CELEX: 62019CJ0410
Řízení o předběžné otázce
Nezávislí obchodní zástupci
Směrnice 86/653/ES
Článek 1 odst. 2
Pojem ‚obchodní zástupce‘
Dodání počítačového softwaru zákazníkům elektronickými prostředky
Poskytnutí licence k užívání na dobu neurčitou
Pojmy ‚prodej‘ a ‚zboží‘

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (
Úř. věst. 1986, L 382, s. 17
; Zvl. vyd. 06/01, s. 177).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností The Software Incubator Ltd a společností Computer Associates (UK) Ltd (dále jen „Computer Associates“) ve věci zaplacení náhrady škody v důsledku ukončení dohody, kterou byly vázány tyto dvě společnosti.
Právní rámec
Unijní právo
Dohoda o vystoupení
Rozhodnutím (EU) 2020/135 ze dne 30. ledna 2020 o uzavření dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii (
Úř. věst. 2020, L 29, s. 1
, dále jen „dohoda o vystoupení“) schválila Rada Evropské unie jménem Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii dohodu o vystoupení, která byla k tomuto rozhodnutí připojena.
Článek 86 dohody o vystoupení, nadepsaný „Věci projednávané Soudním dvorem Evropské unie“, v odstavcích 2 a 3 stanoví:
„2.   Soudní dvůr Evropské unie má i nadále pravomoc rozhodovat o předběžných otázkách týkajících se žádostí, které byly před koncem přechodného období předloženy soudy Spojeného království.
3.   Pro účely této kapitoly se řízení před Soudním dvorem Evropské unie považuje za zahájené a žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce se považují za předložené v okamžiku, kdy byl dokument zahajující řízení zaevidován soudní kanceláří Soudního dvora […]“
V souladu s článkem 126 dohody o vystoupení bylo přechodné období zahájeno ke dni vstupu této dohody v platnost a skončilo dne 31. prosince 2020.
Směrnice 86/653
Ve druhém a třetím bodě odůvodnění směrnice 86/653 se uvádí:
„vzhledem k tomu, že rozdíly vnitrostátních právních předpisů v oblasti obchodního zastoupení značně ovlivňují podmínky hospodářské soutěže a výkon tohoto povolání uvnitř [Evropské unie] a poškozují úroveň ochrany obchodních zástupců v jejich vztazích se zmocniteli a bezpečnost obchodů; že tyto rozdíly mimo jiné mohou značně omezovat uzavírání a plnění smluv o obchodním zastoupení mezi zmocnitelem a obchodním zástupcem usazenými v různých členských státech;
vzhledem k tomu, že obchod se zbožím mezi členskými státy má probíhat za podmínek obdobných podmínkám jednotného trhu, což vyžaduje sblížení právních řádů členských států v míře nezbytné pro řádné fungování společného trhu; že z tohoto ohledu ani sjednocené kolizní normy neodstraňují v oblasti obchodního zastoupení výše uvedené nevýhody a neumožňují tedy vyhnout se navrhované harmonizaci.“
Článek 1 této směrnice stanoví:
„1.   Opatření k harmonizaci stanovená touto směrnicí se použijí na právní a správní předpisy členských států, které upravují vztahy mezi obchodními zástupci a zmocniteli.
2.   Pro účely této směrnice se obchodním zástupcem rozumí osoba, která je jako nezávislý zprostředkovatel trvale pověřena sjednávat prodej a nákup zboží pro jinou osobu (dále jen ‚zmocnitel‘) nebo sjednávat a uzavírat tyto obchody jménem a na účet zmocnitele.
3.   Za obchodního zástupce se pro účely této směrnice nepovažuje zejména:
–
osoba, která je oprávněna jako orgán zavazovat společnost nebo sdružení,
–
společník, který je právně zmocněn zavazovat ostatní společníky,
–
nucený správce, likvidátor nebo správce konkursní podstaty.“
Článek 2 odst. 1 téže směrnice stanoví:
Tato směrnice se nevztahuje na:
–
obchodní zástupce, kteří vykonávají svou činnost bezplatně,
–
obchodní zástupce působící na obchodních burzách nebo komoditních burzách,
–
subjekt známý jako ‚Crown Agents for Overseas Governments and Administrations‘, který byl zřízen ve Spojeném království zákonem z roku 1979 o ‚Crown Agents‘, nebo jeho pobočky.“
Článek 3 téže směrnice stanoví:
„1.   Při výkonu svých činností musí obchodní zástupce dbát zájmů zmocnitele a jednat zodpovědně a v dobré víře.
2.   Obchodní zástupce je povinen zejména:
a)
vynaložit potřebné úsilí na sjednávání a popřípadě na uzavírání obchodů, kterými je pověřen;
b)
sdělovat zmocniteli veškeré nezbytné informace, které má k dispozici;
c)
jednat v souladu s rozumnými pokyny zmocnitele.“
Článek 4 odst. 2 směrnice 86/653 stanoví:
„Zmocnitel je zejména povinen:
a)
poskytnout obchodnímu zástupci nezbytnou dokumentaci vztahující se k dotyčnému zboží;
b)
obstarat obchodnímu zástupci údaje nezbytné ke splnění smlouvy o obchodním zastoupení, zejména upozornit obchodního zástupce v rozumné lhůtě od okamžiku, kdy to může předpokládat, že objem obchodů bude znatelně nižší než objem, který mohl obchodní zástupce běžně očekávat.“
Článek 6 odst. 1 této směrnice stanoví:
„Nedojde-li mezi stranami k dohodě v této věci a aniž je dotčeno použití kogentních ustanovení členských států o výši odměny, má obchodní zástupce nárok na odměnu odpovídající zvyklostem platným tam, kde vykonává svou činnost, stanovenou pro zboží tvořící předmět smlouvy o obchodním zastoupení. Neexistují-li takové zvyklosti, má obchodní zástupce nárok na přiměřenou odměnu, která bere v úvahu všechna hlediska týkající se obchodu.“
Právo Spojeného království
Směrnice 86/653 byla do práva Spojeného království provedena Commercial Agents (Council Directive) Regulations 1993 (Statutory Instruments 1993/3053) [nařízení o obchodních zástupcích z roku 1993 (provedení směrnice Rady) (statutární nástroje 1993/3053)]. Článek 2 odst. 1 tohoto nařízení stanoví:
„Pro účely tohoto nařízení se:
‚obchodním zástupcem‘ rozumí osoba, která je jako nezávislý zprostředkovatel trvale pověřena sjednávat prodej a nákup zboží pro jinou osobu (dále jen ‚zmocnitel‘) nebo sjednávat a uzavírat prodej a nákup zboží jménem a na účet zmocnitele […]“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
Computer Associates je společností, která uvádí na trh software pro automatizaci obsluhy aplikací, pro použití a správu aplikací v datovém centru (dále jen „dotčený software“). Účelem tohoto softwaru je automaticky koordinovat a provádět zavádění a modernizaci dalších softwarových aplikací v různých provozních prostředích ve velkých organizacích, jako jsou banky a pojišťovny, tak aby byly podkladové aplikace plně integrovány do provozního programového prostředí.
Společnost Computer Associates poskytovala svým zákazníkům elektronicky licence pro používání dotčeného softwaru na určeném území pro povolený počet konečných uživatelů.
Poskytnutí licence k tomuto softwaru bylo podmíněno dodržováním povinností, na základě kterých zákazník zejména nebyl oprávněn přistupovat k neoprávněné části uvedeného softwaru, rozebírat jej nebo měnit, ani pronajímat, postupovat nebo převádět nebo poskytovat k němu podlicence.
Z údajů poskytnutých předkládajícím soudem vyplývá, že licence k užívání dotčeného softwaru mohla být poskytnuta buď na dobu neurčitou, nebo na dobu omezenou. V případě ukončení dohody z důvodu závažného porušení povinností ze strany jiné společnosti nebo z důvodu platební neschopnosti společnosti Computer Associates jí musel být tento program vrácen zákazníkem nebo vymazán nebo zničen. V praxi však byla většina licencí poskytována na dobu neurčitou. Společnost Computer Associates si v tomto ohledu ponechala veškerá práva, a sice zejména autorská práva, právní tituly, patenty, právo k ochranným známkám a ostatní vlastnické zájmy související s uvedeným softwarem.
Dne 25. března 2013 uzavřela společnost Computer Associates dohodu se společností The Software Incubator. Podle bodu 2.1 této dohody jednala společnost The Software Incubator jménem a na účet společnosti Computer Associates při oslovování potenciálních zákazníků ve Spojeném království a Irsku za účelem „propagace, uvádění na trh a prodeje [dotčeného softwaru]“. Podle uvedené dohody se povinnosti společnosti The Software Incubator omezovaly na propagaci a uvádění tohoto softwaru na trh. The Software Incubator neměla žádné oprávnění k převodu vlastnictví k tomuto softwaru.
Dopisem ze dne 9. října 2013 společnost Computer Associates ukončila dohodu se společností The Software Incubator.
Společnost The Software Incubator podala na základě ustanovení vnitrostátní právní úpravy, kterou se provádí směrnice 86/653, žalobu na náhradu škody proti společnosti Computer Associates k High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (vrchní soud pro Anglii a Wales, Spojené království). Společnost Computer Associates zpochybnila kvalifikaci svého vztahu se společností The Software Incubator jako smlouvy o obchodním zastoupení, přičemž tvrdila, že dodání počítačového softwaru zákazníkům elektronickými prostředky spolu s poskytnutím licence na dobu neurčitou k užívání uvedeného softwaru nepředstavuje „prodej zboží“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 této směrnice.
Rozhodnutím ze dne 1. července 2016 High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (vrchní soud pro Anglii a Wales), vyhověl žalobě společnosti The Software Incubator a nařídil, aby této společnosti byla přiznána částka 475000 britských liber (GBP) (přibližně 531000 eur) z titulu náhrady škody. Tento soud měl v této souvislosti za to, že „prodej zboží“ ve smyslu nařízení 1993/3053 odkazuje na autonomní definici, která musí zahrnovat dodání softwaru.
Společnost Computer Associates podala proti tomuto rozsudku odvolání ke Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (odvolací soud pro Anglii a Wales, oddělení pro občanskoprávní spory, Spojené království). Rozhodnutím ze dne 19. března 2018 tento soud rozhodl, že software dodávaný zákazníkovi elektronicky nepředstavuje „zboží“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 86/653, jak jej vykládá Soudní dvůr. Dospěl k závěru, že společnost Software Incubator nemá postavení „obchodního zástupce“ ve smyslu tohoto ustanovení, a nepřiznal jí nárok na náhradu škody.
Společnost The Software Incubator toto rozhodnutí napadla před Supreme Court of the United Kingdom (Nejvyšší soud Spojeného království).
Tento soud žádá Soudní dvůr o výklad čl. 1 odst. 2 směrnice 86/653, který je pro něj nezbytný k určení, zda se pojem „obchodní zástupce“, který je pověřen sjednávat „prodej zboží“, použije v případě dodání počítačového softwaru zákazníkům elektronickými prostředky, jehož užívání je upraveno licencí poskytnutou na dobu neurčitou.
Za těchto okolností se Supreme Court of the United Kingdom (Nejvyšší soud Spojeného království) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Je kopie počítačového softwaru dodávaná zákazníkům zmocnitele elektronicky, a nikoli na jakémkoli hmotném nosiči, ‚zbožím‘ ve smyslu tohoto pojmu, jak je uveden v definici obchodního zástupce v čl. 1 odst. 2 směrnice 86/653?
2)
V případě, že je počítačový software dodáván zákazníkům zmocnitele prostřednictvím poskytnutí licence k používání kopie počítačového softwaru na dobu neurčitou, jedná se o ‚prodej zboží‘ ve smyslu tohoto pojmu, jak je uveden v definici obchodního zástupce v čl. 1 odst. 2 směrnice 86/653?“
K předběžným otázkám
Úvodem je třeba konstatovat, že z čl. 86 odst. 2 dohody o vystoupení, která vstoupila v platnost dne 1. února 2020, vyplývá, že Soudní dvůr má i nadále pravomoc rozhodovat o předběžných otázkách týkajících se žádostí, které byly před koncem přechodného období předloženy soudy Spojeného království stanoveného na 31. prosince 2020, což je případ projednávané žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
Podstatou otázek předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda pojem „prodej zboží“ uvedený v čl. 1 odst. 2 směrnice 86/653 musí být vykládán v tom smyslu, že může zahrnovat dodání počítačového softwaru zákazníkům elektronickými prostředky za zaplacení ceny, pokud je toto dodání spojeno s poskytnutím licence na dobu neurčitou k užívání tohoto softwaru.
Článek 1 odst. 2 směrnice 86/653 definuje pro účely této směrnice „obchodního zástupce“ jako osobu, která je jako nezávislý zprostředkovatel trvale pověřena sjednávat prodej a nákup zboží pro jinou osobu nazvanou „zmocnitel“ nebo sjednávat a uzavírat tyto obchody jménem a na účet zmocnitele.
Toto ustanovení stanoví tři podmínky nezbytné a dostatečné k tomu, aby určitá osoba mohla být kvalifikována jako „obchodní zástupce“. Zaprvé tato osoba musí mít postavení nezávislého zprostředkovatele. Zadruhé musí být tato osoba trvale smluvně vázána na zmocnitele. Zatřetí musí vykonávat činnost spočívající ve sjednávání prodeje a nákupu zboží pro zmocnitele nebo ve sjednávání a uzavírání těchto obchodů jeho jménem a na jeho účet (rozsudek ze dne 21. listopadu 2018, Zako,
C‑452/17
,
EU:C:2018:935
, bod
).
V projednávaném případě se jedná pouze o třetí z těchto podmínek v rozsahu, v němž se týká sjednávání „prodeje zboží“ pro zmocnitele. V tomto ohledu je třeba konstatovat, že směrnice 86/653 nedefinuje pojem „prodej zboží“ a neobsahuje žádný odkaz na vnitrostátní právo, pokud jde o význam tohoto pojmu.
Za těchto podmínek musí být pojem „prodej zboží“ v celé Evropské unii vykládán autonomně a jednotně s ohledem na požadavky jednotného uplatňování unijního práva spojené se zásadou rovnosti. Tento pojem tedy představuje autonomní pojem unijního práva, jehož dosah nelze stanovit odkazem na známé pojmy práva členských států nebo klasifikace provedené na vnitrostátní úrovni [obdobně viz rozsudek ze dne 9. července 2020, RL (Směrnice o postupu proti opožděným platbám),
C‑199/19
,
EU:C:2020:548
, bod
a citovaná judikatura].
V tomto smyslu je třeba připomenout, že význam a dosah výrazů, které unijní právo nikterak nedefinuje, musí být určeny v souladu s jejich obvyklým smyslem v běžném jazyce, s přihlédnutím ke kontextu, ve kterém jsou použity, a cílům, které sleduje právní úprava, jejíž jsou součástí (rozsudek ze dne 4. června 2020, Trendsetteuse,
C‑828/18
,
EU:C:2020:438
, bod
a citovaná judikatura).
Právě s ohledem na tyto skutečnosti je třeba určit, zda pojem „prodej zboží“ uvedený v čl. 1 odst. 2 směrnice 86/653 může zahrnovat dodání počítačového softwaru zákazníkům elektronickými prostředky za zaplacení ceny, pokud je toto dodání spojeno s poskytnutím licence na dobu neurčitou k užívání tohoto softwaru.
Pokud jde o znění tohoto ustanovení, je třeba uvést, že toto ustanovení odkazuje obecně na pojem „prodej zboží“, aniž definuje pojmy „prodej“ nebo „zboží“, přičemž tyto pojmy nejsou ostatně definovány v žádném jiném ustanovení této směrnice.
Zaprvé, pokud jde o výraz „zboží“, je třeba podle judikatury Soudního dvora tímto výrazem rozumět výrobky ocenitelné penězi a způsobilé jako takové tvořit předmět obchodních transakcí (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. října 2006, Komise v. Řecko,
C‑65/05
,
EU:C:2006:673
, bod
a citovaná judikatura).
Z toho vyplývá, že uvedený výraz může z důvodu své obecné definice zahrnovat takový počítačový software, jako je dotčený software, pokud má obchodní hodnotu a může být předmětem obchodní transakce.
Kromě toho je třeba upřesnit, že software může být kvalifikován jako „zboží“ bez ohledu na to, zda je dodáván na hmotném nosiči, nebo jako v projednávaném případě elektronicky prostřednictvím stažení.
Jak totiž uvedl generální advokát v bodě 55 svého stanoviska, použití výrazu „zboží“ v různých jazykových verzích směrnice 86/653 neukazuje žádné rozlišení v závislosti na tom, zda je dotčený předmět hmotné či nehmotné povahy.
Dále Soudní dvůr již rozhodl, že z hospodářského hlediska jsou prodej počítačového programu na CD-ROM nebo DVD a prodej počítačového programu stažením z internetu podobné, přičemž způsob předání on-line je funkčním ekvivalentem předání na hmotném nosiči (rozsudek ze dne 3. července 2012, UsedSoft,
C‑128/11
,
EU:C:2012:407
, bod
).
Výraz „zboží“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 86/653 tedy může zahrnovat počítačový software bez ohledu na nosič, na kterém je tento software dodáván.
Zadruhé podle obecně přijímané definice je „prodej“ smlouvou, kterou jedna osoba výměnou za zaplacení ceny na jinou osobu převádí svá vlastnická práva k hmotnému či nehmotnému statku, který jí patří (rozsudek ze dne 3. července 2012, UsedSoft,
C‑128/11
,
EU:C:2012:407
, bod
).
V konkrétním případě prodeje rozmnoženiny počítačového softwaru Soudní dvůr rozhodl, že stažení rozmnoženiny počítačového programu a uzavření uživatelské licenční smlouvy ve vztahu k této rozmnoženině tvoří nedílný celek. Stažení rozmnoženiny takového programu totiž není účelné, pokud uvedenou rozmnoženinu nemůže její držitel používat. Tyto dvě transakce tudíž musí být za účelem své právní kvalifikace přezkoumány jako celek (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 3. července 2012, UsedSoft,
C‑128/11
,
EU:C:2012:407
, bod
).
Soudní dvůr tak měl za to, že zpřístupnění rozmnoženiny počítačového softwaru prostřednictvím stažení a uzavření související uživatelské licenční smlouvy, jejichž cílem je umožnit trvalé užívání uvedené rozmnoženiny jejími zákazníky výměnou za zaplacení ceny, která má nositeli autorského práva zajistit odměnu odpovídající hospodářské hodnotě rozmnoženiny díla, jehož je vlastníkem, zahrnují převod vlastnického práva k této rozmnoženině (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 3. července 2012, UsedSoft
C‑128/11
,
EU:C:2012:407
, body
a
).
S ohledem na znění čl. 1 odst. 2 směrnice 86/653 je tedy třeba mít za to, že dodání počítačového softwaru zákazníkům elektronickými prostředky za zaplacení ceny, pokud je toto dodání spojeno s poskytnutím licence na dobu neurčitou k užívání tohoto softwaru, může spadat pod pojem „prodej zboží“ ve smyslu tohoto ustanovení.
Tento výklad je podpořen kontextem, do něhož tento článek spadá.
Článek 1 odst. 3 a článek 2 směrnice 86/653 totiž stanoví určité jasně vymezené výjimky z pojmu „obchodní zástupce“ a z působnosti této směrnice (rozsudek ze dne 21. listopadu 2018, Zako,
C‑452/17
,
EU:C:2018:935
, bod
).
Žádná z těchto výjimek se přitom netýká povahy „prodeje zboží“, který je předmětem činnosti „obchodního zástupce“ uvedené v čl. 1 odst. 2 uvedené směrnice.
Kromě toho, jak v podstatě uvedl generální advokát v bodech 66 a 67 svého stanoviska, „prodej zboží“ takového druhu, jaký je popsán v bodě 43 tohoto rozsudku, nebrání ani tomu, aby práva a povinnosti, které přísluší obchodnímu zástupci a zmocniteli, byly plněny v souladu s ustanoveními článků 3 až 5 směrnice 86/653, ani tomu, aby obchodní zástupce obdržel odměnu, která je v souladu s ustanoveními článku 6 této směrnice.
Konečně je uvedený výklad podpořen cíli směrnice 86/653, která směřuje v souladu se svým druhým a třetím bodem odůvodnění k ochraně obchodních zástupců v jejich vztazích se zmocniteli, podpoře bezpečnosti obchodů a usnadnění obchodu se zbožím mezi členskými státy sblížením jejich právních řádů v oblasti obchodního zastoupení (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 21. listopadu 2018, Zako,
C‑452/17
,
EU:C:2018:935
, bod
a citovaná judikatura).
V této souvislosti by byl užitečný účinek ochrany přiznané směrnicí 86/653 ohrožen, kdyby dodání softwaru za podmínek uvedených v bodě 43 tohoto rozsudku muselo být vyloučeno z pojmu „prodej zboží“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 této směrnice.
Takový výklad uvedeného ustanovení by totiž z této ochrany vyloučil osoby, jež plní pomocí moderních technologických prostředků úkoly srovnatelné s úkoly, které vykonávají obchodní zástupci, jejichž úkolem je prodej hmotného zboží, zejména na základě vyhledávání a získávání zákazníků.
Ze všech výše uvedených úvah vyplývá, že na položené otázky je třeba odpovědět tak, že pojem „prodej zboží“ uvedený v čl. 1 odst. 2 směrnice 86/653 musí být vykládán v tom smyslu, že může zahrnovat dodání počítačového softwaru zákazníkům elektronickými prostředky za zaplacení ceny, pokud je toto dodání spojeno s poskytnutím licence na dobu neurčitou k užívání tohoto softwaru.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:

Pojem „prodej zboží“ uvedený v čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládán v tom smyslu, že může zahrnovat dodání počítačového softwaru zákazníkům elektronickými prostředky za zaplacení ceny, pokud je toto dodání spojeno s poskytnutím licence na dobu neurčitou k užívání tohoto softwaru.

Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.