CELEX: 62019CJ0607
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Ochranné známky Európskej únie
Nariadenie (ES) č. 207/2009
Článok 51 ods. 1 písm. a)
Článok 55 ods. 1
Zrušenie práv z ochrannej známky Únie
Ochranná známka Únie, ktorá sa nepretržite počas piatich rokov riadne nepoužívala
Uplynutie obdobia piatich rokov
Dátum posúdenia

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke [Európskej únie] (
Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1
) a článku 58 ods. 1 písm. a) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1
).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Husqvarna AB a spoločnosťou Lidl Digital International GmbH & Co. KG, predtým Lidl E‑Commerce International GmbH & Co. KG (ďalej len „Lidl“), ktorého predmetom je žaloba pre porušenie ochrannej známky Európskej únie, ktorú podala Husqvarna proti spoločnosti Lidl.
Právny rámec
Nariadenie č. 207/2009
Odôvodnenie 3 nariadenia č. 207/2009 uvádza:
„Na účely sledovania uvedených cieľov [Únie] sa javí nevyhnutným prijatie spoločného režimu [Únie] pre ochranné známky, na základe ktorého môžu podniky prostredníctvom jedného procesného systému nadobudnúť ochranné známky [Únie], ktorým sa bude poskytovať jednotná ochrana a ktorý bude účinný na celom území [Únie]. Zásada jednotného charakteru ochrannej známky [Únie] určená takýmto spôsobom by sa mala uplatňovať, pokiaľ nie je v tomto nariadení stanovené inak.“
Článok 1 tohto nariadenia, nazvaný „Ochranná známka [Únie]“, v odseku 2 stanovuje:
„Ochranná známka [Únie] má jednotný charakter. Má rovnaké účinky v [celej Únii]: môže byť zapísaná, prevedená, možno sa jej vzdať, zrušiť ju alebo vyhlásiť za neplatnú a jej používanie môže byť zakázané len na území [celej Únie]. Táto zásada platí, pokiaľ v tomto nariadení nie je uvedené inak.“
Článok 14 uvedeného nariadenia, nazvaný „Doplnkové uplatnenie vnútroštátneho práva týkajúceho sa porušenia“, v odseku 3 uvádza:
„Uplatniteľné procesné pravidlá sa stanovia v súlade s ustanoveniami hlavy X.“
Hlava VI nariadenia č. 207/2009, nazvaná „Vzdanie sa, zrušenie a neplatnosť“, obsahuje oddiel 2 upravujúci „dôvody na zrušenie“, ktorého článok 51, rovnako nazvaný „Dôvody na zrušenie“, v odseku 1 stanovuje:
„Práva majiteľa ochrannej známky [Únie] sa vyhlásia za zrušené na základe návrhu podaného [Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO)] alebo na základe vzájomného návrhu v konaní o porušení:
a)
ak sa nepretržite počas piatich rokov ochranná známka riadne nepoužívala v [Únii] v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná, a pre jej nepoužívanie neexistujú žiadne náležité dôvody; žiadna osoba však nemôže podať návrh na zrušenie práv majiteľa ochrannej známky [Únie] v prípade, ak sa počas obdobia medzi uplynutím päťročného obdobia a podaním návrhu alebo vzájomného návrhu skutočné používanie ochrannej známky začalo alebo obnovilo; začatie alebo obnova používania v lehote troch mesiacov pred podaním návrhu alebo vzájomného návrhu, ktoré sa začalo najskôr po uplynutí nepretržitého obdobia piatich rokov nepoužívania, sa však nebude brať do úvahy tam, kde dôjde k prípravám na začatie alebo obnovu používania iba po tom, ako sa majiteľ dozvedel, že možno podať návrh alebo vzájomný návrh;
b)
ak sa v dôsledku konania alebo nečinnosti majiteľa ochranná známka stane obvyklým pomenovaním v obchode pre tovar alebo službu, pre ktoré je zapísaná;
c)
ak je v dôsledku používania ochrannej známky jej majiteľom alebo s jeho súhlasom vzhľadom na tovary alebo služby, pre ktoré je zapísaná, ochranná známka spôsobilá klamať verejnosť, najmä pokiaľ ide o vlastnosti, kvalitu alebo zemepisný pôvod týchto tovarov alebo služieb.“
Táto hlava VI obsahuje aj oddiel 4, nazvaný „Následky zrušenia a vyhlásenia neplatnosti“, ktorý obsahuje článok 55 tohto nariadenia, rovnako nazvaný „Následky zrušenia a vyhlásenia neplatnosti“, ktorý v odseku 1 stanovuje:
„Platí, že ochranná známka [Únie] nemá odo dňa podania návrhu na zrušenie alebo vzájomného návrhu účinky uvedené v tomto nariadení v rozsahu, v akom boli práva majiteľa zrušené. Skorší dátum, ku ktorému nastal jeden z dôvodov zrušenia, môže byť v rozhodnutí uvedený na návrh niektorého účastníka konania.“
Hlava X uvedeného nariadenia, nazvaná „Právomoc a konanie o žalobách týkajúcich sa ochranných známok [Únie]“, obsahuje oddiel 2 upravujúci „spory týkajúce sa porušenia práv a platnosti ochranných známok [Únie]“.
Tento oddiel obsahuje okrem iného článok 101 toho istého nariadenia, nazvaný „Uplatniteľné právo“, podľa ktorého:
„1.   Súdy pre ochranné známky [Únie] budú uplatňovať ustanovenia tohto nariadenia.
2.   Vo všetkých otázkach, na ktoré sa nevzťahuje toto nariadenie, súd uplatní svoje vnútroštátne právo vrátane svojho medzinárodného práva súkromného.
3.   Pokiaľ nie je v tomto nariadení stanovené inak, súd pre ochranné známky [Únie] uplatní procesné pravidlá, ktorými sa riadi rovnaký typ žaloby týkajúci sa národnej ochrannej známky v tom členskom štáte, na ktorého území sa tento súd nachádza.“
Nariadenie 2017/1001
Podľa odôvodnenia 24 nariadenia 2017/1001:
„Neexistuje žiadne opodstatnenie chrániť ochranné známky EÚ alebo voči nim chrániť akúkoľvek ochrannú známku, ktorá bola zapísaná už skôr, s výnimkou prípadov, keď sa ochranné známky skutočne používajú.“
Článok 17 tohto nariadenia, nazvaný „Doplnkové uplatnenie vnútroštátneho práva týkajúceho sa porušenia práv“, v odseku 3 stanovuje:
„Uplatniteľné procesné pravidlá sa stanovia v súlade s ustanoveniami hlavy X.“
Hlava VI uvedeného nariadenia, nazvaná „Vzdanie sa, zrušenie a neplatnosť“, obsahuje oddiel 2 upravujúci „dôvody na zrušenie“, ktorého článok 58, rovnako nazvaný „Dôvody na zrušenie“, v odseku 1 stanovuje:
„Práva majiteľa ochrannej známky EÚ sa vyhlásia za zrušené na základe návrhu podaného [EUIPO] alebo na základe vzájomného návrhu v konaní o porušení práv:
a)
ak sa nepretržite počas piatich rokov ochranná známka riadne nepoužívala v Únii v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná, a pre jej nepoužívanie neexistujú žiadne náležité dôvody; žiadna osoba však nemôže podať návrh na zrušenie práv majiteľa ochrannej známky EÚ v prípade, ak sa počas obdobia medzi uplynutím päťročného obdobia a podaním návrhu alebo vzájomného návrhu skutočné používanie ochrannej známky začalo alebo obnovilo; začatie alebo obnova používania v lehote troch mesiacov pred podaním návrhu alebo vzájomného návrhu, ktoré sa začalo najskôr po uplynutí nepretržitého obdobia piatich rokov nepoužívania, sa však nebude brať do úvahy tam, kde dôjde k prípravám na začatie alebo obnovu používania iba po tom, ako sa majiteľ dozvedel, že možno podať návrh alebo vzájomný návrh;
b)
ak sa v dôsledku konania alebo nečinnosti majiteľa ochranná známka stane obvyklým pomenovaním v obchode pre tovar alebo službu, pre ktoré je zapísaná;
c)
ak je v dôsledku používania ochrannej známky jej majiteľom alebo s jeho súhlasom pre tovary alebo služby, pre ktoré je zapísaná, ochranná známka spôsobilá klamať verejnosť, najmä pokiaľ ide o vlastnosti, kvalitu alebo zemepisný pôvod týchto tovarov alebo služieb.“
Hlava X tohto nariadenia, nazvaná „Právomoc a konanie o žalobách týkajúcich sa ochranných známok EÚ“, obsahuje oddiel 2 upravujúci „spory týkajúce sa porušenia práv a platnosti ochranných známok EÚ“.
Tento oddiel obsahuje okrem iného článok 129 nariadenia 2017/1001, nazvaný „Uplatniteľné právo“, podľa ktorého:
„1.   Súdy pre ochranné známky EÚ uplatňujú ustanovenia tohto nariadenia.
2.   Vo všetkých otázkach ochranných známok, ktoré nie sú upravené v tomto nariadení, príslušný súd pre ochranné známky EÚ uplatní príslušné vnútroštátne právo.
3.   Pokiaľ nie je v tomto nariadení stanovené inak, súd pre ochranné známky EÚ uplatní procesné pravidlá, ktorými sa riadi rovnaký typ žaloby týkajúci sa národnej ochrannej známky v tom členskom štáte, na ktorého území sa tento súd nachádza.“
Články 211 a 212 tohto nariadenia, nazvané „Zrušenie“ a „Nadobudnutie účinnosti“, stanovujú, že nariadenie č. 207/2009 sa zrušuje a že nariadenie 2017/1001 nadobudne účinnosť dvadsiatym dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v
Úradnom vestníku Európskej únie
, teda 6. júla 2017, a že sa bude uplatňovať od 1. októbra 2017.
Nemecké právo
Ustanovenie § 25 ods. 2 prvej vety Gesetz über den Schutz von Marken und sonstigen Kennzeichen (zákon o ochrane ochranných známok a iných rozlišujúcich označení) z 25. októbra 1994 (BGBl. 1994 I, s. 3082, ďalej len „MarkenG“) stanovuje, že v prípade námietky zrušenia vznesenej v konaní sa pri výpočte päťročnej lehoty používania má zohľadniť dátum podania žaloby. Pokiaľ sa však obdobie nepoužívania skončí až po podaní žaloby, treba podľa § 25 ods. 2 druhej vety MarkenG zohľadniť dátum ukončenia ústneho pojednávania.
Ustanovenie § 55 ods. 3 druhej vety MarkenG stanovuje, že v prípade podania žaloby majiteľom staršej zapísanej ochrannej známky treba v prípade, ak žalovaný vznesenie námietku, zohľadniť na účely posúdenia otázky nepoužívania obdobie piatich rokov vypočítané od ukončenia ústneho pojednávania.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Husqvarna vyrába nástroje a náradie na použitie v záhrade a na úpravu okolia. Je majiteľkou trojrozmernej ochrannej známky Únie, zapísanej 26. januára 2000 pod číslom 456244 pre „zavlažovací postrekovač“.
Lidl ponúkala v období od júla 2014 do januára 2015 na predaj súpravu špirálových hadíc, ktorá pozostávala zo špirálovej hadice, zavlažovacieho postrekovača a spojovacieho puzdra.
Keďže Husqvarna sa domnievala, že tovar, ktorý predávala Lidl, porušoval ochrannú známku, ktorej bola majiteľom, podala proti spoločnosti Lidl na Landgericht Düsseldorf (Krajinský súd Düsseldorf, Nemecko) žalobu pre porušenie práv, v ktorej navrhovala najmä ukončenie porušovania a zaplatenie náhrady škody.
Lidl vzájomným návrhom navrhla zrušenie práv spoločnosti Husqvarna vyplývajúcich z ochrannej známky, o ktorú ide vo veci samej, z dôvodu jej nepoužívania.
Landgericht Düsseldorf (Krajinský súd Düsseldorf) vyhovel návrhom spoločnosti Husqvarna uvedeným v bode 20 tohto rozsudku a zamietol vzájomný návrh, ktorý podala Lidl.
Lidl podala odvolanie proti rozsudku tohto súdu na Oberlandesgericht Düsseldorf (Vyšší krajinský súd Düsseldorf, Nemecko), ktorý po poslednom ústnom pojednávaní, ktoré sa na ňom konalo 24. októbra 2017, zrušil uvedený rozsudok a vyhlásil, že práva spoločnosti Husqvarna vyplývajúce z ochrannej známky, o ktorú ide vo veci samej, sú zrušené od 31. mája 2017.
Na tento účel sa Oberlandesgericht Düsseldorf (Vyšší krajinský súd Düsseldorf) domnieval, že dátumom rozhodným na účely výpočtu nepretržitého obdobia nepoužívania nebol dátum, keď Lidl podala svoj vzájomný návrh, teda počas mesiaca september 2015, ale dátum posledného ústneho pojednávania, ktoré sa na ňom konalo 24. októbra 2017. Tento súd však skonštatoval, že tovary chránené ochrannou známkou, o ktorú ide vo veci samej, sa prestali predávať od mája 2012, a že z toho bolo treba vyvodiť, že ku dňu podania vzájomného návrhu na zrušenie práv nepretržité päťročné obdobie upravené v článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 ešte neuplynulo, pričom však toto obdobie uplynulo ku dňu posledného ústneho pojednávania.
Husqvarna podala opravný prostriedok „Revision“ na vnútroštátny súd, ktorým je Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko).
Tento súd sa domnieva, že riešenie sporu, ktorý prejednáva, závisí predovšetkým od odpovede na otázku, či je určenie dátumu rozhodného na účely výpočtu päťročného obdobia uvedeného v článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 a článku 58 ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001 upravené týmito nariadeniami a ak áno, od určenia tohto dátumu.
Vnútroštátny súd sa domnieva, že ani článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009, ani článok 58 ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001 neuvádzajú deň, ktorý sa má zohľadniť na účely výpočtu päťročného obdobia nepoužívania upraveného v týchto ustanoveniach v prípade, keď je návrh na zrušenie práv z dotknutej ochrannej známky Únie podaný formou vzájomného návrhu.
V tejto súvislosti sa vnútroštátny súd domnieva, že ide o procesnú otázku a že z dôvodu, že nariadenie č. 207/2009 a nariadenie 2017/1001 neobsahujú žiadne podrobnosti, vzťahuje sa na túto otázku vnútroštátne právo. Toto posúdenie vyplýva z výkladu článku 14 ods. 3 v spojení s článkom 101 ods. 3 nariadenia č. 207/2009, ako aj článku 17 ods. 3 v spojení s článkom 129 ods. nariadenia 2017/1001, ktorý vyplýva z rozsudku z 22. júna 2016, Nikolajeva (
C‑280/15
,
EU:C:2016:467
, bod
).
Vnútroštátny súd uvádza, že podľa nemeckého občianskeho procesného práva musí súd založiť svoje rozhodnutie na všetkých tvrdeniach a skutočnostiach uplatnených predo dňom ukončenia posledného ústneho pojednávania. V prípade námietky zrušenia práv podanej v súdnom konaní o žalobe pre porušenie práv nemecké právo ochranných známok v § 25 ods. 2 prvej vete MarkenG stanovuje, že päťročná lehota používania sa má vypočítať na základe dátumu podania žaloby. Pokiaľ sa však obdobie nepoužívania skončí až po podaní žaloby, treba podľa § 25 ods. 2 druhej vety MarkenG zohľadniť dátum ukončenia ústneho pojednávania. Okrem toho § 55 ods. 3 druhá veta MarkenG stanovuje, že v prípade žaloby o neplatnosť ochrannej známky z dôvodu existencie staršej ochrannej známky, musí majiteľ ochrannej známky v prípade, ak žalovaný vznesie námietku, preukázať, že táto ochranná známka bola používaná počas posledných piatich rokov pred ukončením ústneho pojednávania.
Ak bude odpoveď znieť tak, že nariadenie č. 207/2009 a nariadenie 2017/1001 určujú dátum, ku ktorému treba posúdiť uplynutie päťročnej lehoty, vnútroštátny súd sa domnieva, že treba zohľadniť posledné ústne pojednávanie, ktoré sa konalo na odvolacom súde.
V tejto súvislosti vnútroštátny súd uvádza, že takéto riešenie je potvrdené odôvodnením 24 nariadenia 2017/1001, podľa ktorého chrániť ochranné známky Únie je opodstatnené iba vtedy, ak sú skutočne používané. Vnútroštátny súd dodáva, že zohľadnenie dátumu posledného ústneho pojednávania pri výpočte päťročného obdobia nepoužívania ochrannej známky Únie zodpovedá požiadavke hospodárnosti konania, pretože osoba, ktorá podáva vzájomný návrh, nemusí podať nový návrh v prípade, ak k uplynutiu uvedeného obdobia dôjde počas konania.
Vzhľadom na uvedené Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Podlieha v prípade vzájomného návrhu na zrušenie práv z ochrannej známky Európskej únie, ktorý bol podaný pred uplynutím päťročného obdobia nepoužívania, určenie dátumu relevantného v rámci uplatnenia článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 a článku 58 ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001 pre výpočet obdobia nepoužívania, pravidlám obsiahnutým v uvedených nariadeniach?
2.
V prípade kladnej odpovede na prvú otázku: Má sa pri výpočte päťročného obdobia nepoužívania podľa článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 a článku 58 ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001 v prípade vzájomného návrhu na zrušenie práv z ochrannej známky Európskej únie podaného pred uplynutím päťročného obdobia nepoužívania zohľadniť dátum podania vzájomného návrhu alebo dátum posledného pojednávania v odvolacom konaní?“
O prejudiciálnych otázkach
Vnútroštátny súd sa svojimi dvomi otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, v podstate pýta, či v prípade takého vzájomného návrhu na zrušenie práv, aký je upravený v článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 a v článku 58 ods. 1 písm. a) nariadenia 2017/1001, je dátum, ktorý sa má zohľadniť pri určení, či uplynulo nepretržité obdobie piatich rokov uvedené v týchto ustanoveniach, upravený týmito nariadeniami, a ak áno, o aký dátum ide.
Na úvod treba poznamenať, že článok 101 nariadenia č. 207/2009, nazvaný „Uplatniteľné právo“, v prvom rade vo svojom odseku 1 stanovuje, že súdy pre ochranné známky Únie uplatňujú ustanovenia tohto nariadenia. Odsek 2 tohto článku ďalej uvádza, že vo všetkých otázkach v oblasti ochranných známok, na ktoré sa nevzťahuje toto nariadenie, súd pre ochranné známky Únie uplatní svoje vnútroštátne právo vrátane svojho medzinárodného práva súkromného. Napokon uvedený článok v odseku 3 spresňuje, že pokiaľ nie je v tomto nariadení stanovené inak, súd pre ochranné známky Únie uplatní procesné pravidlá, ktorými sa riadi rovnaký typ žaloby týkajúci sa národnej ochrannej známky v tom členskom štáte, na ktorého území sa tento súd nachádza.
V oblasti zrušenia práv článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 stanovuje, že práva majiteľa ochrannej známky Únie sa vyhlásia za zrušené najmä na základe vzájomného návrhu v konaní o porušení práv, ak sa nepretržite počas piatich rokov ochranná známka riadne nepoužívala v Únii v súvislosti s tovarmi alebo službami, pre ktoré bola zapísaná, a pre jej nepoužívanie neexistujú žiadne náležité dôvody.
Napriek tomu treba uviesť, ako zdôrazňuje vnútroštátny súd, že nariadenie č. 207/2009 výslovne neuvádza dátum rozhodný na účely výpočtu tohto nepretržitého päťročného obdobia.
Z ustanovení nariadenia č. 207/2009 vymedzujúcich uplatniteľný režim však vyplýva, že dátumom, ku ktorému treba určiť, či uplynulo nepretržité päťročné obdobie nepoužívania, je dátum podania dotknutého návrhu.
V tejto súvislosti treba uviesť, že podľa prvej vety článku 55 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 platí, že ochranná známka Únie nemá odo dňa podania návrhu na zrušenie alebo vzájomného návrhu v konaní o porušení práv účinky uvedené v nariadení č. 207/2009 v rozsahu, v akom boli práva majiteľa zrušené a že druhá veta tohto ustanovenia stanovuje, že skorší dátum, ku ktorému nastal jeden z dôvodov zrušenia, môže byť v rozhodnutí uvedený na návrh niektorého účastníka konania.
Z článku 55 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 vyplýva, že výklad tohto nariadenia, podľa ktorého v prípade vzájomného návrhu na zrušenie práv treba posúdenie nepretržitého päťročného obdobia nepoužívania uvedeného v článku 51 ods. 1 písm. a) uvedeného nariadenia vykonať ku dňu posledného ústneho pojednávania, by odporoval účinkom zrušenia práv upraveným v tom istom nariadení.
Ako rozhodol Oberlandesgericht Düsseldorf (Vyšší krajinský súd Düsseldorf) v spore vo veci samej, na jednej strane by totiž posúdenie ku dňu posledného ústneho pojednávania viedlo k tomu, že zrušenie práv by nadobudlo účinky odo dňa, ku ktorému došlo počas konania k splneniu podmienok uvedených v tomto článku 51 ods. 1 písm. a), hoci tieto podmienky neboli splnené v čase podania vzájomného návrhu.
V tejto súvislosti však treba poznamenať, že hoci článok 55 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 stanovuje, že výnimočne možno účinky zrušenia práv stanoviť k skoršiemu dátumu, ako je deň podania vzájomného návrhu, neupravuje takúto možnosť pre dátum neskorší, ako je uvedený deň.
Na druhej strane sa možno domnievať, že uznaním dôvodnosti vzájomného návrhu odo dňa, ktorý je neskorší ako deň jeho podania, nie je dotknuté to, že platí, že ochranná známka Únie nemá účinky upravené nariadeniami o ochrannej známke Únie odo dňa tohto podania.
Nemožno však prijať výklad nariadenia č. 207/2009, podľa ktorého napriek tomu, že vzájomný návrh bol podaný pred uplynutím päťročného obdobia nepoužívania, by zrušenie práv mohlo mať účinky aj pre obdobie, počas ktorého ešte neboli splnené podmienky na konštatovanie, že existuje dôvod na takéto zrušenie uvedený v článku 51 ods. 1 písm. a) tohto nariadenia.
Z účinkov zrušenia práv upravených v článku 55 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 teda vyplýva, že otázku, či skončilo nepretržité päťročné obdobie nepoužívania ochrannej známky, ktoré predstavuje jednu z okolností umožňujúcich vysloviť zrušenie práv uvedené v článku 51 ods. 1 tohto nariadenia, treba preskúmať ku dňu podania vzájomného návrhu. Návrh bude môcť uspieť iba vtedy, ak túto okolnosť možno konštatovať k tomuto dňu.
Okrem toho nemožno prijať tvrdenie, podľa ktorého na účely posúdenia, či uplynulo nepretržité päťročné obdobie nepoužívania upravené v článku 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009, treba zohľadniť deň posledného ústneho pojednávania v odvolacom konaní z dôvodu, že by to zodpovedalo cieľu chrániť ochranné známky iba vtedy, ak sa skutočne používajú a cieľu hospodárnosti konania.
Keďže sa totiž táto úvaha zakladá na kritériu, ktoré sa odlišuje od kritéria vyplývajúceho z relevantných ustanovení tohto nariadenia, môže poškodiť cieľ sledovaný normotvorcom Únie, ktorým je v súlade s odôvodnením 3 a článkom 1 nariadenia č. 207/2009 zabezpečiť jednotný charakter ochrannej známky Únie.
Tento jednotný charakter by tak mohol byť spochybnený, ak by sa rozsah ochrany ochrannej známky, ktorú jej majiteľ vyvodzuje z práva Únie, mohol v rámci vzájomných návrhov na zrušenie líšiť v závislosti od procesných pravidiel členských štátov, v ktorých sú tieto návrhy podané.
Predovšetkým, ako zdôrazňujú talianska vláda a Európska komisia vo svojich pripomienkach, dôvodnosť vzájomného návrhu na zrušenie práv z dôvodu päťročného obdobia nepoužívania ochrannej známky Únie, nemôže závisieť od trvania vnútroštátneho konania.
Pokiaľ sa položené otázky týkajú aj výkladu nariadenia 2017/1001, treba pripomenúť, ako vyplýva z bodu 44 tohto rozsudku, že to, či uplynulo nepretržité päťročné obdobie nepoužívania ochrannej známky Únie, treba určiť ku dňu podania vzájomného návrhu na zrušenie v konaní o porušení práv. Keďže však vo veci samej bol vzájomný návrh podaný v deň, keď sa ešte uplatňovalo nariadenie č. 207/2009, treba na položené otázky odpovedať iba so zreteľom na toto nariadenie.
Vzhľadom na uvedené treba odpovedať na položené otázky tak, že článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 207/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade vzájomného návrhu na zrušenie práv z ochrannej známky Únie je dátumom, ktorý treba zohľadniť pri určení, či uplynulo nepretržité obdobie piatich rokov uvedené v tomto ustanovení, dátum podania tohto návrhu.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:

Článok 51 ods. 1 písm. a) nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke [Európskej únie] sa má vykladať v tom zmysle, že v prípade vzájomného návrhu na zrušenie práv z ochrannej známky Európskej únie je dátumom, ktorý treba zohľadniť pri určení, či uplynulo nepretržité obdobie piatich rokov uvedené v tomto ustanovení, dátum podania tohto návrhu.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.