CELEX: 62016TJ0008
Konkurrens
Konkurrensbegränsande samverkan
Marknaden för optiska diskenheter
Beslut i vilket fastställs en överträdelse av artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet
Kartellavtal om upphandlingsförfaranden som organiserats av två datortillverkare
Åsidosättande av väsentliga formföreskrifter och av rätten till försvar
Kommissionens behörighet
Överträdelsens geografiska omfattning
En enda fortlöpande överträdelse
Principen om god förvaltningssed
2006 års riktlinjer för beräkning av böter

)
I.

Bakgrund till tvisten
A.

Sökandebolagen och den relevanta marknaden
Sökandebolagen, Toshiba Samsung Storage Technology Corp. (nedan kallat TSST Japan) och Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. (nedan kallat TSST KR), är tillverkare och leverantörer av optiska diskenheter. TSST Japan är ett gemensamt bolag som ägs av bolaget Toshiba Corporation, med säte i Japan, och av bolaget Samsung Electronics Co., Ltd, med säte i Sydkorea. Under överträdelseperioden var TSST Japan moderbolag till TSST KR.
TSST Japan och TSST KR (nedan tillsammans kallade TSST) inledde den 1 april 2004 operationer som två separata enheter. I december 2005 lämnade TSST Japan marknaden och ägnade sig åt reducerad traditionell försäljningsverksamhet fram till början av år 2008. TSST KR tog gradvis över TSST Japans försäljningsverksamhet och blev direkt inblandat i utveckling, marknadsföring, försäljning och kundtjänst avseende optiska diskenheter (skäl 14 i det angripna beslutet).
Den aktuella överträdelsen avser optiska diskenheter som används i persondatorer (stationära datorer och bärbara datorer) tillverkade av Dell Inc. (nedan kallat Dell) och Hewlett Packard (nedan kallat HP). De optiska diskenheterna används även i flera andra apparater som används av konsumenter, såsom CD-spelare och DVD-spelare, spelkonsoler och andra externa elektroniska apparater (skäl 28 i det angripna beslutet).
De optiska diskenheterna i persondatorerna varierar beroende på storlek, läsningsmekanismer (springa eller platta) och vilken typ av disk de kan läsa eller ladda ner. De optiska diskenheterna kan delas in i två grupper: Mellanhöga läsare (
half-height
) (nedan kallade HH) för stationära datorer och smala läsare för bärbara datorer. Gruppen smala läsare omfattar läsare av olika storlekar. Det finns olika typer av HH-läsare och smala läsare beroende på deras tekniska funktion (skäl 29 i det angripna beslutet).
Dell och HP är de två främsta tillverkarna av originalprodukter på världsmarknaden för persondatorer. Dessa båda bolag använder klassiska världsomfattande upphandlingsförfaranden som, bland annat, omfattar kvartalsvisa förhandlingar av ett världsmarknadspris på globala inköpsvolymer med ett litet antal i förväg utvalda leverantörer av optiska diskenheter. Regionala frågor har i allmänhet inte spelat någon roll för andra upphandlingar av optiska diskenheter än dem som är knutna till den beräknade efterfrågan för regioner som påverkar de globala inköpsvolymerna (skäl 32 i det angripna beslutet).
Upphandlingsförfarandena omfattade inbjudan att lämna prisanbud, elektroniska inbjudningar att lämna prisanbud, förhandlingar online, elektroniska auktioner och bilaterala förhandlingar (off-line). När ett upphandlingsförfarande avslutades tilldelade kunderna volymer åt de deltagande leverantörerna av optiska diskenheter (åt alla eller åtminstone de flesta av dem, förutom om en uteslutningsmekanism hade inrättats) till de priser som de erbjöd. Det vinnande anbudet erhöll exempelvis 35–45 procent av den totala tilldelningen av kontraktet för det aktuella kvartalet, det andra bästa anbudet 25–30 procent, det tredje 20 procent etcetera Dessa klassiska upphandlingsförfaranden användes av kundernas upphandlingsavdelningar i syfte att genomföra en effektiv upphandling till konkurrensmässiga priser. De använde i detta syfte alla befintliga metoder för att stimulera priskonkurrensen mellan leverantörerna av optiska diskenheter (skäl 33 i det angripna beslutet).
När det gäller Dell, genomförde detta bolag upphandlingarna i huvudsak genom förhandling online. Denna förhandling kunde ha en bestämd varaktighet eller avslutas efter en fastställd period, exempelvis tio minuter efter det senaste anbudet, när ingen leverantör av optiska diskenheter lämnade något nytt anbud. I vissa fall kunde förhandlingen online pågå i flera timmar om upphandlingen var mer intensiv eller om tiden för förhandlingen online förlängdes i syfte att uppmuntra leverantörerna av optiska diskenheter att fortsätta att lämna anbud. Omvänt kunde Dell, även när en förhandling online hade en obestämd varaktighet och var beroende av det slutliga anbudet, vid en viss tidpunkt ange att förhandlingen online avslutades. Dell kunde besluta att ändra ett förfarande genom ”enbart rangordning” till ett förfarande ”i blindo”. Dell kunde ställa in förhandlingen online om upphandlingen eller dess resultat bedömdes otillfredsställande och i stället inleda bilaterala förhandlingar. Förhandlingsförfarandet online övervakades av de världsspridda inköparna med ansvar för dessa operationer hos Dell (skälen 34 och 37 i det angripna beslutet).
Beträffande HP, var de upphandlingsförfaranden som i huvudsak användes inbjudningar att lämna prisanbud och elektroniska inbjudningar att lämna prisanbud. Dessa båda förfaranden genomfördes online med användning av samma plattform. Vad för det första gäller inbjudningarna att lämna prisuppgift utfärdades dessa kvartalsvis. Förfarandena kombinerade förhandlingar online och bilaterala förhandlingar off-line utspridda under en viss tidsperiod, i allmänhet två veckor. Leverantörerna av optiska diskenheter inbjöds till en runda upphandlingar som var öppen under en bestämd period för att inkomma med sina prisanbud på en plattform online eller via e-post. När den första auktionsrundan avslutats träffade HP var och en av deltagarna och inledde förhandlingar på grundval av det anbud som leverantören av optiska diskenheter lämnat i syfte att erhålla det bästa anbudet från varje leverantör utan att avslöja identiteten på de övriga leverantörerna av optiska diskenheter eller deras anbud. Beträffande, för det andra, de elektroniska inbjudningarna att lämna prisanbud, organiserades dessa vanligtvis i form av ett omvänt upphandlingsförfarande. Anbudsgivarna kopplade upp sig på plattformen online vid ett specifikt klockslag och auktionsförsäljningen började med ett av HP fastställt pris. De anbudsgivare som lämnade gradvis nedsatta anbud informerades om sin egen rangordning varje gång ett nytt anbud lämnades. Vid utgången av den föreskrivna tidsperioden vann den leverantör av optiska diskenheter som hade lämnat det lägsta anbudet auktionsförsäljningen och de övriga leverantörerna rangordnades på plats två och tre beroende på deras anbud (skälen 41–44 i det angripna beslutet).
B.

Administrativt förfarande
Den 14 januari 2009 mottog kommissionen en ansökan om immunitet enligt kommissionens tillkännagivande om immunitet mot böter och nedsättning av böter i kartellärenden (
EUT C 298, 2006, s. 17
) som ingetts av bolaget Koninklijke Philips NV (nedan kallat Philips). Den 29 januari och den 2 mars 2009 kompletterades denna ansökan i syfte att, vid sidan av Philips, omfatta bolaget Lite-On IT Corporation (nedan kallat Lite-On) och deras gemensamma företag Philips & Lite-On Digital Solutions Corporation (nedan kallat PLDS).
Kommissionen sände den 29 juni 2009 en begäran om upplysningar till företag verksamma inom området optiska diskenheter.
Kommissionen beviljade den 30 juni 2009 Philips, Lite-On och PLDS en villkorad immunitet.
Hitachi-LG Data Storage, Inc. Och Hitachi-LG Data Storage Korea, Inc. (nedan tillsammans kallade HLDS) gav den 4 och den 6 augusti 2009 till kommissionen in en begäran om nedsättning av böterna med tillämpning av kommissionens tillkännagivande om immunitet mot böter och nedsättning av böter i kartellärenden.
Kommissionen inledde den 18 juli 2012 ett förfarande och antog ett meddelande om invändningar mot 13 leverantörer av optiska diskenheter, däribland sökandebolagen. I detta meddelande angav kommissionen i huvudsak att dessa bolag hade åsidosatt artikel 101 FEUF och artikel 53 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-avtalet), genom att delta i en konkurrensbegränsande samverkan avseende optiska diskenheter från den 5 februari 2004 till den 29 juni 2009, bestående i en samordning av deras beteenden beträffande upphandlingar som organiserades av två tillverkare av datorer, nämligen Dell och HP.
Den 29 oktober 2012 inkom sökandebolagen till kommissionen med ett yttrande avseende meddelandet om invändningar.
Samtliga mottagare av meddelandet om invändningar deltog den 29 och den 30 november 2012 i ett muntligt hörande vid kommissionen.
Kommissionen anmodade den 14 december 2012 alla parter att ge in relevanta handlingar som mottagits av Dell och HP under överträdelseperioden. Samtliga parter, inbegripet sökandebolagen, efterkom denna begäran. Vidare fick var och en av parterna tillgång till den icke-konfidentiella versionen av de svar som de övriga leverantörerna av optiska diskenheter hade lämnat.
Den 27 november 2013 inkom sökandebolagen med ett kompletterande yttrande avseende de övriga bolagens svar.
Kommissionen antog den 18 februari 2014 två kompletterande meddelanden om invändningar för att, enligt kommissionen själv, komplettera, ändra och förtydliga de invändningar som riktats mot vissa mottagare av meddelandet om invändningar avseende deras ansvar i den påstådda överträdelsen.
Kommissionen antog den 1 juni 2015 ett kompletterande meddelande om invändningar. Detta nya meddelande hade till syfte att komplettera de tidigare meddelandena om invändningar genom att rikta de invändningar som tagits upp i dessa meddelanden till andra juridiska personer som tillhörde företagskoncerner (moderbolag eller juridiska personer som absorberats) som redan hade varit mottagare av det första meddelandet om invändningar.
Mottagarna av meddelandet om invändningar av den 18 februari 2014 och av den 1 juni 2015 tillkännagav sina synpunkter till kommissionen skriftligen, men begärde inte att bli hörda.
Kommissionen riktade den 3 juni 2015 en redogörelse för omständigheterna till alla parter. Mottagarna av redogörelsen för omständigheterna lämnade sina yttranden till kommissionen skriftligen.
Kommissionen antog den 21 oktober 2015 beslut C(2015) 7135 final, om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende AT.39639 – Optiska diskenheter) (nedan kallat det angripna beslutet).
C.

Det angripna beslutet
1.

Den aktuella överträdelsen
Kommissionen angav i det angripna beslutet att deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan hade samordnat sina beteenden, åtminstone från den 23 juni 2004 till den 25 november 2008. Kommissionen preciserade att denna samverkan hade skett genom ett nät av parallella bilaterala kontakter. Den angav att deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan försökte anpassa sina volymer på marknaden och se till att priserna låg kvar på högre nivåer än de skulle ha gjort om dessa bilaterala kontakter inte hade ägt rum (skäl 67 i det angripna beslutet).
Kommissionen angav i det angripna beslutet att samordningen mellan deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan avsåg kunderna Dell och HP, de två största tillverkarna av originalprodukter på världsmarknaden för persondatorer. Enligt kommissionen tillämpade Dell och HP, utöver de bilaterala förhandlingarna med bolagens leverantörer av optiska diskenheter, standardiserade upphandlingsförfaranden som ägde rum minst en gång per kvartal. Kommissionen påpekade att medlemmarna i den konkurrensbegränsande samverkan använde sitt nät av bilaterala kontakter till att manipulera dessa upphandlingsförfaranden. De motverkade därigenom kundernas försök att stimulera priskonkurrensen (skäl 68 i det angripna beslutet).
Enligt kommissionen fick medlemmarna i den konkurrensbegränsande samverkan genom de regelbundna informationsutbytena en mycket ingående kunskap om konkurrenternas avsikter innan de ens gav sig in i upphandlingsförfarandet och kunde följaktligen förbereda sin konkurrensstrategi (skäl 69 i det angripna beslutet).
Kommissionen tillade att medlemmarna i den konkurrensbegränsande samverkan med regelbundna intervall utbytte prisinformation avseende specifika kunder och information utan samband med priser, såsom befintlig produktion och leveranskapacitet, aktuellt lager, situation avseende kvalificeringen samt tidpunkten för införande av nya produkter eller förbättringar. Kommissionen påpekade att leverantörerna av optiska diskenheter dessutom övervakade slutresultaten av de avslutade upphandlingsförfarandena, det vill säga rangordningen, priset och den volym som tilldelats (skäl 70 i det angripna beslutet).
Kommissionen angav även att leverantörerna, samtidigt som de beaktade att medlemmarna i den konkurrensbegränsande samverkan måste se till att hemlighålla sina kontakter för kunderna, för att kontakta varandra använde de medel som de ansåg vara tillräckligt lämpliga för att uppnå det önskade resultatet. Kommissionen preciserade för övrigt att ett försök att kalla till ett inledande möte för att organisera regelbundna multilaterala möten mellan leverantörerna av optiska diskenheter hade misslyckats år 2003 efter att ha avslöjats för en kund. Enligt kommissionen ägde i stället bilaterala kontakter rum, i huvudsak i form av telefonsamtal och, ibland, genom e-postmeddelanden, inbegripet via privata e-postadresser (hotmail) och chat-tjänster, eller vid möten, i huvudsak mellan förvaltare av världsomfattande kundkonton (skäl 71 i det angripna beslutet).
Kommissionen konstaterade att deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan regelbundet kontaktade varandra och att kontakterna, i huvudsak per telefon, skedde oftare vid tidpunkten för upphandlingsförfarandet, under vilket flera telefonsamtal per dag ägde rum bilateralt mellan vissa deltagare i den konkurrensbegränsande samverkan. Kommissionen preciserade att vissa bilaterala kontakter mellan deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan i allmänhet var mer frekventa än andra (skäl 72 i det angripna beslutet).
2.

Sökandebolagens ansvar
Sökandebolagens ansvar har för det första fastställts på grund av TSST KR:s direkta deltagande i den konkurrensbegränsande samverkan från den 23 juni 2004 till den 17 november 2008, i synnerhet beträffande deras samordning med andra konkurrenter beträffande Dell och HP. Sökandebolagens ansvar har för det andra fastställts på grund av TSST Japans avgörande inflytande över dess dotterbolag under hela överträdelseperioden, såsom den uppfattats av kommissionen (skäl 498 i det angripna beslutet).
3.

Sökandebolagens böter
Såvitt avser kommissionens beräkning av de böter som sökandebolagen ålades, grundades denna på kommissionens riktlinjer för beräkning av böter som döms ut enligt artikel 23.2 a i förordning (EG) nr 1/2003 (
EUT C 210, 2006, s. 2
) (nedan kallade riktlinjerna för beräkning av böter).
Kommissionen ansåg för det första att det, i syfte att fastställa böternas grundbelopp, mot bakgrund av att varaktigheten av de olika leverantörernas deltagande skilde sig åt avsevärt och för att bättre kunna mäta den konkurrensbegränsande samverkans faktiska påverkan, var lämpligt att använda ett årligt genomsnitt beräknat på det faktiska värdet av företagens försäljning under de hela kalendermånader som vart och ett av dem deltagit i överträdelsen (skäl 527 i det angripna beslutet).
Kommissionen förklarade således att försäljningens värde beräknades på grundval av försäljningen av optiska diskenheter avsedda för persondatorer och som fakturerats Dells och HP:s enheter inom EES (skäl 528 i det angripna beslutet).
Kommissionen ansåg vidare, eftersom det konkurrensbegränsande beteendet gentemot HP hade inletts senare och i syfte att beakta utvecklingen av den konkurrensbegränsande samverkan, att det relevanta värdet av försäljningarna skulle beräknas separat för HP och för Dell, och att två varaktighetsmultiplikatorer skulle tillämpas (skäl 530 i det angripna beslutet).
Kommissionen beslutade även att eftersom avtal om samordning av priserna till sin art hör till de mest allvarliga överträdelserna av artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet och den konkurrensbegränsande samverkan omfattade åtminstone EES, skulle en procentandel på 16 procent tillämpas för allvar i förevarande fall avseende samtliga mottagare av det angripna beslutet (skäl 544 i det angripna beslutet).
Dessutom angav kommissionen att ett avskräckande belopp på 16 procent skulle läggas till, mot bakgrund av omständigheterna i det aktuella fallet (skälen 554 och 555 i det angripna beslutet).
Eftersom det justerade grundbeloppet för de böter som ålades sökandebolagen nådde takbeloppet på 10 procent av deras omsättning, behövde kommissionen göra en ny justering på grundval av artikel 23.2 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna [101] och [102 FEUF] (
EGT L 1, 2003, s. 1
) (skälen 570–572 i det angripna beslutet).
Det angripna beslutets artikeldel har, i den mån som sökandebolagen berörs därav, följande lydelse:
”Artikel 1
Följande företag har överträtt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet genom att, under de angivna perioderna, ha deltagit i en enda, fortlöpande överträdelse, som utgjorts av flera skilda överträdelser, inom sektorn för optiska diskenheter i hela EES, bestående i avtal om samordning av priser:
…
e)
[sökandebolagen] från den 23 juni 2004 till den 17 november 2008, för deras samordning avseende Dell och HP.
…
Artikel 2
För de överträdelser som anges i artikel 1 åläggs företagen härmed följande böter:
…
e)
[sökandebolagen], solidariskt ansvariga: 41304000 euro.”
II.

Förfarandet och parternas yrkanden
Sökandebolagen har väckt förevarande talan genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 5 januari 2016.
Kommissionen inkom med svaromål den 21 juli 2016.
På förslag av referenten beslutade tribunalen (femte avdelningen) att inleda det muntliga förfarandet och anmodade, som en åtgärd för processledning enligt artikel 91 i rättegångsreglerna, kommissionen att lägga fram vissa handlingar avseende konfidentiella uttalanden. Kommissionen angav att den inte kunde lägga fram utskrifter av dessa konfidentiella uttalanden, vilka hade lämnats inom ramen för dess program för förmånlig behandling.
Genom beslut av den 23 april 2018, vilket antogs med stöd av dels artikel 24 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol, dels artikel 91 b och artikel 92.3 i tribunalens rättegångsregler, förpliktade tribunalen (femte avdelningen) kommissionen att lägga fram dessa utskrifter.
Kommissionen inkom med dessa utskrifter den 24 april 2018. Sökandebolagens advokater kunde ta del av dem på tribunalens kansli före den 30 april 2018 kl. 17.00.
Parterna utvecklade sin talan och svarade på tribunalens frågor vid förhandlingen den 3 maj 2018.
Sökandebolagen har yrkat att tribunalen ska
–
ogiltigförklara det angripna beslutet helt eller delvis,
–
dessutom, eller i andra hand, sätta ned de böter som de ålagts, och
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
Kommissionen har yrkat att tribunalen ska
–
ogilla talan, och
–
förplikta sökandebolagen att ersätta rättegångskostnaderna.
III.

Rättslig bedömning
Sökandena har åberopat nio grunder till stöd för sin talan. Den första grunden avser åsidosättande av väsentliga formföreskrifter och av rätten till försvar. Den andra grunden att kommissionen saknade behörighet att tillämpa artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet. Såvitt avser den tredje grunden rör denna att kommissionen har gjort sig skyldig till en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna och en felaktig rättstillämpning vid fastställandet av överträdelsens geografiska omfattning. Som fjärde grund har sökandebolagen gjort gällande att kommissionen har gjort sig skyldig till en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna och till en felaktig rättstillämpning då den fastställde att det rörde sig om en enda och fortlöpande överträdelse. Den femte grunden avser att kommissionen har gjort sig skyldig till en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna och till en felaktig rättstillämpning beträffande sökandebolagens påstådda vetskap om överträdelsen i dess helhet. Såvitt avser den sjätte grunden har de gjort gällande att kommissionen har gjort sig skyldig till en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna och till en felaktig rättstillämpning beträffande den tidpunkt då deras deltagande i samverkan inleddes. Den sjunde grunden gäller avsaknad av bevis beträffande deras deltagande i samordnade förfaranden eller konkurrensbegränsande avtal. Den åttonde grunden rör ett åsidosättande av rätten till en god förvaltning på grund av att undersökningen pågått orimligt länge. Den nionde grunden, som anförts i andra hand, avser att kommissionen gjort sig skyldig till felaktigheter vid beräkningen av böterna.
A.

Den första grunden: åsidosättande av väsentliga formföreskrifter och rätten till försvar
[
utelämnas
]
1.

Den första delgrunden: Motstridighet mellan meddelandet om invändningar och det angripna beslutet beträffande den rättsliga beteckningen av det påstådda beteendet
[
utelämnas
]
Begreppet en enda och fortlöpande överträdelse avser en samling beteenden som antagits av olika parter i samma ekonomiska konkurrensbegränsande syfte (dom av den 24 oktober 1991, Rhône-Poulenc/kommissionen,
T-1/89
,
EU:T:1991:56
, punkterna
och
).
Det följer således av själva begreppet en enda och fortlöpande överträdelse att en sådan överträdelse innebär en ”samling beteenden eller överträdelser”. Sökandebolagen kan således inte med framgång göra gällande att kommissionen har inkluderat ytterligare en rättslig kvalificering i artikel 1 i det angripna beslutet genom att, utöver en enda och fortlöpande överträdelse, finna att denna bestod i flera ”åtskilda överträdelser”, eftersom det just är dessa olika konkurrensbegränsande beteenden som utgör denna enda överträdelse.
Det ska således anses att det inte föreligger någon motstridighet mellan meddelandet om invändningar och det angripna beslutet när det i det sistnämnda anges att denna enda och fortlöpande överträdelse bestod i flera ”åtskilda överträdelser”.
[
utelämnas
]
2.

Den andra och den tredje delgrunden: Bristande motivering till följd av motsägelser i det angripna beslutet beträffande den rättsliga kvalificeringen av den påstådda överträdelsen
[
utelämnas
]
Den omständigheten att varken artikeldelen eller skäl 352 i det angripna beslutet identifierar de ”separata överträdelserna” innebär inte en bristande motivering av detta beslut, eftersom dessa överträdelser inte innehåller någon ytterligare rättslig kvalificering som kan beskrivas i detalj. Såsom följer av punkterna 57 och 65 ovan är nämligen den enda rättsliga kvalificeringen av den aktuella överträdelsen ”en enda och fortlöpande överträdelse”, vilket i sig förutsätter att det föreligger en ”samling beteenden eller överträdelser”. Vidare har dessa påstådda beteenden eller överträdelser, bestående i olika kontakter, angetts detaljerat i själva det angripna beslutet och räknats upp i dess bilaga I.
[
utelämnas
]
3.

Den sjätte delgrunden: Åsidosättande av rätten till försvar beträffande den bevisning som det angripna beslutet innehåller
[
utelämnas
]
a)

Den tredje invändningen: Åsidosättande av motiveringsskyldigheten på grund av att det i det angripna beslutet gjorts hänvisningar till bilaga I till detta beslut
[
utelämnas
]
Vidare har sökandebolagen, vid förhandlingen, gjort gällande att de hänvisningar eller identifieringsnummer som använts för att räkna upp kontakterna i meddelandet om invändningar inte motsvarade de referenser som användes i bilagan till denna handling, eller i det angripna beslutet och dess bilaga, och att bolagens rätt till försvar således har åsidosatts.
Det ska inledningsvis påpekas att sökandebolagen återigen rent allmänt har bestritt denna skillnad i referenser, utan att ge några konkreta uppgifter beträffande påståendena eller ange på vilket sätt deras rätt till försvar skulle ha åsidosatts.
Även om förteckningen över de handlingar där kontakterna räknas upp skiljer sig mellan meddelandet om invändningar och dess bilaga och det angripna beslutet och dess bilaga, kvarstår icke desto mindre det faktum att de omständigheter som nämns i dessa handlingar förblir desamma och att dessa omständigheter således fortfarande kan identifieras. Exempelvis anges handlingen avseende den kontakt som ägt rum med TSST i juni 2004 i meddelandet om invändningar med referensen ”ID 490 s. 70”, medan samma handling anges i bilaga I till meddelandet om invändningar med referensen ”ID 490/70”. Vidare förklarar rubriken till tabellen i bilaga I till det angripna beslutet tydligt hänvisningen till handling ”ID 490 s. 70” motsvarar handling 490 (ID) och att denna kontakt nämns på sidan 70. Sökandebolagen kan därför inte med framgång göra gällande att deras rätt till försvar har åsidosatts.
Det kan under alla omständigheter konstateras att både själva meddelandet om invändningar och det angripna beslutet och deras respektive bilagor innehåller tillräckliga upplysningar för att identifiera de kontakter som har gjorts gällande. Varje gång som en kontakt nämns, nämns även det kritiserade beteendet, överträdelsens period, deltagarna, de aktuella kunderna eller upphandlingsförfarande, vilket gör det möjligt att lätt identifiera den aktuella kontakten. Sökandena kan därför inte med framgång göra gällande att deras rätt till försvar har åsidosatts.
[
utelämnas
]
B.

Den tredje grunden: En felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna och en felaktig rättstillämpning vid fastställandet av överträdelsens geografiska omfattning
[
utelämnas
]
Det ska påpekas att sökandebolagen förväxlar, å ena sidan, kommissionens behörighet enligt artikel 101 FEUF och enligt artikel 53 i EES-avtalet med avseende på folkrätten när det gäller ett avtal, eller beslut eller ett samordnat förfarande som har ifrågasatts i den andra grunden och, å andra sidan, den geografiska omfattningen av avtalet, beslutet eller det aktuella samordnade förfarandet. Det ska nämligen påpekas, liksom kommissionen har gjort, att även om genomförandet av ett beteende i EES är relevant för att fastställa kommissionens behörighet, fastställs det geografiska område som omfattas av detta beteende genom de beteenden som omfattas av samverkan och av dess funktionssätt. Kommissionen gjorde således, såsom framgår av handlingarna i målet, en riktig bedömning när de angav att den konkurrensbegränsande samverkan omfattade hela EES.
[
utelämnas
]
C.

Den fjärde grunden: Felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna och felaktig rättstillämpning vid konstaterandet att det föreligger en enda och fortlöpande överträdelse
[
utelämnas
]
1.

Den första delgrunden: Behovet av att fastställa ett komplementärt samband för att motivera att det föreligger en enda och fortlöpande överträdelse
[
utelämnas
]
Det räcker att erinra om att, såsom redan har angetts i punkt 123 ovan, det avgörande kriteriet för förekomsten av en enda och fortlöpande överträdelse är att de olika beteenden som ingår i överträdelsen omfattas av en ”samlad plan” avseende ett och samma syfte. Vidare är det inte nödvändigt att kontrollera huruvida dessa beteenden har ett komplementärt samband för att kvalificera dem som en enda och fortlöpande överträdelse, i den meningen att vart och ett av de beteenden som kritiserats ska svara mot en eller flera konsekvenser av den normala konkurrensen och, genom ett samspel, bidra till att alla de önskade konkurrensbegränsande effekterna uppkommer (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 december 2013, Siemens m.fl./kommissionen,
C‑239/11 P, C‑489/11 P och C‑498/11 P
, ej publicerad,
EU:C:2013:866
, punkterna
och
).
[
utelämnas
]
2.

Den andra delgrunden: Felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna och felaktig rättstillämpning beträffande de kontakter som kommissionen gjort gällande och som bekräftar förekomsten av en enda och fortlöpande överträdelse
[
utelämnas
]
Det ska påpekas att den omständigheten att vissa särdrag i den konkurrensbegränsande samverkan utvecklades med tiden, bland annat upptagandet av nya deltagare, minskningen av antalet deltagare eller utvidgningen av samverkan så att den även omfattade HP, inte kan utgöra hinder för att kommissionen kvalificerar denna samverkan som en enda och fortlöpande överträdelse, mot bakgrund av att syftet med samverkan förblir oförändrat (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 mars 2011, Aalberts Industries m.fl./kommissionen,
T-385/06
,
EU:T:2011:114
, punkt
). Det ska vidare påpekas, såsom kommissionen har framhållit, att den omständigheten att Quanta Storage, Inc. (nedan kallat Quanta) deltog i de hemliga kontakterna både avseende Dell och HP mycket kort efter sin anslutning till samverkan bekräftar att det i det aktuella fallet fanns en samlad plan som syftade till att snedvrida konkurrensen och som hade fortgått oberoende av att vissa företag hade avslutat sitt deltagande i denna enda överträdelse (se, för ett liknande resonemang, dom av den 16 september 2013, Masco m.fl./kommissionen,
T-378/10
,
EU:T:2013:469
, punkterna
och
).
[
utelämnas
]

Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (femte avdelningen)
följande:

1)
Talan ogillas.

2)
Toshiba Samsung Storage Technology Corp. och Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.

Gratsias
Labucka
Ulloa Rubio
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 12 juli 2019.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.
(
)	Endast de punkter i denna dom vars publicering tribunalen anser vara till nytta har återgetts.