CELEX: 62016TJ0273
Euroopa Liidu kaubamärk
Vastulausemenetlus
Euroopa Liidu sõnamärgi METAPORN taotlus
Varasemad Euroopa Liidu ja siseriiklikud sõnamärgid META 4 ning varasemad Euroopa Liidu ja siseriiklikud kujutismärgid meta4
Suhteline keeldumispõhjus
Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b (nüüd määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkt b)
Teenuste sarnasus
Täiendavate teenuste mõiste
Tähiste sarnasus
Segiajamise tõenäosus

)
[
…
]
Õiguslik käsitlus
[
…
]
Esimene väide, mille kohaselt on rikutud määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b
[…]
Teenuste võrdlus
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb käsitletavate kaupade ja teenuste sarnasuse hindamisel võtta arvesse kõiki nendevahelisi seoseid iseloomustavaid asjasse puutuvaid tegureid. Nimetatud tegurite hulgas on eeskätt kaupade ja teenuste olemus, otstarve, kasutusviis ning see, kas need on konkureerivad või üksteist täiendavad kaubad. Samuti võib arvesse võtta muid tegureid, nagu asjaomaste kaupade turustuskanalid (vt kohtuotsus, 11.7.2007, El Corte Inglés vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños),
T‑443/05
,
EU:T:2007:219
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Üksteist täiendavad teenused on omavahel tihedalt seotud, nii et üks on teise kasutamiseks möödapääsmatult vajalik või oluline, mistõttu tarbijad võivad arvata, et mõlemaid teenuseid osutab üks ja seesama ettevõtja (vt kohtuotsus, 2.10.2013, Cartoon Network vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Boomerang TV (BOOMERANG),
T‑285/12
, ei avaldata
EU:T:2013:520
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Käesoleval juhul leidis apellatsioonikoda, et asjaomased teenused on osaliselt identsed ja osaliselt sarnased. Eeskätt tuvastas apellatsioonikoda, et taotletava kaubamärgiga hõlmatud teenused, mis kuuluvad klassi 41, on vähemalt mõnevõrra sarnased nii ringhäälinguteenuste kui ka sideteenustega, mis kuuluvad klassi 38 ja on tähistatud varasemate ELi kaubamärkidega, sest taotletava kaubamärgiga hõlmatud teenused täiendavad neid.
Hageja ei vaidlusta apellatsioonikoja tuvastatud asjaolu, et klassidesse 35, 38 ja 42 kuuluvad taotletud kaubamärgiga hõlmatud teenused on identsed või sarnased. Ta väidab üksnes seda, et apellatsioonikoda tegi hindamisvea, tuvastades, et taotletud kaubamärgiga hõlmatud täiskasvanute meelelahutusteenused, mis kuuluvad klassi 41, on vähemalt mõnevõrra sarnased klassi 38 kuuluvate sideteenustega, mis on tähistatud varasemate kaubamärkidega.
Esiteks olgu öeldud, et taotletud kaubamärgiga hõlmatud klassi 41 kuuluvate täiskasvanute meelelahutusteenuste olemus ja otstarve on tõepoolest erinev kui teenustel, mis kuuluvad klassi 38 ja mida tähistatakse ELi varasemate kaubamärkidega. Kuid nagu apellatsioonikoda on vaidlustatud otsuse punktis 78 põhjendatult tõdenud, ei ole see järeldus iseenesest piisav, et seada kahtluse alla võimalus, et need teenused täiendavad üksteist (vt selle kohta kohtuotsus, 2.10.2013, BOOMERANG,
T‑285/12
, ei avaldata,
EU:T:2013:520
, punktid
–
).
Teiseks tuleb seoses sellega, et taotletud kaubamärgiga hõlmatud, klassi 41 kuuluvad täiskasvanute meelelahutusteenused ja sideteenused, mis kuuluvad klassi 38 ja mis on tähistatud varasemate ELi kaubamärkidega, täiendavad vastastikku teineteist, ühelt poolt tõdeda, et apellatsioonikoja järelduse kohaselt hõlmavad need täiskasvanute meelelahutusteenused filmide tootmise teenust (vaidlustatud otsuse punkt 79). Teiselt poolt leidis apellatsioonikoda, et sideteenused, mis kuuluvad klassi 38 ja mis on tähistatud varasemate ELi kaubamärkidega, hõlmavad ringhäälinguteenuseid, sealhulgas raadio- ja televisioonilevi teenuseid, ning märkis, et varasem ELi kujutismärk, mis on registreeritud numbri 1669720 all, tähistab just nimelt raadioleviteenuseid (vaidlustatud otsuse punkt 76). Kuigi hageja vaidlustab apellatsioonikoja järelduse, et asjaomased teenused täiendavad üksteist ja on sarnased, tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse punktides 76 ja 79 olevat hinnangut vastandatud tähistega hõlmatud teenuste ulatusele hageja vaidlustanud ei ole.
Juba varem on otsustatud, et klassi 41 kuuluvad filmide tootmise teenused on teataval määral sarnased ringhäälinguteenustega, mis kuuluvad klassi 38, kuna need teenused täiendavad vastastikku teineteist (vt selle kohta kohtuotsus, 2.10.2013, BOOMERANG,
T‑285/12
, ei avaldata,
EU:T:2013:520
, punkt
). See peab paika veel enam siis, kui sarnaselt käesoleva juhtumiga on klassi 41 kuuluvatel ja taotletud kaubamärgiga hõlmatud teenustel ning ringhäälinguteenustel, mis kuuluvad klassi 38 ja mis on tähistatud ELi varasemate kaubamärkidega, see ühine tunnus, et neid pakutakse elektroonilisel kujul, vahel ka veebis, kuna see neile ühine levitusviis on laadilt selline, et võimendab nende teenuste sarnasust (vt selle kohta kohtuotsus, 4.6.2014, Free vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Conradi + Kaiser (FreeLounge),
T‑161/12
, ei avaldata,
EU:T:2014:350
, punkt
).
Lisaks ei saa apellatsioonikojaga nõustudes jätta märkimata, et tänapäeval on üha tavalisem see, et raadio- ja teleprogramme levitatakse interneti- või lairibaühenduse kaudu (vaidlustatud otsuse punkt 80).
Kolmandaks tuleb apellatsioonikoja poolt vaidlustatud otsuse punktis 81 põhjendatult tõdetuga nõustudes märkida, et mis puutub asjaolusse, et täiskasvanute meelelahutusteenused ja ELi varasemate kaubamärkidega tähistatud sideteenused täiendavad vastastikku teineteist, siis on taotletud kaubamärgi registreerimistaotluses täpsustatud, et taotletud kaubamärgiga hõlmatud, klassi 41 kuuluvaid täiskasvanute meelelahutusteenuseid osutatakse „eeskätt“ elektrooniliselt ja veebi kaudu. Ent klassi 41 kuuluvad teenused, mida nagu käesoleval juhulgi osutatakse veebi kaudu, on juba tunnistatud sarnasteks varasemate ELi kaubamärkidega tähistatud teenustega „side, arvutiside, sõnumite ja kujutiste edastamine arvuti abil“ (vt selle kohta kohtuotsus, 12.7.2012, Wall vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Bluepod Media Worldwide (bluepod MEDIA),
T‑227/11
, ei avaldata,
EU:T:2012:375
, punktid
ja
).
Vastab tõele, et samas kohtuotsuses kinnitas Üldkohus samuti apellatsioonikoja järeldust kõne all olevas asjas, mille kohaselt ei eelda tarbija üldjuhul – vaatamata sellele, et teatavad sideettevõtjad osutavad teatavaid klassi 41 kuuluvaid meelelahutusteenuseid spetsialiseerunud tütarettevõtjate kaudu – seost nende meelelahutusteenuste osutamise ning arvutite ja andmesidevõrkude kaudu andmete edastamise teenuste vahel (kohtuotsus, 12.7.2012, bluepod MEDIA,
T‑227/11
, ei avaldata,
EU:T:2012:375
, punkt
).
Siiski tuleb apellatsioonikoja eeskujul arvesse võtta käesoleval ajal turul valitsevat majanduslikku tegelikkust, et kontrollida, kas faktiline järeldus, mis tehti 12. juuli 2012. aasta kohtuotsuse bluepod MEDIA (
T‑227/11
, ei avaldata,
EU:T:2012:375
) aluseks olnud asjas, on endiselt ajakohane. Tuleb tõdeda, et olukord erineb suuresti sellest, mis valitses vaid mõned aastad tagasi, eelkõige selle tõttu, et tehnoloogia kiire areng on põhjalikult muutnud audiovisuaalse meelelahutuse sisu tarbimise viisi. Lisaks teevad traditsioonilised sideteenuste osutajad, kes varem vaid üksikutel juhtudel osalesid meelelahutusliku sisu arendamisel, seda tänapäeval pidevalt, samas kui meelelahutusega tegelevad äriühingud pakuvad teenuseid, mida varem osutasid ainult sidevaldkonna ettevõtjad. Lisaks osutavad teatavad ettevõtjad pakett-teenust, pakkudes tarbijale nii sidevõrguteenust kui ka selle kaudu juurdepääsu meelelahutuslikule sisule. Sideteenuste tarbijad võivad seega arvata, et nende internetiühenduse kaudu pakub neile meelelahutuslikku sisu sama ettevõtja (vaidlustatud otsus, punktid 83–86).
[…]

Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (kolmas koda)
otsustab:

1.
Jätta hagi rahuldamata.

2.
Mõista kohtulukud välja Sun Media Ltd‑lt.

Frimodt Nielsen
Forrester
Perillo
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 16. jaanuaril 2018 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.
(
)	Esitatud on üksnes käesoleva kohtuotsuse punktid, mille avaldamist peab Üldkohus otstarbekaks.