CELEX: 62015CJ0313
Ennakkoratkaisupyyntö
Ympäristö
Direktiivi 94/62/EY
3 artikla
Pakkaukset ja pakkausjätteet
Käsite
Rullat ja putkilot, joiden ympärille on kierretty joustavia tuotteita (rullahylsyt)
Direktiivi 2013/2/EU
Pätevyys
Direktiivin 94/62/EY liitteessä I olevan pakkauksia koskevan esimerkkiluettelon muuttaminen Euroopan komission toimesta
Käsitteen ”pakkaus” virheellinen tulkitseminen
Täytäntöönpanotoimivallan virheellinen käyttäminen

Ennakkoratkaisupyynnöt koskevat pakkauksista ja pakkausjätteistä 20.12.1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (
EYVL 1994, L 365, s. 10
), sellaisena kuin se on muutettuna etenkin 11.2.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/12/EY (
EUVL 2004, L 47, s. 26
; jäljempänä direktiivi 94/62), 3 artiklan tulkintaa ja direktiivin 94/62 liitteen I muuttamisesta 7.2.2013 annetun komission direktiivin 2013/2/EU (
EUVL 2013, L 37, s. 10
; jäljempänä direktiivi 2013/2) pätevyyttä.
Pyyntö asiassa C-313/15 on esitetty oikeusriidassa, jossa vastakkain ovat yhtäältä Eco-Emballages SA ja toisaalta Sphère France SAS, Carrefour Import SAS, SCA Tissue France SAS, Melitta France SAS, SCA Hygiène Products SAS, Wepa France SAS, aiemmin Wepa Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica SL, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Délipapier SAS, Scamark SAS, CMC France SARL, Schweitzer SAS, Paul Hartmann SA, Wepa France SAS, aiemmin Wepa Lille SAS, Système U Centrale Nationale SA ja Industrie Cartarie Tronchetti France SAS ja jossa on kyse siitä, että viimeksi mainitut ovat kieltäytyneet suorittamasta sellaisten tuotteiden kierrättämisestä maksettavaa maksua, joita ne ovat saattaneet markkinoille 1.1.2007 alkaen ja joita Eco-Emballages pitää pakkaustuotteina.
Pyyntö asiassa C-530/15 on esitetty sellaisen kanteen yhteydessä, jonka Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Délipapier SAS, Gopack SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica SL, Kimberly-Clark SAS, Wepa France SAS, Paul Hartmann SA, SCA Hygiène Products SAS, SCA Tissue France SAS ja Group’Hygiène syndicat professionnel ovat nostaneet ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l’Énergien (ympäristöasioista, kestävästä kehityksestä ja energia-asioista vastaava ministeriö) 6.8.2013 tekemästä päätöksestä ympäristökoodeksin R. 543-43 §:ssä määriteltyjen ”pakkauksen” käsitettä täsmentävien perusteiden soveltamisesimerkeistä 7.2.2012 tehdyn päätöksen muuttamisesta (arrêté du 6 août 2013 modifiant l’arrêté du 7 février 2012 relatif aux exemples d’application des critères précisant la notion d’« emballage » définis à l’article R. 543-43 du code de l’environnement; JORF 27.8.2013, s. 14487; jäljempänä 6.8.2013 tehty päätös).
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1)
’pakkauksella’ mistä tahansa materiaaleista koostuvaa tuotetta, joka on tarkoitettu tiettyjen tavaroiden säilytykseen ja suojaamiseen, jotka voivat olla mitä tahansa raaka-aineista valmiisiin tuotteisiin, sekä mahdollistamaan niiden käsittelyn ja kuljetuksen tuottajalta kuluttajalle tai käyttäjälle ja helpottamaan niiden esillepanoa. Kaikkia samoihin tarkoituksiin käytettäviä kertakäyttötuotteita on myös pidettävä pakkauksina.
Pakkauksiin kuuluvat ainoastaan:
a)
kuluttajapakkaus eli primaaripakkaus, joka on tarkoitettu myyntipaikalla loppukäyttäjälle tai kuluttajalle myytävän yksikön säilytykseen,
b)
ryhmäpakkaus eli sekundaaripakkaus, joka on tarkoitettu tietystä määrästä myyntiyksiköitä koostuvan ryhmän säilytykseen myyntipaikalla riippumatta siitä, myydäänkö se sellaisenaan loppukäyttäjälle tai kuluttajalle vai käytetäänkö sitä ainoastaan hyllyjen täyttämiseen; se on mahdollista poistaa tuotteesta ilman, että tuotteen ominaisuudet muuttuvat,
c)
kuljetuspakkaus eli tertiääripakkaus, jonka tarkoituksena on helpottaa tietyn määrän myyntiyksiköitä tai ryhmäpakkauksia käsittelyä ja kuljetusta siten, että voidaan välttää niiden fyysistä käsittelyä ja kuljetusvaurioita. Kuljetus-pakkauksina ei pidetä maantie-, rautatie-, meri- ja lentokuljetuksissa käytettäviä kontteja.
Pakkauksen määritelmä perustuu lisäksi jäljempänä esitettyihin perusteisiin. Liitteessä I luetellut tuotteet ovat näiden perusteiden soveltamista kuvaavia esimerkkejä.
i)
Tuotteita pidetään pakkauksina, jos ne täyttävät edellä mainitun määritelmän pakkauksen muita mahdollisia tehtäviä rajoittamatta, paitsi jos kyseiset tuotteet ovat kiinteä osa itse tuotetta ja ne ovat välttämättömiä tuotteen säilytykseen, tukemiseen tai säilyttämiseen sen elinkaaren aikana ja niiden kaikki elementit on tarkoitettu käytettäväksi, kulutettavaksi tai poistettavaksi käytöstä yhdessä.
ii)
Tuotteita, jotka on suunniteltu ja tarkoitettu täytettäväksi myyntipaikalla, sekä kertakäyttötuotteita, jotka myydään ja täytetään tai on suunniteltu ja tarkoitettu täytettäväksi myyntipaikalla, pidetään pakkauksina edellyttäen, että ne täyttävät pakkauksen tehtävän.
iii)
Pakkauksen osien ja pakkaukseen liitettyjen lisäosien katsotaan kuuluvan pakkaukseen, johon ne on liitetty. Tuotteeseen suoraan ripustettuja tai kiinnitettyjä lisäosia, jotka täyttävät pakkauksen tehtävän, pidetään pakkauksina, elleivät kyseiset tuotteet ole kiinteä osa itse tuotetta ja niiden kaikki elementit tarkoitettu kulutettavaksi tai poistettavaksi käytöstä yhdessä.
Komissio tarkastelee tarvittaessa 21 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen liitteessä I tarkoitettuja pakkauksen määritelmän kuvaavia esimerkkejä ja muuttaa niitä tarpeen mukaan. Ensisijaisina olisi käsiteltävä seuraavia tuotteita: CD-levykotelot ja videokasettikotelot, kukkaruukut, putkilot ja rullat, joiden ympärille on kiedottu joustavaa materiaalia, etikettitarrojen taustapaperit ja käärepaperi – –”
Direktiivin 2013/2 johdanto-osan toisessa ja neljännessä perustelukappaleessa täsmennetään seuraavaa:
”(2)
Oikeusvarmuuden turvaamiseksi ja sen varmistamiseksi, että määritelmää ’pakkaus’ tulkitaan yhdenmukaisella tavalla, on tarpeen tarkistaa ja muuttaa kuvaavien esimerkkien luetteloa, jotta voidaan selventää tilannetta sellaisissa tapauksissa, joissa raja määritelmään ’pakkaus’ kuuluvien ja kuulumattomien tavaroiden välillä on epäselvä. Arviointi on jatkoa jäsenvaltioiden ja taloudellisten toimijoiden pyynnöille direktiivin täytäntöönpanon tehostamisesta ja tasapuolisten toimintaedellytysten luomisesta sisämarkkinoille.
– –
(4)
Direktiivin [94/62] 21 artiklalla perustettu komitea ei ole antanut lausuntoa [tässä direktiivissä säädetyistä toimenpiteistä], minkä vuoksi komissio on antanut neuvostolle toimenpiteitä koskevan ehdotuksen ja toimittanut sen Euroopan parlamentille. Neuvosto ei käsitellyt asiaa kahden kuukauden määräajassa, josta säädetään menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston päätöksen 1999/468/EY [(
EYVL 1999, L 184, s. 23
)] 5 a artiklassa, ja komissio toimitti sen vuoksi ehdotuksen Euroopan parlamentille viipymättä. Euroopan parlamentti ei ole vastustanut toimenpidettä neljän kuukauden kuluessa siitä, kun ehdotus on toimitettu sille edellä mainitulla tavalla. – –”
Direktiivin 94/62 liitteessä I – sellaisena kuin se on muutettuna – jonka otsikko on ”Kuvaavia esimerkkejä 3 artiklan 1 [ala]kohdassa tarkoitetuista perusteista, todetaan seuraavaa:
”Kuvaavia esimerkkejä perusteesta i
Pakkauksia ovat:
– –
Rullat ja putkilot, joiden ympärille on kierretty joustavaa materiaalia (esim. muovikelmua, alumiinifoliota tai paperia), lukuun ottamatta rullia ja putkiloita, jotka on tarkoitettu tuotantolaitteiston osiksi ja joita ei käytetä tuotteen esittämiseen myytävänä yksikkönä
– –”
Ranskan oikeus
Ympäristökoodeksin L. 541-10-II §:ssä säädetään seuraavaa:
”Valmistajan laajennettua vastuuta koskevan periaatteen mukaisesti [jätteitä aiheuttavien tuotteiden] tai niiden valmistuksessa käytettävien ainesosien ja materiaalien valmistajille, maahantuojille ja jakelijoille voidaan asettaa velvollisuus ryhtyä toimenpiteisiin niistä aiheutuvien jätteiden syntymisen ehkäisemiseksi ja niistä huolehtimiseksi ja tehdä tältä osin yhteistyötä.
Valmistajat, maahantuojat ja jakelijat, joille edellä mainittu velvollisuus on asetettu tämän jakson säännöksillä, täyttävät – jollei mainituista säännöksistä muuta johdu – velvollisuutensa ottamalla käyttöön oman niiden tuotteista aiheutuvien jätteiden keräys- ja käsittelyjärjestelmän tai perustamalla yhdessä jätteidenkäsittelylaitoksen, joka on laitos, jolle ne suorittavat maksun ja siirtävät velvollisuutensa ja jonka hallinnoinnista ne vastaavat. Valmistaja, maahantuoja tai jakelija, joka on ottanut käyttöön oman hyväksytyn keräys- ja käsittelyjärjestelmän tai perustanut toimiluvan saaneen käsittelylaitoksen, on silloin, kun se ryhtyy toimenpiteisiin jätteistä huolehtimiseksi tämän pykälän II momentin säännöksen mukaisesti, kyseisten jätteiden tässä luvussa tarkoitettu haltija.
– –
Valtio antaa käsittelylaitoksille enintään kuudeksi vuodeksi toimiluvan, joka on uusittavissa, jos laitokset osoittavat, että niillä on tekniset ja taloudelliset edellytykset täyttää ministeriöiden välisessä päätöksessä vahvistettujen sopimusasiakirjojen vaatimukset, saatuaan ensin lausunnon sidosryhmiä edustavalta elimeltä.
– –”
Kyseisen koodeksin L. 543-56 §:ssä säädetään seuraavaa:
”Tuottajan, maahantuojan, jonka tuotteita pidetään kaupan R. 543-55 §:ssä mainitun luonteisissa pakkauksissa, tai – jos valmistajaa tai maahantuojaa ei voida yksilöidä – henkilön, joka on vastuussa kyseisten tuotteiden ensimmäisestä markkinoille saattamisesta, on tehtävä yhteistyötä kaikista pakkausjätteistään huolehtimiseksi ja ryhdyttävä tältä osin toimenpiteisiin alueellisista julkisyhteisöistä annetun yleiskoodeksin (code général des collectivités territoriales) L. 2224-13 §–L. 2224-16 §:n säännöksiä noudattaen.”
Ympäristökoodeksin R. 543-43 §:ssä säädetään seuraavaa:
”I.
Tätä alajaksoa sovellettaessa ’pakkauksella’ tarkoitetaan mistä tahansa materiaaleista koostuvaa tuotetta, joka on tarkoitettu tiettyjen tavaroiden säilytykseen ja suojaamiseen sekä mahdollistamaan niiden käsittelyn ja kuljetuksen tuottajalta kuluttajalle tai käyttäjälle ja helpottamaan niiden esillepanoa. Kaikkia samoihin tarkoituksiin käytettäviä kertakäyttötuotteita on myös pidettävä pakkauksina.
’Pakkauksen’ määritelmä perustuu lisäksi seuraaviin perusteisiin:
1°
Tuotteita pidetään pakkauksina, jos ne täyttävät edellä mainitun määritelmän pakkauksen muita mahdollisia tehtäviä rajoittamatta, paitsi jos kyseiset tuotteet ovat kiinteä osa itse tuotetta ja ne ovat välttämättömiä tuotteen säilytykseen, tukemiseen tai säilyttämiseen sen elinkaaren aikana ja niiden kaikki elementit on tarkoitettu käytettäväksi, kulutettavaksi tai poistettavaksi käytöstä yhdessä.
– –
Ympäristöasioista vastaava ministeri laatii päätöksellä luettelon näiden perusteiden soveltamista kuvaavista esimerkeistä.”
Siinä 6.8.2013 tehdyssä päätöksessä, jolla muutettiin ympäristökoodeksin R. 543-43 §:ssä määriteltyjen ”pakkauksen” käsitettä täsmentävien perusteiden soveltamisesimerkeistä 7.2.2012 tehdyn päätöksen 1 §:ää, säädetään seuraavaa:
”Ympäristökoodeksin R. 543-43 §:n I momentin i perusteen nojalla seuraavat esimerkit:
—
Pakkauksia ovat
– –
—
rullat ja putkilot, joiden ympärille on kierretty joustavaa materiaalia (esim. muovikelmua, alumiinifoliota tai paperia), lukuun ottamatta rullia ja putkiloita, jotka on tarkoitettu tuotantolaitteiston osiksi ja joita ei käytetä tuotteen esittämiseen myytävänä yksikkönä.”
Pääasiat, ennakkoratkaisukysymykset sekä asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
Asia C-313/15
Eco-emballages on jätteidenkäsittelylaitos, jolle valtio on antanut toimiluvan ja jonka se on valtuuttanut tekemään pakkauksia Ranskan markkinoille saattavien yritysten kanssa sopimuksia, joilla kyseinen yhtiö täyttää näiden velvollisuuden tehdä yhteistyötä kotitalouden pakkausjätteistä huolehtimiseksi, sellaista maksua vastaan, jonka määrä lasketaan jaeltujen pakkausten määrän ja niihin sisältyvien materiaalien painon perusteella.
Eco-emballages haastoi vuoden 2013 tammikuussa pääasian vastaajina olevat yritykset oikeuteen, jotta nämä velvoitettaisiin maksamaan ympäristökoodeksin R. 543-43 §:n, jolla direktiivi 94/62 on saatettu osaksi Ranskan oikeusjärjestystä, nojalla maksu rullien tai putkiloiden muotoisista rullahylsyistä, joiden ympärille on kierretty tietty määrä muovikelmun, alumiinifolion taikka wc- tai talouspaperin kaltaisia kuluttajille myytäviä joustavia tuotteita (jäljempänä rullahylsyt) ja joita ne ovat pitäneet kaupan 1.1.2007 lukien.
Pääasian vastaajat väittivät kuitenkin, että kyseiset rullahylsyt eivät täytä direktiivin 94/62 3 artiklassa tarkoitettua pakkauksen käsitteen määritelmää. Ne huomauttivat erityisesti ensinnäkin, että ilmaisulla ”pakkaus” itsessään viitataan välttämättä ellei kääreeseen, niin ainakin johonkin tuotteen ulkoiseen, ja toiseksi, että tällainen rullahylsy ei sisällä eikä suojaa tuotetta, koska se ei ole ulkoinen kääre vaan tuotteen sisäinen rakenneosa. Ne korostivat kolmanneksi, etteivät ne olleet kyseiseen ajankohtaan mennessä katsoneet missään vaiheessa, että rullahylsy voisi olla pakkaus, nimenomaan sen vuoksi, ettei siihen pakata tuotetta, kuten muun muassa Ranskan parlamentissa käydyistä direktiivin 2004/12 antamista koskevista keskusteluista ilmenee. Niiden mielestä direktiivi 2013/2, jota Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät ole hyväksyneet – kuten sen johdanto-osasta ilmenee –, on joka tapauksessa vain yksin Euroopan komission laatima kuvaileva opas.
Eräät pääasian vastaajat päättelivät, ettei tällaisten rullahylsyjen luokittelemisesta pakkaukseksi ole olemassa yksimielisyyttä, ja ne pyysivät tämän johdosta ennakkoratkaisua pyytänyttä tuomioistuinta eli tribunal de commerce de Paris’ta (Pariisin kauppa-asioita käsittelevä tuomioistuin, Ranska) esittämään unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen, jolla pyritään selvittämään, onko direktiivin 94/62 3 artiklaa tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluvat myös rullahylsyt.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin, joka palautti ensin mieleen direktiivin 94/62 3 artiklan sanamuodon ja totesi tämän jälkeen, että direktiivi 2013/2, jolla oli muutettu ainoastaan direktiivin 94/62 liitettä I, on yksin komission hyväksymä, koska direktiivin 94/62 21 artiklalla perustettu komitea ei ollut antanut lausuntoa eikä neuvosto ollut käsitellyt komission ehdotusta, katsoi, että direktiivi 2013/2 on vain kuvaileva, että sillä ei ole direktiivin artiklojen lopullista luonnetta ja että sillä ei siis ole muutettu pakkauksen yleistä määritelmää.
Tässä tilanteessa tribunal de commerce de Paris päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Sisältääkö direktiivin [94/62] 3 artiklassa määritelty pakkauksen käsite ’rullahylsyt’ (rullat, putkilot), joiden ympärille on kierretty paperin tai muovikelmun kaltaisia kuluttajille myytäviä joustavia tuotteita?”
Asia C-530/15
Pääasian kantajat nostivat 28.10.2013 rekisteriin merkityllä kannekirjelmällä ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa eli Conseil d’État’ssa (ylin hallintotuomioistuin, Ranska) lainvastaisuuteen perustuvan kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan 6.8.2013 tehty päätös.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että 6.8.2013 tehdyllä päätöksellä direktiivi 2013/2 on saatettu osaksi Ranskan oikeusjärjestystä sisällyttämällä pakkauksia koskevaan esimerkkiluetteloon rullahylsyt, sellaisina kuin ne on määritelty kyseisessä direktiivissä, että Eco-Emballages on haastanut vuoden 2013 tammikuussa tribunal de commerce de Paris’hin eri yhtiöitä ja myös pääasian kantajat, sellaisista rullahylsyistä suoritettaviin maksuihin perustuvien saatavien olemassaolon toteamiseksi, jotka ovat samantyyppisiä kuin asiassa C-313/15 kyseessä olevat rullahylsyt ja jotka ovat eräissä niiden kaupan pitämissä tuotteissa, ja että tribunal de commerce de Paris on 19.6.2015 antamallaan tuomiolla esittänyt unionin tuomioistuimelle tämän tuomion 16 kohdassa esitetyn ennakkoratkaisukysymyksen direktiivin 94/62 3 artiklan tulkinnasta.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa myös, että siinä tilanteessa, että unionin tuomioistuin antaisi tribunal de commerce de Paris’n asiassa C-313/15 esittämään kysymykseen kieltävän vastauksen, kantajayhtiöt riitauttavat direktiivin 2013/2 pätevyyden väittämällä, että kun kyseisessä direktiivissä rullahylsyt on sisällytetty pakkauksia kuvaaviin esimerkkeihin, siinä on tulkittu virheellisesti direktiivin 94/62 3 artiklassa tarkoitettua pakkauksen käsitettä ja ylitetty komissiolle sen täytäntöönpanotoimivallan nojalla myönnetyn toimivallan rajat.
Tässä tilanteessa Conseil d’État päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavan ennakkoratkaisukysymyksen:
”Onko direktiivissä [2013/2] sovellettu virheellisesti direktiivin [94/62] 3 artiklassa määriteltyä pakkauksen käsitettä ja ylitetäänkö sillä komissiolle sen täytäntöönpanovallan nojalla annetun toimivallan rajat, kun siinä sisällytetään pakkauksia kuvaaviin esimerkkeihin ’rullahylsyt’ (rullat ja putkilot), joiden ympärille on kierretty paperin tai muovikelmun kaltaisia kuluttajille myytäviä joustavia tuotteita?”
Asian käsittelyn vaiheet unionin tuomioistuimessa
Unionin tuomioistuimen presidentin 28.10.2015 tekemällä päätöksellä asiat C-313/15 ja C-530/15 yhdistettiin kirjallista ja suullista käsittelyä sekä tuomion antamista varten.
Asiassa C-313/15 esitetty ennakkoratkaisukysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään lähinnä, onko direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohtaa tulkittava siten, että rullien ja putkiloiden muotoiset rullahylsyt, joiden ympärille on kierretty kuluttajille myytäviä joustavia tuotteita, ovat kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja pakkauksia.
Tältä osin on todettava aluksi, että direktiivin 94/62 1 artiklan mukaan kyseisen direktiivin tarkoituksena on muun muassa ehkäistä ja lieventää pakkausten ja pakkausjätteiden vaikutuksia jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden ympäristöön ja varmistaa näin ympäristönsuojelun korkea taso velvoittamalla jäsenvaltiot muun muassa ottamaan käyttöön pakkausten ja pakkausjätteiden keruu- ja hyödyntämisjärjestelmän. Kuten direktiivin 94/62 johdanto-osan viidennestä perustelukappaleesta ilmenee, kyseinen direktiivi kattaa tässä tarkoituksessa sen 2 artiklan 1 kohdan mukaan kaikki Euroopan unionissa markkinoille saatettavat pakkaukset ja kaikki pakkausjätteet.
Tästä seuraa, että – kuten oikeuskäytännössä on jo todettu – pakkauksen käsitettä on tulkittava laajasti (ks. vastaavasti tuomio 29.4.2004, Plato Plastik Robert Frank,
C-341/01
,
EU:C:2004:254
,
ja
kohta).
Tämän jälkeen on huomautettava, että jotta tuotetta voidaan pitää direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettuna pakkauksena, sen on yhtäältä täytettävä kummatkin direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetut edellytykset (ks. vastaavasti tuomio 29.4.2004, Plato Plastik Robert Frank,
C-341/01
,
EU:C:2004:254
,
kohta) ja toisaalta oltava mainitun direktiivin 3 artiklan 1 alakohdan kolmannessa alakohdassa lueteltujen perusteiden mukainen.
Jotta tuotetta voidaan ensinnäkin pitää direktiivissä 94/62 tarkoitettuna pakkauksena, sen on siis yhtäältä oltava kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 alakohdan ensimmäisen alakohdan mukaan tarkoitettu tiettyjen tavaroiden säilytykseen ja suojaamiseen, mahdollistamaan niiden käsittelyn ja kuljetuksen tuottajalta kuluttajalle tai käyttäjälle ja helpottamaan niiden esillepanoa. Saman säännöksen toisessa virkkeessä todetaan lisäksi, että kaikkia samoihin tarkoituksiin käytettäviä kertakäyttötuotteita on myös pidettävä pakkauksina.
Kuten oikeuskäytännössä on jo todettu, pakkauksen mahdollisia tehtäviä ei ole lueteltu direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohdan ensimmäisessä alakohdassa kumulatiivisesti (tuomio 29.4.2004, Plato Plastik Robert Frank,
C-341/01
,
EU:C:2004:254
,
kohta).
Tällaisen tuotteen on toisaalta kuuluttava yhteen niistä direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohdan toisen alakohdan a–c alakohdassa luetelluista ja määritellyistä kolmesta pakkausten luokasta, joita ovat kuluttajapakkaus, ryhmäpakkaus tai kuljetuspakkaus.
Direktiivin 94/62 3 kohdan 1 alakohdan kolmannen alakohdan i alakohdan mukaan on toiseksi niin, että tuotteita, jotka täyttävät tuon saman 3 artiklan 1 alakohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitetun pakkauksen käsitteen myönteisen määritelmän, on pidettävä pakkauksina, paitsi jos kyseiset tuotteet ovat kiinteä osa itse tuotetta, ne ovat välttämättömiä tuotteen säilytykseen, tukemiseen tai säilyttämiseen sen elinkaaren aikana ja niiden kaikki elementit on tarkoitettu käytettäväksi, kulutettavaksi tai poistettavaksi käytöstä yhdessä.
Tältä osin on korostettava, että tuon viimeksi mainitun säännöksen sanamuodosta itsestään ilmenee, että siinä luetellut kolme kielteistä perustetta ovat kumulatiivisia. Näin ollen pelkästään tuotteita, jotka täyttävät nämä kolme perustetta samanaikaisesti vaikka ne ovatkin pakkauksen myönteisen määritelmän mukaisia, ei voida pitää direktiivissä 94/62 tarkoitettuina pakkauksina.
Tässä tapauksessa on todettava, että rullahylsyt, jotka ovat tuotteita, joiden ympärille on kierretty muovikelmun, alumiinifolion taikka wc- tai talouspaperin kaltaisia joustavia tuotteita, täyttävät direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa vahvistetun pakkauksen käsitteen myönteisen määritelmän ja että ne eivät täytä niitä mainitun käsitteen kielteisen määritelmän perusteita, jotka on lueteltu tuon saman artiklan kolmannen alakohdan i alakohdassa.
Vaikka näet ensinnäkin on totta, ettei tällaisia rullahylsyjä ole tarkoitettu mainittujen tuotteiden säilytykseen, ne täyttävät kuitenkin samanaikaisesti direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut kyseisten joustavien tuotteiden tukemista ja auki kelaamista koskevat tehtävät ja siis mainittujen tuotteiden suojaamista ja esillepanoa koskevat tehtävät.
Kuten julkisasiamies on huomauttanut tältä osin ratkaisuehdotuksensa 42–44 kohdassa, rullahylsyllä varmistetaan sen ympärille kiedotun joustavan tavaran suojaaminen sisältä päin, mikä tukee sitä ja mahdollistaa sen esillepanon helpottamalla samalla sen kuljetusta ja käyttöä. Rullahylsy on lisäksi mainitun 3 artiklan 1 alakohdan ensimmäisen alakohdan toisessa virkkeessä tarkoitettu kertakäyttötuote sen jälkeen, kun sen ympärille kiedottu joustava tuote on loppunut.
Siltä osin kuin rullahylsy on tarkoitettu sen ympärille kiedotun joustavan tuotteen kanssa kuluttajalle myyntipaikalla myytävän yksikön säilytykseen, se täyttää lisäksi direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohdan toisen alakohdan a alakohdassa säädetyn primaaripakkauksen määritelmän.
Vaikka toiseksi on totta, että tällaiset rullahylsyt ovat niiden ympärille kiedottujen joustavien tuotteiden tukemista ja auki kelaamista koskevien tehtävien kannalta katsoen välttämättömiä näiden tuotteiden tukemiseen niiden elinkaaren aikana, ne eivät kuitenkaan täytä direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohdan kolmannen alakohdan i alakohdassa esitettyjä kielteisen määritelmän perusteita. Direktiivin 94/62 liitteessä I kuvaavina esimerkkeinä tuotteista, jotka eivät ole kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja pakkauksia, mainituista teepussin suodatinpaperista tai kahviannoksen kapselista poiketen rullahylsy ei ole kiinteä osa sitä joustavaa tuotetta, jota sillä tuetaan ja joka sillä kelataan auki, eikä sitä ole tarkoitettu kulutettavaksi tai poistettavaksi käytöstä yhdessä sen kanssa vaan se on sitä vastoin edelleen olemassa ja se on heitettävä pois sen jälkeen, kun mainittu tuote on loppunut.
Lopuksi on korostettava viimeiseksi, että tulkinta, jonka mukaan rullahylsyt ovat direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettuja pakkauksia, on vahvistettu sillä, että komissio antoi direktiivin 2013/2, jolla muutetaan direktiivin 94/62 liitettä I, jossa ”Rullat ja putkilot, joiden ympärille on kierretty joustavaa materiaalia” mainitaan vastedes direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohdan kolmannen alakohdan i alakohdassa määriteltyä perustetta vastaavia pakkauksia koskevassa esimerkkiluettelossa.
Edellä esitetyistä seikoista ilmenee, että direktiivin 94/62 3 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että rullien ja putkiloiden muotoiset rullahylsyt, joiden ympärille on kierretty kuluttajille myytäviä joustavia tuotteita, ovat kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja ”pakkauksia”.
Asiassa C-530/15 esitetty ennakkoratkaisukysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksellään toissijaisesti siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin vastaisi kieltävästi asiassa C-313/15 esitettyyn kysymykseen, onko komissio soveltanut virheellisesti direktiivin 94/62 3 artiklassa määriteltyä pakkauksen käsitettä ja ylittänyt sen toimivallan rajat, joka sille on myönnetty sen täytäntöönpanotoimivallan yhteydessä, kun se on antanut direktiivin 2013/2, jossa rullahylsyt on sisällytetty direktiivin 94/62 liitteessä I tarkoitettuihin pakkauksia koskeviin esimerkkeihin.
Kun otetaan huomioon unionin tuomioistuimen antama myöntävä vastaus asiassa C-313/15 esitettyyn kysymykseen, asiassa C-530/15 esitettyyn kysymykseen ei ole tarvetta vastata.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasioiden asianosaisten osalta asioiden käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisissa tuomioistuimissa vireillä olevien asioiden käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisten tuomioistuimien asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asiat seuraavasti:

Pakkauksista ja pakkausjätteistä 20.12.1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.2.2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/12/EY, 3 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että rullien ja putkiloiden muotoiset rullahylsyt, joiden ympärille on kierretty kuluttajille myytäviä joustavia tuotteita, ovat kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja ”pakkauksia”.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ranska.