CELEX: 62021CJ0319
Преюдициално запитване
Селско стопанство
Обща организация на пазарите
Регламент (EО) № 1234/2007
Опаковани пресни плодове и зеленчуци
Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011
Проверка за съответствие
Транспортиране до търговски обект, принадлежащ на същото дружество за търговия
Придружаващ документ
Посочване на страната на произход

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на членове 113 и 113а от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (
ОВ L 299, 2007 г., стр. 1
), изменен с Регламент (ЕО) № 361/2008 на Съвета от 14 април 2008 г. (
ОВ L 121, 2008 г., стр. 1
) (наричан по-нататък „Регламент № 1234/2007“), както и на членове 5 и 8 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент № 1234/2007 по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (
ОВ L 157, 2011 г., стр. 1
).
Запитването е отправено в рамките на спор между Agecontrol SpA, от една страна, и ZR и Lidl Italia Srl, от друга страна, по повод на наложената от Agecontrol административна имуществена санкция поради неправилното посочване на страната на произход на продаваните от ZR и Lidl Italia плодове и зеленчуци в два документа, които придружават тези продукти.
Правна уредба
Правото на Съюза
Регламент № 1234/2007
Член 113 от Регламент № 1234/2007, озаглавен „Пазарни стандарти“, гласи:
„1.   [Европейската комисия] може да установи пазарни стандарти за един или повече от продуктите от следните сектори:
[…]
б) Плодове и зеленчуци;
[…]
2.   Посочените в параграф 1 стандарти:
a)
се установяват, като се вземат предвид по-конкретно:
i)
спецификата на съответните продукти;
[…]
б)
могат да се отнасят по-специално до качеството, категоризирането, теглото, оразмеряването, опаковката, пакетирането, съхранението, транспорта, представянето, продажбата, произхода и етикетирането.
3.   Освен ако Комисията не е предвидила друго в съответствие с критериите, посочени в параграф 2, буква а), продуктите, за които са установени пазарни стандарти, могат да се предлагат на пазара в [Европейския съюз] само в съответствие с тези стандарти.
Без да се засягат каквито и да е специфични разпоредби, които Комисията може да е приела в съответствие с член 194, държавите членки проверяват дали продуктите отговарят на тези стандарти и при необходимост налагат санкции“.
Член 113а от този регламент, озаглавен „Допълнителни изисквания за предлагане на пазара на продукти от сектор „Плодове и зеленчуци“, предвижда:
„1.   „Продуктите от сектор „Плодове и зеленчуци“, които са предназначени за продажба на потребителите в прясно състояние, могат да бъдат предлагани на пазара единствено при положение че са здрави, в добро състояние, с подходящо пазарно качество и е отбелязана страната на произход.
2.   Пазарните стандарти, посочени в параграф 1 от настоящия член и в член 113, параграф 1, букви б) и в), се прилагат на всички етапи на предлагане на пазара, включително вноса и износа, освен ако Комисията не е предвидила друго.
3.   Притежателят на продукти от сектори „Плодове и зеленчуци“ и „Преработени плодове и зеленчуци“, обхванати от пазарните стандарти, може да излага тези продукти или да ги предлага за продажба, или да ги доставя или да ги предлага на пазара в рамките на [Съюза] по всеки начин, съответстващ на пазарните стандарти, като отговаря за осигуряването на това съответствие.
4.   В допълнение към член 113, параграф 3, втора алинея и без да се засягат специфичните разпоредби, които могат да бъдат приети от Комисията съгласно член 194, по-специално относно последователното прилагане в държавите членки на проверки на съответствието, държавите членки по отношение на сектори „Плодове и зеленчуци“ и „Преработени плодове и зеленчуци“ проверяват селективно, на базата на анализ на риска, дали тези продукти са в съответствие с приложимите пазарни стандарти. Тези проверки се осъществяват приоритетно на етапа преди транспортиране от производствените райони, когато продуктите се опаковат или товарят. За продукти от трети държави проверките се осъществяват преди допускането на тези продукти в свободно обращение“.
Регламент за изпълнение № 543/2011
Съображение 10 от Регламент за изпълнение № 543/2011 гласи:
„За да се гарантира правилното и ефективно извършване на проверките, фактурите и придружаващите документи, с изключение на предназначените за потребителите документи, следва да съдържат определена основна информация, включена в пазарните стандарти“.
Член 4 от този регламент за изпълнение, озаглавен „Изключения и освобождаване от прилагането на пазарни стандарти“, предвижда в параграф 2:
„Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент [№ 1234/2007] за следните продукти не се изисква да съответстват на пазарните стандарти в даден производствен район:
a)
продуктите, които се продават или доставят от производителя до местата за подготовка и опаковане или до складовите съоръжения, или се транспортират от неговото стопанство до подобни места; и
б)
продуктите, които се транспортират от складовите съоръжения до местата за подготовка и опаковане“.
Съгласно член 5 от посочения регламент за изпълнение, озаглавен „Изисквана информация“:
„1.   Изискваната от настоящата глава информация трябва да бъде изписана четливо на видно място от едната страна на опаковката, като се отпечатва незаличимо направо върху опаковката или върху етикет, който е неразделна част от опаковката или е прикрепен към нея.
2.   За стоките, които се превозват в насипно състояние и се товарят направо на превозното средство, предвидената в параграф 1 информация се посочва в документ, придружаващ стоките, или върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство.
[…]
4.   Във фактурите и другите придружаващи документи, с изключение на издаваните на потребителя касови бележки, се посочва[т] името и страната на произход на продуктите и, където е целесъобразно, класът, сортът или търговският тип, ако това се изисква от специфичен пазарен стандарт, или се посочва, че продуктът е предназначен за преработка“.
Член 8 от Регламент за изпълнение № 543/2011, озаглавен „Приложно поле“, гласи:
„С настоящата глава се установяват правила относно проверките за съответствие, което означава проверките, извършвани по отношение на плодовете и зеленчуците на всички етапи от предлагането на пазара с цел да се провери дали съответстват на пазарните стандарти и на други разпоредби на настоящия дял и на членове 113 и 113a от Регламент [№ 1234/2007]“.
Член 11 от този регламент за изпълнение, озаглавен „Проверки за съответствие“, предвижда в параграфи 1 и 4:
„1.   Държавите членки гарантират, че проверките за съответствие се извършват селективно, въз основа на анализ на риска и с подходяща честота, така че да се гарантира спазване на пазарните стандарти и другите разпоредби на настоящия дял и на членове 113 и 113a от Регламент [№ 1234/2007].
[…]
4.   Търговците предоставят на контролните органи цялата информация, която тези органи преценяват, че е необходима за организиране и извършване на проверките за съответствие“.
Член 17 от посочения регламент за изпълнение, озаглавен „Методи за извършване на проверка“, включва параграф 1, който гласи:
„Проверките за съответствие, предвидени в настоящата глава, с изключение на тези в етапа на продажба на дребно на крайния потребител, се извършват в съответствие с методите за извършване на проверка, посочени в приложение V, освен ако в настоящия регламент е предвидено друго.
[…]“.
Приложение V към Регламент за изпълнение № 543/2011, озаглавено „Методи за извършване на проверка съгласно член 17, параграф 1“, определя в точка 1.4. понятието „Пратка“, както следва:
„Количеството продукти, предназначени да бъдат пуснати на пазара от един и същ търговец, налично в момента на извършване на проверката и определено с документ. Пратката може да се състои от един или няколко вида продукти; тя може да съдържа една или няколко партиди пресни, сухи или сушени плодове и зеленчуци“.
Това приложение съдържа и част, посветена на „Извършване[то] на проверка за съответствие“, която предвижда:
„2.1. Обща забележка
Проверка за съответствие се извършва чрез оценка на проби, взети на случаен принцип от различни места в партидата, подлежаща на контрол. Тази проверка се основава на принципа на презумпцията, че качеството на пробите е представително за качеството на партидата.
2.2. Място на извършване на контрола
Проверка за съответствие може да се извършва по време на операциите по опаковане, в пункта на експедиция, по време на транспортирането, в приемния пункт, на етапа на търговия на едро и на етапа на търговия на дребно.
[…]
2.3. Идентифициране на партидите и/или общи впечатления от пратката
Идентифицирането на партидите се извършва въз основа на тяхната маркировка или други критерии, като например означенията, посочени в Директива 89/396/ЕИО на Съвета [от 14 юни 1989 година относно означенията или маркировките, идентифициращи партидата, към която принадлежи даден хранителен продукт (
ОВ L 186, 1989 г., стр. 21
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 172)]. При пратки, съставени от няколко партиди, инспекторът трябва да придобие общо впечатление за пратката въз основа на придружаващите документи или декларации по отношение на пратките. След това инспекторът определя до каква степен представените партиди съответстват на информацията, съдържаща се в тези документи.
Ако продуктите трябва да бъдат или са били натоварени на транспортно средство, регистрационният номер на последното служи за идентифициране на пратката“.
Италианското право
Член 4, параграф 1 от decreto legislativo n. 306 - Disposizioni sanzionatorie in attuazione del regolamento (CE) n. 1148/2001 relativo ai controlli di conformità alle norme di commercializzazione applicabili nel settore degli ortofrutticoli freschi, a norma dell’articolo 3 della legge 1 marzo 2002, n. 39 (Законодателен декрет № 306 за приемане на санкционни разпоредби в приложение на Регламент (ЕО) № 1148/2001 относно проверките за съответствие със стандартите за търговия, приложими за пресните плодове и зеленчуци и съгласно член 3 от Закон № 39 от 1 март 2022 г.) от 10 декември 2002 г. (GURI бр. 25 от 31 януари 2003 г.) предвижда:
„Освен ако деянието не представлява престъпление, на всеки, който наруши разпоредбите относно пресните плодове и зеленчуци, приети от Комисията […] в съответствие с членове 113 и 113а от Регламент [№ 1234/2007], с последващите изменения, се налага административна имуществена санкция в размер от 550 EUR до 15500 EUR“.
Спорът в главното производство и преюдициалният въпрос
Agecontrol е националната агенция в Италия, която e натоварена с проверка за съответствие на плодовете и зеленчуците с пазарните стандарти. При проверка, извършена на 25 септември 2013 г., инспектори на тази агенция установяват, че в два документа от 3 юни и 29 юли 2013 г., които придружават две пратки с плодове и зеленчуци, изпратени от дистрибуторския център Lidl Italia до негов търговски обект, погрешно е посочена страната на произход на партида ягоди и партида домати на гроздове. Докато върху опаковките на тези продукти е посочена тяхната страна на произход, а именно съответно Испания и Италия, в документите, които придружават продуктите, са посочени други страни на произход, а именно съответно Нидерландия и Белгия.
Тъй като счита, че погрешното посочване на страната на произход на тези продукти в придружаващите ги документи противоречи на изискванията на членове 5 и 8 от Регламент за изпълнение № 543/2011, с наказателно постановление от 30 април 2018 г. Agecontrol налага административна имуществена санкция на основание член 4, параграф 1 от Законодателен декрет № 306 от 10 декември 2002 г., посочен в точка 13 от настоящото решение.
Lidl Italia и неговият законен представител — ZR, подават възражение срещу това постановление пред Tribunale di Treviso (Районен съд Тревизо, Италия), който го уважава и отменя постановлението.
Agecontrol обжалва решението на този съд пред запитващата юрисдикция, Corte d’appello di Venezia (Апелативен съд Венеция, Италия), като поддържа, че в документите, които придружават продукти от сектора на плодовете и зеленчуците при транспортирането им от дистрибуторския център до търговския обект на едно и също търговско предприятие, трябва да се посочи страната на произход на превозваните продукти. Всъщност от членове 5 и 8 от Регламент за изпълнение № 543/2011 следвало, че документите, които придружават тези продукти, трябва да съдържат такова означение на всички етапи от предлагането на продуктите на пазара, включително при вътрешното транспортиране между принадлежащите на един и същ икономически оператор дистрибуторски център и супермаркет, в който те се продават на потребителите.
ZR и Lidl Italia изтъкват, че в специфичната хипотеза на предварително опаковани или предлагани в опаковка стоки правото на Съюза не изисква в придружаващите документи да се посочва страната на произход на тези стоки, ако това обозначение вече е поставено върху опаковката или върху етикет, който е неразделна част от опаковката или е прикрепен към нея. Това важало a fortiori за продуктите, транспортирани между дистрибуторски център и търговски обект, принадлежащи на един и същ икономически оператор.
Запитващата юрисдикция има съмнения дали правото на Съюза изисква от държателя на пресни плодове и зеленчуци да разполага с придружаващ документ за тези продукти, в който се посочва тяхната страна на произход, когато, първо, продуктите са изпратени в оригиналната опаковка, върху която е посочена страната на произход (чрез незаличим печат или върху етикет), второ, продуктите се транспортират между начална и крайна точка, които принадлежат на един и същ икономически оператор, и трето, страната на произход е посочена върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство, както и във фактурите, издадени от трети страни доставчици.
Според запитващата юрисдикция член 5, параграф 4 от Регламент за изпълнение № 543/2011 не предвижда хипотезите, в които трябва да бъде издаден придружаващ документ, посочващ страната на произход на съответните продукти. Ето защо според нея тази разпоредба може да бъде обект на различни тълкувания. Според едно тълкуване съществува задължение за издаване на такъв документ само в случай на размяна на стоки с трети лица доставчици, както се приемало в практиката на Corte suprema di cassazione (Касационен съд, Италия), или в случай на стоки, изпратени в насипно състояние, както твърдят ZR и Lidl Italia. Според друго тълкуване, поддържано от Agecontrol, тази разпоредба предвиждала общо задължение за издаване на придружаващ документ, в който страната на произход на съответните продукти да се посочва на всички етапи на транспортирането с оглед на пускането им на пазара, включително в случаите, когато продуктите се превозват между структури, които принадлежат на един и същ икономически оператор.
При тези обстоятелства Corte d’appello di Venezia (Апелативен съд Венеция) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Трябва ли член 5, параграф 4 от Регламент [за изпълнение № 543/2011] във връзка с член 5, параграф 1 и член 8 от същия регламент и с членове 113 и 113а от Регламент [№ 1234/2007] да се тълкува в смисъл, че изисква издаването на придружаващ документ, в който се посочват името и страната на произход на пресните плодове и зеленчуци, изпратени предварително опаковани или в оригиналните опаковки на производителя, при транспортирането им от център за дистрибуция на търговско дружество до търговски обект на същото дружество, независимо от обстоятелството, че от едната страна на опаковката е отпечатана незаличимо направо върху опаковката или върху етикет, който е неразделна част от опаковката или е прикрепен към нея, информацията, предвидена в глава 1 от [Регламент за изпълнение № 543/2011] (като името и страната на произход на продуктите), и че тази информация е посочена и във фактурите, издадени от доставчика, от който дружеството, което пуска продукта на пазара, е закупило този продукт, които се съхраняват в счетоводството на последното дружество, както и върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство, с което се транспортира продуктът?“.
По преюдициалния въпрос
С въпроса си запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 5, параграф 4 от Регламент за изпълнение № 543/2011 във връзка с член 8 от този регламент и с членове 113 и 113а от Регламент № 1234/2007 трябва да се тълкува в смисъл, че проверката за съответствие с пазарните стандарти на продукти от сектора на плодовете и зеленчуците изисква от държателя на тези продукти да издава на всички етапи от предлагането им на пазара придружаващ документ, който посочва името и страната на произход на продуктите, включително когато са опаковани, и изискваните от Регламент за изпълнение № 543/2011 външни означения, а именно името и страната на произход на съответните продукти, да са посочени явно и незаличимо върху едната страна на обковката на продуктите, върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство, с което са транспортирани, както и във фактурите, издадени от доставчиците на тези продукти.
Най-напред следва да се припомни, че член 5 от Регламент за изпълнение № 543/2011, озаглавен „Изисквана информация“, предвижда в параграф 1, че съгласно пазарните стандарти изискваната информация — сред която в съответствие с част Б от приложение I към този регламент фигурира страната на произход на съответните продукти — трябва да бъде изписана четливо на видно място на опаковката, като се отпечатва незаличимо направо върху опаковката или върху етикет, който е неразделна част от опаковката или е прикрепен към нея. За специфичната хипотеза на стоки, които се превозват в насипно състояние и се товарят направо на превозното средство, параграф 2 от този член предвижда, че тази информация трябва да бъде посочена в документ или върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство. От своя страна параграф 4 от посочения член изисква само информацията за името и страната на произход на продуктите да е посочена във фактурите и придружаващите документи.
Така от цялостния текст на член 5 от Регламент за изпълнение № 543/2011 следва, че целта на този член е не да изисква издаването на придружаващ документ, в който трябва да фигурира страната на произход на плодовете и зеленчуците, а само да изисква тази информация да бъде посочена върху определени носители, които след издаването им придружават тези продукти.
По-нататък следва да се отбележи, че член 8 от посочения регламент за изпълнение само припомня, че проверките за съответствие се извършват по отношение на плодовете и зеленчуците на всички етапи от предлагането на пазара и препраща към членове 113 и 113а от Регламент № 1234/2007, но не споменава какъвто и да било придружаващ документ, нито задължение за издаване на такъв документ.
Освен това член 113а от Регламент № 1234/2007 във връзка с член 3, параграф 1 от Регламент за изпълнение № 543/2011 установява само общите правила относно пазарните стандарти и проверките за съответствие с тези стандарти, без да изисква издаването на придружаващ документ.
Накрая, член 113, параграф 2, буква б) от Регламент № 1234/2007 във връзка с член 3, параграф 2 от Регламент за изпълнение № 543/2011 предвижда по същество, че Комисията може да приема специфични пазарни стандарти за продуктите от сектора на плодовете и зеленчуците, като например ягоди и домати. Тези стандарти могат да се отнасят до някои характеристики на тези продукти, като например опаковката, транспорта, представянето, продажбата, произхода или етикетирането, а за ягодите и доматите са предвидени съответно в части 7 и 10 от част Б от приложение I към Регламент за изпълнение № 543/2011. Съгласно член 113, параграф 3 от Регламент № 1234/2007 държавите членки трябва да извършват проверки за съответствие на тези продукти с посочените стандарти. Нито една от тези разпоредби обаче не задължава съответния икономически оператор да издава придружаващ документ.
Следователно нито членове 5 и 8 от Регламент за изпълнение № 543/2011, нито членове 113 и 113а от Регламент № 1234/2007 могат да се тълкуват в смисъл, че задължават икономическия оператор да издава придружаващ документ, в който трябва да бъде посочена страната на произход на продаваните от него продукти.
При това положение, както отбелязва Комисията в писменото си становище, ако е издаден придружаващ документ, в него трябва да бъде посочена страната на произход и това задължение съществува независимо, че страната на произход вече е посочена върху опаковките, във фактурите или върху бележката, поставена вътре в превозното средство.
В това отношение следва да се уточни, че предвиденото в член 5, параграф 4 от Регламент за изпълнение № 543/2011 изискване за посочване на страната на произход на даден продукт във фактурите и в придружаващите документи трябва да се тълкува в светлината на съображение 10 от този регламент, доколкото цели да улесни извършването на проверките за съответствие, като предостави на инспектора определена основна информация в документи, които не са предназначени за потребителя.
Съгласно член 17, параграф 1 от Регламент за изпълнение № 543/2011 проверките за съответствие се извършват в съответствие с методите, посочени в точка 2 от приложение V към този регламент, чрез оценка на проби, взети на случаен принцип от различни места в подлежащата на контрол партида. В това отношение от тази точка от приложение V следва, че проверката се извършва на няколко последователни етапа, състоящи се по същество, най-напред в идентифициране на подлежащите на проверка партиди или при пратки, съставени от няколко партиди, в придобиване на общо впечатление от пратката, след това в представяне на подлежащите на проверка продукти и накрая във физическа проверка на тези продукти.
Що се отнася до пратка, съставена от няколко партиди, в точка 2.3 от приложение V към посочения регламент се уточнява, от една страна, че инспекторът трябва да придобие общо впечатление за пратката въз основа на придружаващите документи или декларации за пратките, и от друга страна, че след това инспекторът определя до каква степен представените партиди съответстват на информацията, съдържаща се в тези документи.
Така, след като придружаващият документ е един от двата референтни документа, въз основа на които инспекторът придобива общо впечатление за подлежащите на проверка партиди, всяко посочване на страната на произход в тези документи, различно от това върху опаковките на продуктите, съставляващи подлежащите на проверка партиди, може да компрометира това общо впечатление и следователно да засегне ефективността на проверката за съответствие.
Освен това следва да се отбележи, че съгласно член 11, параграф 4 от Регламент за изпълнение № 543/2011 икономическите оператори следва да предоставят на контролните органи цялата информация, която според тези органи е необходима за организиране и извършване на проверките за съответствие.
В този контекст, макар придружаващият документ или декларациите за пратките да представляват референтните документи, които трябва да отразяват вярно информацията върху опаковките на подлежащите на проверка партиди, нито член 17, параграф 1, нито член 11, параграф 4, нито точка 2.3 от приложение V към Регламент за изпълнение № 543/2011 ограничават доказателствените средства, които икономическият оператор може да използва, за да може инспекторът да придобие общо впечатление от съответната пратка.
Така, макар да е от ключово значение в придружаващия документ да няма грешка и икономическият оператор да предостави на инспектора точна информация, за да може последният да установи правилно подлежащите на проверка партиди, този оператор по принцип запазва свободата си по отношение на доказателствата, които трябва да бъдат представени на инспектора, за да може той да придобие правилно общо впечатление за пратката и съставящите я партиди.
От това следва, че ако придружаващ документ съдържа погрешно указание за страната на произход на даден продукт, икономическият оператор, който държи този продукт, трябва да разсее по всякакъв начин и във възможно най-кратък срок евентуалните съмнения на инспектора относно точния произход на продукта.
В този контекст запитващата юрисдикция следва да установи дали в случая обстоятелства като това, че страната на произход е посочена върху опаковките на продуктите, във фактурите и върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство, могат да разсеят съмненията, които евентуално са могли да възникнат у инспектора по време на проверката, и дали по такъв начин те могат да коригират евентуалното изкривяване на общото впечатление, което инспекторът е придобил за пратката.
Що се отнася до въпроса дали в придружаващ документ трябва да се съдържа указание за страната на произход на продукта, включително когато този продукт се превозва между структури, които принадлежат на един и същ икономически оператор, и по-специално между дистрибуторски център и търговски обект, от текста на член 8 от Регламент за изпълнение № 543/2011, както и от член 113а, параграф 2 от Регламент № 1234/2007 ясно следва, че пазарните стандарти се прилагат „на всички етапи от предлагането на пазара“. В член 113а, параграф 3 от последния регламент се уточнява още, че от една страна, държателят на продукти от сектора на плодовете и зеленчуците, обхванати от пазарните стандарти, не може да излага тези продукти, да ги предлага за продажба, да ги доставя или да ги предлага на пазара в рамките на Съюза по начин, който не съответства на тези стандарти, и от друга страна, че той отговаря за осигуряването на това съответствие.
В това отношение е достатъчно да се констатира, че изразът „на всички етапи от предлагането на пазара“, който не е съпроводен от никакво ограничение, трябва да се разбира в широк смисъл. Тъй като целта на проверките за съответствие е да се установи дали предлаганите на пазара продукти съответстват на предвидените пазарни стандарти, тези проверки по принцип трябва да се извършват на всички етапи от предлагането на пазара на тези продукти, тоест по всяко време в периода от производството на продуктите до продажбата им на дребно, който обхваща и транспортирането на продуктите между дистрибуторския център и търговския обект за продажба на дребно.
Впрочем това тълкуване се потвърждава и от логиката на системата, въведена с Регламент за изпълнение № 543/2011. От една страна, член 4, озаглавен „Изключения и освобождаване от прилагането на пазарни стандарти“, изброява изчерпателно хипотезите, в които не се изисква продуктите да съответстват на пазарните стандарти. Достатъчно е обаче да се констатира, че транспортирането на продукти между дистрибуторския център и търговския обект за продажба на дребно не е сред изброените в тази разпоредба хипотези. Поради това е без значение обстоятелството дали дистрибуторският център и търговският обект за продажба на дребно принадлежат на едно и също предприятие или на два отделни стопански субекта.
От друга страна, трябва да се посочи, че в точка 2.2 от приложение V към Регламент за изпълнение № 543/2011 се уточнява, че проверките за съответствие могат да се извършват по време на операциите по опаковане, в пункта на експедиция, по време на транспортирането, в приемния пункт, на етапа на търговия на едро и на етапа на търговия на дребно. Ето защо трябва да се констатира, че извършването на тези проверки не се ограничава само до хипотезата на преместване на продукти между отделни юридически лица, нито до хипотезите на прехвърляне на собствеността върху продуктите. Както предвижда член 113а, параграф 3 от Регламент № 1234/2007, това, което е от значение, е държателят на продуктите — който в член 3, параграф 3 от Регламент за изпълнение № 543/2011 е определен като лицето, което е във физическо притежание на продуктите — да отговаря за осигуряването на съответствието на тази продукти. Следователно обстоятелството, че даден продукт е проверен по време на вътрешно транспортиране между две структури на един и същ икономически оператор, е без значение.
С оглед на всички изложени по-горе съображения на поставения въпрос следва да се отговори, че член 5, параграф 4 от Регламент за изпълнение № 543/2011 във връзка с член 8 от този регламент и с членове 113 и 113а от Регламент № 1234/2007 трябва да се тълкува в смисъл, че проверката за съответствие с пазарните стандарти на продукти от сектора на плодовете и зеленчуците не изисква държателят на тези продукти да издава придружаващ документ. Когато обаче държателят издаде такъв документ, той трябва да посочва — на всички етапи от предлагането на пазара на тези продукти — името и страната на произход на продуктите, независимо от обстоятелството, че външните обозначения, изисквани от Регламент за изпълнение № 543/2011, вече фигурират по видим и незаличим начин върху едната страна на опаковката на продуктите, върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство, с което са транспортирани, както и във фактурите, издадени от доставчика на тези продукти.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:

Член 5, параграф 4 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци във връзка с член 8 от този регламент и с членове 113 и 113а от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“), изменен с Регламент (ЕО) № 361/2008 на Съвета от 14 април 2008 г., трябва да се тълкува в смисъл, че проверката за съответствие с пазарните стандарти на продукти от сектора на плодовете и зеленчуците не изисква държателят на тези продукти да издава придружаващ документ. Когато обаче държателят издаде такъв документ, той трябва да посочва — на всички етапи от предлагането на пазара на тези продукти — името и страната на произход на продуктите, независимо от обстоятелството, че външните обозначения, изисквани от Регламент за изпълнение № 543/2011, вече фигурират по видим и незаличим начин върху едната страна на опаковката на продуктите, върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство, с което са транспортирани, както и във фактурите, издадени от доставчика на тези продукти.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: италиански.