) vykonávacieho nariadenia.
V druhom rade nemožno tvrdiť, že priznanie úplného oslobodenia od dovozného cla na dočasné použitie dopravného prostriedku, ktorý nie je predmetom obchodného použitia, podlieha podmienke, podľa ktorej musí byť tento dopravný prostriedok používaný na účely prepravy.
Ani článok 558 ods. 1 vykonávacieho nariadenia, ani iné ustanovenie tohto nariadenia stanovujúce podmienky požadované na úplné oslobodenie od dovozného cla dopravných prostriedkov, neukladá takéto obmedzenie, pričom normotvorca Únie starostlivo výslovne podriadil priznanie úplného oslobodenia od dovozného cla iných kategórií tovaru podmienkam, ktoré sa týkajú účelu používania dotknutého tovaru. Je to tak predovšetkým v prípade tovaru „na športové účely“ podľa článku 563 vykonávacieho nariadenia. Takisto to platí aj v prípade tovaru „na diagnostické a terapeutické účely“ podľa článku 566 tohto nariadenia. Pokiaľ ide o článok 568 uvedeného nariadenia, stanovuje, že oslobodené sú nosiče zvuku, obrazu alebo údajov „pre výpočtovú techniku na účely prezentácie pred ich komercializácií“, ako aj „pre potreby zvukového záznamu, dabingu alebo kopírovania“.
Tento výklad potvrdzuje nariadenie č. 993/2001, ktoré v nariadení č. 2454/93 zrušilo funkčnú definíciu „dopravného prostriedku“, ktorý dovtedy predstavoval „akýkoľvek prostriedok použitý na dopravu [prepravu –
neoficiálny preklad
] osôb alebo tovaru“.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na otázku položenú vnútroštátnym súdom odpovedať, že článok 555 ods. 1 písm. a) vykonávacieho nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že lety uskutočnené za úhradu na účely výcviku pilotovania helikoptéry, na palube ktorej sa nachádza žiak – pilot a inštruktor lietania, sa nemajú považovať za obchodné použitie dopravného prostriedku v zmysle tohto ustanovenia.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (desiata komora) rozhodol:

Článok 555 ods. 1 písm. a) nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Spoločenstva, zmeneného a doplneného nariadením Komisie (ES) č. 2286/2003 z 18. decembra 2003, sa má vykladať v tom zmysle, že lety uskutočnené za úhradu na účely výcviku pilotovania helikoptéry, na palube ktorej sa nachádza žiak – pilot a inštruktor lietania, sa nemajú považovať za obchodné použitie dopravného prostriedku v zmysle tohto ustanovenia.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.