CELEX: 62015CJ0080
Trimitere preliminară
Uniunea vamală
Tariful vamal comun
Regim de admitere temporară cu scutire de taxe
Regulamentul (CEE) nr. 2454/93
Condiții stabilite pentru scutirea totală de taxe la import
Mijloace de transport destinate circulației aeriene, înmatriculate în afara teritoriului vamal al Uniunii și utilizate de o persoană stabilită în afara acestui teritoriu
Articolul 555 alineatul (1) litera (a)
Utilizare comercială
Noțiune
Utilizare de elicoptere de către o școală de aviație pentru zboruri de instrucție cu plată, pilotate de un instructor și de un elev
Excludere

Cererea de decizie preliminară privește interpretarea noțiunii de utilizare comercială în sensul articolului 555 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (
JO 1993, L 253, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 7, p. 3), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2286/2003 al Comisiei din 18 decembrie 2003 (
JO 2003, L 343, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 16, p. 71) (denumit în continuare „regulamentul de punere în aplicare”).
Această cerere a fost prezentată în cadrul unui litigiu între Robert Fuchs AG, societate cu sediul în Elveția (denumită în continuare „Fuchs”), pe de o parte, și Hauptzollamt Lörrach (administrația vămilor din Lörrach, Germania), pe de altă parte, în legătură cu taxe vamale la import solicitate acestei societăți pentru importul, pe teritoriul Uniunii și sub regimul admiterii temporare cu scutire totală de taxe la import al unor elicoptere înmatriculate în Elveția și utilizate pentru zboruri de instrucție și de antrenament în Germania.
Cadrul juridic
Dreptul internațional
Convenția privind admiterea temporară, încheiată la Istanbul la 26 iunie 1990 (denumită în continuare „Convenția de la Istanbul”), a fost aprobată prin Decizia 93/329/CEE a Consiliului din 15 martie 1993 privind încheierea Convenției privind admiterea temporară și acceptarea anexelor la aceasta (
JO 1993, L 130, p. 1
, rectificare în
JO 1993, L 289, p. 40
, Ediție specială, 02/vol. 5, p. 211).
Articolul 1 din anexa C la Convenția de la Istanbul are următorul cuprins:
„În sensul prezentei anexe, se definesc următorii termeni:
(a)
mijloace de transport:
orice navă (inclusiv șlepuri și barje, transportate sau netransportate la bordul unei nave, și hidroglisoare), aeroglisor, aeronavă, vehicul rutier cu motor (inclusiv ciclurile cu motor, remorci, semiremorci și combinații de vehicule) și material feroviar rulant, precum și piesele lor de schimb, accesoriile și materialele care se găsesc în mod normal pe mijloacele de transport respective, inclusiv materialele speciale de încărcare, descărcare, întreținere și protecție a mărfurilor;
(b)
utilizare comercială:
transportul persoanelor cu titlu oneros sau transportul industrial sau comercial al mărfurilor, indiferent că este cu titlu oneros sau nu;
(c)
utilizare personală:
utilizarea de către persoana interesată exclusiv pentru uzul său personal, cu excluderea oricărui uz comercial;
[…]”
Dreptul Uniunii
Codul vamal
Potrivit articolului 137 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (
JO 1992, L 302, p. 1
, Ediție specială 02/vol. 5, p. 58), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 82/97 al Parlamentului European și al Consiliului din 19 decembrie 1996 (
JO 1997, L 17, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 9, p. 250, denumit în continuare „Codul vamal”):
„Regimul de admitere temporară permite utilizarea pe teritoriul vamal al Comunității, cu exonerare totală sau parțială de drepturi de import și fără a fi supuse măsurilor politicii comerciale, a mărfurilor necomunitare destinate reexportului fără să fi suferit vreo modificare în afara deprecierii normale datorate utilizării lor.”
Articolul 141 din acest cod prevede:
„Situațiile și condițiile speciale în care regimul de admitere temporară poate fi utilizat cu scutire totală de drepturi de import se stabilesc în conformitate cu procedura comitetului.”
Conform articolului 204 alineatul (1) litera (a) din codul menționat:
„O datorie vamală la import ia naștere prin:
(a)
neexecutarea uneia dintre obligațiile care rezultă, în privința mărfurilor supuse drepturilor de import, din depozitarea lor temporară sau din utilizarea regimului vamal sub care sunt plasate.”
Regulamentul de punere în aplicare
Articolul 232 din regulamentul de punere în aplicare ce stabilește normele referitoare la regimul de admitere temporară cu scutire totală în ceea ce privește printre altele mijloacele de transport, prevede:
„(1)   În cazul în care nu au făcut obiectul unei declarații verbale sau scrise, se consideră ca fiind declarate pentru admitere temporară prin acțiunea prevăzută la articolul 233, în conformitate cu articolul 579:
[…]
(b)
mijloacele de transport enumerate la articolele 556-561;
[…]
(2)   În cazul în care nu fac obiectul unei declarații scrise sau verbale, mărfurile menționate la alineatul (1) se consideră ca fiind declarate pentru reexport, încheind regimul de admitere temporară prin acțiunea menționată la articolul 233.”
Potrivit articolului 233 din acest regulament:
„(1)   În sensul articolelor 230-232, acțiunea considerată a fi o declarație vamală poate avea următoarele forme:
[…]
(b)
în cazul scutirii de obligația prezentării în vamă a mărfurilor în conformitate cu articolul 38 alineatul (4) din cod, în cazul exportului în conformitate cu articolul 231 și în cazul reexportului în conformitate cu articolul 232 alineatul (2):
—
simpla acțiune de trecere a frontierei teritoriului vamal al Comunității.”
Articolul 234 din regulamentul de punere în aplicare prevede:
„(1)   În cazul în care se îndeplinesc condițiile prevăzute la articolele 230-232, se consideră că mărfurile au fost prezentate în vamă în sensul articolului 63 din cod, că s‑a acceptat declarația și că s‑a acordat liberul de vamă la data la care se desfășoară acțiunea menționată la articolul 233.
(2)   În cazul în care un control dovedește că s‑a desfășurat acțiunea menționată la articolul 233, dar mărfurile introduse sau scoase de pe teritoriul Comunității nu îndeplinesc condițiile prevăzute la articolele 230-232, se consideră că mărfurile respective au fost introduse sau exportate ilegal.”
Potrivit articolului 555 alineatul (1) din regulamentul de punere în aplicare:
„[…] În sensul prezentei subsecțiuni:
(a)
«utilizare comercială»: utilizarea unui mijloc de transport pentru transportul persoanelor cu plată sau pentru transportul industrial sau comercial al mărfurilor, cu plată sau fără plată;
(b)
prin «utilizare în scop privat» se înțelege utilizarea unui mijloc de transport într‑un scop necomercial;
(c)
prin «trafic intern» se înțelege transportul persoanelor sau al mărfurilor preluate sau încărcate pe teritoriul vamal al Comunității pentru a fi lăsate sau descărcate în interiorul acestui teritoriu.”
Articolul 558 alineatul (1) din acest regulament prevede:
„Scutirea totală de drepturi de import se acordă pentru mijloace de transport rutier, feroviar, aerian, maritim și fluvial când acestea:
(a)
sunt înmatriculate în afara teritoriului vamal al Comunității pe numele unei persoane stabilite în afara acestui teritoriu […];
(b)
sunt utilizate de o persoană stabilită în afara acestui teritoriu, fără a aduce atingere articolelor 559, 560 și 561 și
(c)
în cazul utilizării în scop comercial și cu excepția mijloacelor de transport feroviar, sunt utilizate exclusiv pentru un transport care începe sau sfârșește în afara teritoriului vamal al Comunității; totuși, pot fi utilizate în trafic intern când aceasta e prevăzută de dispozițiile în vigoare în domeniul transportului, în special cele referitoare la acces și operațiuni.”
Dreptul german
Legea privind navigația aeriană
Articolul 2 alineatele 7 și 8 din Luftverkehrsgesetz (Legea privind navigația aeriană), în versiunea publicată la 10 mai 2007 (BGBl. 2007 I, p. 698), prevede:
„(7)   Aeronavele care nu sunt înregistrate și omologate în spațiul de aplicare al acestei legi pot să efectueze curse în spațiul aerian al acestui teritoriu sau să fie dirijate către acest spațiu în alt scop decât pentru a efectua zboruri numai după ce au obținut autorizația. Autorizația nu este necesară atunci când un tratat încheiat între țara de origine a aeronavei și Republica Federală Germania sau o convenție obligatorie pentru cele două state prevede altfel.
(8)   Autorizația prevăzută la alineatele 6 și 7 poate fi acordată cu titlu general sau pentru un caz special; aceasta poate fi însoțită de obligații și de un termen.”
Legea privind administrația vamală
Potrivit articolului 2 alineatul 2 din Zollverwaltungsgesetz (Legea privind administrația vamală), din 21 decembrie 1992 (BGBl. 1992 I, p. 2125, și 1993 I, p. 2483):
„Aeronavele care sosesc pot ateriza doar pe un aerodrom vamal, iar aeronavele care pleacă pot decola doar de pe un astfel de aerodrom.”
Regulamentul vamal
Articolul 2 din Zollverordnung (Regulamentul vamal) din 23 decembrie 1993 (BGBl. 1993 I, p. 2449, și 1994 I, p. 162), intitulat „Rute vamale”, prevede la alineatul (3):
„În plus, pentru facilitarea traficului, în cazuri particulare se poate acorda pe cale administrativă o scutire de la obligația de utilizare a rutelor vamale [
Zollstraßenzwang
], în măsura în care împrejurările impun acest lucru, astfel încât să nu se aducă atingere posibilității de supraveghere vamală și nu există interdicții sau limitări care să se opună acestei scutiri.”
Articolul 3 din același regulament, intitulat „Aerodromuri vamale”, prevede la alineatul 4:
„Articolul 2 alineatul 3 se aplică
mutatis mutandis
scutirii de la obligația de utilizare a aerodromurilor vamale.”
Litigiul principal și întrebarea preliminară
Fuchs, societate cu sediul în Elveția, propune în cadrul activităților sale printre altele zboruri de instrucție și de antrenament pe elicopter.
Printr‑o decizie din 13 octombrie 2009, Fuchs a fost scutită de obligația de a utiliza un aerodrom vamal pentru a introduce în Germania 10 elicoptere înmatriculate pe numele său în Elveția.
În cadrul organizării mai multor stagii de formare în cursul anilor 2009 și 2010, aceste elicoptere au fost, astfel, introduse pe teritoriul vamal al Uniunii, fie de către un instructor de zbor angajat de Fuchs, fie de elevi‑piloți, în prezența unui astfel de instructor.
Aceste elicoptere nu au părăsit teritoriul vamal al Uniunii în timpul zborurilor de instrucție. Acestea plecau spre Elveția la sfârșitul fiecărei perioade de instrucție.
Într‑o decizie de impunere a taxelor la import din 10 iunie 2011, administrația vămilor a considerat că elicopterele menționate fuseseră utilizate în scop comercial, fără a beneficia totuși de autorizația prevăzută la articolul 2 alineatul (7) prima teză din Legea privind navigația aeriană, și că, prin urmare, Fuchs a încălcat condițiile de admitere temporară a acestor elicoptere cu scutire totală de taxe la import, prevăzute la articolul 558 alineatul (1) litera (c) din regulamentul de punere în aplicare.
Considerând, potrivit articolului 204 alineatul (1) litera (a) din Codul vamal, că o datorie vamală a luat naștere pentru elicopterele menționate, această administrație a stabilit cuantumul taxelor vamale datorate de Fuchs la 175873,36 de euro.
În urma respingerii de către administrația menționată a reclamației introduse de Fuchs împotriva respectivei decizii de impunere de taxe la import, Fuchs a introdus o acțiune la Finanzgericht Baden‑Württemberg (Tribunalul Fiscal din Baden‑Württemberg, Germania).
În susținerea acțiunii sale, Fuchs susține că sunt reunite condițiile stabilite pentru ca o scutire totală de taxe la import să îi fie acordată. Ea precizează printre altele că elicopterele în cauză nu au făcut obiectul unei „utilizări comerciale” în sensul articolului 555 alineatul (1) din regulamentul de punere în aplicare.
Administrația vămilor susține, dimpotrivă, că Fuchs a conferit o utilizare comercială elicopterelor menționate, din moment ce, în timpul zborurilor de instrucție, au fost transportate persoane contra cost. În această privință, nu ar conta că plata a fost efectuată de elevii‑piloți în schimbul instrucției, iar nu în schimbul transportului.
Instanța de trimitere amintește că condițiile esențiale pentru obținerea unei autorizații de admitere temporară a mijloacelor de transport cu scutire totală de taxe la import figurează la articolul 558 alineatul (1) din regulamentul de punere în aplicare. În cauza principală, ar fi cert faptul că erau îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 558 alineatul (1) literele (a) și (b). Prin urmare, s‑ar pune numai problema dacă sunt îndeplinite condițiile stabilite la articolul 558 alineatul (1) litera (c) din regulamentul de punere în aplicare, care prevăd că, în cazul utilizării comerciale, mijloacele de transport nu pot, în principiu, să fie utilizate decât pentru transporturi care încep sau se termină în afara teritoriului vamal al Comunității. Or, răspunsul la această întrebare depinde de interpretarea termenilor „utilizare comercială” care figurează la articolul 555 alineatul (1) litera (a) din regulamentul de punere în aplicare.
În aceste condiții, Finanzgericht Baden‑Württemberg (Tribunalul Fiscal din Baden‑Württemberg) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarea întrebare preliminară:
„Articolul 555 alineatul (1) litera (a) din regulamentul de punere în aplicare trebuie interpretat în sensul că zborurile de instrucție cu plată efectuate cu elicoptere, în cadrul cărora în elicopter se află un elev‑pilot și un instructor de zbor, trebuie considerate, de asemenea, ca fiind o utilizare comercială a unui mijloc de transport?”
Cu privire la întrebarea preliminară
Prin intermediul întrebării adresate, instanță de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă zborurile cu plată efectuate pentru instrucția de pilotaj al unui elicopter, la bordul căruia se află un elev‑pilot și un instructor de zbor, trebuie considerate ca fiind o utilizare comercială a unui mijloc de transport în sensul articolului 555 alineatul (1) litera (a) din regulamentul de punere în aplicare.
În temeiul acestei dispoziții, utilizarea unui mijloc de transport pentru „transportul persoanelor cu plată sau pentru transportul industrial sau comercial al mărfurilor, cu plată sau fără plată” se încadrează în noțiunea de „utilizare comercială”.
Din cuprinsul dispoziției menționate rezultă că, pentru a putea fi calificată drept „utilizare comercială”, utilizarea mijlocului de transport în cauză trebuie să fie efectuată în vederea transportului.
Această interpretare este confirmată de geneza articolului 555 alineatul (1) litera (a) din regulamentul de punere în aplicare.
Astfel, după cum a arătat avocatul general la punctul 34 din concluzii, noțiunea de utilizare comercială din regulamentul de punere în aplicare a înlocuit‑o pe cea de uz comercial, care era definită la articolul 1 alineatul (2) litera (d) din Regulamentul (CEE) nr. 1855/89 al Consiliului din 14 iunie 1989 privind regimul de admitere temporară a mijloacelor de transport (
JO 1989, L 186, p. 8
) ca fiind „utilizarea unui mijloc de transport în exercitarea directă a unei activități remunerate sau cu scop lucrativ”. Această din urmă definiție a fost astfel înlocuită prin una mai restrictivă, prevăzută la articolul 670 din Regulamentul nr. 2454/93 în versiunea inițială, potrivit căreia utilizarea comercială înseamnă „utilizarea unui mijloc de transport pentru transportul de persoane în scopul obținerii de venituri sau pentru transportul comercial sau industrial de mărfuri, cu sau fără titlu oneros”.
Această definiție a fost ulterior extinsă, prin Regulamentul (CE) nr. 993/2001 al Comisiei din 4 mai 2001 de modificare a Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 (
JO 2001, L 141, p. 1
, Ediție specială, 02/vol. 14, p. 5), pentru a include „utilizarea mijloacelor de transport pentru transportul persoanelor sau al mărfurilor contra unei remunerații sau în cadrul activității economice a unei întreprinderi”. Astfel cum a arătat avocatul general la punctul 37 din concluzii, se încadrează, prin urmare, în noțiunea de „utilizare comercială” orice utilizare a unui mijloc de transport într‑un context comercial, cu sau fără plată și indiferent de scopul acestei utilizări.
Cu toate acestea, Regulamentul nr. 2286/2003 a înlocuit această definiție a utilizării comerciale cu cea aplicabilă litigiului principal. Astfel cum a arătat avocatul general la punctul 40 din concluzii, acest regulament nu doar a eliminat din noțiunea de utilizare comercială transportul de persoane cu titlu gratuit, dar a și făcut din scopul utilizării un factor determinant. Prin urmare, această noțiune nu mai include toate activitățile economice care implică un mijloc de transport și în cadrul cărora are loc un transport de persoane în sens larg, ci le privește doar pe cele a căror finalitate este transportul de persoane printre altele.
Or, în circumstanțe precum cele în discuție în litigiul principal, în care mijloacele de transport sunt utilizate în scopul instrucției, transportul de persoane, presupunând că a avut loc, nu este decât corolarul activității de instrucție care, în calitate de obiect principal al contractului, reprezintă serviciile prestate în schimbul cărora elevii‑piloți au plătit o remunerație.
Având în vedere considerațiile care precedă, utilizarea unui mijloc de transport în vederea prestării unor servicii de instrucție de pilotaj nu poate intra sub incidența noțiunii de utilizare comercială în sensul articolului 555 alineatul (1) din regulamentul de punere în aplicare.
Trebuie adăugat că, potrivit unei jurisprudențe constante, faptul că instanța de trimitere a formulat o întrebare preliminară făcând trimitere doar la anumite dispoziții ale dreptului Uniunii nu împiedică Curtea să îi furnizeze toate elementele de interpretare care pot fi utile pentru soluționarea cauzei cu care este sesizată, indiferent dacă instanța menționată s‑a referit sau nu s‑a referit la acestea în enunțul întrebărilor sale. În această privință, revine Curții sarcina de a extrage din ansamblul elementelor furnizate de instanța națională și mai ales din motivarea deciziei de trimitere elementele de drept al Uniunii care necesită o interpretare, având în vedere obiectul litigiului (Hotărârea din 12 februarie 2015, Oil Trading Poland,
C‑349/13
,
EU:C:2015:84
, punctul
și jurisprudența citată).
În speță, având în vedere împrejurarea că instanța de trimitere a adresat întrebarea preliminară în vederea aplicării articolului 558 alineatul (1) din regulamentul de punere în aplicare, ce stabilește condițiile la care este supusă scutirea totală de taxe la import pentru admiterea temporară a unui mijloc de transport, pare util să se interpreteze și această dispoziție.
În această privință, trebuie, în primul rând, să se sublinieze că condiția prevăzută la articolul 558 alineatul (1) litera (c) din regulamentul de punere în aplicare, potrivit căreia mijlocul de transport în cauză trebuie, în principiu, să fie utilizat „exclusiv pentru un transport care începe sau sfârșește în afara teritoriului vamal al Comunității”, se aplică doar în cazul unei utilizări comerciale a acestuia. Cu alte cuvinte, un mijloc de transport care nu este utilizat în scop comercial este supus numai condițiilor prevăzute la articolul 558 alineatul (1) litera (b) din regulamentul de punere în aplicare.
În al doilea rând, nu se poate considera că beneficiul scutirii totale de taxe la import pentru admiterea temporară a unui mijloc de transport care nu face obiectul unei utilizări comerciale este supus condiției ca acesta din urmă să fie utilizat în scop de transport.
Astfel, nici articolul 558 alineatul (1) din regulamentul de punere în aplicare, nici altă dispoziție din acest regulament de stabilire a condițiilor necesare scutirii totale de taxe la import privind mijloacele de transport nu prevăd o astfel de limitare, pe când legiuitorul Uniunii a avut grijă să supună, în mod explicit, beneficiul scutirii totale de taxe la import a altor categorii de mărfuri unor condiții care țin de finalitatea utilizării mărfurilor în cauză. Aceasta este, de exemplu, situația, în temeiul articolului 563 din regulamentul de punere în aplicare, a mărfurilor „pentru scopuri sportive”. De asemenea, potrivit articolului 566 din acest regulament, situația echipamentului medico‑chirurgical „destinat diagnosticării sau terapiei”. Articolul 568 din regulamentul menționat prevede la rândul său că sunt scutite suporturile de sunet, imagine sau date „în scopul prezentării premergătoare comercializării”, precum și cele „în scopul creării de piste sonore, dublării sau copierii”.
Această interpretare este confirmată de Regulamentul nr. 993/2001, care a eliminat din Regulamentul nr. 2454/93 definiția funcțională a „mijlocului de transport”, care corespundea până atunci „oricărui mijloc utilizat pentru transportul de persoane sau de mărfuri”.
Având în vedere ansamblul considerațiilor care precedă, trebuie să se răspundă la întrebarea adresată că articolul 555 alineatul (1) litera (a) din regulamentul de punere în aplicare trebuie interpretat în sensul că zborurile cu plată efectuate pentru instrucția de pilotaj al unui elicopter, la bordul căruia se află un elev‑pilot și un instructor de zbor, nu trebuie considerate ca fiind o utilizare comercială a unui mijloc de transport în sensul acestei dispoziții.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din acțiunea principală, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a zecea) declară:

Articolul 555 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar, astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 2286/2003 al Comisiei din 18 decembrie 2003, trebuie interpretat în sensul că zborurile cu plată efectuate pentru instrucția de pilotaj al unui elicopter, la bordul căruia se află un elev‑pilot și un instructor de zbor, nu trebuie considerate ca fiind o utilizare comercială a unui mijloc de transport în sensul acestei dispoziții.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.