CELEX: 62019CJ0294
Ennakkoratkaisupyyntö
Maatalous
Yhteinen maatalouspolitiikka
Suoran tuen järjestelmät
Tukikelpoinen hehtaari
Kalanviljelylaitos
Kiinteistön kiinteistörekisterissä oleva käyttötarkoitus
Tosiasiallinen käyttö maataloustoimintaan
Kiinteistörekisterin merkintöjen mukainen käyttö

Ennakkoratkaisupyynnöt koskevat yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (
EUVL 2009, L 30, s. 16
) 2 artiklan ja 34 artiklan 2 kohdan; yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 III osastossa säädetyn tilatukijärjestelmän täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29.10.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1120/2009 (
EUVL 2009, L 316, s. 1
) 2 artiklan sekä yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1307/2013 (
EUVL 2013, L 347, s. 608
ja oikaisu
EUVL 2016, L 130, s. 23
) 4 artiklan 1 kohdan a, b, c, e ja f alakohdan, 10 artiklan, 21 artiklan 1 kohdan ja 32 artiklan 2 kohdan tulkintaa.
Nämä pyynnöt on esitetty kahdessa asiassa, joissa ensimmäisessä ovat vastakkain Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea (maatalouden maksuista ja interventioista vastaava virasto – Tulcean aluekeskus, Romania; jäljempänä APIA) ja SC Piscicola Tulcea SA, ja toisessa Ira Invest SRL ja APIA, ja jotka koskevat yhtenäisiä pinta-alatukia, jotka on myönnetty kiinteistörekisterissä kalanviljelykäyttöön merkittyjen alojen peltokäyttöä varten.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetus N:o 73/2009
Asetus N:o 73/2009 on kumottu asetuksella N:o 1307/2013.
Asetuksen N:o 73/2009 johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa todettiin seuraavaa:
[Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 (
EUVL 2003, L 270, s. 1
ja oikaisut
EUVL 2004, L 94, s. 70
ja
EUVL 2008, L 307, s. 22
)] vahvistetaan periaate, jonka mukaan suoria tukia vähennetään tai evätään viljelijöiltä, jotka eivät noudata eräitä kansanterveyteen, eläinten ja kasvien terveyteen, ympäristöön ja eläinten hyvinvointiin liittyviä vaatimuksia. Tämä täydentävien ehtojen järjestelmä on olennainen osa yhteisön suorien tukien järjestelmää, ja se olisi säilytettävä. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että eräät täydentävien ehtojen vaatimukset eivät liity riittävästi maataloustoimintaan tai maatalousmaahan taikka liittyvät enemmänkin kansallisiin viranomaisiin kuin viljelijöihin. Sen vuoksi täydentävien ehtojen soveltamisalaa on syytä mukauttaa.”
Asetuksen N:o 73/2009 2 artiklassa säädettiin seuraavaa:
”Tässä asetuksessa tarkoitetaan
– –
c)
’maataloustoiminnalla’ maataloustuotteiden tuotantoa, kasvatusta tai viljelyä, myös sadonkorjuuta, lypsämistä ja tuotantoeläinten kasvatusta ja pitoa, tai maan säilyttämistä viljelyn ja ympäristön kannalta hyvässä kunnossa, kuten 6 artiklassa säädetään;
– –
h)
’maatalousmaalla’ pellon, pysyvien laidunten tai pysyvien viljelmien pinta-alaa.”
Kyseisen asetuksen 34 artiklassa säädettiin seuraavaa:
”1.   Viljelijälle maksetaan tilatukijärjestelmässä tukea, kun tukikelpoisiin hehtaareihin liittyvät tukioikeudet on aktivoitu. Aktivoidut tukioikeudet antavat oikeuden niissä vahvistettujen määrien saamiseen.
2.   Tässä osastossa ’tukikelpoisella hehtaarilla’ tarkoitetaan
a)
tilan maatalousmaata, mukaan luettuina alat, joille on istutettu lyhytkiertoista energiapuuta (CN-koodi ex 0602 90 41), jota käytetään maataloustoimintaan tai silloin kun maata käytetään myös muuhun kuin maataloustoimintaan, sitä käytetään valtaosin maataloustoimintaan – –
– –”
Asetus N:o 1120/2009
Asetuksen N:o 1120/2009, joka kumottiin asetuksen N:o 1307/2013 täydentämisestä ja mainitun asetuksen liitteen X muuttamisesta 11.3.2014 annetulla komission delegoidulla asetuksella (EU) N:o 639/2014 (
EUVL 2014, L 181, s. 1
), 2 artikla kuului seuraavasti:
”Asetuksen – – N:o 73/2009 III osastossa ja tässä asetuksessa tarkoitetaan
a)
’pellolla’ kasvien tuotantoa varten viljeltyä maata tai maata, joka säilytetään maatalouden ja ympäristön kannalta hyvässä kunnossa asetuksen – – N:o 73/2009 6 artiklan mukaisesti, riippumatta siitä, onko kyseisellä maalla kasvihuoneita tai kiinteä tai irtonainen suoja;
– –”
Asetus (EY) N:o 1122/2009
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1122/2009 (
EUVL 2009, L 316, s. 65
), joka kumottiin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 täydentämisestä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän sekä suoriin tukiin, maaseudun kehittämistukeen ja täydentäviin ehtoihin sovellettavien maksujen epäämis- ja perumisedellytysten sekä hallinnollisten seuraamusten osalta 11.3.2014 annetulla komission delegoidulla asetuksella (EU) N:o 640/2014 (
EUVL 2014, L 181, s. 48
), 80 artiklassa säädettiin seuraavaa:
”1.   Viljelijän on palautettava perusteettomasti maksetut määrät, joihin lisätään 2 kohdan mukaisesti lasketut korot.
– –
3.   Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitettua palautusvelvollisuutta ei sovelleta, jos maksu on suoritettu toimivaltaisen viranomaisen tai muun viranomaisen tekemän virheen johdosta eikä viljelijä ole voinut kohtuudella havaita virhettä.
Jos virhe kuitenkin liittyy kyseisen maksun laskemiseen liittyviin asiatietoihin, ensimmäistä alakohtaa sovelletaan ainoastaan, jos takaisinperintää koskevaa päätöstä ei ollut ilmoitettu 12 kuukauden kuluessa maksusta.”
Asetus (EU) N:o 1306/2013
Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1200/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (
EUVL 2013, L 347, s. 549
) johdanto-osan 53 ja 54 perustelukappaleessa todetaan, että täydentävien ehtojen järjestelmän – joka on säilytettävä – mukaan jäsenvaltioiden edellytetään soveltavan seuraamuksia kaikkea yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa saatavaa tukea tai sen osaa koskevien vähennysten tai tuen ulkopuolelle sulkemisen muodossa.
Asetus N:o 1307/2013
Asetuksen N:o 1307/2013 johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”On tarpeen täsmentää, että Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta [N:o 1306/2013] ja sen nojalla annettuja säännöksiä sovelletaan tässä asetuksessa säädettyihin toimenpiteisiin. Jotta varmistettaisiin johdonmukaisuus muiden yhteiseen maatalouspolitiikkaan liittyvien oikeudellisten välineiden kanssa, eräistä asetuksessa – – N:o 73/2009 säädetyistä säännöistä säädetään nyt asetuksessa – – N:o 1306/2013; tällaisia ovat erityisesti säännöt, joilla varmistetaan suoria tukia koskevissa säännöksissä vahvistettujen velvollisuuksien noudattaminen, mukaan luettuina tarkastukset sekä hallinnollisten toimenpiteiden ja seuraamusten soveltaminen silloin kun velvollisuuksia ei noudateta, säännöt täydentävistä ehdoista, joita ovat muun muassa lakisääteiset hoitovaatimukset, hyvä maatalous- ja ympäristökunto sekä asianomaisten toimenpiteiden seuranta ja arviointi, kuten myös säännöt ennakoiden maksamisesta ja aiheettomasti maksettujen tukien takaisinperinnästä.”
Asetuksen N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa tarkoitetaan
– –
b)
’tilalla’ kaikkia viljelijän hoitamia, saman jäsenvaltion alueella sijaitsevia maataloustoimintaan käytettäviä yksiköitä;
c)
’maataloustoiminnalla’
i)
maataloustuotteiden tuottamista, kasvatusta tai viljelyä sadonkorjuu, lypsäminen sekä tuotantoeläinten kasvatus ja pito mukaan luettuina,
ii)
maatalousmaan säilyttämistä sellaisessa kunnossa, että se soveltuu laitumeksi tai viljelyyn ilman, että sitä pitäisi valmistella muutoin kuin tavanomaisilla maatalousmenetelmillä ja ‑koneilla, jäsenvaltioiden komission vahvistamien puitteiden perusteella määrittämien vaatimusten mukaisesti, tai
iii)
jäsenvaltioiden määrittelemien vähimmäistoimien toteuttamista maatalousmaalla, joka luontaisesti pysyy laitumeksi tai viljelyyn soveltuvassa kunnossa;
d)
’maataloustuotteilla’ perussopimusten liitteessä I lueteltuja tuotteita, kalastustuotteita lukuun ottamatta, sekä puuvillaa;
e)
’maatalousmaalla’ pellon, pysyvien nurmien ja pysyvien laidunten tai pysyvien viljelykasvien pinta-alaa;
f)
’peltoalalla’ kasvien tuotantoa varten viljeltyä maata tai viljelyyn käytettävissä olevaa kesantomaata, mukana luettuina [Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun neuvoston] asetuksen (EY) N:o 1257/1999 [(
EYVL 1999, L 160, s. 80
)] 22, 23 ja 24 artiklan, [Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20.9.2005 annetun neuvoston] asetuksen (EY) N:o 1698/2005 [(
EUVL 2005, L 277, s. 1
)] 39 artiklan ja [Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston] asetuksen (EU) N:o 1305/2013 [(
EUVL 2013, L 347, s. 487
)] 29 artiklan mukaisesti kesannoidut alat, riippumatta siitä, onko kyseisellä maalla kasvihuoneita tai kiinteä tai irtonainen suoja; – –”
Asetuksen N:o 1307/2013 10 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltion on tehtävä päätös siitä, missä seuraavista tapauksista suoria tukia ei myönnetä viljelijälle:
a)
suorien tukien, joita haetaan tai jotka aiotaan myöntää, kokonaismäärä ennen asetuksen – – N:o 1306/2013 63 artiklan soveltamista on tiettynä kalenterivuonna alle 100 euroa;
b)
tilan tukikelpoinen pinta-ala, jolle haetaan tai jolle aiotaan myöntää suoria tukia, on ennen asetuksen – – N:o 1306/2013 63 artiklan soveltamista alle yhden hehtaarin suuruinen.
2.   Jäsenvaltiot voivat maataloutensa rakenteen huomioon ottamiseksi mukauttaa 1 kohdan a ja b alakohdassa vahvistettuja kynnyksiä liitteessä IV vahvistetuissa rajoissa.
3.   Jos jäsenvaltio on päättänyt soveltaa 1 kohdan b alakohdan mukaista pinta-alakynnystä, on kuitenkin sovellettava kyseisen kohdan a alakohtaa IV osastossa tarkoitettua tuotantosidonnaista eläintukea saaviin viljelijöihin, joilla on pinta-alakynnystä vähemmän hehtaareja.
4.   Asianomaiset jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta 1 kohtaa syrjäisimpiin alueisiin ja Egeanmeren pieniin saariin.
5.   Bulgariassa ja Romaniassa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu määrä, jota haetaan tai joka aiotaan myöntää, on laskettava vuodeksi 2015 liitteessä V olevassa A kohdassa esitetyn määrän perusteella.
Kroatiassa 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu määrä, jota haetaan tai joka aiotaan myöntää, on laskettava vuosiksi 2015–2021 liitteessä VI olevassa A kohdassa esitetyn määrän perusteella.”
Asetuksen N:o 1307/2013 21 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Perustukijärjestelmässä voidaan maksaa tukea viljelijälle,
a)
joka tämän asetuksen mukaisia tukioikeuksia myönnettäessä saa niitä 20 artiklan 4 kohdan mukaisesti, 24 artiklan tai 39 artiklan mukaisesti ensimmäisen kerran, 30 artiklan mukaisesti kansallisesta tai alueellisesta varannosta tai 34 artiklan mukaisesti siirron kautta, tai
b)
joka on 9 artiklan mukainen ja jolla on omistamiaan tai vuokraamiaan tukioikeuksia jäsenvaltiossa, joka on päättänyt 3 kohdan mukaisesti pitää voimassa olevat tukioikeutensa.”
Mainitun asetuksen 32 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Viljelijälle myönnetään perustukijärjestelmässä tukea – – ilmoituksella, kun tukikelpoisiin hehtaareihin liittyvät tukioikeudet on aktivoitu tukioikeudet myöntäneessä jäsenvaltiossa. – –
2.   Tässä osastossa ’tukikelpoisella hehtaarilla’ tarkoitetaan
a)
tilan maatalousmaata, mukaan lukien maa, joka ei ollut 30 päivänä kesäkuuta 2003 hyvässä maatalouskunnossa niissä unioniin 1 päivänä toukokuuta 2004 liittyneissä jäsenvaltioissa, jotka päättivät liittymisestä alkaen soveltaa yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää, jota käytetään maataloustoimintaan tai silloin kun maata käytetään myös muuhun kuin maataloustoimintaan, sitä käytetään valtaosin maataloustoimintaan; tai
– –
3.   Edellä olevan 2 kohdan a alakohdan soveltamiseksi
a)
silloin kun tilan maatalousmaata käytetään myös muuhun kuin maataloustoimintaan, sitä katsotaan käytettävän valtaosin maataloustoimintaan, jos maataloustoimintaa voidaan harjoittaa ilman, että muun kuin maataloustoiminnan voimakkuus, luonne, kesto ja ajankohta haittaa sitä merkittävästi;
– –”
Asetuksen N:o 1307/2013 74 artiklan toisen kohdan mukaan kyseistä asetusta sovelletaan 1.1.2015 lähtien.
Romanian oikeus
Laki nro 18/1991
Maanomistusta koskevan lain nro 18/1991 (Legea nr. 18/1991 a fondului funciar, Monitorul Oficial al României, osa I, nro 1, 5.1.1998), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasioissa, 2 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Maa-alat luokitellaan käyttötarkoituksen mukaan seuraavasti
a)
maatalousmaa, toisin sanoen maataloustuotantomaa – peltoalat, viinitarhat, hedelmätarhat, viinitaimitarhat, taimitarhat, humala- ja mulperiviljelmät, laitumet, nurmet, kasvihuoneet, kasvisuojat, kylvöalustat ja vastaavat rakennelmat –, vesakot, mikäli ne eivät kuulu metsänhoidon alaan, metsitetyt laitumet, alueet, joilla on maa- ja karjataloudessa käytettäviä rakennuksia ja laitoksia, kalanviljelylaitokset ja maanparannukseen käytettävä alueet, maaseudun tieverkoston tiet – piha-/peltotiet ja tilojen väliset tiet, maataloustuotannossa käytettävät alustat ja varastoalueet ja tuottamattomat maa-alueet, jotka voidaan muokata ja käyttää maataloustuotantoon;
– –
c)
pysyvästi veden peittämät alueet, toisin sanoen vesistöjen joenuomat, järvien lahdet, kun niiden pinta on korkeimmillaan, sisäisten aluevesien ja aluemeren pohja”.
Määräys nro 534/2001
Kiinteistörekisterin perustamiseen liittyvissä teknisissä säännöksissä (Normele tehnice pentru introducerea cadastrului general), hyväksytty julkishallinnon ministeriön määräyksellä nro 534/2001 (Ordinul ministrului administrației publice nr. 534/2001, Monitorul Oficial al României, osa I, nro 744, 21.11.2001) säädetään seuraavaa:
”7. Maa-alueiden luokitteluperusteet käyttötarkoituksen perusteella
– –
7.2. Maatalousmaa
7.2.1. Maatalousmaan käyttöluokkaan kuuluvat peltoalat, – – kalanviljelylaitokset, – –
– –
8. Maa-alueiden ja rakennusten käyttöluokkien luokittelu- ja määrittelyperusteet
8.1. Yleisiä ohjeita
8.1.1. Maankäyttöluokka, joka määritellään koodin avulla, on yksi viljelylohkon tunnistetiedoista. Käyttöluokan rekisteröinti yhdessä muiden tunnistetietojen kanssa yleisen kiinteistörekisterin tekniseen osaan on – – tarpeen – – kiinteistörekisterin laatimiseksi – –.
– –
8.2. Maankäyttöluokkien määrittelyperusteet
8.2.1. Peltoala (A). Tähän käyttöluokkaan kuuluvat maa-alueet, jotka kynnetään – – ja joilla viljellään yksivuotisia tai monivuotisia kasveja, esimerkiksi viljakasveja, – –
– –”
Hallituksen kiireellinen asetus nro 125/2006
Maatalouteen vuodesta 2007 myönnettyjen suorien tukien järjestelmien ja täydentävien kansallisten suorien tukien hyväksymisestä ja maatalousyhtiöitä ja muita maatalousalan yhtymiä koskevan lain nro 36/1991 2 §:n muuttamisesta 21.12.2006 annetun hallituksen kiireellisen asetuksen nro 125/2006 (Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 125/2006 din 21 decembrie 2006 pentru aprobarea schemelor de plăți directe și plăți naționale directe complementare, care se acordă în agricultură începând cu anul 2007, și pentru modificarea articolului 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură, (Monitorul Oficial al României, osa I, nro 1043, 29.12.2006), sellaisena kuin sitä sovelletaan vuosien 2007–2014 osalta, säädetään seuraavaa:
”1) Yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmässä tuki on hehtaarikohtainen kerran vuodessa maksettava muuttumaton summa, joka ei liity kokonaistuotannon määrään.
– –
3) Tukikelpoisen maatalousmaan käyttöluokat voivat olla seuraavat:
a)
peltoala – maa-alue, jota viljellään viljakasvien tuottamiseksi, – –”
Kyseisen kiireellisen asetuksen 7 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Tukien myöntäminen yhtenäisten pinta-alatukien järjestelmien nojalla edellyttää, että hakijat kuuluvat maanviljelijöiden rekisteriin, jota hallinnoi [APIA], jättävät tukihakemuksen määräajassa ja täyttävät seuraavat yleiset ehdot:
a)
hakijoiden käytössä olevan maatalousmaan pinta-ala on vähintään yksi hehtaari – –
b)
hakijat ilmoittavat kaikki viljelylohkot;
– –
e)
hakijat noudattavat kansallisen lainsäännön mukaista hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koko viljellyllä maatalousmaalla;
f)
hakijat esittävät tarpeelliset asiakirjat, joista käy ilmi hakijan käyttöoikeus, ja hakijat voivat näyttää toteen, että he käyttävät maa-aluetta, jota tukihakemus koskee;
– –”
Laki nro 122/2014
Tonavan suiston biosfäärialueen perustamista koskevaa lakia nro 82/1993 täydentävän lain nro 122/2014 (Legea nr. 122/2014 pentru completarea Legii nr. 82/1993 privind constituirea Rezervației Biosferei ”Delta Dunării”, Monitorul Oficial al României, osa I, nro 541, 22.7.2014) 3 §:ssä säädetään seuraavaa:
”15.9.2014 alkaen maataloustukea ei myönnetä Tonavan suiston biosfäärialueella sijaitseviin entisiin kalanviljelylaitoksiin kuuluville maa-alueille”.
Hallituksen kiireellinen asetus nro 3/2015
Maatalouteen vuosina 2015–2020 sovellettavien tukijärjestelmien hyväksymisestä ja maatalousyhtiöitä ja muita maatalousalan yhtymiä koskevan lain nro 36/1991 2 §:n muuttamisesta 18.3.2015 annetun hallituksen kiireellisen asetuksen nro 3/2015 (Ordonanța de urgență a guvernului nr. 3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015–2020 și pentru modificarea art. 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură, Monitorul Oficial al României, osa I, nro 191, 23.3.2015, jäljempänä kiireellinen asetus nro 3/2015), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa C‑304/19, 2 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Tässä kiireellisessä asetuksessa tarkoitetaan – –
n)
’maatalousmaalla’ pellon, pysyvien nurmien ja pysyvien laidunten tai pysyvien viljelykasvien pinta-alaa;
o)
’peltoalalla’ maataloustuotantoa varten viljeltyä maata tai maataloustuotantoon käytettävissä olevaa kesantomaata riippumatta siitä, onko kyseisellä maalla kasvihuoneita, kasvisuojia tai muita kiinteitä tai irtonaisia suojia;
– –
r)
’maan käytöllä’ maatalousmaan käyttöä maataloustoimintaan hakuvuonna tilalla, joka on viljelijän käytettävissä hakemuksen tekohetkellä”.
Kiireellisen asetuksen nro 3/2015 8 §:n 1 momentin n kohdan mukaan maanviljelijöiden on suoria tukia saadakseen toimitettava tukea koskevan yhtenäishakemuksen tai siihen tehtävien muutosten yhteydessä asiakirjat, joita tarvitaan sen osoittamiseen, että maatalousmaa, mukaan luettuna ekologisesti merkittävät luonnonhoitoalueet, on heidän käytössään.
Asetus nro 619/2015
Maatalouteen vuosina 2015–2020 sovellettavien tukijärjestelmien hyväksymisestä ja maatalousyhtiöitä ja muita maatalousalan yhtymiä koskevan lain nro 36/1991 2 §:n muuttamisesta annetun asetuksen nro 3/2015 1 §:n 2 ja 3 momentissa tarkoitetun tukijärjestelmän tukikelpoisuusedellytysten hyväksymisestä, erityisehdoista ja täytäntöönpanosta sekä kansallisen maaseudun kehittämisohjelman 2014–2020 mukaisten maatalousmaahan sovellettavien korvaavien maaseudun kehittämistoimien täytäntöönpanon erityisehdoista annetun maataloudesta ja maaseudun kehittämisestä vastaavan ministeriön asetuksen nro 619/2015 (Ordinul nr. 619/2015 ministrului agriculturii şi dezvoltării rurale pentru aprobarea criteriilor de eligibilitate, condițiilor specifice și a modului de implementare a schemelor de plăți prevăzute la art. 1 alin. (2) și (3) din Ordonanța de urgență a Guvernului n
o
3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015–2020 și pentru modificarea art. 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură, precum și a condițiilor specifice de implementare pentru măsurile compensatorii de dezvoltare rurală aplicabile pe terenurile agricole, prevăzute în Programul Național de Dezvoltare Rurală 2014–2020), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa C‑304/19, 5 §:n 2 momentissa säädetään seuraavaa:
”Hakuvuodesta 2015 lähtien maan käytön lainmukaisuutta osoittavia asiakirjoja, jotka on asetuksen 8 §:n 1 momentin n kohdan säännösten mukaan esitettävä APIA:lle, ovat asiakirjat, jotka koskevat
a)
tilaa, jolla maataloustoimintaa harjoitetaan: todistus on täytettävä puitemallin – – mukaisesti, ja siihen on liitettävä oikeaksi todistettu jäljennös sivuista, joihin on merkitty vuosien 2015–2019 maatalousrekisterin – – tiedot puitemallin – – mukaisesti; ja
b)
viljelijän käytettävissä olevaa maatalousmaata: oikeaksi todistetut jäljennökset lainhuutotodistuksesta tai muista kiinteistön omistusoikeuden osoittavista asiakirjoista tai muista asiakirjoista – – kuten maanvuokrasopimuksesta, konsessiosopimuksesta – –
c)
käytettyjen viljelylohkojen yksiselitteistä erittelyä – –”
Mainitun asetuksen 10 §:n 5 momentissa säädetään seuraavaa:
”Tukikelpoisia eivät ole seuraavat maa-alat:
– –
o)
maa-alat, joilla on – – vuosia 2015–2019 koskevien maatalousrekisterin täydentämistä koskevien teknisten määräysten 23 §:n 20 momentissa tarkoitettuja kalanviljelylaitoksia.”
Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymykset
Asia C‑294/19
Piscicola Tulcea on Romanian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, jonka pääasiallinen toiminta vuosina 2007–2014 oli makean veden vesiviljely ja jonka luvan saaneisiin sivutoimintoihin kuului muun muassa viljan viljely.
Piscicola Tulcea käytti Consiliul Județean Tulcean (Tulcean maakuntaneuvosto, Romania) kanssa vuosina 2004, 2005 ja 2010 tehtyjen konsessiosopimusten nojalla Tonavan suiston biosfäärialueella sijaitsevia Ruscan (Romania) ja Litcovin (Romania) kalanviljelylaitoksia, joiden kokonaisala oli 1888 hehtaaria.
Vaikka konsessiosopimuksissa määrätään maa-alueiden käytöstä ”kalanviljelyyn”, osapuolet sopivat vuosina 2004 ja 2005 tehtyjä sopimuksia täydentävillä asiakirjoilla konsession alkuperäisen hinnan muuttamisesta, koska ”kalanviljelytekniikan edellyttämissä kalanviljelyn kierto- ja vuoroviljelyohjelmissa tai näiden ohjelmien ulkopuolella kalanviljelylaitoksen maa-alueita [käytettiin] maatalousmaana”. Lisäksi vuonna 2010 laadittua sopimusta täydentävän asiakirjan nojalla Piscicola Tulcean oli harjoitettava maan- ja kalanviljelyn vuorottelua maaperän mineralisoitumisen takaamiseksi 570 hehtaarin suuruisella maa-alueella.
Tulcean alueneuvosto antoi vuonna 2005 tehdyllä päätöksellä Piscicola Tulcealle myös luvan harjoittaa kasvinviljelytoimintaa Ruscan kalanviljelylaitoksessa.
Piscicola Tulcea haki APIA:lta tukia vuosille 2007–2014 muun muassa yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmän nojalla.
Kyseisiin hakemuksiin liitettiin asiakirjat, jotka osoittavat oikeuden käyttää sitä maa-alaa, jolle tukea haettiin, eli konsessiosopimukset ja niitä täydentävät asiakirjat sekä sen hallinnollisen yksikön, jonka alueella maa-alueet sijaitsevat, antama todistus siitä, että maa-alueet oli rekisteröity kunnan maatalousrekisteriin maatalousmaana.
Tulcean alueneuvoston vuosina 2008 ja 2009 laatimista tarkastuspöytäkirjoista kävi ilmi, että konsessiosopimuksen alaisia maa-alueita käytettiin yksinomaan maanviljelykseen eikä lainkaan kalanviljelyyn.
APIA teki kunkin markkinointivuoden 2007–2014 osalta päätöksen myöntää tukea pinta-alaan liittyvän tukijärjestelmän nojalla.
Vuonna 2009 APIA suoritti tarkastuksen paikalla. Todetut sääntöjenvastaisuudet koskivat vuonna 2007 virheellisesti ilmoitettua viljelemätöntä palstaa, jonka pinta-ala oli vähäinen (80,56 hehtaaria). Markkinointivuosien 2010–2014 osalta suoritettiin ennen tukihakemusten hyväksymistä silmämääräinen tarkastus, jonka seurauksena hakemukset todettiin täydellisiksi ja asianmukaisiksi.
Markkinointivuoden 2015 osalta APIA hylkäsi Piscicola Tulcean tekemän tukihakemuksen sillä perusteella, että lain nro 122/2014 3 §:n mukaan maataloustukea ei myönnetä Tonavan suiston biosfäärialueella sijaitseviin entisiin kalanviljelylaitoksiin kuuluville maa-alueille 15.9.2014 alkaen. Curtea de Apel Constanța (Constanțan ylioikeus, Romania), johon Piscicola Tulcea valitti toimivaltaisen ensimmäisen oikeusasteen antamasta ratkaisusta, velvoitti 31.10.2016 antamassaan lainvoimaiseksi tulleessa tuomiossa APIA:n myöntämään pinta-alaan liittyvän tukijärjestelmän nojalla vaaditut tuet markkinointivuodelle 2015 muun muassa asetuksessa N:o 1307/2013 olevien ”maataloustoiminnan”, ”maataloustuotteiden” ja ”peltoalan” käsitteiden perusteella.
APIA:n petostentorjunnan ja sisäisen valvonnan osasto suoritti 27.10.2015–13.4.2016 asiakirjatarkastuksen, joka koski tapaa, jolla tuki oli myönnetty Piscicola Tulcealle markkinointivuosien 2007–2014 osalta. Kyseinen valvova elin katsoi ottaen huomioon kansallisen lainsäädännön ja Piscicola Tulcean esittämät asiakirjat, ettei viimeksi mainittu täyttänyt kyseessä olevien suorien tukien saamiselle asetettuja kelpoisuusedellytyksiä.
Kyseisen tarkastuksen jälkeen APIA tutki uudelleen markkinointivuosia 2007–2014 koskevat tukihakemukset. Se laati 23.12.2016 pöytäkirjan kunkin kyseessä olevan markkinointivuoden osalta, jossa todettiin Piscicola Tulcean saaneen tukea perusteettomasti ja määritettiin sen valtion saatavan määrä, joka seurasi tehdyistä sääntöjenvastaisuuksista ja joka oli palautettava APIA:lle kultakin markkinointivuodelta.
Tribunalul Tulcea (Tulcean alioikeus, Romania), hyväksyi 1.2.2018 siviilioikeudellisessa asiassa antamallaan tuomiolla Piscicola Tulcean 15.3.2017 päivätyn kanteen ja kumosi riidanalaiset toimet. Kyseisen tuomion mukaan on niin, että vaikka kyseessä olevissa konsessiosopimuksissa ilmaistiin nimenomaisesti, että konsessioiden alaisilla maa-alueilla oli kalanviljelylaitos ja että kyseisen yhtiön oli käytettävä kyseisiä alueita kalanviljelyyn, se sääntöjen noudattamatta jättäminen, jonka perusteella kyseiselle yhtiölle myönnetyt summat määrättiin maksettaviksi takaisin, ei aiheutunut kyseisen yhtiön huolimattomuudesta eikä tahallisesta teosta. Piscicola Tulcea oli sitä vastoin toimittanut riittävät tosiseikkoihin perustuvat konkreettiset tiedot, joiden perusteella APIA:n virkamiehet saattoivat tarkistaa kyseessä olevan tuen saamiselle asetetut kelpoisuusedellytykset. Kyseinen tuomioistuin katsoi näin ollen, että nyt käsiteltävänä olevassa asiassa sovelletaan unionin oikeussääntöjä – erityisesti asetuksen N:o 1122/2009 80 artiklan 3 kohtaa –, joiden mukaan viranomaisen tekemän virheen seurauksena tehtyjä maksuja ei tarvitse maksaa takaisin.
APIA teki Curtea de Apel Constanțalle 29.3.2018 valituksen, joka koski valituksenalaisen tuomion muuttamista kokonaisuudessaan ja Piscicola Tulcean kanteen hylkäämistä.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii, onko kansallisen tuomioistuimen otettava huomioon sen varmistamiseksi, onko viljelijällä oikeus pinta-alaan liittyviin tukitoimenpiteisiin, ainoastaan se, kuinka viljelijä tosiasiallisesti käyttää maa-alueita, vai onko sen päinvastaisesti otettava huomioon ne maa-alueiden ominaispiirteet, jotka käyvät ilmi kiinteää omaisuutta koskevien tietojen julkista rekisteröintiä koskevista asiakirjoista tai asiakirjoista, joilla viljelijä osoittaa tukihakemuksen kohteena olevien maiden käyttöoikeuden, sekä se, että maata käytetään kyseisten ominaispiirteiden mukaisesti.
Curtea de Apel Constanța on päättänyt näin ollen lykätä asian ratkaisua ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko [asetuksen N:o 73/2009] 2 artiklan ja 34 artiklan säännöksiä ja [asetuksen N:o 1120/2009] 2 artiklan säännöksiä tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla pääasiassa esillä olevan kaltaisessa tilanteessa maanviljelijälle ei voida antaa tukioikeuksia, koska peltoalana käytetyt kalanviljelylaitokset eivät ole asetuksen N:o 1120/2009 2 artiklassa tarkoitettua ”maatalousmaata” ja koska niitä ei näin ollen pidetä [asetuksen N:o 73/2009] 34 artiklan 2 kohdan mukaisena tukikelpoisena maa-alueena? ”
Asia C‑304/19
Ira Invest on Romanian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, jonka pääasiallinen toiminta on vesiviljely ja sivutoiminta muun muassa viljojen, palkokasvien, öljysiemeniä tuottavien kasvien, riisin ja vihannesten viljely sekä muut viljelyä tukevat toiminnat.
APIA:lle toimittamassaan tukea koskevassa yhtenäishakemuksessa Ira Invest ilmoitti vuoden 2016 tukea varten kaikki käytetyt viljelylohkot eli 757,04 hehtaaria.
Ira Invest liitti kyseiseen hakemukseen 18.3.2002 päivätyn Tulcean alueneuvoston kanssa solmitun konsessiosopimuksen, jonka nojalla sillä oli oikeus konsessionsaajana käyttää kalanviljelyyn maa-alaa, jonka kokonaispinta-ala oli 1344 hehtaaria.
Ira Invest esitti myös mainittua konsessiosopimusta täydentävän 15.5.2014 päivätyn asiakirjan, jossa osapuolet sopivat, että konsessionsaaja harjoittaa maan- ja kalanviljelyn vuorottelua maaperän mineralisoitumisen takaamiseksi kalanviljelyyn tarkoitetulla maa-alueella, jonka pinta-ala on 950 hehtaaria. Kyseisessä täydentävässä asiakirjassa täsmennetään, että maan- ja kalanviljelyn vuorotteluun kuuluu kalanviljelyn väliaikainen keskeyttäminen maaperän tuottavuuden palautumisen turvaamiseksi viljaa tai teollisuuskasveja kasvattamalla.
APIA kieltäytyi 27.3.2017 tekemällään päätöksellä hyväksymästä kyseistä tukea koskevaa yhtenäishakemusta sillä perusteella, ettei järjestelmässä ollut maatalousrekisterin tietojen mukaisen todistuksen kaltaista asiakirjaa eikä varsinkaan asiakirjaa, jolla osoitetaan asetuksen nro 619/2015 5 §:n 2 momentin mukaisesti maiden lainmukainen käyttö.
Ira Invest teki kyseisestä hallinnollisesta päätöksestä oikaisuvaatimuksen, jossa se väitti muun muassa, että sen hakemuksen hylkäämisen perustelut, jotka koskivat sitä, että maatalousrekisterin tietojen mukainen todistus puuttui, olivat lainvastaisia. Tältä osin se väitti, että asetuksen nro 619/2015 5 §:n 2 momentin a kohta ei ole asetuksen N:o 1307/2013, jossa ei säädetä todistuksen esittämisestä vaan velvoitetaan yksinkertaisesti todistamaan kyseessä olevien maatalousmaiden käyttö, mukaisesti säädetyn, normihierarkiassa ylempänä olevan hallituksen kiireellisen asetuksen nro 3/2015 8 §:n 1 momentin n kohdan mukainen.
APIA antoi Ira Investille 8.5.2017 päivätyllä päätöksellä tiedoksi, ettei viimeksi mainittu ollut liittänyt markkinointivuotta 2016 koskevan tukihakemuksensa asiakirja-aineistoon asiakirjaa, joka osoittaa sen olevan aktiiviviljelijä. Kyseisessä päätöksessä viitataan kiireellisen asetuksen nro 3/2015 8 §:n 1 momentin n kohtaan, joka koskee viljelijän velvollisuutta toimittaa tukea koskevan yhtenäishakemuksen tekemisen yhteydessä asiakirjat, joita tarvitaan sen osoittamiseen, että maatalousmaa on hänen käytössään, mukaan luettuna maatalousrekisterin rekisteröintien mukainen todistus sen vuoden osalta, jota hakemus koskee.
Tribunalul Tulcea hylkäsi 27.2.2018 antamallaan tuomiolla Ira Investin riidanalaisten hallinnollisten toimien kumoamista koskevan kanteen perusteettomana. Kyseinen tuomioistuin katsoi, että hylkäävä ratkaisu oli perusteltu, koska asetuksen nro 619/2015 5 §:n mukainen maatalousrekisterin tietojen mukainen todistus ja näyttö siitä, että kyseinen yhtiö on aktiiviviljelijä, puuttuivat. Kun otetaan huomioon, että Romanian oikeudessa maan käyttötarkoitusta muutetaan määritetyn menettelyn, jota Ira Invest ei noudattanut, mukaisesti, kyseisiä maa-alueita ei voida pitää tukikelpoisina hehtaareina yksinomaan siksi, että niitä on käytetty maataloustoimintaan määrättynä ajanjaksona, koska pelkästään konsessionsaajan tahto ei voi muuttaa kyseessä olevaa kalastusviljelykäyttöä maanviljelykäytöksi.
Ira Invest valitti kyseisestä tuomiosta ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen Curtea de Apel Constanțaan 29.3.2018. Kyseisessä menettelyssä Ira Invest väitti pääasiallisesti, että kun otetaan huomioon asetus N:o 1307/2013, merkityksellistä ei ole maan käyttöluokka vaan ainoastaan se, että kyseistä maata käytetään maataloustoimintaan. Näin ollen kyseisen asetuksen nojalla maan kuuluminen johonkin käyttöluokkaan on merkityksetöntä, jos kyseistä maata viljellään maataloustuotteiden korjuuta varten kalenterivuoden aikana.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan nyt käsiteltävänä olevan asian erityispiirre on se, että pääasian kantaja käyttää maataloustoimintaan maata, jolle on hallinnollisissa rekistereissä merkitty muu käyttötarkoitus ja joka siten on kansallisen lainsäädännön mukaan nimenomaisesti suljettu taloudellisen tuen myöntämisen ulkopuolelle. Näin ollen herää tarkemmin ottaen kysymys siitä, kuinka tulkitaan asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdassa olevan ”tukikelpoinen hehtaarin”, jossa viitataan tilan maatalousmaahan, määritelmää.
Ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella on epäilyksiä siitä, voidaanko nyt käsillä olevassa tilanteessa soveltaa oikeuskäytäntöä, joka perustuu tuomioon 2.7.2015Wree (
C‑422/13
,
EU:C:2015:438
) ja tuomioon 2.7.2015Demmer (
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
), joissa unionin tuomioistuin katsoi, että voidakseen saada kyseistä tukea pääasiassa kyseessä olevan alan on oltava maatalousmaata ja osa viljelijän tilaa ja sitä on käytettävä maataloustoimintaan, tai kun sitä käytetään myös muuhun toimintaan, sitä on valtaosin käytettävä maataloustoimintaan.
Curtea de Apel Constanța on päättänyt näin ollen lykätä asian ratkaisua ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko asetuksen [N:o 1307/2013] 4 artiklan 1 kohdan b, c, e ja f alakohtaa, 10 artiklaa, 21 artiklan 1 kohtaa ja 32 artiklan 1–5 kohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla pääasiassa esillä olevan kaltaisessa tilanteessa maanviljelijälle ei voida antaa tukioikeuksia, koska peltoalana käytetyt kalanviljelylaitosten maat eivät ole asetuksen 4 artiklassa tarkoitettua maatalousmaata?”
Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
Asiat C‑294/19 ja C‑304/19 yhdistettiin unionin tuomioistuimen presidentin 12.6.2019 tekemällä päätöksellä kirjallista käsittelyä ja tuomiota varten.
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Asian C‑294/19 osalta on todettava aluksi, että pääasiassa kyseessä olevien tosiseikkojen kannalta merkityksellinen ajanjakso on 2007–2014, ja että ennen 1.1.2009 sovellettava asetus vuodesta 2007 alkavan ja kyseiseen päivämäärään päättyvän ajanjakson osalta oli asetus N:o 1782/2003 (ks. vastaavasti tuomio 2.7.2015, Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
,
ja
kohta).
Unionin tuomioistuin kuitenkin on katsonut, että ”tukikelpoisen hehtaarin” käsite sellaisena kuin se on määritelty asetuksen N:o 73/2009 34 artiklan 2 kohdan a alakohdassa on sama kuin asetuksen N:o 1782/2003 44 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu käsite ”tukikelpoinen hehtaari” ja että näin ollen ensiksi mainitun säännöksen tulkinta on pätevä myös viimeksi mainitun säännöksen osalta (ks. vastaavasti tuomio 2.7.2015, Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
,
ja
kohta)
Näin ollen asiassa C‑294/14 esitetty kysymys on riittävää tutkia koko ajanjakson 2007–2014 osalta asetuksen N:o 73/2009 34 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja 2 artiklan h alakohdan kannalta.
Tästä seuraa, että ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksillään, joita on tarkasteltava yhdessä, pääasiallisesti sitä, onko asetuksen N:o 73/2009 2 artiklan h alakohtaa ja 34 artiklan 2 kohtaa sekä asetuksen N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan e alakohtaa ja 32 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että maa-ala, joka on kansallisessa oikeudessa luokiteltu käytettäväksi kalanviljelykäyttöön, mutta jota on tosiasiallisesti käytetty maataloustoimintaan, on maatalousmaata.
Kuten asetuksen N:o 73/2009 34 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan a alakohdassa täsmennetään, ”tukikelpoisen hehtaarin” käsite kattaa tilan maatalousmaan, jota käytetään maataloustoimintaan tai silloin, kun maata käytetään myös muuhun kuin maataloustoimintaan, sitä käytetään valtaosin maataloustoimintaan.
Maatalousmaan käsite, sellaisena kuin se määritellään asetuksen N:o 73/2009 2 artiklan h alakohdassa ja asetuksen N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan e alakohdassa, kattaa muun muassa pellon pinta-alan.
Ennakkoratkaisupyynnöistä käy ilmi, että pääasioissa on niin, että vaikka kyseessä olevat alat on kirjattu kiinteistörekisteriin kalanviljelylaitoksina, niitä on käytetty maan- ja kalanviljelyn vuorottelun yhteydessä peltona maataloustuotteiden tuottamista varten.
Pelto määritellään asetuksen N:o 1120/2009 2 artiklan a alakohdassa erityisesti kasvien tuotantoa varten viljellyksi maaksi tai maaksi, joka säilytetään maatalouden ja ympäristön kannalta hyvässä kunnossa. Asetuksen N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan f alakohdassa peltoala määritellään kasvien tuotantoa varten viljellyksi maaksi tai viljelyyn käytettävissä olevaksi kesantomaaksi.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että luonnehtiminen kyseisissä säännöksissä tarkoitetuksi pelloksi tai peltoalaksi ja näin ollen maatalousmaaksi riippuu kyseisten alojen todellisesta käytöstä (ks. vastaavasti tuomio 14.10.2010, Landkreis Bad Dürkheim,
C‑61/09
,
EU:C:2010:606
,
kohta, tuomio 2.7.2015, Wree,
C‑422/13
,
EU:C:2015:438
,
kohta ja tuomio 2.7.2015, Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
,
kohta).
Tästä seuraa, että ala on katsottava ”maatalousmaaksi”, jos sitä käytetään edellä 61 kohdassa mieleen palautetuissa säännöksissä tarkoitettuna ”peltona” tai ”peltoalana” (ks. vastaavasti tuomio 14.10.2010, Landkreis Bad Dürkheim,
C‑61/09
,
EU:C:2010:606
,
kohta) ja ettei yksinomaan se seikka, että tällaista alaa on käytetty peltona vastoin kansallisia kiinteistörekisteriluokittelua koskevia säännöksiä, voi asettaa tällaista luonnehdintaa kyseenalaiseksi.
Lisäksi on palautettava mieleen, että voidakseen saada kyseistä tukea pääasiassa kyseessä olevan alan on oltava maatalousmaata ja osa viljelijän tilaa ja sitä on käytettävä maataloustoimintaan, tai kun sitä käytetään myös muuhun toimintaan, sitä on valtaosin käytettävä maataloustoimintaan (ks. vastaavasti tuomio 2.7.2015, Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
,
kohta).
On kuitenkin niin, että – kuten komissio pääasiallisesti esittää kirjallisissa huomautuksissaan ja kuten käy ilmi asetuksen N:o 73/2009 johdanto-osan kolmannesta perustelukappaleesta, asetuksen N:o 1306/2013 johdanto-osan 53 ja 54 johdantokappaleesta ja asetuksen N:o 1307/2013 johdanto-osan neljännestä perustelukappaleesta – toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tehtävä on ratkaista, onko tuensaaja noudattanut täydentäviä ehtoja koskevia vaatimuksia, ja soveltaa silloin, kun kyseisiä vaatimuksia ei noudateta, mahdollisia hallinnollisia seuraamuksia, joihin voi sisältyä kyseessä olevan tukisumman alentaminen tai tuen ulkopuolelle sulkeminen.
Edellä esitettyjen näkökohtien valossa esitettyihin kysymyksiin on vastattava, että asetuksen N:o 73/2009 2 artiklan h alakohtaa ja 34 artiklan 2 kohtaa sekä asetuksen N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan e alakohtaa ja 32 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että maa-ala, joka on kansallisessa oikeudessa luokiteltu käytettäväksi kalanviljelykäyttöön, mutta jota on tosiasiallisesti käytetty maataloustoimintaan, on maatalousmaata.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasioiden asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevien asioiden käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 2 artiklan h alakohtaa ja 34 artiklan 2 kohtaa sekä yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan e alakohtaa ja 32 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että maa-ala, joka on kansallisessa oikeudessa luokiteltu käytettäväksi kalanviljelykäyttöön, mutta jota on tosiasiallisesti käytetty maataloustoimintaan, on maatalousmaata.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: romania.