CELEX: 62014CJ0540
Обжалване
Околна среда
Директива 2003/87/ЕО
Член 10а
Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове
Преходни правила относно хармонизираното безплатно разпределение на квоти за емисии от 2013 г.
Решение 2011/278/ЕС
Национални мерки за изпълнение, представени от Федерална република Германия
Отказ за включване на някои инсталации в списъците с инсталации, които получават разпределени безплатно квоти за емисии
Разпоредба, свързана със случаи на „крайно затруднено положение“
Изпълнителни правомощия на Комисията

С жалбата си DK Recycling und Roheisen GmbH (наричано по-нататък „DK Recycling“) иска отмяна на решението на Общия съд на Европейския съюз от 26 септември 2014 г., DK Recycling und Roheisen/Комисия (
T‑630/13
,
EU:T:2014:833
, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), с което той уважава само частично исканията на това дружество за отмяна на Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (
OВ L 240, 2013 г., стр. 27
), доколкото в член 1, параграф 1 от това решение, във връзка с точка A от приложение I към него, то не приема включването в списъка, предвиден в член 11, параграф 1 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2013 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО (
OВ L 275, 2003 г., стр. 32
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78 и поправка в
OВ L 199, 2.8.2011 г., стр. 76
), изменена с Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. (
OВ L 140, 2009 г., стр. 63
) (наричана по-нататък „Директива 2003/87“), на инсталации с идентификатори DE000000000001320 и DE-new-14220-0045, както и предварителните общи годишни количества на разпределяните безплатно квоти за емисии на парникови газове, предложени от Федерална република Германия за тези инсталации (наричано по-нататък „спорното решение“).
Правна уредба
Правото на Съюза
Съгласно съображение 5 от Директива 2003/87 тя допринася за изпълнението на ангажиментите на Съюза и на неговите държави членки за намаляване на антропогенните емисии от парниковите газове „чрез ефикасен европейски пазар за търговия с квоти за емисии на парникови газове, с възможно най-малкото забавяне на икономическото развитие и намаляване на заетостта“.
Съображение 7 от тази директива гласи:
„Разпоредбите на Общността във връзка с разпределението на квоти от държавите членки са необходими, за да спомогнат за запазване целостта на вътрешния пазар и за избягване на деформации на конкуренцията“.
Съображения 8, 23, 44 и 45 от Директива 2009/29 гласят:
„(8)
Въпреки че натрупаният през първия период на търговия опит разкрива потенциала на схемата на Общността, както и това, че окончателното изготвяне на националните разпределителни планове за втория период на търговия ще доведе до значително намаление на емисиите до 2012 г., предприетият през 2007 г. преглед потвърди, че с цел по-добро използване на ползите от търговията с емисии, предотвратяване на смущения на вътрешния пазар и улесняване на връзките между различните схеми за търговия с емисии е наложително схемата за търговия с емисии да бъде хармонизирана.[…]
(15)
Допълнителното усилие от страна на икономиката на Общността изисква inter alia преразгледаната схема на Общността да действа с най-високата възможна степен на икономическа ефективност и въз основа на напълно хармонизирани условия на разпределение в рамките на Общността. Следователно основният принцип при разпределение на квотите следва да бъде провеждането на търг, тъй като това е най-простата и като цяло считана за най-ефикасна от икономическа гледна точка система. Това следва да сложи край на неочакваните печалби и да постави новите участници и икономиките с по-висок от средния растеж в същите конкурентни условия като съществуващите инсталации.
(23)
Преходното безплатно разпределение на квоти за инсталациите следва да става посредством хармонизирани правила („ex ante параметри“) за цялата Общност с оглед свеждане до минимум на нарушенията на конкуренцията в рамките на Общността. Тези правила следва да отчитат най-ефикасните техники в областта на парниковите газове и енергията, заместителите, алтернативните производствени процеси, използването на биомаса, възобновяеми енергийни източници и улавяне и съхранение на CO
. Всяко едно от тези правила следва да не насърчава повишаване на емисиите и следва да гарантира отдаването на търг на все по-голям процент от тези квоти. Разпределението трябва да бъде направено преди началото на периода на търговия, така че да се гарантира доброто функциониране на пазара. […]
[…]
(44)
Мерките, необходими за изпълнението на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията [(
OВ 1999, L 184, стр. 23
)].
(45)
По-специално на Комисията следва да се предоставят правомощия да приема мерки за хармонизирането на правилата относно […] преходното разпределение на квоти в цялата Общност […]. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи от Директива 2003/87/ЕО, включително чрез допълването ѝ с нови несъществени елементи, те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в член 5а от Решение [1999/468]“.
Съгласно член 10, параграф 1 от Директива 2003/87, който се отнася до „[Т]ърг на квоти“:
„От 2013 г. нататък държавите членки провеждат търг за всички квоти, които не са разпределени безплатно в съответствие с членове 10а и 10в. […]“.
Член 10а от Директива 2003/87, озаглавен „Преходни общностни правила за хармонизирано безплатно разпределение на квоти“, предвижда:
„1.   До 31 декември 2010 г. Комисията приема напълно хармонизирани мерки по изпълнението на общностно равнище за [хармонизираното] разпределение[…] на квоти, посочени в параграфи 4, 5, 7 и 12, включително необходимите разпоредби за хармонизирано прилагане на параграф 19.
Тези мерки, предназначени да изменят несъществени елементи от настоящата директива чрез допълването ѝ, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 23, параграф 3.
Доколкото е възможно, посочените в първа алинея мерки определят ex ante параметри, валидни за цялата Общност, за да се осигури провеждането на разпределението по начин, който да насърчи намаляването на емисиите на парникови газове и енергийноефективните техники […].
По принцип за всеки отрасъл и подотрасъл параметрите се изчисляват въз основа на продуктите, а не на суровините, така че да се постигнат максимални икономии от гледна точка на емисиите на парникови газове и енергийната ефективност в рамките на всеки производствен процес в дадения отрасъл или подотрасъл.
[…]
2.   При определяне на принципите за определяне на ex ante параметри за отделните отрасли и подотрасли, отправна точка са средните резултати на първите 10 % най-ефективни инсталации в отрасъл или подотрасъл в Общността за периода 2007—2008 г. Комисията се консултира със съответните заинтересовани страни, включително засегнатите отрасли и подотрасли.
[…]“.
Член 11 от Директива 2003/87, озаглавен „Национални мерки за изпълнение“, гласи:
„1.   Всяка държава членка публикува и представя пред Комисията най-късно до 30 септември 2011 г. списък с инсталациите на нейна територия, които попадат в приложното поле на настоящата директива, както и количеството квоти, разпределени безплатно на всяка инсталация на нейна територия, изчислено в съответствие с правилата, посочени в член 10а, параграф 1 и член 10в.
2.   Най-късно до 28 февруари всяка година компетентният орган определя количеството квоти, които се разпределят за тази година, изчислено в съответствие с членове 10, 10а и 10в.
3.   Държавите членки не могат да издават безплатно квоти съгласно параграф 2 на инсталации, на които Комисията е отказала включване в списъка, посочен в параграф 1“.
С Решение 2011/278/ЕС от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (
OВ L 130, 2011 г., стр. 1
), Комисията определя хармонизираната основа, на която държавите членки трябва да изчислят за всяка година, броя на безплатните квоти за емисии за всяка инсталация на тяхна територия.
В съображения 4 и 12 от Решение 2011/278 се посочва:
„(4)
Доколкото това бе възможно, Комисията разработи показатели за продуктите, както и за търгуваните между инсталациите междинни продукти, които се произвеждат при дейностите по приложение I към Директива 2003/87/ЕО. По принцип, за всеки продукт следва да бъде определен един показател. […]
[…]
(12)
В случаите, при които не е възможно извеждане на продуктов показател, но въпреки това съществуват емисии на парникови газове, отговарящи на условията за безплатно разпределяне на квоти, тези квоти следва да бъдат разпределяни на базата на непреки видове подход за определяне на емисиите (fallback approaches) за отделни видове производства. Разработена бе йерархична последователност от три вида непряк подход, с оглед да се постигнат максимални намаления на емисиите и енергоспестявания, поне в някои части от съответните производствени процеси. Топлинният показател (heat benchmark) е подходящ за тези съпроводени с консумация на топлинна енергия процеси, при които се използва измерим топлоносител. Горивният показател (fuel benchmark) е подходящ за случаите, когато използваната в процеса топлина не може да се мери. Стойностите на топлинните и горивните показатели бяха изведени в съответствие с принципите за прозрачност и простота, като бяха използвани референтни стойности на КПД, съответстващи на широко разпространени видове горива; тези подходи могат да бъдат характеризирани като следващата по ред най-добра възможност (след пряко определените продуктови показатели за емисиите) от гледна точка на постигането на емисионна ефективност, тъй като топлинните и горивните показатели отчитат прилагането на енергоефективни техники. За технологичните емисии (process emissions) е подходящо квотите да бъдат разпределяни въз основа на исторически данни за емисиите. За да се осигури, че безплатното разпределяне на квоти за такива емисии дава достатъчни стимули за намаляване на емисиите на парникови газове, както и за да се избегне различно третиране на технологичните емисии, за които се разпределят квоти на база на исторически данни за емисиите (от една страна) и на такива технологични емисии, които попадат в обхвата на продуктов показател (от друга страна), при определяне на броя на безплатните квоти за емисии историческото равнище на активността на всяка инсталация следва да се умножава по коефициент 0,9700“.
Германското право
В Германия Директива 2003/87 и Решение 2011/278 са приложени по-специално с Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz (Закон за търговия с емисии на парникови газове) от 21 юли 2011 г. (наричан по-нататък „TEHG“).
Член 9, параграф 5 от TEHG предвижда:
„Ако извършеното на основание член 10 разпределяне на квоти води до крайно затруднено положение за оператора на инсталацията и за свързаното предприятие, което съгласно търговското право и дружественото право трябва да отговаря на собствено основание за икономическите рискове на посочения оператор, по искане на оператора компетентният орган разпределя необходимото количество допълнителни квоти, с цел да се постигне справедливо компенсиране, при условие че Европейската комисия не откаже такова разпределяне на основание член 11, параграф 3 от Директива [2003/87]“.
Обстоятелства, предхождащи спора
Към датата на спорното решение DK Recycling експлоатира на германска територия инсталация за рециклиране на съдържащи желязо и цинк остатъци от стоманодобивната промишленост и електроцентрала, като и за двете се прилага схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове, установена с Директива 2003/87.
На основание член 9, параграф 5 от TEHG германските органи включват тези инсталации в списъка по член 11, параграф 1 от Директива 2003/87.
Със спорното решение Комисията отказва да приеме това включване, а следователно и съответното разпределяне на безплатни квоти.
По същество този отказ е мотивиран със следните съображения.
Първо, Решение 2011/278 не предвиждало разпределянето на квоти, което Федерална република Германия иска да извърши на основание член 9, параграф 5 от TEHG.
Второ, Федерална република Германия не доказала, че разпределянето на квоти въз основа на установените с Решение 2011/278 правила е явно неподходящо предвид посочената в същото решение цел за пълна хармонизация на разпределянето.
Трето, отпускането на повече безплатни квоти на някои инсталации нарушавало или би рискувало да наруши конкуренцията и би имало трансгранични последствия, доколкото всички обхванати от Директива 2003/87 отрасли участвали в търговията на равнището на Съюза.
Жалбата пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
С жалба, подадена в секретариата на Общия съд на 28 ноември 2013 г., DK Recycling иска отмяната на спорното решение.
В подкрепа на жалбата си DK Recycling повдига четири основания, а именно, първо, неизпълнение на Решение 2011/278, второ, нарушение на основните права и на принципа на пропорционалност, трето, неизпълнение на задължението за мотивиране, и четвърто, нарушение на правото на изслушване. След като отхвърля повдигнатото от Комисията възражение за недопустимост, с обжалваното съдебно решение Общият съд отхвърля първото, второто и четвъртото основание, но уважава третото.
Общият съд стига до извода, че спорното решение трябва да бъде отменено, но само доколкото отхвърля предложеното от Федерална република Германия разпределяне на безплатни квоти за емисии за една подинсталация с технологични емисии за производството на цинк в доменна пещ и свързаните с това процеси.
От друга страна, Общият съд отхвърля останалата част от исканията в жалбата на DK Recycling, свързани с отказа при разпределянето на безплатни квоти да се вземе предвид случай на „крайно затруднено положение“.
За тази цел, след като проверява пропорционалността на Решение 2011/278, Общият съд по-специално приема, че доколкото не позволява разпределянето на безплатни квоти в случай на „крайно затруднено положение“, това решение зачита основните права на DK Recycling и принципа на пропорционалност.
Искания на страните пред Съда
Жалбоподателят иска от Съда:
—
да отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която отхвърля останалата част от исканията,
—
като се произнесе по същество, да отмени изцяло спорното решение,
—
при условията на евентуалност — да отмени обжалваното съдебно решение и да върне делото на Общия съд,
—
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
Комисията иска от Съда:
—
да отхвърли изцяло жалбата,
—
да осъди DK Recycling да заплати съдебните разноски.
По искането за откриване на устна фаза на производството
С молба, подадена в секретариата на Съда на 23 март 2016 г., DK Recycling иска да бъде разпоредено възобновяване на устната фаза на производството на основание член 83 от Процедурния правилник на Съда. В подкрепа на искането си дружеството се позовава на необходимостта да изрази становище по представеното от генералния адвокат заключение, и по-специално по неговата констатация, че основанията за обжалване са безпредметни.
Следва да се напомни, че Статутът на Съда на Европейския съюз и Процедурният правилник на Съда не предвиждат възможност страните да представят становища в отговор на заключението на генералния адвокат (решение от 4 септември 2014 г., Vnuk,
C‑162/13
,
EU:C:2014:2146
, т.
и цитираната съдебна практика).
При това положение съгласно член 83 от процедурния си правилник Съдът може във всеки един момент, след изслушване на генералния адвокат, да постанови започване или възобновяване на устната фаза на производството, по-специално когато счита, че делото не е напълно изяснено или когато след закриване на тази фаза някоя от страните посочи нов факт от решаващо значение за решението на Съда.
Това не се отнася за настоящия случай. Всъщност след изслушването на генералния адвокат Съдът счита, че разполага с всички факти и доказателства, необходими за да се произнесе по делото, и че то не трябва да се разглежда с оглед на нов факт от решаващо значение за неговото решение или на довод, който не е бил обсъден пред него.
Предвид гореизложените съображения Съдът не счита, че следва да постанови възобновяване на устната фаза на производството.
По жалбата
Предварителни бележки
Без да иска изрично заместване на мотивите на обжалваното съдебно решение, Комисията поддържа, че дори да е възможно всяко основание на жалбата да бъде отхвърлено поотделно, според нея тя трябва да бъде отхвърлена главно поради съображение, което според нея е „още по-важно“.
В това отношение тя твърди, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, когато в точка 50 от обжалваното съдебно решение постановил, че Директива 2003/87 ѝ дава право да предвиди в Решение 2011/278 безплатно отпускане на квоти, когато прилагането на това решение по хармонизиран начин би създало за операторите „крайно затруднено положение“.
При положение обаче, че Комисията не иска — впрочем тя и не може да иска — отмяната на обжалваното съдебно решение, нейният довод следва да бъде разгледан като искане Съдът да извърши заместване на мотивите.
Всъщност, както твърди Комисията, ако, както тя твърди, се окаже че Директива 2003/87 не ѝ позволява да разпределя допълнителни безплатни квоти в случай на „крайно затруднено положение“, всяко основание, което DK Recycling би могло да изтъкне в рамките на настоящата жалба, ще е безпредметно.
При това положение този довод на Комисията следва да се разгледа преди основанията за обжалване.
По искането за заместване на мотиви
Доводи на страните
Комисията твърди, че член 10а, параграф 1, първа и втора алинея от Директива 2003/87 не ѝ възлагат никакво правомощие да включва в Решение 2011/278 разпоредба, която да позволява разпределянето на безплатни квоти на предприятия, които са в „крайно затруднено положение“. В това отношение Комисията оспорва тълкуването на Общия съд в точка 50 от обжалваното съдебно решение, според което не може автоматично да се изключи, че това решение нарушава основните права и принципа на пропорционалност, доколкото правото на преценка, с което разполага Комисията съгласно Директива 2003/87, ѝ позволявало да предвиди безплатно разпределяне на квоти в случаи на „крайно затруднено положение“.
Напротив, Комисията счита, че член 10а, параграф 1 от Директива 2003/87 не ѝ позволява да дерогира принципа, според който в областта на безплатното разпределяне на квоти трябва да бъдат приети мерки за изпълнение, които са напълно хармонизирани на равнището на Съюза, тъй като посочената от законодателя цел, видно от други разпоредби от тази директива и съображение 23 от Директива 2009/29, била да се сведат до минимум нарушенията на конкуренцията в рамките на Съюза и да се избегне създаването на стимули за повишаване на емисиите. Правила, които биха позволили разпределянето на допълнителни квоти на инсталация, която от гледна точка на продуктите си във всяко отношение е сходна на друга инсталация и се отличава от нея само поради това, че прилагането на схемата за търговия с квоти би я поставило в „крайно затруднено положение“, тъй като няма финансов капацитет, биха противоречали на тези цели и следователно не биха могли да бъдат считани за напълно хармонизирани мерки на общностно равнище.
По нататък, изискването на напълно хармонизирани на общностно равнище мерки е сред основните елементи на Директива 2003/87, които Комисията, съгласно член 10а, параграф 1, втора алинея от последната не би могла да изменя.
Накрая, Комисията счита, че изразът „доколкото е възможно“, използван в член 10а, параграф1, трета алинея от Директива 2003/87, ѝ дава известна свобода на действие само по отношение на регулаторния подход, който трябва да се възприеме за всеки отрасъл или подотрасъл, но със сигурност не и за определено предприятие.
В писмената си реплика DK Recycling оспорва доводите на Комисията и уточнява, че ако Съдът реши да ги приеме, то ще се позове на несъвместимостта на Директива 2003/87 с Хартата на основните права на Европейския съюз.
В писмената си дуплика Комисията счита главно че това възражение за незаконосъобразност е недопустимо, а при условията на евентуалност, че е неоснователно, предвид съответствието на Директива 2003/87 с основните права и с принципа на пропорционалност.
Съображения на Съда
– По допустимостта на искането за заместване на мотиви
Съгласно постоянната практика на Съда, за да е допустимо искането за заместване на мотиви, е необходимо да е налице правен интерес, в смисъл че искането трябва да може с резултата си да донесе полза на страната, която го е направила. Това би могло да е така, когато искането за заместване на мотиви съставлява защита срещу твърдение на жалбоподателя, че е налице основание за отмяна (вж. в този смисъл решения от 6 октомври 2009 г., GlaxoSmithKline Services и др./Комисия и др.,
C‑501/06 P, C‑513/06 P, C‑515/06 P и C‑519/06 P
,
EU:C:2009:610
, т.
, от 21 декември 2011 г., Iride/Комисия,
C‑329/09 P
,
EU:C:2011:859
, т.
—
и от 11 юли 2013 г., Ziegler/Комисия,
C‑439/11 P
,
EU:C:2013:513
, т.
).
В настоящия случай целта на искането за заместване на мотиви е Съдът да констатира, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че член 10а, параграф 1 от Директива 2003/87 дава на Комисията право да включи в Решение 2011/278 разпоредба, която се отнася до случаи на „крайно затруднено положение“. Ако обаче Съдът уважи такова искане, основанията, с които DK Recycling упреква Комисията, че не е приела подобна разпоредба, а Общият съд — че поради това обстоятелство не е стигнал до извода за отмяна на решението, биха се оказали безпредметни.
Следователно искането за заместване на мотивите, което може да повлияе на редица изтъкнати в жалбата доводи, е допустимо.
– По основателността на искането за заместване на мотиви
Следва да се провери дали Общият съд е можел, без да допуска грешка при прилагане на правото, да приеме, че Комисията е компетентна да включи в Решение 2011/278 разпоредба, която позволява отпускането на допълнителни безплатни квоти на някои предприятия, за които отпускане на квоти според предвидените в това решение отраслови правила би довело до „крайно затруднено положение“.
В това отношение е важно да се напомни, че съображение 45 от Директива 2009/29 посочва необходимостта „на Комисията […] да се предоставят правомощия да приема мерки за хармонизирането на правилата относно […] преходното разпределение на квоти в цялата Общност“. Член 10а, параграф 1, втора алинея от Директива 2003/87 уточнява, че тези мерки за изпълнение са „предназначени да изменят несъществени елементи“ от нея.
Следва да се отбележи, че Съдът вече е постановил, че разпоредбите, чието приемане налага да се направи политически избор, който спада към отговорностите, присъщи на законодателя на Съюза, не могат да бъдат делегирани от него и че поради това приетите от Комисията мерки за изпълнение не могат нито да изменят съществените елементи на основна правна уредба, нито да я допълнят с нови, съществени елементи (решение от 5 септември 2012 г., Парламент/Съвет,
C‑355/10
,
EU:C:2012:516
, т.
и
).
Идентифицирането на елементите от дадена област, които трябва да се квалифицират като основни, трябва да се основава на обективни критерии, които могат да бъдат предмет на съдебен контрол, и налага да се вземат предвид характеристиките и особеностите на съответната област (вж. решение от 10 септември 2015 г., Парламент/Съвет,
C‑363/14
,
EU:C:2015:579
, т.
).
Що се отнася до елементите на Директива 2003/87, които трябва да се квалифицират като основни по смисъла на разпоредбите и на съдебната практика, цитирани в точки 46—48 от настоящото решение, следва да се подчертае, че макар основната цел на тази директива да е същественото намаляване на емисиите на парникови газове, тази цел трябва да бъде постигната при спазването на редица подцели. Както предвиждат съображения 5 и 7 от Директивата, тези подцели са по-специално запазването както на икономическото развитие и на заетостта, така и на целостта на вътрешния пазар и условията на конкуренция (решения от 29 март 2012 г., Комисия/Полша,
C‑504/09 P
,
EU:C:2012:178
, т.
, Комисия/Естония,
C‑505/09 P
,
EU:C:2012:179
, т.
и от 17 октомври 2013 г., Iberdrola и др.,
C‑566/11, C‑567/11, C‑580/11, C‑591/11, C‑620/11 и C‑640/11
,
EU:C:2013:660
, т.
).
Фактът, че подцелта, свързана със запазването на условията на конкуренция във вътрешния пазар, е посочена не само в съображения 5 и 7 от Директива 2003/87, но също и в съображения 8 и 15 от Директива 2009/29, говори, че тази подцел е съществена в схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове.
Що се отнася по-конкретно до преходните правила, свързани с безплатното разпределяне на квоти, следва да се отбележи, че съображение 23 от Директива 2009/29 също предвижда изискването за свеждане до минимум на нарушенията на конкуренцията в рамките на Общността. За тази цел е уточнено, че преходното разпределение на безплатни квоти следва да става посредством хармонизирани правила за цялата Общност.
Така в член 10а, параграф 1 от Директива 2003/87 законодателят, от една страна, подчертава изискването за пълна хармонизация, като предвижда, че „Комисията приема напълно хармонизирани мерки по изпълнението на общностно равнище за [хармонизираното] разпределение[…] на квоти“, а от друга страна, указва на Комисията съгласно кои критерии трябва да се извърши хармонизацията, а именно по същество въз основа на параметри по отрасли и подотрасли.
Като предвижда подобен напълно хармонизиран по отрасли метод за разпределяне на безплатни квоти, законодателят е конкретизирал основното изискване за свеждане до минимум на нарушенията на конкуренцията във вътрешния пазар.
При това положение Комисията не може, без да наруши това изискване, и следователно без да измени съществен елемент на Директива 2003/87, да предвижда правила за безплатно разпределяне на квоти, които не са напълно хармонизирани и отраслови.
Няма обаче съмнение, че включването от Комисията в Решение 2011/278 на разпоредба, която позволява отпускането на безплатни квоти на някои предприятия, които ще са в „крайно затруднено положение“ вследствие на прилагането на отрасловите критерии, предвидени в това решение, би нарушило принципа за хармонизирано и отраслово разпределение на безплатни квоти, тъй като такова отпускане по необходимост предполага индивидуален подход, основан на настъпването на конкретни и индивидуални обстоятелства, засягащи всеки отделен оператор в такова „крайно затруднено положение“. Ето защо такава разпоредба може да измени съществен елемент на Директива 2003/87 и по този начин да застраши установената с нея система.
При тези обстоятелства Общият съд допуска грешка при прилагане на правото, когато в точка 50 от обжалваното съдебно решение постановява, че член 10а, параграф 1 от Директива 2003/87 дава на Комисията право да включи такава разпоредба.
Този извод не може да бъде опроверган от изразите „доколкото е възможно“ и „по принцип“, използвани в член 10а, параграф 1, трета и четвърта алинея от Директива 2003/87. Макар тези изрази да предоставят на Комисията някакво право на преценка при определянето на ex ante параметрите, когато е невъзможно да се използва параметър, изчислен въз основа на продуктите, тяхната цел не е да ѝ дадат възможност да дерогира принципа за хармонизирано и отраслово разпределение на квоти. Освен това, ако е необходимо, анализът на текста на тези изрази може да подкрепи тълкуване, според което установяването на ex ante параметри трябва да се извършва „за отделните отрасли и подотрасли“, при положение че това са използваните в член 10а, параграф 2 от Директива 2003/87 думи.
Следователно Общият съд неправилно отхвърля жалбата на DK Recycling, като изхожда от предпоставката, че Комисията е можела надлежно да приеме разпоредба, предвиждаща безплатно разпределяне на квоти в случай на „крайно затруднено положение“, вместо просто да отбележи, че така или иначе Комисията няма компетентност да приема такава разпоредба.
Ето защо искането за заместване на мотивите трябва да бъде уважено.
По основателност на жалбата
От изложено по-горе следва, че основанията, с които DK Recycling упреква Общия съд, че не е санкционирал липсата в Решение 2011/278 на разпоредба, предвиждаща безплатно разпределение на допълнителни квоти в случай на „крайно затруднено положение“, са безпредметни и трябва да бъдат отхвърлени.
Освен това, що се отнася до довода на DK Recycling, свързан с незаконосъобразността на Директива 2003/87, доколкото не предвиждала подобна разпоредба, дори да се допусне, че DK Recycling, както то твърди, се е позовало на незаконосъобразността на тази директива пред Общия съд, от документите от преписката в писмената фаза на производството пред Съда е видно, че в производството по обжалване то е изтъкнало това основание за пръв път едва в писмената си реплика, а не още в жалбата.
Член 127, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда, който по силата на член 190 от посочения правилник се прилага към производството по обжалване, предвижда, че в хода на производството не могат да се въвеждат нови основания, освен ако те не почиват върху правни или фактически обстоятелства, установени в хода на производството.
Това изключение не би могло да се приложи към основанието, което DK Recycling формулира в писмената си реплика, в отговор на коментара, с който в писмената си защита Комисията само отбелязва, без да въвежда нови правни или фактически обстоятелства, че в жалбата не е оспорена законосъобразността на Директива 2003/87.
Следователно трябва да се приеме, че основанието за незаконосъобразност на Директива 2003/87 е недопустимо.
Поради това жалбата трябва да се отхвърли.
По съдебните разноски
Съгласно член 184, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда, когато жалбата е неоснователна, Съдът се произнася по съдебните разноски.
Съгласно член 138, параграф 1 от този правилник, приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от него, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
Тъй като Комисията е поискала жалбоподателят да бъде осъден да заплати съдебните разноски, а той губи делото, следва да бъде осъден да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Комисията.

По изложените съображения Съдът (първи състав) реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда DK Recycling und Roheisen GmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.