CELEX: 62021CJ0653
Преюдициално запитване
Вътрешен пазар
Хармонизация на националните законодателства относно машините, електрическите съоръжения под напрежение и съоръженията под налягане
Директива 2006/42/ЕО
Директива 2014/35/ЕС
Директива 2014/68/ЕС
„Маркировка CE“
Налагане с национална правна уредба на допълнителни изисквания към съществените изисквания за безопасност, предвидени в тези директиви
Условия
Национална правна уредба в областта на противопожарната безопасност и защита при извънредни ситуации в обществени обекти

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно машините и за изменение на Директива 95/16/ЕО (
ОВ L 157, 2006 г., стр. 24
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 120, и поправка
ОВ L 119, 2011 г., стр. 77
), на член 2, точка 14 и на член 4 от Директива 2014/35/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки за предоставяне на пазара на електрически съоръжения, предназначени за използване в определени граници на напрежението (
ОВ L 96, 2014 г., стр. 357
), на член 2, точка 31 и член 3, параграф 2 от Директива 2014/68/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки за предоставяне на пазара на съоръжения под налягане (
ОВ L 189, 2014 г., стр. 164
) и на Регламент (ЕС) № 517/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за флуорсъдържащите парникови газове и за отмяна на Регламент (ЕО) № 842/2006 (
ОВ L 150, 2014 г., стр. 195
).
Запитването е отправено в рамките на спор между синдиката Uniclima и Мinistre de l’Intérieur (Министър на вътрешните работи, Франция) по повод законосъобразността на Постановление от 10 май 2019 г. за изменение на Постановление от 25 юни 1980 г. за одобряване на общите разпоредби на Правилника за противопожарна охрана и защита при извънредни ситуации в обществени обекти (ERP) (JORF от 17 май 2019 г., текст № 20).
Правна уредба
Правото на Съюза
Регламент № 517/2014
Съгласно член 1 от Регламент № 517/2014:
„Целта на настоящия регламент е опазването на околната среда чрез намаляване на емисиите на флуорсъдържащи парникови газове. В съответствие с тази цел настоящият регламент:
a)
установява правила за ограничаването, употребата, възстановяването и унищожаването на флуорсъдържащи парникови газове и свързани с тях допълнителни мерки;
б)
определя условия за пускането на пазара на определени продукти и оборудване, които съдържат или чието функциониране зависи от флуорсъдържащи парникови газове;
в)
определя условия за специфичната употреба на флуорсъдържащи парникови газове; и
г)
установява количествени ограничения за пускането на пазара на флуоровъглеводороди“.
Директива 2014/68
Съображения 37 и 62 от Директива 2014/68 гласят:
„(37)
Съоръженията под налягане и функционалните групи, като общо правило, следва да носят маркировката „СЕ“ […], указваща съответствието на съоръженията под налягане или функционалните групи, [и] е видимата последица от цял един процес, включващ оценяване на съответствието в широк смисъл. […] Правилата за нанасяне на маркировката „СЕ“ следва да бъдат установени в настоящата директива.
[…]
(62)
[…] целта на настоящата директива […] е да се гарантира, че съоръженията под налягане и функционалните групи на пазара отговарят на изискванията за високо ниво на защита на здравето и безопасността на хората, защита на домашните животни или вещите, като едновременно с това се осигурява функционирането на вътрешния пазар […]“.
Член 1 от тази директива гласи:
„1.   Настоящата директива се прилага към проектирането, производството и оценяването на съответствието на съоръженията под налягане и функционалните групи с максимално допустимо налягане (PS)[,] по-голямо от 0,5 bar.
2.   Настоящата директива не се прилага за:
[…]
е)
съоръжения […] попадащи в обхвата на една от следните директиви:
i)
Директива 2006/42 […]
[…]
iii)
Директива 2014/35 […]
[…]“.
Член 2 от посочената директива гласи:
„За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
[…]
6)
„функционална група“ означава съвкупност от съоръжения под налягане, свързани от производителя им и функциониращи като едно цяло;
[…]
15)
„предоставяне на пазара“ означава всяка доставка на съоръжение под налягане или функционална група за дистрибуция или използване на пазара на Съюза в процеса на търговска дейност, срещу заплащане или безплатно;
[…]
17)
„пускане в действие“ означава използването за първи път на съоръжение под налягане или функционална група от техния ползвател;
[…]
31)
„маркировка CE“ означава маркировка, чрез която производителят указва, че съоръжението под налягане или функционалната група е в съответствие с приложимите изисквания, установени в законодателството на Съюза за хармонизация, предвиждащо нейното нанасяне;
[…]“.
Член 3 от същата директива, озаглавен „Предоставяне на пазара и пускане в действие“, предвижда следното в параграфи 1 и 2:
„1.   Държавите членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че съоръженията под налягане и функционалните групи могат да се предоставят на пазара и да се пускат в действие само когато при правилно монтиране, поддръжка и използване по предназначение изпълняват изискванията на настоящата директива.
2.   Настоящата директива не засяга правото на държавите членки да постановят такива изисквания, каквито считат за необходими, за да гарантират, че хората, и в частност работниците, са защитени по време на използване на посоченото съоръжение под налягане или функционална група, при условие че това не означава модифициране на тези съоръжения или функционални групи по начин, който не е уреден от настоящата директива“.
Член 5, параграф 1, първа алинея от Директива 2014/68 гласи:
„Държавите членки не могат да забраняват, ограничават или възпрепятстват, на основание на рискове, свързани с налягане, предоставянето на пазара или пускането в действие, при условия, определени от производителя, на съоръжения под налягане или функционални групи, които са в съответствие с настоящата директива“.
Член 40 от посочената директива, озаглавен „Процедура при съоръжение под налягане или функционални групи, представляващи риск на национално равнище“, предвижда:
„1.   Когато органите за надзор на пазара на държава членка имат основателни причини да считат, че съоръжения под налягане или функционални групи, попадащи в обхвата на настоящата директива, представляват риск за здравето или безопасността на хората или за домашните животни или вещите, те извършват оценка по отношение на съответното съоръжение под налягане или функционална група, която обхваща всички съответни изисквания, определени в настоящата директива. […]
Когато в процеса на оценката, посочена в първа алинея, органите за надзор на пазара открият, че дадено съоръжение под налягане или функционална група не отговарят на изискванията, определени в настоящата директива, те без забавяне изискват от съответния икономически оператор да предприеме необходимите коригиращи действия, за да приведе съоръжението под налягане или функционалната група в съответствие с тези изисквания, да изтегли това съоръжение или функционална група от пазара, или да го изземе в определен от тях разумен срок, съобразен с естеството на риска.
[…]
4.   Когато съответният икономически оператор не предприеме подходящи коригиращи действия в посочения в параграф 1, втора алинея срок, органите за надзор на пазара предприемат всички подходящи временни мерки, за да забранят или ограничат предоставянето на съоръжението под налягане или на функционалната група на националния им пазар, за да изтеглят съоръжението или функционалната група от този пазар, или за да ги изземат.
Органите за надзор на пазара незабавно информират [Европейската комисия] и другите държави членки за тези мерки.
[…]“.
Член 41 от посочената директива, озаглавен „Предпазна процедура на Съюза“, предвижда в параграф 2:
„Ако се прецени, че националната мярка е обоснована, всички държави членки предприемат необходимите мерки, за да осигурят изтеглянето от своя пазар на несъответстващото съоръжение или функционална група, и информират Комисията за това. Ако се прецени, че националната мярка не е обоснована, съответната държава членка оттегля тази мярка“.
Националното право
Член CH 35 относно съоръженията или инсталациите, използващи хладилни агенти, от Постановлението от 25 юни 1980 г. за одобряване на общите разпоредби на Правилника за противопожарна охрана и защита при извънредни ситуации в обществени обекти (ERP) (JORF от 14 август 1980 г.), в редакцията си съгласно Постановлението от 10 май 2019 г. (наричано по-нататък „Постановлението от 25 юни 1980 г.“), предвижда в параграф 3, първа алинея, озаглавен „Разпоредби, приложими в случай на употреба на запалими хладилни агенти“, че разпоредбите на другите алинеи от този параграф „не се прилагат за херметически затворените съоръжения, на които е поставена маркировката „СЕ“.
Сред тези разпоредби са разпоредбите, с които се забранява инсталирането на разглобяеми фитинги на тръбопроводите, пренасящи запалими хладилни агенти, освен при свързване на устройства, разпоредбите, с които се налагат защитата на тези тръбопроводи срещу всички рискове от спукване и монтирането им на минимална височина от земята, разпоредбите, с които се ограничава вътрешният диаметър на тръбопроводите, пренасящи тези агенти във втечнена форма, разпоредбите, с които се предписва топлинна изолация на устройствата, които ги съдържат, чрез използване на материали от определен клас, и разпоредбите, с които се определя количеството запалим агент, което може да циркулира в охлаждащата вериги на съоръженията.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
Синдикатът Uniclima по-специално иска от запитващата юрисдикция да отмени член CH 35, параграф 3, първа алинея от Постановлението от 25 юни 1980 г., като изтъква, че въведеното с него условие машините, електрическите съоръжения или съоръженията под налягане да бъдат херметически затворени, представлява допълнително изискване към предвидените в Директива 2006/42, Директива 2014/35 и Директива 2014/68, при положение че на тези съоръжения е поставена маркировката „СЕ“ и следователно са в съответствие с изискванията на тези директиви. Следователно подобно условие, освен че нарушава посочените директиви, би противоречало и на членове 34—36 ДФЕС.
Според запитващата юрисдикция по-специално от член 2, точка 31 и от член 3, параграф 2 от Директива 2014/68 следва, че когато съоръжение, попадащо в приложното поле на тази директива, отговаря на предвидените в нея съществени изисквания за безопасност, за което свидетелства поставената маркировка „СЕ“, това съоръжение може да се движи свободно на пазара на Съюза.
Тази юрисдикция отбелязва също така, че съгласно член CH 35, параграф 3, първа алинея от Постановлението от 25 юни 1980 г. изискванията за безопасност, които тази разпоредба поставя по отношение на използването на запалими хладилни агенти в съоръжения, монтирани в обществени обекти, не се прилагат за съоръжения, на които е поставена маркировката „CE“, при условие обаче, че тези съоръжения са „херметически затворени“.
При тези условия Conseil d’État (Държавен съвет, Франция) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Допуска ли хармонизацията, наложена с Директиви [2006/42], [2014/35] и [2014/68], държавите членки да предвиждат изисквания за безопасност — и евентуално при какви условия и в какви граници — приложими към регламентираните от тях съоръжения, при положение че въпросните изисквания не предполагат модифициране на онези съоръжения, които, видно от поставената маркировка „СЕ“, са в съответствие с изискванията на тези директиви?
2)
Допуска ли наложената с въпросните директиви хармонизация държавите членки да предвиждат — само в хипотезата на използване на тези съоръжения в обществено достъпни помещения и с оглед на специфичните рискове за пожарната безопасност — изисквания за безопасност, които могат да доведат до модифициране на съоръжения, които същевременно, видно от поставената маркировка „СЕ“, са в съответствие с изискванията на тези директиви?
3)
При отрицателен отговор на предходния въпрос, може ли да се даде положителен отговор, когато разглежданите изисквания за безопасност, от една страна, се налагат само при условие че в същите тези съоръжения са използвани алтернативни на флуорсъдържащите парникови газове запалими хладилни агенти, в съответствие с целите, посочени в Регламент [№ 517/2014], и от друга страна, се отнасят само до онези от въпросните съоръжения, които, макар да са в съответствие с изискванията на тези директиви, не предлагат, от гледна точка на риска от пожар в случай на използване на запалими хладилни агенти, безопасността на херметически затворените?“.
По преюдициалните въпроси
Поставените от запитващата юрисдикция въпроси се отнасят до тълкуването на директиви 2006/42, 2014/35 и 2014/68, които са приети на основание член 114 ДФЕС и съдържат еквивалентни разпоредби, целящи хармонизиране на условията, при които съоръженията, на които е поставена маркировката „CE“, се предоставят на пазара и се пускат в действие така, че да се гарантира не само свободното движение на тези съоръжения в рамките на Съюза, но и високото ниво на защита по-специално на здравето и безопасността на хората.
Освен това от член 1, параграф 2, буква е), подточки i) и iii) от Директива 2014/68 следва, че тези три директиви не се прилагат кумулативно. Така, когато дадено съоръжение попада в обхвата на една директива, която специално се отнася до него, останалите директиви не се прилагат.
С оглед на гореизложеното преюдициалните въпроси следва да се разгледат от гледна точка на Директива 2014/68, като се направи уточнението, че тълкуването на разпоредбите на последно посочената директива важи mutatis mutandis за съответните разпоредби на директиви 2006/42 и 2014/35.
С въпросите си, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 3, параграф 2 от Директива 2014/68 във връзка с член 2, точка 31, както и с член 5, параграф 1, първа алинея от същата директива трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която с цел опазване на здравето и безопасността на хората от рисковете от пожар в обществено достъпни помещения налага за съоръжения под налягане и функционални групи, при които се използват запалими хладилни агенти, изисквания, които не са сред предвидените в тази директива съществени изисквания за безопасност, за целите на предоставянето на тези съоръжения на пазара или пускането им в действие дори когато на тях е поставена маркировката „CE“.
Съгласно член 1, параграф 1 от Директива 2014/68 тя се прилага към проектирането, производството и оценяването на съответствието на съоръженията под налягане и функционалните групи с максимално допустимо налягане (PS), по-голямо от 0,5 bar. В член 3, параграф 1 от посочената директива се предвижда по същество, че държавите членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че съоръженията и функционалните групи могат да се предоставят на пазара и да се пускат в действие, по смисъла на член 2, точки 15 и 17 от тази директива, само когато изпълняват посочените в нея изисквания. Така в приложение I към посочената директива се определят „съществените изисквания за безопасност“, които трябва да бъдат спазвани.
В член 5, параграф 1, първа алинея от Директива 2014/68 се уточнява, че държавите членки не могат да забраняват, ограничават или възпрепятстват, на основание на рискове, свързани с налягане, предоставянето на пазара или пускането в действие, при условия, определени от производителя, на съоръжения под налягане или функционални групи, които са в съответствие с настоящата директива и на които е поставена маркировката „CE“, за да не се застраши постигането на целта за хармонизиране на националните разпоредби, която посочената директива преследва, както е посочено в съображение 62 от нея (вж., що се отнася до Директива 97/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 май 1997 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки във връзка със съоръженията под налягане (
ОВ L 181, 1997 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 21, стр. 159), която е отменена с Директива 2014/68, решение от 10 февруари 2022 г., DIMCO Dimovasili M.I.K.E.,
C‑499/20
,
EU:C:2022:93
, т.
и
).
Съгласно член 2, точка 31 от Директива 2014/68 във връзка със съображение 37 от нея „маркировката CE“ позволява на производителя да укаже, че съоръжението под налягане или функционалната група, които са предмет на директивата, са в съответствие с приложимите изисквания, установени в законодателството на Съюза за хармонизация, предвиждащо нейното поставяне. По този начин маркировката указва съответствието на тези съоръжения и функционални групи с такива изисквания и е видима последица от цял един процес, включващ оценяване на съответствието в широк смисъл.
От това следва, че държавите членки не могат да налагат за съоръжения и функционални групи, на които е поставена маркировката „CE“, допълнителни изисквания към съществените изисквания за безопасност, посочени в приложение I към Директива 2014/68, за целите на предоставянето на пазара и пускането в действие на тези съоръжения и функционални групи.
В член 3, параграф 2 от посочената директива обаче на държавите членки се признава възможността да постановяват такива изисквания, каквито считат за необходими, за да гарантират, че хората, и в частност работниците, са защитени по време на използване на посоченото съоръжение под налягане или функционална група, при условие че това не означава модифициране на тези съоръжения или функционални групи по начин, който не е уреден от настоящата директива. Тази разпоредба трябва да се тълкува в смисъл, че с нея се допуска национална правна уредба, която налага при монтирането или използването на съоръжения под налягане или функционални групи, включително тези, на които е поставена маркировката „CE“, определени изисквания, целящи да гарантират безопасността на хората, доколкото тази правна уредба не води до модифициране на тези съоръжения или функционални групи и не представлява пречка, забранена с членове 34 и 36 ДФЕС (вж. в този смисъл решение от 10 февруари 2022 г., DIMCO Dimovasili M.I.K.E.,
C‑499/20
,
EU:C:2022:93
, т.
—
).
От данните, с които разполага Съдът по настоящото дело, е видно, че Постановлението от 25 юни 1980 г. поставя използването в обществени обекти на съоръжения, използващи запалими хладилни агенти, в зависимост от спазването на определен брой изисквания, припомнени в точка 12 от настоящото решение. Член CH 35, параграф 3, първа алинея от Постановлението от 25 юни 1980 г. обаче поставя неприлагането на тези изисквания по отношение на съоръженията, използващи запалими хладилни агенти, на които е поставена маркировката „CE“, в зависимост от условието те да бъдат херметически затворени.
Такова условие обаче не е сред съществените изисквания за безопасност, предвидени в Директива 2014/68, и по-специално в приложение I към нея. Както обаче бе установено в точки 24 и 25 от настоящото решение, допълнителните изисквания за предоставянето на пазара и за пускането в действие на съоръжения и функционални групи, на които е поставена маркировката „CE“, не са обхванати от член 3, параграф 2 от Директива 2014/68. Следователно държавите членки не могат да налагат такива допълнителни изисквания, независимо дали те водят до модифициране на съответните съоръжения или функционални групи.
При тези условия, противно на поддържаното от френското правителство, държавите членки не могат, включително „само в хипотезата на използване на тези съоръжения в обществено достъпни помещения и с оглед на специфичните рискове за пожарната безопасност“, да налагат за целите на предоставянето на пазара и пускането в действие на посочените съоръжения допълнителни изисквания към предвидените в Директива 2014/68. Всъщност подобни национални изисквания биха лишили от полезно действие предвидените в тази директива мерки за хармонизация.
Освен това предпазната процедура, предвидена по-специално в членове 40 и 41 от посочената директива и на която в този контекст се позовава френското правителство, несъмнено позволява на държавите членки да приемат мерки относно съоръженията и функционалните групи, на които е поставена маркировката „CE“, когато идентифицират съоръжения или функционални групи, които не са в съответствие с приложимите разпоредби на правото на Съюза, или когато установяват наличието на недостатък в тях, който може да застраши безопасността на хората, като им налага да информират незабавно Комисията, за да може тя да определи дали тези мерки са обосновани. Тази процедура обаче по дефиниция се провежда след предоставянето на пазара и пускането в действие на съответните съоръжения и следователно не може да обхване разпоредба като член CH 35, параграф 3, първа алинея от Постановлението от 25 юни 1980 г.
Накрая, важно е да се подчертае, че обстоятелството, че с това постановление се изменя съществуващата национална правна уредба, за да се вземат предвид изискванията на Регламент № 517/2014, които предвиждат намаляване на употребата на флуоровъглеводороди, използвани по-специално в хладилното и климатичното оборудване и оборудването с топлинна помпа, за да се намалят емисиите на флуорсъдържащи парникови газове, не може да постави под въпрос тълкуването на член 3, параграф 2 от Директива 2014/68, така както е посочено в точка 27 от настоящото решение. Всъщност, макар съгласно член 1, буква б) от посочения регламент с него да се определят условия за пускането на пазара на определени продукти и оборудване, които съдържат или чието функциониране зависи от флуорсъдържащи парникови газове, той не урежда проектирането, производството и оценяването на съответствието на съоръженията под налягане и функционалните групи, които попадат в приложното поле на Директива 2014/68.
С оглед на изложените по-горе съображения на поставените въпроси следва да се отговори, че член 3, параграф 2 от Директива 2014/68 във връзка с член 2, точка 31, както и с член 5, параграф 1, първа алинея от същата директива трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която с цел опазване на здравето и безопасността на хората от рискове от пожар в обществено достъпни помещения налага за съоръжения под налягане и функционални групи, които използват запалими хладилни агенти, изисквания, които не са сред предвидените в тази директива съществени изисквания за безопасност, за целите на предоставянето на тези съоръжения и функционални групи на пазара или пускането им в действие, дори когато на тях е поставена маркировката „CE“.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:

Член 3, параграф 2 във връзка с член 2, точка 31, както и с член 5, параграф 1, първа алинея от Директива 2014/68/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки за предоставяне на пазара на съоръжения под налягане

трябва да се тълкува в смисъл, че

не допуска национална правна уредба, която с цел опазване на здравето и безопасността на хората от рискове от пожар в обществено достъпни помещения налага за съоръжения под налягане и функционални групи, които използват запалими хладилни агенти, изисквания, които не са сред предвидените в тази директива съществени изисквания за безопасност, за целите на предоставянето на тези съоръжения и функционални групи на пазара или пускането им в действие, дори когато на тях е поставена маркировката „CE“.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: френски.