CELEX: 62016CJ0634
Fellebbezés
Európai uniós védjegy
Törlési eljárás
FITNESS szóvédjegy
A törlés iránti kérelem elutasítása

Fellebbezésével az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) az Európai Unió Törvényszéke 2016. szeptember 28‑iEuropean Food kontra EUIPO – Société des produits Nestlé (FITNESS) ítéletének (
T‑476/15
,
EU:T:2016:568
; a továbbiakban: megtámadott ítélet) hatályon kívül helyezését kéri, amellyel a Törvényszék hatályon kívül helyezte az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsának 2015. június 19‑i – a European Food SA és a Société des produits Nestlé SA közötti törlési eljárás keretében elfogadott – határozatát (R 2542/2013‑4. sz. ügy) (a továbbiakban: vitatott határozat).
Jogi háttér
A 2868/95 rendelet
A 2005. június 29‑i 1041/2005/EK bizottsági rendelettel (
HL 2005. L 172., 4. o.
) módosított, a közösségi védjegyről szóló 40/94/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 1995. december 13‑i 2868/95/EK bizottsági rendelet (
HL 1995. L 303., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 189. o.; a továbbiakban: 2868/95 rendelet) 37. szabálya b) pontjának iv. alpontja előírja:
„A rendelet 55. cikke alapján a Hivatalhoz benyújtott, a megszűnés megállapítására vagy [az európai uniós] védjegy törlésére irányuló kérelemnek tartalmaznia kell
[…]
b)
a kérelem alapjául szolgáló okokkal kapcsolatban
[…]
iv.
az említett okok alátámasztásaként benyújtott tények, bizonyítékok és érvek megjelölését”.
E rendelet 40. cikke kimondja:
„(1)
Minden benyújtottnak tekintett, a megszűnés megállapítására vagy a védjegy törlésére irányuló kérelemről értesítik [az európai uniós] védjegy jogosultját. Amikor a hivatal nem elfogadhatónak [helyesen: Amikor a hivatal elfogadhatónak] ítélt valamely kérelmet, felhívja a közösségi védjegy jogosultját, hogy az általa megjelölt határidőn belül nyújtsa be észrevételeit.
(2)
Ha a közösségi védjegy jogosultja észrevételt nem nyújt be, a hivatal az oltalom megszűnésének megállapításáról vagy a védjegy törléséről a rendelkezésére álló bizonyítékok alapján dönt.
(3)
[Az európai uniós] védjegy jogosultjának észrevételeit a kérelmezővel közölni kell; a hivatal – ha ezt szükségesnek ítéli – a kérelmezőt felhívhatja, hogy a megjelölt határidőn belül nyilatkozzon az észrevételekre.”
Ugyanezen rendelet 50. szabályának (1) bekezdése előírja:
„(1)
Eltérő rendelkezés hiányában a fellebbezési eljárásban megfelelően alkalmazni kell annak a szervezeti egységnek az eljárására vonatkozó előírásokat, amely a fellebbezéssel megtámadott határozatot hozta.
Különösen, ha a fellebbezés a felszólalási eljárásban született határozat ellen irányul, a rendelet 78a. cikke nem alkalmazandó a rendelet 61. cikkének (2) bekezdése alapján megállapított határidőkre.
Ha a fellebbezés a felszólalási osztályok egyikének határozata ellen irányul, a fellebbezési tanács a rendeletben és e szabályokban megállapított vagy a felszólalási osztály által a rendelettel és e szabályokkal összhangban megadott határidőn belül benyújtott tényekre és bizonyítékokra korlátozza a fellebbezés vizsgálatát, kivéve ha a fellebbezési tanács úgy véli, hogy a rendelet 74. cikkének (2) bekezdése értelmében további vagy kiegészítő tényeket és bizonyítékokat kell figyelembe venni.”
A 207/2009/EK rendelet
A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26‑i 207/2009/EK tanácsi rendelet (
HL 2009. L 78., 1. o.
) „Feltétlen kizáró okok” címet viselő 7. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, ha
[…]
b)
nem alkalmas a megkülönböztetésre;
c)
kizárólag olyan jelekből vagy adatokból [helyesen: megjelölésekből és jelzésekből] áll, amelyeket a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás fajtája, minősége, mennyisége, rendeltetése, értéke, földrajzi származása, előállítási vagy teljesítési ideje, illetve egyéb jellemzője feltüntetésére használhatnak;
[…]”.
E rendelet 41. cikkének (1) bekezdése a következőképpen rendelkezik:
„[Az európai uniós] védjegybejelentés meghirdetésétől számított három hónapon belül a 8. cikk alapján a bejelentett megjelölés védjegyként való lajstromozásával szemben felszólalhat […]
[…]”.
Az említett rendelet VI. címének „Törlési okok” című 3. szakaszában található, „Feltétlen törlési okok” című 52. cikk kimondja:
„(1)   [Az európai uniós] védjegyet a hivatalhoz benyújtott kérelem vagy a védjegybitorlási perben előterjesztett viszontkereset alapján törölni kell, ha:
a)
az [európai uniós] védjegy lajstromozására a 7. cikkben foglalt rendelkezések megsértésével került sor;
b)
a megjelölést rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra.
(2)   Ha [az európai uniós védjegy] lajstromozására a 7. cikk (1) bekezdésének b), c) vagy d) pontjában foglalt rendelkezések megsértésével került sor, a védjegy nem törölhető, ha a megjelölés az árujegyzékben szereplő árukkal vagy szolgáltatásokkal kapcsolatban a védjegyként történő lajstromozást követően folytatott használata révén megszerezte a megkülönböztető képességet.
[…]”
Ugyanezen rendelet 57. cikkének (1) bekezdése így rendelkezik:
„A megszűnés megállapítására irányuló, illetve a törlési kérelem vizsgálata során a hivatal, ahányszor csak szükséges, felhívja a feleket, hogy az általa megjelölt határidőn belül nyújtsák be az ellenérdekű fél nyilatkozatával vagy a hivatal felhívásával kapcsolatos észrevételeiket.”
A 207/2009 rendelet „Fellebbezés” című VII. címében található 60. cikke az alábbiak szerint rendelkezik:
„A fellebbezést a határozat kézbesítésének napjától számított két hónapon belül, írásban kell benyújtani a hivatalhoz. A fellebbezés nem tekinthető benyújtottnak mindaddig, amíg a fellebbezés díját meg nem fizetik. A fellebbezés alapjául szolgáló okokat megjelölő írásbeli nyilatkozatot a határozat kézbesítésének napjától számított négy hónapon belül kell benyújtani.”
Az említett rendeletnek „A fellebbezés elbírálása” című 63. cikke, a (2) bekezdésében, a következőképpen rendelkezik:
„A fellebbezés vizsgálata során a fellebbezési tanács – ahányszor csak szükséges – felhívja a feleket, hogy az általa megjelölt határidőn belül nyújtsák be az ellenérdekű fél nyilatkozatával vagy a fellebbezési tanács felhívásával kapcsolatos észrevételeiket.”
A fent említett rendelet „Eljárás” című IX. címének „Általános rendelkezések” elnevezésű 1. szakaszában található, „A tényállás hivatalbóli vizsgálata” című 76. cikke kimondja:
„(1)   A hivatal az előtte folyó eljárásban a tényeket hivatalból vizsgálja. A lajstromozás viszonylagos kizáró okaival összefüggő eljárásban azonban a Hivatal [OHIM] a vizsgálat során a felek által előterjesztett tényálláshoz, bizonyítékokhoz és érvekhez, valamint a kérelem szerinti igényekhez kötve van.
(2)   A hivatal figyelmen kívül hagyhatja azokat a tényeket vagy bizonyítékokat, amelyeket az érintett felek nem kellő időben terjesztettek elő.”
E rendelet 78. cikkének (1) bekezdése a következőket mondja ki:
„A hivatal előtti eljárásokban a bizonyítási eszközök a következők:
a)
a felek meghallgatása;
b)
a tájékoztatás adására irányuló kérelem;
c)
az okirati és tárgyi bizonyítékok bemutatása;
d)
a tanúvallomás;
e)
a szakértői vélemény;
f)
az eskü alatt tett, a megerősített vagy a nyilatkozat felvétele szerinti államban hatályos jogszabályok szerint azonos kötőerővel járó módon tett írásbeli nyilatkozat.”
A jogvita előzményei
A megtámadott ítéletben a Törvényszék a következőképpen foglalta össze az elé terjesztett jogvita alapját képező tényállást:
„1.
2001. november 20‑án a beavatkozó fél [a Société des produits Nestlé] a [207/2009] rendelet alapján [európai uniós] védjegy lajstromozása iránti kérelmet nyújtott be az [EUIPO]‑hoz.
2.
A lajstromoztatni kívánt védjegy a FITNESS szómegjelölés volt.
3.
A védjegybejelentést a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás szerinti 29., 30. és 32. osztályba tartozó áruk vonatkozásában tették, amelyek ezen osztályok tekintetében az alábbi leírásnak felelnek meg:
–
29. osztály: »Tej, tejszín, vaj, sajt, joghurtok és más tej alapú élelmiszer‑készítmények, tejtermékpótlók, tojás, zselék, gyümölcsök, zöldségek, proteinkészítmények emberi fogyasztásra«;
–
30. osztály: »Gabonafélék és gabonakészítmények; fogyasztásra kész gabonafélék; gabonafélék reggelihez; rizs‑ vagy lisztalapú élelmiszertermékek«;
–
32. osztály: »Szénsavmentes vizek, szénsavas vagy szénsavval dúsított vizek, forrásvizek, ásványvizek, ízesített vizek, gyümölcsitalok, gyümölcslevek, nektárok, limonádék, szódavizek és más alkoholmentes italok, szirupok, szörpök készítésére szolgáló egyéb készítmények és italok készítésére szolgáló egyéb készítmények«.
4.
2005. május 30‑án a bejelentett védjegyet (a továbbiakban: vitatott védjegy) 2470326. számon, a fenti 3. pontban említett áruk tekintetében, európai uniós védjegyként lajstromozták.
5.
2011. szeptember 2‑án a felperes, a [European Food] a 207/2009 rendelet – ugyanezen rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjával együttesen értelmezett – 52. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján kérelmet nyújtott be a vitatott védjegy törlése iránt.
6.
2013. október 18‑án a törlési osztály a törlési kérelmet teljes egészében elutasította.
7.
2013. december 16‑án a felperes fellebbezést nyújtott be az EUIPO‑hoz a törlési osztály határozata ellen.
8.
2015. június 19‑i határozatával (a továbbiakban: megtámadott határozat) az EUIPO negyedik fellebbezési tanácsa elutasította a fellebbezést.
9.
A fellebbezési tanács úgy vélte, hogy a törlési eljárás keretében az arra vonatkozó bizonyítás terhe, hogy a bejelentett védjegy a 207/2009 rendelet 7. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontja értelmében nem rendelkezik megkülönböztető képességgel, illetve leíró jellegű, a törlést kérelmező félre hárul. Hozzátette, hogy a releváns időpont, amelyre a bizonyítékoknak vonatkozniuk kellett volna, a vitatott védjegy [bejelentési napjának, azaz 2001. november 20‑ának kellett volna lennie]. Egyébként szerinte, mivel alacsony árú tömegfogyasztási cikkekről volt szó, az érintett közönség figyelmi szintje az átlagosnál alacsonyabb volt.
10.
Az állítólagos leíró jelleget illetően a fellebbezési tanács úgy vélte, hogy a törlési osztály elé terjesztett bizonyítékok túlnyomó része vagy a releváns időpont utáni időszakra, vagy Románia területére vonatkozott, amely akkor még nem volt tagja az Európai Uniónak. Ami a »fitness« szó jelentésére vonatkozóan a különféle szótárakból vett kivonatokat illeti, úgy vélte, hogy e szó 2001‑ben a fogyasztók képzetében nem az érintett áruk valamely belső jellemzőjét jelölte. Úgy vélte, hogy a szóban forgó áruk tekintetében az említett szó szuggesztív volt, és egy homályos utalást tartalmazott. Ennélfogva szerinte a törlési osztály elé terjesztett bizonyítékok nem voltak elegendőek a vitatott védjegy leíró jellegének bizonyítására.
11.
Egyébként a fellebbezési tanács mint elkésetteket elutasította az első alkalommal hozzá benyújtott bizonyítékokat, anélkül hogy figyelembe vette volna őket. E tekintetben a fellebbezési tanács analógia útján [a 2868/95] rendelet 50. szabály
ának
(1) bekezdése harmadik albekezdését alkalmazta, ugyanezen rendelet 37. szabálya b) pontja iv. alpontjával együttesen értelmezve.
12.
A fellebbezési tanács ezenfelül úgy vélte, hogy mivel a »fitness« szónak utaló és kétértelmű jelentéstartalma van, a vitatott védjegy alkalmas az áruknak mint a beavatkozó féltől származóknak az azonosítására, és így annak más vállalkozások áruitól való megkülönböztetésére. Ennélfogva azt állapította meg, hogy a felperes nem bizonyította e védjegy megkülönböztetésre való alkalmatlanságát.”
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
A Törvényszék Hivatalához 2015. augusztus 19‑én benyújtott keresetlevelével a European Food keresetet indított a vitatott határozat hatályon kívül helyezése iránt.
Keresete alátámasztására a European Food három jogalapra hivatkozott, amelyek közül az első annak a fellebbezési tanács általi megtagadását érintette, hogy figyelembe vegye az első alkalommal előtte előterjesztett bizonyítékokat, a második a vitatott védjegy leíró jellegével, a harmadik pedig az említett védjegy megkülönböztető képességének hiányával volt kapcsolatos.
A megtámadott ítélettel a Törvényszék hatályon kívül helyezte a vitatott határozatot, és az EUIPO‑t kötelezte a saját költségeinek viselésére, valamint a European Foodnál felmerült költségek viselésére.
A felek kérelmei a Bíróság előtt
Fellebbezésében az EUIPO azt kéri, hogy a Bíróság:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, és
–
a European Foodot kötelezze a költségek viselésére.
A European Food azt kéri, hogy a Bíróság:
–
utasítsa el a fellebbezést, és
–
az EUIPO‑t kötelezze a jelen eljárás költségeinek viselésére.
A fellebbezésről
A második, a 2868/95 rendelet 50. szabályának (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 207/2009 rendelet 76. cikke (2) bekezdésének megsértésére alapított jogalapról
A felek érvei
Az első jogalap lényegében négy részre oszlik.
E jogalap első részével az EUIPO azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen állította a megtámadott ítélet 56. pontjában, hogy a 207/2009 és a 2868/95 rendelet nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely határidőt írna elő a feltétlen törlési okon alapuló törlési kérelmek kapcsán a bizonyítékok előterjesztésére.
Jóllehet nincsen a 207/2009 és a 2868/95 rendeletben kifejezetten kimondott, előre meghatározott határidő, az EUIPO a 207/2009 rendelet 57. cikkének (1) bekezdése és a 2868/95 rendelet 40. szabálya alapján hatáskörrel rendelkezik arra, hogy eljárásszervezési intézkedések címén határidőket határozzon meg.
Következésképpen az EUIPO részére a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése alapján elismert azon lehetőség, hogy figyelmen kívül hagyhatja azokat a tényeket vagy bizonyítékokat, amelyeket a felek nem kellő időben terjesztettek elő, mind a 207/2009 és a 2868/95 rendelet által közvetlenül meghatározott, mind az EUIPO által eljárásszervezési intézkedések címén kitűzött határidőkre alkalmazandó.
Ezenkívül az említett cikk alkalmazandó az EUIPO előtti valamennyi eljárástípusra, és ezért egyáltalán nem tesz különbséget a felszólalási és a törlési eljárások között.
Az említett jogalap második részével az EUIPO úgy véli, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 57. és 58. pontjában tévesen mondta ki, hogy betartandó határidők hiányában a bizonyítékok bármikor, így a fellebbezés szakaszában is előterjeszthetők.
Az első jogalap harmadik részével az EUIPO rámutat, hogy a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének hatálya nem korlátozódik a felszólalási eljárásokra, mivel e rendelkezés nem pontosítja a szóban forgó eljárás jellegét. A Törvényszék, azáltal, hogy érvelését a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének harmadik albekezdése köré építette fel, amely kifejezetten a felszólalási eljárásra utal, megsértette az említett szabály első albekezdésében kimondott azon szabályt, amely szerint eltérő rendelkezés hiányában a fellebbezési eljárásban megfelelően alkalmazni kell annak a szervezeti egységnek az eljárására vonatkozó előírásokat, amely a fellebbezéssel megtámadott határozatot hozta. Következésképpen a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése törlési eljárás összefüggésében is alkalmazandó.
Végül az első jogalap negyedik része keretében az EUIPO azt állítja, hogy a megtámadott ítélet megfosztja a fellebbezési tanácsot a számára a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdésében biztosított jogkörtől. E tekintetben az EUIPO azt állítja, hogy a törlési osztály előtt az eljárás írásbeli szakaszának lezárását követően előterjesztett minden további bizonyíték elfogadhatósága a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése alapján biztosított mérlegelési jogkörnek a törlési osztály általi gyakorlásától függ.
Az EUIPO szerint a törlési osztály által meghatározott határidőkre tekintettel, és annak lehetővé tétele érdekében, hogy a European Food választ adhasson a Société des produits Nestlé által előterjesztett tényekre és bizonyítékokra, a fellebbezési tanácsnak gyakorolnia kellett a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése alapján őt megillető mérlegelési jogkört annak eldöntése érdekében, hogy figyelembe kell‑e vennie az első ízben előtte előterjesztett bizonyítékokat. Márpedig az EUIPO rámutat, hogy az ügy valamennyi releváns körülményének alapos elemzését követően a fellebbezési tanács megállapította, hogy az egyes bizonyítékok nem pótló vagy kiegészítő jellegűek, hanem egyszerűen újak, és ezért elfogadhatatlanok voltak.
Következésképpen a fellebbezési tanács nem lett volna köteles figyelembe venni a törlési okkal kapcsolatos bizonyítékokat, mivel e bizonyítékokat a törlési eljárás keretében nem kellő időben terjesztették elő.
A European Food vitatja az EUIPO érvelését.
A Bíróság álláspontja
Az első jogalap első és második részével, amelyeket együttesen célszerű vizsgálni, az EUIPO azt állítja egyrészről, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 56. pontjában tévesen állapította meg, hogy a 207/2009 és a 2868/95 rendelet nem tartalmaz olyan rendelkezéseket, amelyek határidőt írnának elő a feltétlen törlési okon alapuló törlési kérelmek kapcsán a bizonyítékok előterjesztésére, másrészről azt, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot a megtámadott ítélet 57. és 58. pontjában annak kimondásával, hogy a bizonyítékoknak a feltétlen törlési okon alapuló törlési kérelem keretében történő előterjesztésére előírt határidők hiányában a bizonyítékokat bármikor, így a fellebbezés szakaszában is elő lehet terjeszteni.
A 207/2009 rendelet 52. cikke szerint valamely védjegy európai uniós védjegyként történő lajstromozását követően az említett védjegy az EUIPO‑hoz benyújtott kérelem alapján bizonyos körülmények között törölhető, különösen, ha a védjegyet az említett rendelet 7. cikkének rendelkezéseibe ütköző módon lajstromozták. E kérelemnek a 2868/95 rendelet 37. szabálya b) pontjának iv. alpontjával összhangban tartalmaznia kell a kérelem alapját képező tényeket, bizonyítékokat és észrevételeket. Egyébiránt a 207/2009 rendelet 57. és 78. cikke alapján az említett eljárás lefolytatása során az EUIPO, ahányszor csak szükséges, felhívja a feleket, hogy a számukra megjelölt határidőn belül nyújtsák be észrevételeiket, és elrendelheti bizonyítási eszközök előterjesztését is, melyek között szerepelhet ténybeli elemek vagy bizonyítékok előterjesztése.
E rendelkezésekből következik, hogy még ha a feltétlen törlési okokon alapuló törlési eljárás keretében nem is határoznak meg határidőt a valamely védjegy lajstromozásának törlése iránti kérelem benyújtása vonatkozásában, ellentétben a 207/2009 rendeletnek a valamely védjegy lajstromozásával szembeni, viszonylagos kizáró okokon alapuló felszólalásra vonatkozó 41. cikkében foglaltakkal, amely cikk értelmében a felszólalás benyújtására rendelkezésre álló határidő három hónap, meghatároznak valamely határidőt a bizonyítékoknak a törlési eljárás keretében történő előterjesztésére, vagy az EUIPO meghatározhat ilyen határidőt az eljárásszervezésre vonatkozó hatásköre alapján.
Következésképpen, annak a megtámadott ítélet 56. pontjában történő állításával, hogy a 207/2009 rendelet nem tartalmaz a bizonyítékok előterjesztésére vonatkozó határidőt meghatározó rendelkezést, a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot. A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából azonban az következik, hogy amennyiben a Törvényszék valamely ítéletének indokolása sérti az uniós jogot, de rendelkező része egyéb jogi indokok miatt megalapozottnak bizonyul, a fellebbezést el kell utasítani (2016. július 21‑iEUIPO kontra Grau Ferrer ítélet,
C‑597/14 P
,
EU:C:2016:579
,
29.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen ügyben ez a helyzet. Közelebbről a Törvényszék a vitatott határozat hatályon kívül helyezését nem a bizonyítékok előterjesztésére meghatározott határidő hiányára alapította, hanem azon körülményre. hogy a fellebbezési tanács tévesen állapította meg, hogy a felperes által első alkalommal a fellebbezési tanács előtti eljárás során előterjesztett bizonyítékokat azok elkésettsége okán nem kell figyelembe venni.
E tekintetben először is az EUIPO állításával ellentétben emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 58. pontjában kimondta, hogy 207/2009 rendelet 76. cikkének a 2868/95 rendelet 37. szabálya b) pontjának iv. pontjával együttesen értelmezett (2) bekezdéséből nem következik, hogy az első alkalommal a fellebbezési tanács előtti eljárásban előterjesztett bizonyítékokat ez utóbbinak elkésetteknek kell tekintenie.
Ezt követően az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy egyetlen, a fellebbezési tanács előtt folyó eljárás jellegével vagy ezen eljáró fórum hatáskörével kapcsolatos ok sem zárja ki, hogy az előtte benyújtott fellebbezés tárgyában történő döntés során a fellebbezési tanács tekintetbe vegye az első alkalommal az e fellebbezési szakaszban előterjesztett tényeket vagy bizonyítékokat (2007. március 13‑iOHIM kontra Kaul ítélet,
C‑29/05 P
,
EU:C:2007:162
,
49.
pont).
Egyébiránt a 207/2009 rendelet 64. cikkének (1) bekezdéséből következik, hogy a fellebbezési tanács az előtte benyújtott fellebbezés folytán eljárhat annak a szervezeti egységnek a hatáskörében, amelyik a fellebbezéssel megtámadott határozatot hozta, és ezért ennek keretein belül el kell végeznie a fellebbezés új és teljes érdemi vizsgálatát, úgy a jogi, mint a tényállási elemek vonatkozásában (2007. március 13‑iOHIM kontra Kaul ítélet,
C‑29/05 P
,
EU:C:2007:162
,
57.
pont).
Ahogyan a 207/2009 rendelet 63. és 78. cikkéből következik, az előtte benyújtott fellebbezés vizsgálata érdekében a fellebbezési tanács, ahányszor csak szükséges, felhívja a feleket, hogy az általa megjelölt határidőn belül nyújtsák be az általa megküldött értesítésekkel és a többi féltől származó közlésekkel kapcsolatos észrevételeiket, és elrendelheti bizonyítási eszközök előterjesztését is, amelyek között szerepel ténybeli elemek vagy bizonyítékok előterjesztése is. Ezek a rendelkezések tanúsítják annak lehetőségét, hogy a tényállás egyre gazdagodik az EUIPO előtt folyó eljárás különböző szakaszaiban (2007. március 13‑iOHIM kontra Kaul ítélet,
C‑29/05 P
,
EU:C:2007:162
,
58.
pont).
A 2007. március 13‑iOHIM kontra Kaul ítélet (
C‑29/05 P
,
EU:C:2007:162
)
60.
és
61.
pontjában a Bíróság kétségkívül rámutatott, hogy a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20‑i 40/94/EK tanácsi rendelet (
HL 1994. L 11., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.) 59. cikke, amelynek a tartalma azonos a 207/2009 rendelet 60. cikkének tartalmával, és amely a fellebbezés fellebbezési tanács előtti benyújtásának feltételeit tartalmazza, nem tények és bizonyítékok előterjesztésére, hanem kizárólag a fellebbezés alapjául szolgáló okokat megjelölő beadvány négy hónapos határidőn belül történő benyújtására utal, és ezért nem értelmezhető úgy, mint amely az ilyen fellebbezés benyújtója számára új határidőt biztosít a felszólalás alátámasztásául szolgáló tények és bizonyítékok előterjesztésére.
Mindazonáltal a 2007. március 13‑iOHIM kontra Kaul ítéletből (
C‑29/05 P
,
EU:C:2007:162
) nem vonható le az a következtetés, hogy a fellebbezési tanács előtt előterjesztett valamennyi tényt és bizonyítékot minden körülmények között elkésettnek kell tekinteni.
Egyfelől meg kell állapítani, hogy a jelen ügytől eltérően a 2007. március 13‑iOHIM kontra Kaul ítélet (
C‑29/05 P
,
EU:C:2007:162
) alapjául szolgáló ügy védjegy lajstromozásával szembeni felszólalási eljárást érintett. Márpedig a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének harmadik albekezdésével összhangban, ha a fellebbezés a felszólalási osztályok egyikének határozata ellen irányul, a fellebbezési tanács a felszólalási osztály által meghatározott vagy megadott határidőn belül benyújtott tényekre és bizonyítékokra korlátozza a fellebbezés vizsgálatát. Következésképpen ezen összefüggésben a fellebbezési tanács előtt előterjesztett bizonyítékok elkésettnek tekintendők, és azokat a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése alapján adott esetben mégis figyelembe lehet venni.
Másfelől, a felszólalási eljárásokra alkalmazandó, a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének harmadik albekezdésében említett különös szabály sérelme nélkül bármikor benyújthatók kellő időben bizonyítékok első alkalommal a fellebbezési tanács előtt, amennyiben e bizonyítékok a törlési osztály által a megtámadott határozatban szereplő indokolás vitatására irányulnak. E bizonyítékok tehát vagy pótlólagos jellegűek a törlési osztály előtti eljárás során előterjesztettekhez képest, vagy olyan bizonyítékok, amelyek olyan új elemre vonatkoznak, amelyre az említett eljárás során nem lehetett hivatkozni.
Egyébiránt hangsúlyozni kell, hogy a bizonyítékokat első alkalommal a fellebbezési tanács előtti eljárás során előterjesztő fél köteles igazolni azon indokokat, hogy az említett bizonyítékokat miért az eljárás e szakaszában nyújtotta be, valamint bizonyítani, hogy e bizonyítékoknak a törlési osztály előtti eljárás során történő előterjesztése lehetetlen volt.
Végül, ahogyan a jelen ítélet 38. pontjában szerepel, az első alkalommal a fellebbezési tanács előtti eljárás során előterjesztett bizonyítékok esetében lehetséges, hogy azok előterjesztésére a fellebbezési tanács felhívására, bizonyításfelvételre irányuló intézkedésekként, a felek részére meghatározott határidőkön belül került sor.
Ebből következik, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 58. pontjában jogosan mondta ki, hogy az első alkalommal a fellebbezési tanács előtti eljárás során előterjesztett bizonyítékokat e fellebbezési tanácsnak semmilyen körülmények között nem kell elkésettnek tekintenie.
Az első jogalap első és második részét tehát el kell utasítani.
Az első jogalap harmadik részével az EUIPO azt állítja, hogy a megtámadott ítélet téves jogalkalmazást valósít meg, amennyiben 60. pontjában kimondja, hogy a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdése harmadik albekezdésének hatálya a felszólalási eljárásokra korlátozódik.
E tekintetben rá kell mutatni, hogy noha a 2868/95 rendelet „Fellebbezés” című X. címében található 50. szabálya (1) bekezdésének első albekezdése kimondja azt az elvet, amely szerint a fellebbezési eljárásban megfelelően alkalmazni kell annak a szervezeti egységnek az eljárására vonatkozó előírásokat, amely a fellebbezéssel megtámadott határozatot hozta, ugyanezen rendelkezés harmadik albekezdése különös szabálynak minősül, amely eltérést enged ezen elvtől. E különös szabály kifejezetten a felszólalási osztály határozata elleni fellebbezési eljárásra vonatkozik, és meghatározza, hogy a fellebbezési tanács előtt milyen szabályok alkalmazandók az elsőfokú eljárásban adott vagy megállapított határidők lejártát követően előterjesztett tényekre és bizonyítékokra (lásd ebben az értelemben: 2013. október 3‑iRintisch kontra OHIM ítélet,
C‑120/12 P
,
EU:C:2013:638
,
28.
pont).
Következésképpen a Törvényszék jogosan mondta ki a megtámadott ítélet 60. pontjában, hogy a 2868/95 rendelet 50. szabálya (1) bekezdésének harmadik albekezdésében szereplő e különös szabály feltétlen törlési okokon alapuló törlési eljárás keretében nem alkalmazandó.
Mindezek alapján az első jogalap harmadik részét el kell utasítani.
Az első jogalap negyedik részével az EUIPO azt állítja, hogy a megtámadott ítélet megfosztja a fellebbezési tanácsot a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdésében számára biztosított, annak értékelésére vonatkozó jogkörtől, hogy az első alkalommal előtte előterjesztett bizonyítékokat figyelembe lehet‑e venni.
Az EUIPO ezen érvelése a megtámadott ítélet téves olvasatán alapul.
A megtámadott ítélet 66. pontjából ugyanis nem az következik, hogy az EUIPO nem élhet értékelési jogkörével, hanem az, hogy a fellebbezési tanács annak megállapításával, hogy a European Food által első alkalommal a fellebbezési tanács előtti eljárás során előterjesztett bizonyítékok azok késedelmes előterjesztése miatt nem vehetők figyelembe, tévesen alkalmazta a jogot.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése szerint az EUIPO figyelmen kívül hagyhatja azokat a tényeket vagy bizonyítékokat, amelyeket a felek nem kellő időben terjesztettek elő.
E cikk szövegéből az következik, hogy főszabályként és eltérő rendelkezés hiányában a tények és bizonyítékok felek általi előterjesztése továbbra is lehetséges a határidők lejárta után, amelyekhez a 207/2009 rendelet rendelkezéseinek értelmében ezen előterjesztés kötve van, és az EUIPO‑nak nem tilos az ilyen, késedelmesen előterjesztett tényeket vagy bizonyítékokat figyelembe vennie (lásd ebben az értelemben: 2007. március 13‑iOHIM kontra Kaul ítélet,
C‑29/05 P
,
EU:C:2007:162
,
42.
pont).
Az említett szövegből épp ilyen bizonyosan következik az is, hogy a tényekre és bizonyítékokra való késedelmes hivatkozás vagy azok késedelmes előterjesztése nem biztosíthat feltétlen jogot az eljáró fél számára arra, hogy e tényeket vagy bizonyítékokat az EUIPO tekintetbe is vegye. Azzal a pontosítással, hogy hasonló esetben az utóbbi figyelmen kívül „hagyhatja” e tényeket és bizonyítékokat, a 207/2009 rendelet 76. cikkének (2) bekezdése ugyanis kiterjedt mérlegelési jogkörrel ruházza fel az EUIPO‑t, hogy eldönthesse, határozatát e tekintetben indokolva, hogy azokat tekintetbe kell‑e venni, vagy sem (lásd ebben az értelemben: 2007. március 13‑iOHIM kontra Kaul ítélet,
C‑29/05 P
,
EU:C:2007:162
,
43.
pont).
Rá kell mutatni, hogy a késedelmesen előterjesztett bizonyítékok EUIPO általi figyelembevétele akkor igazolható, ha az EUIPO szerint egyrészről a késedelmesen előterjesztett bizonyítékok első ránézésre valós jelentőséggel bírnak, másrészről pedig az eljárásnak azon szakaszával, amikor e késedelmes előterjesztésre sor kerül, és az azt övező körülményekkel e figyelembevétel nem ellentétes (lásd ebben az értelemben: 2007. március 13‑iOHIM kontra Kaul ítélet,
C‑29/05 P
,
EU:C:2007:162
,
44.
pont; 2013. október 3‑iRintisch kontra OHIM ítélet,
C‑120/12 P
,
EU:C:2013:638
,
38.
pont).
Következésképpen az, hogy adott esetben figyelembe veszik‑e az említett
kiegészítő
bizonyítékokat, semmi esetre sem valamelyik fél „javára” szóló döntésnek, hanem az említett 76. cikk (2) bekezdésében az EUIPO‑ra ruházott
mérlegelési
jogkör objektív és indokolással ellátott gyakorlásának minősül (2013. szeptember 26‑iCentrotherm Systemtechnik kontra OHIM és centrotherm Clean Solutions ítélet,
C‑610/11 P
,
EU:C:2013:593
,
111.
pont).
Mindezek alapján az első jogalap negyedik részét szintén el kell utasítani.
Következésképpen az első jogalapot mint megalapozatlant el kell utasítani.
A második, a felek eljárási jogai közötti egyensúly felborulására, valamint az eljárásgazdaságosság és a megfelelő ügyintézés elvének megsértésére alapított jogalapról
A felek érvei
Az EUIPO azt állítja, hogy a megtámadott ítélet felborítja az EUIPO előtti kontradiktórius eljárásokban a feleket megillető eljárási jogok közötti egyensúlyt, és ezenkívül ellentétes az eljárásgazdaságosság és a megfelelő ügyintézés elvével, mivel a felek úgy dönthetnek, hogy nem nyújtanak be bizonyítékokat vagy észrevételeket, illetve azok bizonyos vonatkozásait „gondatlan vagy halogató taktika” keretében visszatartják.
A European Food erre azt a választ adja, hogy a második jogalap megalapozatlan, és puszta spekuláción alapul, anélkül hogy a legcsekélyebb mértékben is utalna bármely releváns jogi rendelkezésre.
A Bíróság álláspontja
A Bíróság eljárási szabályzata 168. cikke (1) bekezdése b) pontjának és 169. cikke (2) bekezdésének megfelelően az érintett fellebbezés vagy jogalap elfogadhatatlanságának terhe mellett a fellebbezésben pontosan meg kell jelölni a hatályon kívül helyezni kért ítélet kifogásolt elemeit, valamint a kérelem alapjául szolgáló konkrét jogi érveket (lásd ebben az értelemben: 2014. július 10‑iTelefónica és Telefónica de España kontra Bizottság ítélet,
C‑295/12 P
,
EU:C:2014:2062
,
29.
pont).
A Bíróság azt is kimondta, hogy mint nyilvánvalóan elfogadhatatlant el kell utasítani az olyan jogalapot, amely általános állításokra korlátozódik, és nem jelöli meg pontosan a megtámadott ítélet azon pontjait, amelyeket esetlegesen téves jogalkalmazás érint (lásd ebben az értelemben: 2014. július 10‑iTelefónica és Telefónica de España kontra Bizottság ítélet,
C‑295/12 P
,
EU:C:2014:2062
,
30.
pont).
Márpedig a fellebbezés második jogalapja nem kapcsolódik konkrétan a megtámadott ítélet pontjaihoz, hanem az utóbbi általános bírálatának kifejtésére szorítkozik azon pontok megjelölése nélkül, amelyek téves jogalkalmazást valósítanának meg. Az ilyen jogalapot tehát mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
A fenti megfontolások összességéből az következik, hogy a fellebbezést teljes egészében el kell utasítani.
A költségekről
Az eljárási szabályzat 184. cikkének (2) bekezdése értelmében, ha a fellebbezés megalapozatlan, a Bíróság határoz a költségekről. Ugyanezen szabályzat 138. cikkének (1) bekezdése alapján, amelyet ugyanezen szabályzat 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
Az EUIPO‑t, mivel pervesztes lett, a European Food kérelmének megfelelően kötelezni kell a fellebbezési eljárás költségeinek viselésére.

A fenti indokok alapján a Bíróság (első tanács) a következőképpen határozott:

1)
A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

2)
A Bíróság az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatalát (EUIPO) kötelezi a költségek viselésére.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.