CELEX: 62016TJ0273
Ochranná známka Európskej únie
Námietkové konanie
Prihláška slovnej ochrannej známky Európskej únie METAPORN
Skoršia slovná ochranná známka Európskej únie a skoršia národná slovná ochranná známka META4 a skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie a skoršia národná obrazová ochranná známka meta4
Relatívny dôvod zamietnutia
Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]
Podobnosť služieb
Pojem doplnkové služby
Podobnosť označení
Pravdepodobnosť zámeny

)
[
omissis
]
Právny stav
[
omissis
]
O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009
[
omissis
]
O porovnaní služieb
Podľa ustálenej judikatúry je pri posudzovaní podobnosti medzi dotknutými výrobkami alebo službami potrebné zohľadniť všetky relevantné okolnosti, ktorými sa medzi nimi vyznačuje vzťah. Tieto okolnosti zahŕňajú predovšetkým ich povahu, určenie, používanie, ako aj konkurenčný alebo doplňujúci charakter. Môžu sa tiež zohľadniť iné okolnosti, ako napríklad distribučné kanály dotknutých výrobkov [pozri rozsudok z 11. júla 2007, El Corte Inglés/ÚHVT – Bolaños Sabri (PiraÑAM diseño original Juan Bolaños),
T‑443/05
,
EU:T:2007:219
, bod
a citovanú judikatúru].
Služby sa dopĺňajú, ak medzi nimi existuje úzky vzťah v tom zmysle, že jedna služba je nevyhnutná alebo dôležitá na účely použitia druhej natoľko, že spotrebitelia si môžu myslieť, že za poskytovanie oboch služieb zodpovedá ten istý podnik [pozri rozsudok z 2. októbra 2013, Cartoon Network/ÚHVT – Boomerang TV (BOOMERANG),
T‑285/12
, neuverejnený,
EU:T:2013:520
, bod
a citovanú judikatúru].
V prejednávanej veci odvolací senát konštatoval, že dotknuté služby boli sčasti zhodné a sčasti podobné. Konkrétne konštatoval, že služby patriace do triedy 41, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, majú prinajmenšom nízky stupeň podobnosti tak s vysielacími službami, ako aj telekomunikačnými službami patriacimi do triedy 38 a označenými skoršími ochrannými známkami Európskej únie, a to z dôvodu ich doplňujúceho charakteru.
Žalobkyňa nespochybňuje závery odvolacieho senátu, pokiaľ ide o zhodnosť alebo podobnosť služieb patriacich do tried 35, 38 a 42, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka. Tvrdí len, že odvolací senát sa dopustil nesprávneho posúdenia, keď konštatoval, že služby v oblasti zábavy pre dospelých patriace do triedy 41, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, vykazujú prinajmenšom nízky stupeň podobnosti s telekomunikačnými službami patriacimi do triedy 38 a označenými skoršími ochrannými známkami.
V tejto súvislosti na jednej strane služby v oblasti zábavy pre dospelých patriace do triedy 41, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, sú nepochybne svojou povahu a svojím určením odlišné od povahy a určenia služieb patriacich do triedy 38 a označených skoršími ochrannými známkami Európskej únie. Ako správne uvádza odvolací senát v bode 78 napadnutého rozhodnutia, toto konštatovanie však ako také nemôže svojou povahou spochybniť prípadný doplňujúci charakter medzi týmito službami (pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. októbra 2013, BOOMERANG,
T‑285/12
, neuverejnený,
EU:T:2013:520
, body
až
).
Po druhé, pokiaľ ide o doplnkovosť medzi službami v oblasti zábavy pre dospelých patriacimi do triedy 41, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, a vysielacími službami patriacimi do triedy 38 a označenými skoršími ochrannými známkami Európskej únie, treba po prvé konštatovať, že odvolací senát usúdil, že uvedené služby v oblasti zábavy pre dospelých zahŕňajú služby v oblasti produkcie filmov (bod 79 napadnutého rozhodnutia). Po druhé konštatoval, že telekomunikačné služby patriace do triedy 38 a označené skoršími ochrannými známkami Európskej únie zahŕňajú vysielacie služby vrátane televíznych služieb a služieb rozhlasového vysielania, a uviedol, že skoršia obrazová ochranná známka Európskej únie zapísaná pod číslom 1669720 výslovne označuje služby rozhlasového vysielania (bod 76 napadnutého rozhodnutia). Hoci žalobkyňa spochybňuje záver, ku ktorému dospel odvolací senát v súvislosti s doplňujúcim charakterom dotknutých služieb a ich podobnosťou, treba konštatovať, že nemá výhrady voči jeho posúdeniu v bodoch 76 a 79 napadnutého rozhodnutia, pokiaľ ide o rozsah služieb označených kolidujúcimi označeniami.
Bolo už pritom rozhodnuté, že služby v oblasti produkcie filmov patriace do triedy 41 vykazujú určitú podobnosť s vysielacími službami patriacimi do triedy 38, a to z dôvodu ich doplňujúceho charakteru (pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. októbra 2013, BOOMERANG,
T‑285/12
, neuverejnený,
EU:T:2013:520
, bod
). Platí to tým viac, keď, ako v prejednávanej veci, služby patriace do triedy 41, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, a vysielacie služby patriace do triedy 38 a označené skoršími ochrannými známkami Európskej únie majú spoločnú vlastnosť, a to že sú ponúkané v elektronickej forme, prípadne na internete, keďže tento spôsob vysielania môže svojou povahou zvýšiť podobnosť medzi uvedenými službami [pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. júna 2014, Free/ÚHVT – Conradi + Kaiser (FreeLounge),
T‑161/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:350
, bod
].
Podobne ako odvolací senát treba navyše konštatovať, že v súčasnosti je čoraz bežnejšie, že rozhlasové a televízne relácie sa vysielajú prostredníctvom pripojení na internet alebo širokopásmové zariadenia (bod 80 napadnutého rozhodnutia).
Po tretie, pokiaľ ide o doplnkovosť medzi službami v oblasti zábavy pre dospelých a telekomunikačnými službami označenými skoršími ochrannými známkami Európskej únie, treba uviesť, ako správne uvádza odvolací senát v bode 81 napadnutého rozhodnutia, že prihláška prihlasovanej ochrannej známky spresňuje, že služby v oblasti zábavy pre dospelých patriace do triedy 41, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, sa poskytujú „osobitne“ v elektronickej podobe alebo na internete. V súvislosti so službami patriacimi do triedy 41, ktoré sa, ako v prejednávanej veci, poskytujú na internete, už pritom bolo konštatované, že vykazujú podobnosť so službami v oblasti „telekomunikačných služieb; počítačovej komunikácie, elektronickej pošty, služieb zasielania správ a obrázkov s pomocou počítača“ označenými skoršími ochrannými známkami Európskej únie [pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. júla 2012, Wall/ÚHVT – Bluepod Media Worldwide (bluepod MEDIA),
T‑227/11
, neuverejnený,
EU:T:2012:375
, body
a
].
Všeobecný súd aj v tomto istom rozsudku prevzal záver, ku ktorému dospel odvolací senát v danej veci, podľa ktorého, i keď niektorí prevádzkovatelia telekomunikačných služieb poskytujú niektoré služby v oblasti zábavy patriace do triedy 41 prostredníctvom špecializovaných pobočiek, spotrebiteľ si vo všeobecnosti nebude vytvárať súvislosť medzi poskytovaním týchto služieb v oblasti zábavy a službami v oblasti prenosu dát cez počítačové siete a terminály (rozsudok z 12. júla 2012, bluepod MEDIA,
T‑227/11
, neuverejnený,
EU:T:2012:375
, bod
).
Na účely preskúmania, či je konštatovanie skutkového stavu vo veci, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 12. júla 2012, bluepod MEDIA (
T‑227/11
, neuverejnený,
EU:T:2012:375
), stále aktuálne, sa však, podobne ako uviedol odvolací súd, musí zohľadniť ekonomická realita na trhu v stave, v akom existuje v súčasnosti. Treba pritom uviesť, že táto realita je veľmi odlišná od reality existujúcej len pred niekoľkými rokmi, a to najmä z dôvodu rýchleho technologického vývoja, ktorý v značnej miere zmenil spôsob spotreby audiovizuálnych obsahov v oblasti zábavy. Navyše, hoci tradiční poskytovatelia telekomunikačných služieb v minulosti vykonávali činnosť v oblasti vývoja zábavných programov len príležitostne, dnes túto činnosť vykonávajú pravidelne, zatiaľ čo spoločnosti vykonávajúce činnosť v oblasti zábavy ponúkajú služby, ktoré boli v minulosti vyhradené priemyslu v oblasti telekomunikácií. Niektoré podniky okrem toho ponúkajú spotrebiteľom paušály tak na telekomunikačné pripojenie, ako aj na prístup k obsahom v oblasti zábavy prostredníctvom tohto pripojenia. Spotrebitelia telekomunikačných služieb si môžu teda myslieť, že zábavný program, poskytovaný prostredníctvom ich pripojenia na internet, poskytuje ten istý podnik (body 83 až 86 napadnutého rozhodnutia).
[omissis]

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (tretia komora)
rozhodol takto:

1.
Žaloba sa zamieta.

2.
Sun Media Ltd je povinná nahradiť trovy konania.

Frimodt Nielsen
Forrester
Perillo
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 16. januára 2018.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.
(
)	Uvádzajú sa iba tie body rozsudku, ktorých uverejnenie považuje Všeobecný súd za užitočné.