CELEX: 62019CJ0294
Zahtjev za prethodnu odluku
Poljoprivreda
Zajednička poljoprivredna politika (ZPP)
Programi izravne potpore
Prihvatljivi hektar
Uređenje ribogojilišta
Namjena zemljišta
Stvarno korištenje u poljoprivredne svrhe
Korištenje u skladu s upisom u zemljišnim knjigama

Zahtjevi za prethodnu odluku odnose se na tumačenje članka 2. i članka 34. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003 (
SL 2009., L 30, str. 16
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 19., str. 199.), članka 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 1120/2009 od 29. listopada 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu programa jedinstvenih plaćanja predviđenog u glavi III. Uredbe br. 73/2009 (
SL 2009., L 316, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 20., str. 167.), te članka 4. stavka 1. točaka (a) do (c), (e) i (f), članka 10., članka 21. stavka 1. i članka 32. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u programima potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 i Uredbe br. 73/2009 (
SL 2013., L 347, str. 608
. i ispravak
SL 2016., L 130, str. 7
.).
Zahtjevi su upućeni u okviru dvaju sporova između, s jedne strane, Agenţie de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea (Agencija za plaćanja i intervencije u poljoprivredi – Područni ured u Tulceji, Rumunjska) (u daljnjem tekstu: APIA) i SC Piscicola Tulcea SA te, s druge strane, društva Ira Invest SRL i APIA‑e, u vezi s jedinstvenim plaćanjima po površini za korištenje kao obradivog zemljišta površina koje su upisane u katastar s namjenom korištenja za ribogojstvo.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba br. 73/2009
Uredba br. 73/2009 stavljena je izvan snage Uredbom br. 1307/2013.
Uvodna izjava 3. Uredbe br. 73/2009 propisivala je:
„Uredbom [Vijeća] (EZ) br. 1782/2003 [od 29. rujna 2003. o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima i o izmjeni uredaba (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001 (
SL 2003., L 270, str. 1
. i ispravci
SL 2004., L 94, str. 70
. i
SL 2008., L 307, str. 22
.)] utvrđeno je načelo na temelju kojega se poljoprivrednicima koji ne ispunjavaju određene zahtjeve u područjima javnog zdravlja, zdravlja životinja i bilja, zaštite okoliša i dobrobiti životinja smanjuje izravna potpora ili se oni isključuju iz dodjele izravne potpore. Ovaj sustav ‚višestruke sukladnosti’ sastavni je dio potpore Zajednice u okviru izravnih plaćanja, te ga je stoga potrebno zadržati. Međutim, iskustvo je pokazalo kako određeni broj zahtjeva u okviru primjene višestruke sukladnosti nije dovoljno važan za poljoprivredne aktivnosti ili poljoprivredno zemljište, ili se više tiče državnih tijela, nego poljoprivrednika. Stoga je primjereno prilagoditi područje primjene višestruke sukladnosti.”
Članak 2. Uredbe br. 73/2009 predviđao je:
„Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
[…]
(c)
‚poljoprivredna aktivnost’ znači proizvodnja, uzgoj ili sadnja poljoprivrednih proizvoda, uključujući žetvu/berbu, mužnju, uzgoj stoke i držanje stoke radi uzgoja, ili održavanje zemljišta u dobrim poljoprivrednim i okolišnim uvjetima, kako je utvrđeno člankom 6.;
[…]
(h)
‚poljoprivredna površina’ znači bilo koja površina koja se koristi kao obradivo zemljište, trajni pašnjak ili trajni nasad.”
Članak 34. te uredbe predviđao je:
„1.   Potpora u okviru programa jedinstvenih plaćanja dodjeljuje se poljoprivrednicima nakon aktiviranja prava na plaćanje po prihvatljivom hektaru. Aktiviranjem se prava na plaćanje ostvaruje pravo na isplatu utvrđenih iznosa.
2.   Za potrebe ove glave ‚prihvatljivi hektar’ znači:
(a)
bilo koju poljoprivrednu površinu na gospodarstvu te bilo koju površinu zasađenu kulturama kratkih ophodnji (oznaka KN ex06029041) koje se koriste za obavljanje poljoprivredne aktivnosti ili, ako se površina koristi i za nepoljoprivredne aktivnosti, koje se pretežito koriste za obavljanje poljoprivredne aktivnosti […]
[…]”
Uredba br. 1120/2009
Članak 2. Uredbe br. 1120/2009, stavljen izvan snage Delegiranom uredbom Komisije (EU) br. 639/2014 od 11. ožujka 2014. o dopuni Uredbe br. 1307/2013 i o izmjeni Priloga X. navedenoj uredbi (
SL 2014., L 181, str.1
.), glasio je kako slijedi:
„Za potrebe glave III. Uredbe […] br. 73/2009 i za potrebe ove Uredbe koriste se sljedeće definicije:
(a)
‚obradivo zemljište’ znači zemljište koje se obrađuje zbog proizvodnje kultura ili se održava u dobrom poljoprivrednom i okolišnom stanju u skladu s člankom 6. Uredbe […] br. 73/2009, bez obzira je li to zemljište pod staklenicima ili pod čvrstim ili pomičnim pokrovom;
[…]”
Uredba (EZ) br. 1122/2009
Članak 80. Uredbe Komisije (EZ) br. 1122/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe br. 73/2009 u pogledu višestruke sukladnosti, modulacije i integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, u okviru programa izravne potpore za poljoprivrednike predviđenih u navedenoj Uredbi, kao i za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 u pogledu višestruke sukladnosti u okviru programa potpore predviđenog za sektor vina (
SL 2009., L 316, str. 65
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 20., str. 231.), koja je stavljena izvan snage Delegiranom uredbom Komisije (EU) br. 640/2014 od 11. ožujka 2014. o dopuni Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu integriranog administrativnog i kontrolnog sustava te uvjeta za odbijanje ili obustavu plaćanja i administrativne kazne koje se primjenjuju za izravna plaćanja, potporu ruralnom razvoju i višestruku sukladnost (
SL 2014., L 181, str. 48
.) određivao je:
„1.   Ako je izvršeno neopravdano plaćanje, poljoprivrednik vraća dotični iznos s kamatama koje se obračunavaju u skladu sa stavkom 2.
[…]
3.   Obveza povrata u skladu sa stavkom 1. ne primjenjuje se ako je plaćanje izvršeno pogreškom nadležnog tijela ili drugog tijela uprave, a nije razumno očekivati da bi poljoprivrednik mogao otkriti pogrešku.
Međutim, kad se pogreška odnosi na činjenične elemente bitne za izračun dotičnog plaćanja, prvi se podstavak primjenjuje samo ako odluka o povratu nije dostavljena u roku od 12 mjeseci nakon plaćanja.”
Uredba (EU) br. 1306/2013
Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1200/2005 i (EZ) [br.] 485/2008 (
SL 2013., L 347, str. 549
. i ispravci
SL 2016., L 130, str. 6
.,
SL 2017., L 327, str. 83
. i
SL 2018., L 233, str. 3
.) u uvodnim izjavama 53. i 54. navodi da, u skladu sa sustavom višestruke sukladnosti, koji treba zadržati, države članice trebaju uvesti kazne u obliku smanjenja ili ukidanja potpora primljenih u okviru zajedničke poljoprivredne politike (ZPP‑a) u cijelosti ili djelomično.
Uredba br. 1307/2013
Uvodna izjava 4. Uredbe br. 1307/2013 glasi:
„Potrebno je pojasniti da se Uredba [br. 1306/2013] i odredbe donesene u skladu s njom moraju primjenjivati na mjere određene u ovoj Uredbi. Radi usklađenosti s drugim pravnim instrumentima koji se odnose na ZPP, pojedina pravila koja trenutno predviđa Uredba […] br. 73/2009 sada su utvrđena u Uredbi […] br. 1306/2013, osobito pravila kojima se jamči poštovanje obveza utvrđenih u odredbama o izravnom plaćanju, uključujući provjere i primjenu administrativnih mjera i administrativnih kazni u slučaju nepoštovanja obveza, pravila koja se odnose na višestruku sukladnost, poput zakonom propisanih zahtjeva o upravljanju, dobrog poljoprivrednog i okolišnog stanja, praćenja i procjene relevantnih mjera i pravila u vezi s plaćanjem predujmova i povratom nedospjelih plaćanja.”
Članak 4. stavak 1. Uredbe br. 1307/2013 predviđa:
„Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
[…]
(b)
‚poljoprivredno gospodarstvo’ znači sve jedinice koje se upotrebljavaju za poljoprivredne djelatnosti i kojima upravlja poljoprivrednik, a koje se nalaze na državnom području iste države članice;
(c)
‚poljoprivredna djelatnost’ znači:
i.
proizvodnja, uzgoj ili sadnja poljoprivrednih proizvoda, uključujući žetvu, mužnju, životinje za rasplod i držanje stoke za potrebe uzgoja, ili
ii.
održavanje poljoprivrednog zemljišta u stanju pogodnom za ispašu ili uzgoj bez pripremnih radnji koje izlaze iz okvira uobičajenih poljoprivrednih metoda i strojeva, utemeljenih na kriterijima koje određuju države članice na temelju okvira koji je utvrdila Komisija, ili
iii.
provođenje minimalne aktivnosti, definirane od strane država članica, na poljoprivrednim površinama koje se prirodno održavaju u stanju pogodnom za pašu ili uzgoj;
(d)
‚poljoprivredni proizvodi’ znači proizvodi, uz iznimku proizvoda ribarstva, navedeni u Prilogu I. Ugovorima, i pamuk;
(e)
‚poljoprivredna površina’ znači bilo koja površina koja se koristi kao obradivo zemljište, trajni travnjak i trajni pašnjak ili trajni nasad;
(f)
‚obradivo zemljište’ znači zemljište zasijano za proizvodnju usjeva ili površine pogodne za proizvodnju usjeva, ali neobrađene, uključujući površine ostavljene na ugaru u skladu s člancima 22., 23. i 24. Uredbe [Vijeća] (EZ) br. 1257/1999 [od 17. svibnja 1999. o potpori Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP) ruralnom razvoju kojom se izmjenjuju i stavljaju izvan snage određene uredbe (
SL 1999., L 160, str. 80
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 1., str. 93.)], člankom 39. Uredbe [Vijeća] (EZ) br. 1698/2005 [od 20. rujna 2005. o potporama ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (
SL 2005., L 277, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 40., str. 138.)], i člankom 28. Uredbe [(EU)] br. 1305/2013 [Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) i stavljanju izvan snage Uredbe br. 1698/2005 (
SL 2013., L 347, str. 487
.)], neovisno o tome je li to zemljište ispod staklenika ili fiksnog ili pomičnog krova.”
Članak 10. Uredbe br. 1307/2013 predviđa:
„1.   Države članice odlučuju u kojem od sljedećih slučajeva neće dodijeliti izravna plaćanja poljoprivredniku:
(a)
ako je ukupan iznos izravnih plaćanja koji je zatražen ili ga treba dodijeliti prije primjene članka [63.] Uredbe […] br. 1306/2013 u određenoj kalendarskoj godini manji od 100 [eura];
(b)
ako je prihvatljiva površina poljoprivrednog gospodarstva za koje su izravna plaćanja zatražena ili se trebaju dodijeliti prije primjene članka [63.] Uredbe […] br. 1306/2013 manja od jednog hektara.
2.   Kako bi se u obzir uzela struktura njihovih poljoprivrednih gospodarstava, države članice mogu prilagoditi pragove određene u stavku 1. točkama (a) i (b) unutar granica navedenih u Prilogu IV.
3.   Ako je država članica odlučila primijeniti prag za površinu u skladu sa stavkom 1. točkom (b), ona svejedno primjenjuje točku (a) tog stavka na one poljoprivrednike koji primaju potporu vezanu uz životinje iz glave IV. koji posjeduju manje hektara od praga za površinu.
4.   Dotična država članica može odlučiti ne primijeniti stavak 1. na najudaljenije regije i manje Egejske otoke.
5.   U Bugarskoj i Rumunjskoj se za 2015. godinu iznos koji je zatražen ili ga treba dodijeliti, kako je navedeno u stavku 1. točki (a), izračunava na temelju relevantnog iznosa određenog u Prilogu V. točki A.
U Hrvatskoj se za razdoblje 2015. – 2021. iznos koji je zatražen ili ga treba dodijeliti, kako je navedeno u stavku 1. točki (a), izračunava na temelju iznosa navedenog u Prilogu VI. točki A.”
Članak 21. stavak 1. Uredbe br. 1307/2013 predviđa:
„1.   Potpora u okviru programa osnovnih plaćanja dostupna je poljoprivrednicima:
(a)
koji ostvare prava na plaćanje na temelju ove Uredbe putem dodjele u skladu s člankom [20.] stavkom 4., putem prve dodjele u skladu s člankom 24. ili člankom 39., putem dodjele iz nacionalne rezerve ili regionalnih rezervi u skladu s člankom 30. ili putem prijenosa u skladu s člankom 34.; ili
(b)
koji su usklađeni s člankom 9. i koji u vlasništvu ili zakupu posjeduju prava na plaćanje u državi članici koja je odlučila, u skladu sa stavkom 3., zadržati postojeća prava na plaćanje.”
Članak 32. navedene uredbe predviđa:
„1.   Potpora u okviru programa osnovnih plaćanja dodjeljuje se poljoprivrednicima, putem prijave […], nakon aktiviranja prava na plaćanje po prihvatljivom hektaru u državi članici u kojoj su dodijeljena. […]
2.   Za potrebe ove glave ‚prihvatljivi hektar’ znači:
(a)
bilo koja poljoprivredna površina na poljoprivrednom gospodarstvu, uključujući područja koja nisu bila u dobrom poljoprivrednom stanju na dan 30. lipnja 2003. u državama članicama koje su pristupile Uniji 1. svibnja 2004., a koje su prilikom pristupanja odlučile primjenjivati program jedinstvenih plaćanja po površini, koja se koristi za obavljanje poljoprivredne djelatnosti ili, ako se površina koristi i za nepoljoprivredne djelatnosti, površina koja se pretežno koristi za obavljanje poljoprivrednih djelatnosti; ili
[…]
3.   Za potrebe [stavka] 2. točke (a):
(a)
ako se poljoprivredna površina poljoprivrednog gospodarstva koristi i za nepoljoprivredne djelatnosti, smatra se da se ta površina koristi pretežito za poljoprivredne djelatnosti, pod uvjetom da se te poljoprivredne djelatnosti mogu obavljati, a da ih intenzitet, priroda, trajanje i vrijeme obavljanja nepoljoprivrednih djelatnosti ne ometaju u znatnoj mjeri;
[…]”
U skladu s člankom 74. drugim stavkom Uredbe br. 1307/2013, potonja se primjenjuje od 1. siječnja 2015.
Rumunjsko pravo
Zakon br. 18/1991
Članak 2. Legee nr. 18/1991 a fondului funciar (Zakon br. 18/1991 o vlasništvu nad nekretninama,
Monitorul Oficial al României
, dio I., br. 1 od 5. siječnja 1998.), u verziji primjenjivoj na glavne postupke, glasi kako slijedi:
„Ovisno o namjeni, zemljišta su:
(a)
zemljišta za poljoprivrednu namjenu, to jest: proizvodna poljoprivredna zemljišta – obradiva zemljišta, vinogradi, voćnjaci, rasadnici vinove loze i voćaka, nasadi hmelja i duda, pašnjaci, travnjaci, staklenici, fotonaponski staklenici, sjetvene površine i tome slično, zemljišta sa šumskom vegetacijom ako nisu dio aktivnosti silvikulture, pošumljeni pašnjaci, zemljišta na kojima se nalaze građevinski objekti, poljoprivredni zootehnički objekti, uređena ribogojilišta i objekti za poboljšanje kvalitete tla, poljski/poljoprivredni putovi i putovi koji povezuju posjede, platforme i skladišni prostori koje služe za poljoprivrednu proizvodnju, te neplodna zemljišta koja se mogu prenamijeniti i koristiti za poljoprivrednu proizvodnju;
[…]
(c)
trajno potopljena zemljišta, odnosno: manja korita vodenih tokova, bazeni jezera na maksimalnoj razini vodostaja, dno unutarnjih morskih voda i teritorijalnog mora.”
Rješenje br. 534/2001
Normele tehnice pentru introducerea cadastrului general (Tehnički standardi za uvođenje općeg katastra), potvrđeni Ordinulom ministrului administrației publice nr. 534/2001 (Rješenje ministra javne uprave br. 534/2001) (
Monitorul Oficial al României
, dio I., br. 744 od 21. studenoga 2001.), određuju:
„7. Kriteriji za podjelu zemljišta prema namjeni
[…]
7.2. Zemljišta za poljoprivrednu namjenu
7.2.1. Kategorija poljoprivrednih zemljišta uključuje obradiva zemljišta, […] uređena ribogojilišta, […]
[…]
8. Kriteriji za razvrstavanje i određivanje kategorija korištenja zemljišta i građevinskih objekata
8.1. Opće odredbe
8.1.1. Kategorija korištenja zemljišta, koja se pojedinačno označava šifrom, jedno je od obilježja parcele. Navođenje kategorije korištenja u tehničkom dijelu općeg katastra, zajedno s drugim značajkama, potrebno je […] za vođenje zemljišnih knjiga […]
[…]
8.2. Kriteriji za određivanje kategorija korištenja zemljišta
8.2.1. Obradivo zemljište (A). U ovu kategoriju spadaju zemljišta koja se oru […] i na kojima se uzgajaju jednogodišnje ili trajne biljke kao na primjer: žitarice, […]
[…]”
Hitna uredba Vlade br. 125/2006
U skladu s člankom 5. Ordonanțe de urgență a guvernului nr. 125/2006 din 21 decembrie 2006 pentru aprobarea schemelor de plăți directe și plăți naționale directe complementare, care se acordă în agricultură începând cu anul 2007, și pentru modificarea articolului 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură (Hitna uredba Vlade br. 125/2006 od 21. prosinca 2006. o potvrđivanju programâ izravnih plaćanja i dodatnih nacionalnih izravnih plaćanja koji su odobreni za poljoprivredu od 2007. i o izmjeni članka 2. Zakona br. 36/1991 o poljoprivrednim društvima i drugim oblicima udruživanja u poljoprivrednom sektoru) (Monitorul Oficial al României, dio I., br. 1043 od 29. prosinca 2006.), u verziji koja se primjenjuje kada je riječ o godinama 2007. do 2014.:
„1) Program jedinstvenih plaćanja po površini sastoji se u odobravanju nepromijenjenog iznosa po hektaru koji se isplaćuje jednom godišnje i nije povezan s ukupnom proizvodnjom.
[…]
3) Prihvatljive poljoprivredne površine mogu imati sljedeće kategorije korištenja:
a)
obradivo zemljište – zemljište koje se obrađuje radi proizvodnje žitarica za dobivanje zrna, […]”
Članak 7. stavak 1. te hitne uredbe Vlade predviđa:
„Da bi im mogla biti odobrena plaćanja u okviru programâ jedinstvenih plaćanja po površini, podnositelji zahtjeva moraju biti upisani u Upisnik poljoprivrednika koji vodi [APIA], pravodobno podnijeti zahtjev za plaćanja i ispunjavati sljedeće opće uvjete:
a)
koristiti poljoprivredno zemljište površine od najmanje 1 ha; […]
b)
prijaviti sve poljoprivredne parcele;
[…]
e)
poštovati dobre poljoprivredne i okolišne uvjete koji su uređeni nacionalnim zakonodavstvom, na cjelokupnoj poljoprivrednoj površini gospodarstva;
f)
podnijeti dokumente kojima se dokazuje pravo korištenja i biti u mogućnosti dokazati da se koriste zemljištima na koja se zahtjev odnosi;
[…]”
Zakon br. 122/2014
U skladu s člankom 3. Legee nr. 122/2014 pentru completarea Legii nr. 82/1993 privind constituirea Rezervației Biosferei „Delta Dunării” (Zakon br. 122/2014 o dopuni Zakona br. 82/1993 o uspostavi rezervata biosfere „Delta Dunava”) (
Monitorul Oficial al României
, dio I., br. 541 od 22. srpnja 2014.):
„Od 15. rujna 2014. ne dodjeljuje se nikakva poljoprivredna subvencija za zemljišta koja se odnose na stara uređena ribogojilišta koja se nalaze u rezervatu biosfere Delta Dunava”.
OUG br. 3/2015
Ordonanța de urgență a guvernului nr. 3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015‑2020 și pentru modificarea art. 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură (Hitna uredba Vlade br. 3/2015 o odobrenju sustava plaćanja primjenjivih u području poljoprivrede u razdoblju 2015. – 2020. i o izmjeni članka 2. Zakona br. 36/1991 o poljoprivrednim društvima i drugim oblicima udruživanja u području poljoprivrede) od 18. ožujka 2015. (
Monitorul Oficial al României
, dio I., br. 191 od 23. ožujka 2015.; u daljnjem tekstu: OUG br. 3/2015), u verziji koja se primjenjuje u jednom od glavnih postupaka (C‑304/19), u članku 2. određuje:
„1.   Za potrebe ove hitne uredbe, sljedeći pojmovi definiraju se kako slijedi […]
n)
poljoprivredna površina: bilo koja površina koja se koristi kao obradivo zemljište, trajna livada i trajni pašnjak ili trajni nasad;
o)
obradivo zemljište: obrađena zemljišta namijenjena poljoprivrednoj proizvodnji ili zemljišta koja su raspoloživa za poljoprivrednu proizvodnju, ali su na ugaru, bez obzira na to nalaze li se ta zemljišta pod staklenicima, fotonaponskim staklenicima ili pod drugom vrstom zaštite, čvrste ili mobilne;
[…]
r)
korištenje zemljišta: korištenje za obavljanje poljoprivredne aktivnosti površine poljoprivrednog zemljišta koje je na dan podnošenja zahtjeva bilo na raspolaganju poljoprivredniku u godini podnošenja zahtjeva.”
Na temelju članka 8. stavka 1. točke (n) OUG‑a br. 3/2015, da bi se koristili izravnim plaćanjima, poljoprivrednici moraju prilikom podnošenja zahtjeva za jedinstveno plaćanje ili njegovih izmjena podnijeti potrebne dokumente kojima se dokazuje da su im poljoprivredna zemljišta, uključujući ekološki značajna područja, bila na raspolaganju.
Rješenje br. 619/2015
Ordinul nr. 619/2015 ministrului agriculturii şi dezvoltării rurale pentru aprobarea criteriilor de eligibilitate, condițiilor specifice și a modului de implementare a schemelor de plăți prevăzute la art. 1. alin. (2) și (3) din Ordonanța de urgență a Guvernului n
o
3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015‑2020 și pentru modificarea art. 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură, precum și a condițiilor specifice de implementare pentru măsurile compensatorii de dezvoltare rurală aplicabile pe terenurile agricole, prevăzute în Programul Național de Dezvoltare Rurală 2014‑2020 (Rješenje br. 619/2015 ministra poljoprivrede i ruralnog razvoja o odobravanju kriterija prihvatljivosti, posebnih uvjeta i načina provedbe sustava plaćanja predviđenog u članku 1. stavcima 2. i 3. Hitne uredbe Vlade br. 3/2015 o odobrenju sustava plaćanja primjenjivih u području poljoprivrede u razdoblju 2015. – 2020., o izmjeni članka 2. Zakona br. 36/1991 o poljoprivrednim društvima i drugim oblicima udruživanja u području poljoprivrede i o posebnim uvjetima za provedbu kompenzacijskih mjera ruralnog razvoja primjenjivim na poljoprivredna zemljišta navedena u Nacionalnom programu ruralnog razvoja za 2014. – 2020.), u verziji koja se primjenjuje u jednom od glavnih postupaka (C‑304/19), u članku 5. stavku 2. određuje:
„Počevši od godine podnošenja zahtjeva 2015., dokumenti koji dokazuju pravno korištenje zemljišta koja se moraju podnijeti APIA‑i, u skladu s odredbama članka 8. stavka 1. točke (n) Uredbe, jesu oni koji se odnose na:
a)
gospodarstvo na kojem se odvija poljoprivredna djelatnost: potvrda se popunjava sukladno modelu […] i prilaže joj se ovjerena preslika stranica na kojima se nalaze podaci […] iz poljoprivrednog registra za 2015. – 2019., sukladno modelu […]
b)
poljoprivredna zemljišta koja su poljoprivredniku na raspolaganju: ovjerene preslike dokaza prava vlasništva ili druge isprave kojom se dokazuje pravo vlasništva nad zemljištem ili ovjerene preslike drugih dokumenata, […] kao što su ugovor o zakupu, ugovor o koncesiji […]
c)
nedvosmislenu identifikaciju korištenih poljoprivrednih parcela […]”
Članak 10. stavak 5. tog rješenja predviđa:
„Sljedeće površine nisu prihvatljive za isplatu:
[…]
o)
površine koje zauzimaju uređena ribogojilišta, kako su predviđene člankom 23. stavkom 20. tehničkih propisa koji nadopunjuju poljoprivredni registar za razdoblje 2015. – 2019. […]”
Glavni postupci i prethodna pitanja
Predmet C‑294/19
Piscicola Tulcea je društvo osnovano u skladu s rumunjskim pravom čija je glavna djelatnost tijekom 2007. – 2014. bilo slatkovodno ribogojstvo i čije su dopuštene sekundarne djelatnosti uključivale, među ostalim, uzgoj žitarica.
Na temelju niza ugovora o koncesiji sklopljenih s Consiliul Județeanom Tulcea (Pokrajinsko vijeće Tulceje, Rumunjska) 2004., 2005. i 2010., društvo Piscicola Tulcea upravljalo je na ukupnoj površini od 1888 hektara (ha) uređenim ribogojilištima u Rusci (Rumunjska) i Litcovu (Rumunjska), koji su se nalazili u rezervatu biosfere Delta Dunava.
Iako se ugovorima o koncesiji utvrđuje korištenje zemljišta „za potrebe ribogojstva”, stranke su se dogovorile, dodacima ugovora sklopljenima tijekom 2004. i 2005., da će se prvotna cijena koncesije promijeniti ako se „u okviru programâ rotacije ribogojskih kultura koje nalaže tehnologija ribogojstva ili izvan tih programa, zemljišta unutar uređenih ribogojilišta koriste kao poljoprivredna zemljišta”. Osim toga, dodatkom ugovora sklopljenim tijekom 2010. utvrđeno je da društvo Piscicola Tulcea mora provesti aktivnost rotacije ribogojsko‑poljoprivrednih kultura radi mineralizacije tla na površini od 570 ha.
Odlukom donesenom 2005. Pokrajinsko vijeće Tulceje također je ovlastilo društvo Piscicola Tulcea za obavljanje djelatnosti uzgoja biljaka u uređenim ribogojilištima u Rusci.
Za razdoblje od 2007. do 2014. društvo Piscicola Tulcea podnijelo je APIA‑i zahtjeve za plaćanje na temelju, među ostalim, programa jedinstvenih plaćanja po površini.
Ti su zahtjevi bili popraćeni dokazima o pravu korištenja površine za koju je zatražena potpora, to jest ugovorima o koncesiji i njihovim dodacima, kao i potvrdom koju je izdala upravna jedinica na čijem se području nalaze ta zemljišta, a u kojoj se navodi da su upisana u poljoprivredni registar općine kao poljoprivredna zemljišta.
U izvješćima o pregledu koje je 2008. i 2009. sastavilo Pokrajinsko vijeće Tulceje, potvrđeno je da se zemljišta koja su dana u koncesiju koriste isključivo za poljoprivredu, te da se nikakva površina ne koristi za ribogojstvo.
Za svaku od tržišnih godina 2007. do 2014., APIA je donijela odluke o dodjeli plaćanja na temelju programa povezanih s površinom.
Tijekom 2009. APIA je provela terensku kontrolu. Utvrđene nepravilnosti ticale su se pogrešne prijave iz 2007. za neobrađenu parcelu zanemarive površine (80,56 ha). Za tržišne godine 2010. do 2014. provedena je vizualna kontrola prije odobravanja zahtjevâ za plaćanja te je njome utvrđeno da su zahtjevi bili valjani i potpuni.
Za tržišnu godinu 2015. APIA je odbila zahtjev za plaćanje koji je podnijelo društvo Piscicola Tulcea s obrazloženjem da se člankom 3. Zakona br. 122/2014 predviđalo da se od 15. rujna 2014. više neće odobravati poljoprivredne subvencije za zemljišta koja uključuju bivše uređena ribogojilišta smještena u rezervatu biosfere Delta Dunava. Curtea de Apel Constanța (Žalbeni sud u Constanți, Rumunjska), kojem je društvo Piscicola Tulcea podnijelo žalbu protiv odluke nadležnog prvostupanjskog suda, naložila je odlukom od 31. listopada 2016., koja je postala konačna, APIA‑i da odobri plaćanja koja se traže na temelju programa potpore povezanih s površinom za tržišnu godinu 2015. pozivajući se, među ostalim, na definicije pojmova „poljoprivredna djelatnost”, „poljoprivredni proizvodi” i „obradivo zemljište” u Uredbi br. 1307/2013.
Tijekom razdoblja od 27. listopada 2015. do 13. travnja 2016., Uprava za sprječavanje prijevara i unutarnji nadzor APIA‑e provela je kontrolu dokumentacije u pogledu načina na koji je potpora dodijeljena društvu Piscicola Tulcea za tržišne godine 2007. do 2014. To je nadzorno tijelo iz toga zaključilo da, s obzirom na nacionalno zakonodavstvo i dokumente koje je podnijelo društvo Piscicola Tulcea, potonje društvo ne ispunjava uvjete za dopuštenost dotičnih izravnih plaćanja.
Nakon te kontrole APIA je preispitala zahtjeve za plaćanje podnesene za tržišne godine 2007. do 2014. Dana 23. prosinca 2016. sastavila je, za svaku od tih tržišnih godina, zapisnik u kojem je utvrđeno da je Piscicola Tulcea nepropisno primala plaćanja te je utvrdila iznos tražbine države koja proizlazi iz počinjenih nepravilnosti i koja je trebala biti vraćena APIA‑i za svaku tržišnu godinu.
Presudom u građanskom predmetu od 1. veljače 2018. Tribunalul Tulcea (Viši sud u Tulceji, Rumunjska) prihvatio je tužbu koju je društvo Piscicola Tulcea podnijelo 15. ožujka 2017. te je poništio pobijane akte. U skladu s tom presudom, iako predmetni ugovori o koncesiji izričito upućuju na to da su se na zemljištu koje je dano u koncesiju nalazila uređena ribogojilišta i da ih je to društvo bilo dužno koristiti u svrhe ribogojstva, neusklađenost zbog koje je naložen povrat iznosa dodijeljenih tom društvu nije bila posljedica ni njegove nepažnje ni namjernog čina. Naprotiv, društvo Piscicola Tulcea pružilo je konkretne i dostatne činjenične podatke na temelju kojih su dužnosnici APIA‑e mogli provjeriti uvjete za dopuštenost korištenja predmetne potpore. Taj je sud stoga zaključio da se u ovom slučaju primjenjuju odredbe prava Unije kojima se iz povrata isključuju plaćanja izvršena zbog pogreške tijela, osobito članak 80. stavak 3. Uredbe br. 1122/2009.
APIA je 29. ožujka 2018. podnijela žalbu Curtei de Apel Constanța (Žalbeni sud u Constanți) kojom je zahtijevala da se pobijana presuda u cijelosti preinači i da se tužba koju je podnijelo društvo Piscicola Tulcea odbije.
Sud koji je uputio zahtjev pita se treba li nacionalni sud radi provjere prava poljoprivrednika na korištenje mjera potpore povezanih s površinom uzeti u obzir samo površine koje su poljoprivrednici stvarno koristili ili, naprotiv, uzeti u obzir obilježja površina koje se navode u javnim zemljišnim evidencijama ili u dokumentima kojima poljoprivrednik dokazuje pravo korištenja zemljišta na koje se odnosi zahtjev za plaćanje kao i usklađenost korištenja zemljišta s tim obilježjima.
U tim je okolnostima Curtea de Apel Constanța (Žalbeni sud u Constanți) odlučila prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Treba li odredbe članka 2. i članka 34. stavka 2. Uredbe […] br. 73/2009 […] kao i članka 2. Uredbe […] br. 1120/2009 […] tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis koji, u uvjetima kao u glavnom postupku, isključuje iz isplate prava poljoprivrednika zato što uređena ribogojilišta koji se koriste kao obradiva zemljišta ne predstavljaju ,poljoprivrednu površinu' u smislu članka 2. Uredbe br. 1120/2009 te se stoga ne smatraju prihvatljivim zemljištem u smislu članka 34. stavka 2. Uredbe br. 73/2009?”
Predmet C‑304/19
Ira Invest je društvo osnovano u skladu s rumunjskim pravom čija je glavna djelatnost ribogojstvo, a sekundarna djelatnost, među ostalim, uzgoj žitarica, grahorica, uljarica, riže i povrća te djelatnosti pružanja potpore proizvodnji usjeva.
U zahtjevu za jedinstveno plaćanje koji je podnijelo APIA‑i, to je društvo radi potpore za 2016. prijavilo sve korištene poljoprivredne parcele, odnosno 757,04 ha.
Društvo Ira Invest tom je zahtjevu priložilo ugovor o koncesiji od 18. ožujka 2002., sklopljen s Područnim vijećem Tulceje, na temelju kojeg je kao koncesionar imalo pravo upotrebljavati zemljište ukupne površine 1344 ha za ribogojstvo.
Društvo Ira Invest također je podnijelo dodatni akt uz navedeni ugovor o koncesiji od 15. svibnja 2014. kojim su se stranke sporazumjele da koncesionar obavlja aktivnost rotacije ribogojskih kultura radi mineralizacije tla na površini od 950 ha ribogojskog zemljišta. U tom dodatnom aktu pojašnjava se da se rotacija ribogojskih kultura sastoji od privremene obustave ribogojstva radi ponovne uspostave produktivnosti tla uzgojem žitarica ili industrijskih biljaka.
Odlukom od 27. ožujka 2017. APIA je odbila prihvatiti predmetni zahtjev za jedinstveno plaćanje jer u sustavu nije postojao nijedan dokument u obliku potvrde u skladu s poljoprivrednim registrom, a posebno dokument kojim se dokazuje zakonito korištenje zemljišta u skladu s člankom 5. stavkom 2. Rješenja br. 619/2015.
Društvo Ira Invest podnijelo je prethodnu žalbu protiv te upravne odluke ističući, među ostalim, da je obrazloženje odbijanja njegova zahtjeva, koje se temelji na nepostojanju potvrde u skladu s poljoprivrednim registrom, bilo nezakonito. U tom je pogledu istaknulo da članak 5. stavak 2. točka (a) Rješenja br. 619/2015 nije u skladu s člankom 8. stavkom 1. točkom (n) OUG‑a br. 3/2015, normativnim aktom više pravne snage usvojenim u skladu s Uredbom br. 1307/2013, kojom se uopće ne predviđa podnošenje potvrde, nego se samo nalaže dokazivanje upotrebe predmetnih poljoprivrednih zemljišta.
Odlukom od 8. svibnja 2017. APIA je obavijestila društvo Ira Invest da ono u spis zahtjeva za plaćanje za 2016. nije priložilo nijedan dokument kojim se dokazuje njegovo svojstvo aktivnog poljoprivrednika. U toj se odluci upućuje na članak 8. stavak 1. točku (n) OUG‑a br. 3/2015 o obvezi poljoprivrednika da prilikom podnošenja zahtjeva za jedinstveno plaćanje podnese potrebne dokumente koji dokazuju da su poljoprivredna zemljišta njemu na raspolaganju, uključujući potvrdu u skladu s upisima iz poljoprivrednog registra za godinu za koju se podnosi zahtjev.
Presudom od 27. veljače 2018. Tribunalul Tulcea (Viši sud u Tulceji) odbio je kao neosnovanu tužbu društva Ira Invest za poništenje pobijanih upravnih akata. Taj je sud smatrao da se odluka o odbijanju temeljila na nepostojanju potvrde u skladu s poljoprivrednim registrom, na temelju članka 5. Rješenja br. 619/2015, i na nedostatku dokaza o tome da je to društvo aktivni poljoprivrednik. Budući da se u rumunjskom pravu promjena namjene zemljišta izvršava u skladu s određenim postupkom, koji društvo Ira Invest nije provelo, sama uporaba zemljišta u poljoprivredne svrhe tijekom određenog razdoblja ne omogućuje da ih se smatra prihvatljivim hektarima jer sama volja koncesionara ne može predmetna uređena ribogojilišta pretvoriti u poljoprivredno gospodarstvo.
Društvo Ira Invest je 29. ožujka 2018. podnijelo žalbu protiv te presude sudu koji je uputio zahtjev, Curtea de Apel Constanța (Žalbeni sud u Constanți). U okviru tog postupka društvo Ira Invest u biti je tvrdilo da, imajući u vidu Uredbu br. 1307/2013, nije važna kategorija upotrebe zemljišta, nego samo upotreba zemljišta u poljoprivredne svrhe. Stoga, na temelju te uredbe, nije relevantna činjenica da su zemljišta obuhvaćena jednom ili drugom kategorijom uporabe, s obzirom na to da su tijekom kalendarske godine ta zemljišta obrađivana radi berbe poljoprivrednih proizvoda.
Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, posebne okolnosti ovog predmeta sastoje se u činjenici da tužitelj u glavnom postupku upotrebljava u poljoprivredne svrhe zemljišta koja su bila upisana u upravne evidencije kao dio druge kategorije korištenja i koja su stoga bila izričito isključena od primanja financijske potpore na temelju nacionalnog prava. Stoga se konkretno postavlja pitanje tumačenja članka 32. stavka 2. Uredbe br. 1307/2013 u pogledu definicije „prihvatljivog hektara”, koja upućuje na bilo koju poljoprivrednu površinu gospodarstva.
Međutim, u konkretnom slučaju sud koji je uputio zahtjev dvoji o prenošenju sudske prakse proizašle iz presuda od 2. srpnja 2015., Wree (
C‑422/13
,
EU:C:2015:438
) i od 2. srpnja 2015., Demmer (
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
), u kojima je Sud presudio da površina o kojoj je riječ u glavnom postupku, da bi bila prihvatljiva za dotičnu potporu, mora biti poljoprivredna površina, biti dio gospodarstva poljoprivrednika i koristiti se u svrhu poljoprivrede ili se, u slučaju istodobnih uporaba, treba pretežito koristiti u tu svrhu.
U tim je okolnostima Curtea de Apel Constanța (Žalbeni sud u Constanți) odlučila prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Treba li odredbe članka 4. stavka 1. točaka (b), (c), (e) i (f), članka 10., članka 21. stavka 1. i članka 32. stavaka 1. do 5. Uredbe br. 1307/2013 tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis koji, u okolnostima kao u glavnom postupku, isključuje plaćanja poljoprivrednicima zato što zemljišta na kojima se nalaze ribogojilišta, koja se koriste kao obradiva zemljišta, nisu ,poljoprivredna površina' u smislu članka 4. navedene uredbe[?]”
Postupak pred Sudom
Odlukom predsjednika Suda od 12. lipnja 2019. predmeti C‑294/19 i C‑304/19 spojeni su u svrhu pisanog postupka i donošenja presude.
O prethodnim pitanjima
Što se tiče predmeta C‑294/19, važno je uvodno istaknuti da se relevantno razdoblje koje se odnosi na činjenice o kojima je riječ u glavnom postupku proteže od 2007. do 2014. i da je, prije 1. siječnja 2009., Uredba koja se primjenjivala u razdoblju od 2007. do tog dana bila Uredba br. 1782/2003 (vidjeti u tom smislu presudu od 2. srpnja 2015., Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
, t.
49.
i
50.
).
Međutim, Sud je presudio da je pojam „prihvatljivi hektar”, kako je definiran u članku 34. stavku 2. točki (a) Uredbe br. 73/2009, isti kao i pojam „prihvatljivi hektar” u smislu članka 44. stavka 2. Uredbe br. 1782/2003 i da stoga tumačenje prve od tih odredbi vrijedi i za drugu (vidjeti u tom smislu presudu od 2. srpnja 2015., Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
, t.
52.
i
53.
).
Slijedom toga, u predmetu C‑294/19 dostatno je ispitati postavljeno pitanje s obzirom na članak 34. stavak 2. točku (a) i članak 2. točku (h) Uredbe br. 73/2009 za cijelo razdoblje od 2007. do 2014. godine.
Iz toga slijedi da svojim pitanjima, koja valja ispitati zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 2. točku (h) i članak 34. stavak 2. Uredbe br. 73/2009 te članak 4. stavak 1. točku (e) i članak 32. stavak 2. Uredbe br. 1307/2013 tumačiti na način da su površine koje su u nacionalnom pravu razvrstane kao namijenjene za djelatnost ribogojstva, ali koje se stvarno koriste ili su se koristile u poljoprivredne svrhe, poljoprivredne površine.
Kako se navodi u članku 34. stavku 2. točki (a) Uredbe br. 73/2009 i članku 32. stavku 2. točki (a) Uredbe br. 1307/2013, pojam „prihvatljivi hektar” obuhvaća bilo koju poljoprivrednu površinu na poljoprivrednom gospodarstvu koja se koristi za obavljanje poljoprivredne djelatnosti ili, ako se površina koristi i za nepoljoprivredne djelatnosti, površinu koja se pretežno koristi za obavljanje poljoprivrednih djelatnosti.
Pojam „poljoprivredna površina”, kako je definiran u članku 2. točki (h) Uredbe br. 73/2009 i u članku 4. stavku 1. točki (e) Uredbe br. 1307/2013, obuhvaća, među ostalim, „bilo koju površinu koja se koristi kao obradivo zemljište”.
U predmetima iz glavnih postupaka, iz odluka kojima se upućuje prethodno pitanje proizlazi da su predmetne površine, iako su upisane u zemljišne knjige kao uređena ribogojilišta, u okviru rotacije ribogojskih kultura korištene kao obradivo zemljište za stjecanje poljoprivrednih proizvoda.
„Obradivo zemljište” definira se u članku 2. točki (a) Uredbe br. 1120/2009, među ostalim, kao zemljište koje se obrađuje zbog proizvodnje kultura ili se održava u dobrom poljoprivrednom i okolišnom stanju. U članku 4. stavku 1. točki (f) Uredbe br. 1307/2013 definira se, među ostalim, kao zemljište zasijano za proizvodnju usjeva ili površine pogodne za proizvodnju usjeva, ali neobrađene.
Međutim, ustaljena je sudska praksa da kvalifikacija „obradivog zemljišta”, a time i „poljoprivredne površine”, ovisi o stvarnom korištenju zemljišta o kojima je riječ (vidjeti u tom smislu presude od 14. listopada 2010., Landkreis Bad Dürkheim,
C‑61/09
,
EU:C:2010:606
, t.
37.
; od 2. srpnja 2015., Wree,
C‑422/13
,
EU:C:2015:438
, t.
36.
i od 2. srpnja 2015., Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
, t.
56.
).
Iz toga proizlazi da se površina treba smatrati „poljoprivrednom” kad se stvarno koristi kao „obradivo zemljište” u smislu odredaba koje se navode u točki 61. ove presude (vidjeti po analogiji presudu od 14. listopada 2010., Landkreis Bad Dürkheim,
C‑61/09
,
EU:C:2010:606
, t.
37.
) i da se ta kvalifikacija ne može dovesti u pitanje samom okolnošću da je ta površina korištena kao obradivo zemljište protivno nacionalnim odredbama o klasificiranju zemljišta.
Nadalje, treba podsjetiti na to da, kako bi bila prihvatljiva za primanje predmetne potpore, površina koja je predmet glavnog postupka mora biti poljoprivredna površina, biti dio gospodarstva poljoprivrednika i korištena u poljoprivredne svrhe ili, u slučaju dodatnog korištenja, biti pretežito korištena u te svrhe (vidjeti u tom smislu presudu od 2. srpnja 2015., Demmer,
C‑684/13
,
EU:C:2015:439
, t.
54.
).
Međutim, kao što je to Komisija u biti istaknula u svojim pisanim očitovanjima i kao što to proizlazi iz uvodne izjave 3. Uredbe br. 73/2009, uvodnih izjava 53. i 54. Uredbe br. 1306/2013 i uvodne izjave 4. Uredbe br. 1307/2013, na nadležnim nacionalnim tijelima je da utvrde je li korisnik poštovao zahtjeve višestruke sukladnosti i primijene eventualne administrativne sankcije u slučaju nepoštovanja tih zahtjeva, koje se mogu sastojati od smanjenja ili isključenja iznosa predmetne potpore.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na postavljena pitanja valja odgovoriti da članak 2. točku (h) i članak 34. stavak 2. Uredbe br. 73/2009 te članak 4. stavak 1. točku (e) i članak 32. stavak 2. Uredbe br. 1307/2013 treba tumačiti na način da su površine koje su u nacionalnom pravu klasificirane kao namijenjene djelatnosti ribogojstva, ali koje se stvarno koriste ili su bile korištene u poljoprivredne svrhe, poljoprivredne površine.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenog, Sud (šesto vijeće) odlučuje:

Članak 2. točka (h) i članak 34. stavak 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. o utvrđivanju zajedničkih pravila za programe izravne potpore za poljoprivrednike u okviru zajedničke poljoprivredne politike i utvrđivanju određenih programa potpore za poljoprivrednike, o izmjeni uredaba (EZ) br. 1290/2005, (EZ) br. 247/2006, (EZ) br. 378/2007 i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1782/2003, te članak 4. stavak 1. točku (e) i članak 32. stavak 2. Uredbe (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u programima potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 i Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009, treba tumačiti na način da su površine koje su u nacionalnom pravu klasificirane kao namijenjene djelatnosti ribogojstva, ali koje se stvarno koriste ili su bile korištene u poljoprivredne svrhe, poljoprivredne površine.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: rumunjski