CELEX: 62021CJ0319
Eelotsusetaotlus
Põllumajandus
Ühine turukorraldus
Määrus (EÜ) nr 1234/2007
Värske pakendatud puu- ja köögivili
Rakendusmäärus (EL) nr 543/2011
Vastavuskontroll
Transport sama turustusettevõtja müügikohta
Saatedokument
Päritoluriigi märkimine

Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (
ELT 2007, L 299, lk 1
), mida on muudetud nõukogu 14. aprilli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 361/2008 (
ELT 2008, L 121, lk 1
) (edaspidi „määrus nr 1234/2007“), artikleid 113 ja 113a, ning komisjoni 7. juuni 2011. aasta rakendusmääruse (EL) nr 543/2011, millega kehtestatakse määruse nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga (
ELT 2011, L 157, lk 1
), artikleid 5 ja 8.
Taotlus on esitatud kohtuvaidluses ühelt poolt Agecontrol SpA ning teiselt poolt ZRi ja Lidl Italia Srli vahel seoses rahatrahviga, mille Agecontrol oli määranud selle tõttu, et ZRi ja Lidl Italia turustatud puu- ja köögivilja päritoluriik oli nende toodete kahel saatedokumendil märgitud valesti.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Määrus nr 1234/2007
Määruse nr 1234/2007 artiklis 113 „Turustamisstandardid“ oli sätestatud:
„1.   [Euroopa] Komisjon võib ette näha järgmiste sektorite ühe või mitme toote turustamisstandardid:
[…]
b) puu- ja köögivili;
[…]
2.   Lõikes 1 osutatud standardid:
a)
kehtestatakse, võttes arvesse eelkõige järgmist:
i)
asjaomaste toodete eripära;
[…]
b)
võivad eelkõige olla seotud kvaliteedi, klassidesse liigitamise, kaalu, suuruse järgi jaotamise, pakendamise, ümbriste, ladustamise, transpordi, esitluse, turustamise, päritolu ja märgistamisega.
3.   Kui komisjon ei ole lõike 2 punktis a osutatud kriteeriumide kohaselt ette näinud teisiti, võib tooteid, mille kohta on sätestatud turustamisstandardid, [Euroopa Liidus] turustada üksnes nende standardite kohaselt.
Ilma et see piiraks erisätteid, mille komisjon võib vastu võtta käesoleva määruse artikli 194 alusel, kontrollivad liikmesriigid, kas need tooted vastavad neile standarditele, ning kohaldavad asjakohaseid karistusi.“
Määruse artiklis 113a „Lisanõuded puu- ja köögiviljasektori toodete turustamiseks“ oli ette nähtud:
„1.   Puu- ja köögiviljasektori tooteid, mis on mõeldud tarbijale värskelt müümiseks, võib turustada üksnes siis, kui need on veatu ja standardse turustuskvaliteediga ning kui on näidatud nende päritoluriik.
2.   Käesoleva artikli lõikes 1 ning artikli 113 lõike 1 punktides b ja c osutatud turustamisstandardeid kohaldatakse kõigil turustusetappidel, kaasa arvatud import ja eksport, kui komisjon ei ole sätestanud teisiti.
3.   Turustamisstandarditega hõlmatud puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögiviljasektori toodete valdaja ei tohi [liidus] neid tooteid esitleda, müügiks pakkuda, tarnida ega turustada muul viisil kui nendele standarditele vastavalt, vastutades ühtlasi nimetatud standarditele vastavuse tagamise eest.
4.   Artikli 113 lõike 3 teise lõigu kohaselt ja ilma, et see piiraks erisätteid, mille komisjon võib vastu võtta artikli 194 kohaselt, eelkõige vastavuskontrollide järjekindla kohaldamise kohta liikmesriikides, kontrollivad liikmesriigid puu- ja köögiviljasektoris ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoris riskianalüüsi alusel valikuliselt, kas need tooted vastavad asjaomastele turustamisstandarditele. Kontrollimisel pööratakse peatähelepanu etapile, mis eelneb tootmispiirkonnast väljaveole, kui tooteid pakitakse või laaditakse. Kolmandatest riikidest pärit toodete puhul tehakse kontrollimine enne nende toodete vabasse ringlusesse lubamist.“
Rakendusmäärus nr 543/2011
Rakendusmääruse nr 543/2011 põhjenduses 10 on märgitud:
„Selleks et tagada kontrollide nõuetekohane ja tõhus läbiviimine, peaksid arved ja saatedokumendid, välja arvatud tarbijatele ettenähtud dokumendid, sisaldama turustamisstandardites sisalduvat teatavat põhiteavet.“
Rakendusmääruse artikli 4 „Erandid ja vabastused turustamisstandardite kohaldamisel“ lõikes 2 on sätestatud:
„Erandina määruse [nr 1234/2007] artikli 113a lõikest 3 ei nõuta konkreetses tootmispiirkonnas vastavust turustamisstandarditele järgmiste toodete puhul:
a)
tooted, mida kasvataja müüb või tarnib ettevalmistus- ja pakkimiskohtadesse või ladudesse või mis tema põllumajandusettevõttest sinna veetakse; ning
b)
tooted, mis veetakse ladudest ettevalmistus- ja pakkimiskohtadesse.“
Rakendusmääruse artiklis 5 „Teabe üksikasjad“ on sätestatud:
„1.   Käesoleva peatüki kohaselt nõutavad teabe üksikasjad peavad olema esitatud loetavalt ja nähtavalt pakendi ühel küljel, kas trükitud otse pakendile või pakendi lahutamatu osa moodustavale märgisele või kinnitatud pakendi külge.
2.   Lahtiselt veetavate ja otse transpordivahendile laaditud kaupade puhul kantakse lõikes 1 osutatud teabe üksikasjad kaupade saatelehele või saatelehele, mis on transpordivahendis asetatud nähtavasse kohta.
[…]
4.   Arvetel ja saatedokumentidel, välja arvatud tarbijatele ettenähtud kviitungid, on märgitud asjaomase toote nimetus ja päritoluriik ning vajaduse korral toote klass, sort või kaubanduslik tüüp, juhul kui seda nõutakse konkreetse turustamisstandardi puhul, või asjaolu, et toode on ette nähtud töötlemiseks.“
Rakendusmääruse nr 543/2011 artiklis 8 „Reguleerimisala“ on sätestatud:
„Käesolevas peatükis kehtestatakse eeskirjad vastavuskontrollide läbiviimiseks, mis tähendab puu- ja köögiviljade kontrollimist kõikidel turustusetappidel, et kõnealused puu- ja köögiviljad vastaksid määruse [nr 1234/2007] artiklites 113 ja 113a ettenähtud turustamisstandarditele ja käesoleva jaotise muudele sätetele.“
Rakendusmääruse artikli 11 „Vastavuskontrollid“ lõigetes 1 ja 4 on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid tagavad, et vastavuskontrollid viiakse läbi valikuliselt, riskianalüüsi põhjal ja asjakohase sagedusega, et tagada vastavus määruse [nr 1234/2007] artiklites 113 ja 113a ettenähtud turustamisstandardite ja käesoleva jaotise muudele sätetele.
[…]
4.   Ettevõtjad esitavad kontrolliasutustele kogu teabe, mida kõnealused asutused peavad vajalikuks vastavuskontrollide korraldamiseks ja läbiviimiseks.“
Rakendusmääruse artikli 17 „Kontrollimeetodid“ lõikes 1 on sätestatud:
„Käesoleva peatükiga ettenähtud vastavuskontrollid, välja arvatud jaemüügietapi puhul lõpptarbijale, teostatakse vastavalt V lisas sätestatud kontrollimeetoditele, kui käesolevas määruses ei sätestata teisiti.
[…]“.
Rakendusmääruse nr 543/2011 V lisa „Artikli 17 lõikes 1 osutatud kontrollimeetodid“ punktis 1.4 on mõiste „Kaubasaadetis“ määratletud järgmiselt:
„Kontrolli ajal konkreetse ettevõtja valduses olev müüdav tootekogus, mis on dokumendis määratletud. Kaubasaadetis võib koosneda ühest või mitmest tootetüübist; saadetis võib koosneda ühest või mitmest värske puu- ja köögivilja partiist.“
Selles lisas on ka osa „Vastavuskontrolli rakendamine“, milles on ette nähtud:
„2.1. Üldine märkus
Vastavuskontroll viiakse läbi kontrollitava partii eri kohtadest pisteliselt võetud proovide hindamise teel. Vastavuskontroll põhineb eeldusel, et proovide kvaliteet esindab partii kvaliteeti.
2.2. Kontrolli läbiviimise koht
Vastavuskontrolli võib teostada pakendamistoimingute ajal, lähetamiskohas, veo ajal, vastuvõtukohas ning hulgi- ja jaemüügi tasandil.
[…]
2.3. Partiide identifitseerimine ja/või saadetise kohta üldmulje saamine
Partiid identifitseeritakse nende märgistuse või muude kriteeriumide alusel, näiteks nõukogu [14. juuni 1989. aasta] direktiivi 89/396/EMÜ [toidupartiide tähistamise ja märgistamise kohta (
EÜT 1989, L 186, lk 21
; ELT eriväljaanne 13/10, lk 3)]kohaselt sätestatud märgete alusel. Mitmest partiist koosneva kaubasaadetise puhul peab kontrollija saama saadetisest saatedokumentide või deklaratsioonide abil üldmulje. Seejärel teeb kontrollija kindlaks, mil määral vastavad esitatud partiid dokumentides esitatud teabele.
Kui tooted tuleb laadida või kui need on laaditud veovahendile, kasutatakse veovahendi registreerimismärki kaubasaadetise identifitseerimiseks.“
Itaalia õigus
10. detsembri 2002. aasta seadusandliku dekreedi nr 306, millega nähakse ette sanktsioonid vastavalt määrusele (EÜ) nr 1148/2001 seoses vastavuskontrollidega, mida kohaldatakse värske puu- ja köögivilja turustusnormide suhtes kooskõlas 1. märtsi 2002. aasta seadusega nr 39 (decreto legislativo n. 306 – Disposizioni sanzionatorie in attuazione del regolamento (CE) n. 1148/2001 relativo ai controlli di conformità alle norme di commercializzazione applicabili nel settore degli ortofrutticoli freschi, a norma dell’articolo 3 della legge 1 marzo 2002, n. 39.) (
GURI
nr 25, 31.1.2003), artikli 4 lõikes 1 on ette nähtud:
„Välja arvatud juhul, kui tegemist on kuriteoga, määratakse isikule, kes rikub värske puu- ja köögivilja suhtes kohaldatavaid eeskirju, mille [komisjon] on vastu võtnud määruse [nr 1234/2007] (muudetud redaktsioonis) artiklite 113 ja 113a alusel, rahatrahv summas 550 – 15500 eurot.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
Agecontrol on Itaalia riiklik asutus, kellele on pandud kohustus kontrollida puu- ja köögiviljade vastavust turustamisstandarditele. Kontrolli käigus, mis viidi läbi 25. septembril 2013, tuvastasid selle asutuse inspektorid, et kahes dokumendis, mis olid väljastatud vastavalt 3. juunil ja 29. juuli 2013 ning mis olid lisatud kahele Lidl Italia turustusplatvormilt pärit puu- ja köögiviljasaadetisele, mis oli suunatud viimati nimetatud ettevõtjale kuuluvasse müügikohta, oli ebaõigesti märgitud ühe maasikapartii ja ühe kirsstomatipartii päritoluriik. Kuigi asjaomaste toodete pakenditel oli märgitud nende päritoluriik, vastavalt Hispaania ja Itaalia, oli nende toodete saatedokumentides nimetatud muu päritoluriik, vastavalt Madalmaad ja Belgia.
Kuna Agecontrol asus seisukohale, et nende toodete päritolumaa ebaõige märkimine saatedokumentidel on vastuolus rakendusmääruse nr 543/2011 artiklite 5 ja 8 nõuetega, määras ta 30. aprilli 2018. aasta määrusega käesoleva kohtuotsuse punktis 13 osutatud 10. detsembri 2002. aasta seadusandliku dekreedi nr 306 artikli 4 lõike 1 alusel rahatrahvi.
Lidl Italia ja ZR, kes on tema seaduslik esindaja, esitasid selle määruse peale kaebuse Tribunale di Trevisole (Treviso kohus, Itaalia), kes selle rahuldas ja tühistas nimetatud määruse.
Agecontrol esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule Corte d’appello di Veneziale (Veneetsia apellatsioonikohus, Itaalia), väites, et saatedokumentides, mis puudutavad puu- ja köögiviljasektori toodete vedu turustusplatvormist sama kaubandusettevõtja müügipunktini, tuleb märkida veetava kauba päritoluriik. Rakendusmääruse nr 543/2011 artiklitest 5 ja 8 tuleneb nimelt, et nende toodete saatedokumentides peab see olema märgitud vastavate toodete turustamise kõigis etappides, sealhulgas siseveo etapis turustusplatvormi ja samale ettevõtjale kuuluva selvehalli vahel, kus neid müüakse tarbijale.
ZR ja Lidl Italia väidavad, et konkreetselt kinnis- või müügipakendis kauba puhul ei ole liidu õiguses nõutud, et saatedokumentidel oleks märgitud kauba päritoluriik, kuna sellekohane tähistus on juba pakendil või etiketil, mis on pakendil või on kleebitud saadetisele. See kehtib seda enam kaupade kohta, mis transporditakse turustusplatvormilt kuni samale ettevõtjale kuuluva müügikohani.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi seoses sellega, kas liidu õiguses on nõutud, et puu- ja köögiviljasektorisse kuuluvate värskete toodete valdajal peab olema kauba saatedokument, milles on märgitud selle päritoluriik, kui esiteks need tooted tarnitakse originaalpakendis, millel on välisel märgisel kirjas päritoluriik (kustumatu trükitud teksti või etiketi kujul), teiseks nende toodete vedu toimub lähetamis- ja saabumiskoha vahel, mis kuuluvad samale ettevõtjale, ja kolmandaks on päritoluriik märgitud saatelehel, mis oli nähtaval kohal transpordivahendis ning kolmandast isikust vahendaja väljastatud arvel.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul ei ole rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 5 lõikes 4 sätestatud, millistel juhtudel tuleb väljastada saatedokument, milles on märgitud asjaomaste toodete päritoluriik. Seetõttu leiab ta, et seda sätet on võimalik tõlgendada erinevat moodi. Esimese tõlgenduse kohaselt on sellise dokumendi väljastamise kohustus vaid kaupade üleandmisel kolmandast isikust tarnijale, nagu on möönnud Corte suprema di cassazione (Itaalia kassatsioonikohus) oma kohtupraktikas, või juhul, kui kaup saadetakse pakendamata kujul, nagu väidavad ZR ja Lidl Italia. Teise tõlgenduse kohaselt, mida toetab Agecontrol, tuleneb sellest sättest üldine kohustus väljastada saatedokument, milles viidatakse asjaomase kauba päritoluriigile kõigis vastava kauba turule viimise otstarbel toimuva veo etappides, sealhulgas juhul, kui neid kaupu veetakse sama ettevõtja üksuste vahel.
Neil asjaoludel otsustas Corte d’appello di Venezia (Veneetsia apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [rakendusmääruse nr 543/2011] artikli 5 lõiget 4 koostoimes sama määruse artikli 5 lõikega 1 ja artikliga 8 ning [määruse nr 1234/2007] artiklitega 113 ja 113a tuleb tõlgendada nii, et see kohustab koostama kauba nimetust ja päritoluriiki sisaldavat saatedokumenti värske puu- ja köögivilja kohta, mida tarnitakse kinnispakendis või tootja originaalpakendis, veol turustusettevõtja turustusplatvormilt sama ettevõtja müügipunkti, olenemata sellest, kas pakendi ühel küljel, trükituna otse pakendile või pakendi lahutamatu osa moodustavale märgisele või kinnitatuna saadetise külge, on [rakendusmääruse nr 543/2011] I peatükis sätestatud välised märgised (sealhulgas kauba nimetuse ja päritoluriigiga seotud andmed), ning et selline teave esitatakse ka selle tarnija väljastatud arvetel, kellelt kaupa turustanud ettevõtja selle ostis ja viimase raamatupidamisbüroos hoiustas, ning saatelehel, mis on asetatud nähtavasse kohta transpordivahendis, millega kaupa veetakse?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
Oma küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 5 lõiget 4 koostoimes selle määruse artikliga 8 ning määruse nr 1234/2007 artiklitega 113 ja 113a tuleb tõlgendada nii, et puu- ja köögiviljasektori toodete turustamisstandarditele vastavuse kontroll nõuab, et nende toodete valdajal oleks igas turustamisetapis võimalik esitada saatedokument, milles on märgitud toodete kirjeldus ja päritoluriik, sh juhul, kui need tooted on pakendatud, ning et rakendusmääruses nr 543/2011 nõutud välised märgised, nimelt märge toodete kirjelduse ja päritoluriigi kohta, oleksid nähtavalt ja kustutamatul viisil esitatud toote pakendi küljel, saatelehel, mis on neid vedavas transpordivahendis asetatud nähtavasse kohta, ning toodete tarnija väljastatud arvel.
Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 5 „Teabe üksikasjad“ lõikes 1 on sätestatud, et turustamisstandardite seas peavad selle määruse I lisa B osa kohaselt nõutava teabe, sh asjaomaste toodete päritoluriigi üksikasjad, olema esitatud loetavalt ja nähtavalt pakendil, kas trükitud otse pakendile või pakendi lahutamatu osa moodustavale märgisele või kinnitatud pakendi külge. Selle artikli lõikes 2 on ette nähtud, et lahtiselt veetavate ja otse transpordivahendile laaditud kauba puhul kantakse lõikes 1 osutatud teabe üksikasjad kaupade saatelehele või saatelehele, mis on transpordivahendis asetatud nähtavasse kohta. Nimetatud artikli lõikes 4 on aga üksnes nõutud, et kauba kirjeldus ja päritoluriik peab olema märgitud arvetel ja saatedokumentidel.
Nii nähtub rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 5 sõnastusest tervikuna, et selle artikli eesmärk ei ole sätestada sellise saatedokumendi esitamise nõue, millel peavad olema teabe üksikasjad puu- ja köögiviljasektori toodete päritoluriigi kohta, vaid üksnes nõue, et see oleks märgitud teatavatel nende toodetega kaasas olevatel teabekandjatel, kui need on väljastatud.
Seejärel tuleb märkida, et rakendusmääruse artiklis 8 on tuletatud üksnes meelde, et puu- ja köögivilju kontrollitakse kõikidel turustusetappidel, ning selles viidatakse määruse nr 1234/2007 artiklitele 113 ja 113a ilma et osutataks mis tahes saatedokumendile või selle dokumendi esitamise kohustusele.
Peale selle on määruse nr 1234/2007 artiklis 113a koostoimes rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 3 lõikega 1 nähtud üksnes ette turustamisstandardite ja nende nõuetele vastavuse kontrolli üldeeskirjad, ilma et neis oleks nõutud saatedokumendi esitamist.
Lõpetuseks olgu märgitud, et määruse nr 1234/2007 artikli 113 lõike 2 punktis b koostoimes rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 3 lõikega 2 on sisuliselt ette nähtud, et komisjon võib näha ette puu- ja köögiviljasektori toodete, nagu maasikad ja tomatid, konkreetsed turustamisstandardid. Nimetatud standardid võivad hõlmata nende toodete teatavaid omadusi, nagu nende pakendamine, transport, esitlemine, turustamine, päritolu või märgistamine, mis on maasikate ja tomatite osas ette nähtud vastavalt rakendusmääruse nr 543/2011 I lisa B osa 7. ja 10. osas. Määruse nr 1234/2007 artikli 113 lõike 3 kohaselt peavad liikmesriigid kontrollima nende toodete vastavust nimetatud standarditele. Üheski neist sätetest ei ole aga asjaomase ettevõtja suhtes ette nähtud kohustust väljastada saatedokument.
Seega ei saa ei rakendusmääruse nr 543/2011 artikleid 5 ja 8 ega määruse nr 1234/2007 artikleid 113 ja 113a tõlgendada nii, et neis on pandud ettevõtjale kohustus väljastada saatedokument, millel peab olema märgitud tema turustatavate toodete päritoluriik.
Samas, nagu komisjon oma kirjalikes seisukohtades osutab, peab juhul, kui saatedokument on väljastatud, selles dokumendis olema märgitud päritoluriik ning see kohustus kehtib sõltumata sellest, kas päritoluriik on pakendil, arvetel või transpordivahendisse paigutatud saatelehel juba märgitud.
Sellega seoses tuleb täpsustada, et rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 5 lõikes 4 sätestatud nõuet, et kauba päritoluriik peab olema arvetel ja saatedokumentides märgitud, tuleb tõlgendada koostoimes selle määruse põhjendusega 10, kuna selle eesmärk on hõlbustada vastavuskontrolli läbiviimist, andes dokumentides, välja arvatud tarbijatele ettenähtud dokumendid, kontrollijale teatava põhiteabe.
Rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 17 lõike 1 kohaselt viiakse vastavuskontroll vastavalt V lisa punktile 2 läbi kontrollitava partii eri kohtadest pisteliselt võetud proovide hindamise teel. Sellega seoses nähtub V lisa sellest punktist, et see kontroll viiakse läbi mitmes järjestikuses etapis, mis sisuliselt seisneb esimeses etapis kontrollitavate partiide identifitseerimises ja/või mitmest partiist koosneva saadetise kohta üldmulje saamises, teises etapis kontrollitava toote esitamises ning kolmandas ja viimases etapis nende toodete füüsilises kontrollis.
Mitmest partiist koosneva saadetise kohta on nimetatud määruse V lisa punktis 2.3 täpsustatud ühelt poolt, et sellise kaubasaadetise puhul peab kontrollija saama saadetisest saatedokumentide või deklaratsioonide abil üldmulje, ja teiselt poolt, et selle põhjal teeb kontrollija kindlaks, mil määral vastavad esitatud partiid dokumentides esitatud teabele.
Seega, kuna saatedokument on üks kahest võrdlusdokumendist, mille põhjal kujundab kontrollija oma üldmulje kõikide kontrollitavate partiide kohta, võivad kõik neis dokumentides sisalduvad märked päritoluriigi kohta, mis erinevad kontrollitavate partiide pakenditel olevast teabest, selle üldmulje kujunemist ähmastada ja seega vastavuskontrolli tõhusust kahjustada.
Lisaks tuleb märkida, et rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 11 lõike 4 kohaselt peavad ettevõtjad edastama järelevalveasutustele kogu teabe, mida viimased peavad vastavuskontrollide korraldamiseks ja läbiviimiseks vajalikuks.
Selles kontekstis tuleb märkida, et kuigi saatedokument või saadetise kohta esitatud deklaratsioonid kujutavad endast võrdlusdokumente, mis peavad täpselt kajastama kontrollitavate partiide pakenditel olevaid andmeid, ei piira rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 17 lõige 1, artikli 11 lõige 4 ega V lisa punkt 2.3 siiski seda, milliseid tõendeid võib ettevõtja kasutada, et võimaldada kontrollijal saadetise kohta üldmuljet saada.
Seega, kuigi on oluline, et saatedokument oleks veatu ja ettevõtja esitaks kontrollijale õiged andmed, et viimane saaks kontrollitavad partiid nõuetekohaselt identifitseerida, on sellel ettevõtjal põhimõtteliselt õigus valida, milliseid tõendeid ta kontrollijale esitab, et võimaldada tal saada saadetisest ja partiidest tõepärast üldmuljet.
Sellest järeldub, et kui saatedokumendis on vale märge toote päritoluriigi kohta, peab selle toote valdajast ettevõtja mis tahes vahendi abil võimalikult kiiresti hajutama kahtlused, mis võivad kontrollijal toote täpse päritolu osas tekkida.
Selles kontekstis peab eelotsusetaotluse esitanud kohus käesoleval juhul kindlaks tegema, kas sellised asjaolud nagu märge päritoluriigi kohta toote pakendil, arvel ja transpordivahendisse nähtavalt paigutatud saatelehel võivad hajutada kahtlused, mis kontrollijal kontrolli käigus võisid tekkida, ja kas need võivad seega hajutada kontrollijal saadetisest jäänud üldmuljes tekkinud kahtlusi.
Mis puudutab küsimust, kas saatedokumendis peab olema märgitud toote päritoluriik isegi siis, kui seda toodet veetakse samale ettevõtjale kuuluvate üksuste, nimelt turustusplatvormi ja müügikoha vahel, siis tuleneb rakendusmääruse nr 543/2011 artiklist 8 ja määruse nr 1234/2007 artikli 113a lõikest 2 selgesti, et turustamisstandardeid kohaldatakse „kõigil turustusetappidel“. Viimati nimetatud määruse artikli 113a lõikes 3 on veel täpsustatud ühelt poolt, et turustamisstandarditega hõlmatud puu- ja köögiviljasektori toodete valdaja ei tohi liidus neid tooteid esitleda, müügiks pakkuda, tarnida ega turustada muul viisil kui nendele standarditele vastavalt, ning teiselt poolt, et ta vastutab nimetatud standarditele vastavuse tagamise eest.
Selles osas piisab, kui märkida, et väljendit „kõigil turustusetappidel“, millega seoses ei ole mingeid piiranguid ette nähtud, tuleb mõista laialt. Kuna vastavuskontrolli eesmärk on kontrollida, kas turustatud tooted vastavad ettenähtud turustamisstandarditele, siis põhimõtteliselt tuleb vastavaid tooteid kontrollida turustamise kõigis etappides, st mis tahes hetkel ajavahemikus, mis algab toote tootmisest ja vältab toote jaemüügini, hõlmates vastava toote vedu turustusplatvormi ning jaemüügikoha vahel.
Seda tõlgendust kinnitab ka rakendusmäärusega nr 543/2011 kehtestatud süsteemi loogika. Ühelt poolt on artiklis 4 „Erandid ja vabastused turustamisstandardite kohaldamisel“ ammendavalt loetletud juhud, mil ei nõuta turustamisstandarditele vastavust. Piisab, kui tõdeda, et kauba vedu turustusplatvormi ja jaemüügikoha vahel ei kuulu selles sättes loetletud juhtude hulka. Samuti ei oma tähtsust asjaolu, kas turustusplatvorm ja jaemüügikoht kuuluvad samale ettevõtjale või kahele eraldiseisvale majandusüksusele.
Teiselt poolt tuleb märkida, et rakendusmääruse nr 543/2011 V lisa punktis 2.2 on täpsustatud, et vastavuskontrolli võib teostada pakendamistoimingute ajal, lähetamiskohas, veo ajal, vastuvõtukohas ning hulgi- ja jaemüügi tasandil. Seega tuleb tõdeda, et nende kontrollide läbiviimine ei ole piiratud üksnes juhtudega, mil tooteid veetakse eraldiseisvate juriidiliste isikute vahel, ega toimu üksnes juhul, kui leiab aset kauba omandiõiguse üleminek. Nagu on nähtud ette määruse nr 1234/2007 artikli 113a lõikes 3, on oluline see, et toodete valdaja, kes on rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 3 lõikes 3 määratletud kui isik, kelle tegelikus valduses tooted on, vastutab nende vastavuse eest. Seega ei oma tähtsust asjaolu, et toodet kontrollitakse sama ettevõtja kahe üksuse vahelise siseveo käigus.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et rakendusmääruse nr 543/2011 artikli 5 lõiget 4 koostoimes selle määruse artikliga 8 ning määruse nr 1234/2007 artiklitega 113 ja 113a tuleb tõlgendada nii, et puu- ja köögiviljasektori toodete turustamisstandarditele vastavuse kontroll ei nõua, et nende toodete valdajal oleks igas turustamisetapis esitada saatedokument. Kui aga valdajal on selline dokument esitada, peab kõigil turustusetappidel selles olema märgitud toodete kirjeldus ja päritoluriik olenemata sellest, et rakendusmääruses nr 543/2011 nõutud välised märgised on nähtavalt ja kustutamatul viisil esitatud toodete pakendi küljel, saatelehel, mis on neid vedavas transpordivahendis asetatud nähtavasse kohta, ning toodete tarnija väljastatud arvel.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kaheksas koda) otsustab:

Komisjoni 7. juuni 2011. aasta rakendusmääruse (EL) nr 543/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga, artikli 5 lõiget 4 koostoimes selle määruse artikliga 8 ning nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus), mida on muudetud nõukogu 14. aprilli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 361/2008, artiklitega 113 ja 113a tuleb tõlgendada nii, et puu- ja köögiviljasektori toodete turustamisstandarditele vastavuse kontroll ei nõua, et nende toodete valdajal oleks igas turustamisetapis esitada saatedokument. Kui aga valdajal on selline dokument esitada, peab kõigil turustusetappidel selles olema märgitud toodete kirjeldus ja päritoluriik olenemata sellest, et rakendusmääruses nr 543/2011 nõutud välised märgised on nähtavalt ja kustutamatul viisil esitatud toodete pakendi küljel, saatelehel, mis on neid vedavas transpordivahendis asetatud nähtavasse kohta, ning toodete tarnija väljastatud arvel.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: itaalia.