CELEX: 62019CJ0607
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Europos Sąjungos prekių ženklai
Reglamentas (EB) Nr. 207/2009
51 straipsnio 1 dalies a punktas
55 straipsnio 1 dalis
Sąjungos prekių ženklo suteikiamų teisių panaikinimas
Sąjungos prekių ženklas, kuris nebuvo iš tikrųjų naudojamas penkerius metus iš eilės
Penkerių metų laikotarpio pabaiga
Vertinimo data

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl [Europos Sąjungos prekių ženklo] (
OL L 78, 2009, p. 1
) 51 straipsnio 1 dalies a punkto ir 2017 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) 2017/2001 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (
OL L 154, 2017, p. 1
) 58 straipsnio 1 dalies a punkto išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Husqvarna AB
ir
Lidl Digital International GmbH & Co. KG
, anksčiau –
Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG
(toliau – Lidl) ginčą, susijusį su
Husqvarna
pareikštu ieškiniu
Lidl
dėl teisių į Europos Sąjungos prekių ženklą pažeidimo.
Teisinis pagrindas
Reglamentas Nr. 207/2009
Reglamento Nr. 207/2009 3 konstatuojamojoje dalyje nustatyta:
„Minėtiems [Sąjungos] tikslams pasiekti būtina numatyti [Sąjungoje] tokią prekių ženklams skirtą tvarką, kuri, taikant vieną procedūrų sistemą, leistų įmonėms gauti vienodą apsaugą suteikiantį [Sąjungos] prekių ženklą, galiojantį visoje [Sąjungos] teritorijoje. Išskyrus šiame reglamente numatytus atvejus, [Sąjungos] prekių ženklui turėtų būti taikomas jo vieningumo principas.“
Šio reglamento 1 straipsnio „[Sąjungos] prekių ženklas“ 2 dalyje numatyta:
„[Sąjungos] prekių ženklas turi vieningą statusą. Jis turi vienodą galią visoje [Sąjungoje]: jis gali būti registruojamas, perleidžiamas, nuo jo atsisakoma, jis gali būti savininko teises panaikinančio ar paskelbiančio negaliojančiu sprendimo dalyku, jo naudojimas gali būti uždraustas tik visos [Sąjungos] mastu. Šis principas yra taikomas, jeigu šiame reglamente nenumatyta kitaip.“
Minėto reglamento 14 straipsnio „Papildomas nacionalinių įstatymų taikymas pažeidimų atvejais“ 3 dalyje numatyta:
„Taikytinos procesinės taisyklės nustatomos vadovaujantis X dalies nuostatomis.“
Reglamento Nr. 207/2009 VI dalyje „Atsisakymas nuo teisinės apsaugos, panaikinimas ir negaliojimas“ yra 2 skyrius „Panaikinimo pagrindai“, kurio 51 straipsnio „Panaikinimo pagrindai“ 1 dalyje nustatyta:
„[Sąjungos] prekių ženklo savininko teisės paskelbiamos panaikintomis padavus [Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės] [t]arnybai [EUIPO] prašymą arba priešieškinį teisių pažeidimo byloje:
a)
jeigu penkerius metus iš eilės prekių ženklas [Sąjungoje] iš tikrųjų nebuvo naudojamas žymėti prekėms arba paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas, ir nėra rimtų priežasčių jo nenaudoti; tačiau niekas negali reikalauti panaikinti savininko teises į [Sąjungos] prekių ženklą, jeigu laikotarpiu tarp penkerių metų laikotarpio pabaigos ir prašymo ar priešieškinio padavimo buvo pradėta arba vėl imta iš tikrųjų naudoti prekių ženklą; į naudojimo pradėjimą arba atnaujinimą neatsižvelgiama, jei tai įvyko per tris mėnesius iki prašymo arba priešieškinio padavimo dienos, prasidėjusius ne anksčiau kaip pasibaigus penkerių metų trukmės nenaudojimo laikui, jeigu buvo pasiruošimas naudojimo pradėjimui arba atnaujinimui prasidėjo tik po to, kai savininkas sužinojo, kad gali būti paduotas prašymas arba priešieškinis;
b)
jeigu dėl savininko veiksmų arba neveikimo prekių ženklas tapo bendriniu pavadinimu produktų ar paslaugų, kurioms jis buvo įregistruotas, versle;
c)
jeigu dėl to, kad savininkas naudojo ženklą arba su savininko sutikimu jis buvo naudojamas žymėti toms prekėms arba paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas, prekių ženklas gali suklaidinti visuomenę, ypač dėl tų prekių ar paslaugų kilmės, kokybės ar geografinės kilmės vietos.“
Šios VI dalies 4 skyriuje „Panaikinimo ir negaliojimo pasekmės“ yra šio reglamento 55 straipsnis „Panaikinimo ir negaliojimo pasekmės“, jo 1 dalyje nustatyta:
„Laikoma, kad [Sąjungos] prekių ženklas nuo prašymo panaikinti arba priešieškinio padavimo dienos neturėjo tokios šiame reglamente nurodytos savo galios dalies, kokia buvo panaikintos jo savininko teisės. Vienos iš šalių prašymu sprendime gali būti nurodyta ta ankstesnė data, kurią atsirado viena iš panaikinimo priežasčių.“
Minėto reglamento X antraštinėje dalyje „Su [Sąjungos] prekių ženklais susijusių teisinių ginčų teismingumas ir procesas“ yra 2 skyrius „Ginčai dėl [Sąjungos] prekių ženklų pažeidimo ir galiojimo“.
Šiame skyriuje, be kita ko, yra 101 straipsnis „Taikoma teisė“, kuris suformuluotas taip:
„1.   [Sąjungos] prekių ženklų teismai taiko šio reglamento nuostatas.
2.   Visais šio reglamento nereglamentuojamais klausimais [Sąjungos] prekių ženklų teismas taiko savo nacionalinę teisę, taip pat ir savo tarptautinės privatinės teisės normas.
3.   Jeigu šiame reglamente nenurodyta kitaip, [Sąjungos] prekių ženklų teismas taiko tokias procesines teisės normas, kurios teismo buvimo vietos valstybėje narėje taikomos tokio pat pobūdžio byloms dėl nacionalinio prekių ženklo.“
Reglamentas 2017/1001
Reglamento 2017/1001 24 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„[N]ėra jokių [Sąjungos] prekių ženklų arba bet kokio jiems prieštaraujančio anksčiau registruoto prekių ženklo apsaugos pateisinimo, išskyrus atvejus, kai prekių ženklai yra iš tikrųjų naudojami.“
Minėto reglamento 17 straipsnio „Papildomas nacionalinių įstatymų taikymas pažeidimų atvejais“ 3 dalyje nustatyta:
„Taikytinos procesinės taisyklės nustatomos vadovaujantis X skyriaus nuostatomis.“
Minėto reglamento VI skyriaus „Atsisakymas nuo teisinės apsaugos, panaikinimas ir negaliojimas“ 2 skirsnio „Panaikinimo pagrindai“ 58 straipsnio tokiu pačiu pavadinimu 1 dalyje numatyta:
„[Sąjungos] prekių ženklo savininko teisės paskelbiamos panaikintomis padavus [EUIPO] prašymą arba priešieškinį teisių pažeidimo byloje:
a)
jeigu penkerius metus iš eilės prekių ženklas Sąjungoje iš tikrųjų nebuvo naudojamas žymėti prekėms arba paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas, ir nėra rimtų priežasčių jo nenaudoti; tačiau niekas negali reikalauti panaikinti savininko teises į ES prekių ženklą, jeigu laikotarpiu tarp penkerių metų laikotarpio pabaigos ir prašymo ar priešieškinio padavimo buvo pradėta arba vėl imta iš tikrųjų naudoti prekių ženklą; į naudojimo pradėjimą arba atnaujinimą neatsižvelgiama, jei tai įvyko per tris mėnesius iki prašymo arba priešieškinio padavimo dienos, prasidėjusius ne anksčiau kaip pasibaigus penkerių metų trukmės nenaudojimo laikui, jeigu buvo pasiruošimas naudojimo pradėjimui arba atnaujinimui prasidėjo tik po to, kai savininkas sužinojo, kad gali būti paduotas prašymas arba priešieškinis;
b)
jeigu dėl savininko veiksmų arba neveikimo prekių ženklas tapo bendriniu pavadinimu produktų ar paslaugų, kurioms jis buvo įregistruotas, versle;
c)
jeigu dėl to, kad prekių ženklo savininkas naudojo prekių ženklą arba su savininko sutikimu jis buvo naudojamas žymėti toms prekėms arba paslaugoms, kurioms jis buvo įregistruotas, prekių ženklas gali suklaidinti visuomenę, ypač dėl tų prekių ar paslaugų kilmės, kokybės ar geografinės kilmės vietos.“
To paties reglamento X skyriuje „Su [Sąjungos] prekių ženklais susijusių teisinių ginčų teismingumas ir procesas“ yra 2 skirsnis „Ginčai dėl [Sąjungos] prekių ženklų pažeidimo ir galiojimo“.
Šiame skirsnyje, be kita ko, yra 129 straipsnis „Taikoma teisė“, kuris suformuluotas taip:
„1.   [Sąjungos] prekių ženklų teismai taiko šio reglamento nuostatas.
2.   Visiems su prekių ženklu susijusiems klausimams, kurių nereglamentuoja šis reglamentas, susijęs [Sąjungos] prekių ženklų teismas taiko taikytiną nacionalinę teisę.
3.   Jeigu šiame reglamente nenurodyta kitaip, [Sąjungos] prekių ženklų teismas taiko tokias procesines teisės normas, kurios teismo buvimo vietos valstybėje narėje taikomos tokio pat pobūdžio byloms dėl nacionalinio prekių ženklo.“
Šio reglamento 211 straipsnyje „Panaikinimas“ ir 212 straipsnyje „Įsigaliojimas“ numatyta, kad Reglamentas Nr. 207/2009 panaikinamas, o Reglamentas 2017/1001 įsigalios dvidešimtą dieną po jo paskelbimo
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos
, t. y. 2017 m. liepos 6 d., ir bus taikomas nuo 2017 m. spalio 1 d.
Vokietijos teisė
1994 m. spalio 25 d.
Gesetz über den Schutz von Marken und sonstigen Kennzeichen
(Prekių ženklų ir kitų skiriamųjų žymenų apsaugos įstatymas) (
BGBl
. 1994 I, p. 3082, toliau –
MarkenG
) 25 straipsnio 2 dalies pirmame sakinyje numatyta, kad penkerių metų naudojimo terminas, kalbant apie registracijos panaikinimo išimtį vykstant procesui, turi būti skaičiuojamas atsižvelgiant į ieškinio pareiškimo datą. Vis dėlto jei penkerių metų nenaudojimo laikotarpis baigiasi jau po to, kai buvo pareikštas ieškinys, pagal
MarkenG
25 straipsnio 2 dalies antrą sakinį reikia remtis teismo posėdžio pabaigos diena.
MarkenG
55 straipsnio 3 dalies antrame sakinyje numatyta, kad tuo atveju, kai ankstesnio įregistruoto prekių ženklo savininkas pareiškia ieškinį, o atsakovas – prieštaravimą, nagrinėjant klausimą dėl prekių ženklo nenaudojimo, reikia atsižvelgti į penkerių metų laikotarpį, apskaičiuojamą nuo teismo posėdžio pabaigos.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Husqvarna
gamina sodo ir kraštovaizdžio aparatus bei įrankius. Ji yra erdvinio Sąjungos prekių ženklo Nr. 456244, įregistruoto 2000 m. sausio 26 d. laistymo purkštuvams, savininkė.
Nuo 2014 m. liepos mėn. iki 2015 m. sausio mėn.
Lidl
prekiavo spiralinės laistymo žarnos rinkiniu, kurį sudarė spiralinė laistymo žarna, laistymo purkštuvas ir jungimo mova.
Manydama, kad
Lidl
parduodama prekė pažeidžia jai priklausantį prekių ženklą,
Husqvarna
pareiškė jai ieškinį
Landgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo apygardos teismas, Vokietija), siekdama, be kita ko, nutraukti pažeidimą ir kad būtų atlyginta žala.
Lidl
pareiškė priešieškinį dėl teisių, susijusių su pagrindinėje byloje nagrinėjamu prekių ženklu, panaikinimo dėl šio prekių ženklo nenaudojimo.
Landgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo apygardos teismas) patenkino
Husqvarna
reikalavimus, nurodytus šio sprendimo 20 punkte, ir atmetė
Lidl
pareikštą priešieškinį.
Dėl to teismo sprendimo
Lidl
pateikė apeliacinį skundą
Oberlandesgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo aukštesnysis apygardos teismas, Vokietija); 2017 m. spalio 24 d. įvykus paskutiniam teismo posėdžiui, šis teismas panaikino minėtą sprendimą ir pripažino, kad nuo 2017 m. gegužės 31 d.
Husqvarna
neteko teisių, susijusių su pagrindinėje byloje nagrinėjamu prekių ženklu.
Oberlandesgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo aukštesnysis apygardos teismas) nustatė, kad apskaičiuojant nepertraukiamą nenaudojimo laikotarpį reikšminga ne data, kai
Lidl
pareiškė priešieškinį, t. y. 2015 m. rugsėjo mėn., bet paskutinio tame teisme vykusio teismo posėdžio, kuris įvyko 2017 m. spalio 24 d., data. Minėtas teismas konstatavo, kad nuo 2012 m. gegužės mėn. nebebuvo prekiaujama prekėmis, kurioms skirta pagrindinėje byloje nagrinėjamo prekių ženklo apsauga, todėl reikia daryti išvadą, kad priešieškinio dėl registracijos panaikinimo pareiškimo dieną Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punkte numatytas nepertraukiamas penkerių metų laikotarpis dar nebuvo pasibaigęs, nors šis laikotarpis baigėsi minėtame teisme vykusio teismo posėdžio dieną.
Husqvarna
pateikė kasacinį skundą
Bundesgerichtshof
(Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija) – prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad jo nagrinėjamoje byloje sprendimas pirmiausia priklauso nuo atsakymo į klausimus, ar nustatant datą, turinčią lemiamą reikšmę skaičiuojant Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punkte ir Reglamento 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punkte numatytą penkerių metų laikotarpį, taikomi šie reglamentai, ir, jeigu taip, kokia tai data.
Jis teigia, kad nei Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punkte, nei Reglamento 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punkte nenurodyta data, į kurią reikia atsižvelgti apskaičiuojant šiose nuostatose numatytą penkerių metų nenaudojimo laikotarpį, kai prašymas panaikinti Sąjungos prekių ženklo suteikiamas teises pateiktas pareiškus priešieškinį.
Jis nurodo, kad šis klausimas yra procesinio pobūdžio ir kad, nesant jokių patikslinimų Reglamente Nr. 207/2009 ir Reglamente 2017/1001, jam taikoma nacionalinė teisė. Šis vertinimas išplaukia iš tarpusavyje siejamų Reglamento Nr. 207/2009 14 straipsnio 3 dalies ir 101 straipsnio 3 dalies bei Reglamento 2017/1001 17 straipsnio 3 dalies ir 129 straipsnio 3 dalies nuostatų, kaip matyti iš 2016 m. birželio 22 d. Sprendimo Nikolajeva (
C‑280/15
,
EU:C:2016:467
,
punktas).
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad pagal Vokietijos civilinio proceso teisę teismas savo sprendimą turi grįsti visais argumentais ir faktinėmis aplinkybėmis, kuriais remiamasi prieš pasibaigiant paskutiniam teismo posėdžiui. Dėl panaikinimu grindžiamo prieštaravimo, kai nagrinėjamas ieškinys dėl intelektinės nuosavybės teisių pažeidimo, Vokietijos prekių ženklų teisėje –
MarkenG
25 straipsnio 2 dalies pirmame sakinyje – numatyta, kad, apskaičiuojant penkerių metų naudojimo laikotarpį, reikia remtis ieškinio pareiškimo data. Vis dėlto jei penkerių metų nenaudojimo laikotarpis baigiasi jau po to, kai buvo pareikštas ieškinys, pagal
MarkenG
25 straipsnio 2 dalies antrą sakinį reikia atsižvelgti į teismo posėdžio pabaigos datą. Be to,
MarkenG
55 straipsnio 3 dalies antrame sakinyje numatyta, kad, kiek tai susiję su ieškiniu dėl prekių ženklo registracijos pripažinimo negaliojančia dėl ankstesnio prekių ženklo egzistavimo, prekių ženklo savininkas, atsakovui pateikus prieštaravimą, turi įrodyti, kad šis prekių ženklas buvo naudojamas paskutinius penkerius metus iki teismo posėdžio pabaigos.
Jeigu būtų atsakyta, kad tiek Reglamente Nr. 207/2009, tiek Reglamente 2017/1001 nustatyta data, į kurią turi būti atsižvelgiama vertinant penkerių metų termino pasibaigimą, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad reikėtų atsižvelgti į paskutinį apeliacinės instancijos teisme vykusį teismo posėdį.
Šiuo klausimu jis nurodo, kad tokią išvadą patvirtina Reglamento 2017/1001 24 konstatuojamoji dalis, pagal kurią Sąjungos prekių ženklų apsauga pateisinama, tik jeigu jie iš tikrųjų naudojami. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priduria, kad atsižvelgimas į paskutiniojo teismo posėdžio datą, apskaičiuojant Sąjungos prekių ženklo penkerių metų nenaudojimo laikotarpį, atitinka proceso ekonomiškumo reikalavimą, nes priešieškinį pareiškęs asmuo neprivalo pateikti naujo prašymo tuo atveju, jei minėtas laikotarpis pasibaigtų vykstant procesui.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta,
Bundesgerichtshof
(Aukščiausiasis Federalinis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar priešieškinio dėl <…> Sąjungos prekių ženklo suteikiamų teisių panaikinimo, pareikšto nepraėjus penkerių metų nenaudojimo laikotarpiui, atveju nustatant laiko momentą, kuris yra lemiamas skaičiuojant nenaudojimo laikotarpį pagal Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktą ir Reglamento 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punktą, turi būti taikomi šie reglamentai?
2.
Jei atsakymas į pirmąjį klausimą teigiamas: ar, skaičiuojant nenaudojimo laikotarpį pagal Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktą ir Reglamento 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punktą tuo atveju, kai priešieškinis dėl <…> Sąjungos prekių ženklo registracijos panaikinimo buvo pareikštas nepraėjus penkerių metų nenaudojimo laikotarpiui, reikia remtis priešieškinio padavimo diena, ar paskutinio apeliacinės instancijos teismo posėdžio diena?“
Dėl prejudicinių klausimų
Šiais dviem klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar tuo atveju, kai pareiškiamas priešieškinis dėl registracijos panaikinimo, kaip tai numatyta Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punkte ir Reglamento 2017/1001 58 straipsnio 1 dalies a punkte, data, į kurią reikia atsižvelgti nustatant, ar šiose nuostatose numatytas penkerių metų nepertraukiamas laikotarpis baigėsi, numatyta šiuose reglamentuose, ir, jei taip, kuri tai data.
Pirmiausia reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 207/2009 101 straipsnio „Taikytina teisė“ 1 dalyje visų pirma numatyta, kad Sąjungos prekių ženklų teismai taiko šio reglamento nuostatas. Be to, šio straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad visais minėto reglamento nereglamentuojamais prekių ženklų klausimais Sąjungos prekių ženklų teismas taiko savo nacionalinę teisę, taip pat ir savo tarptautinės privatinės teisės normas. Galiausiai šio straipsnio 3 dalyje patikslinta, kad jeigu šiame reglamente nenurodyta kitaip, Sąjungos prekių ženklų teismas taiko tokias procesines teisės normas, kurios teismo buvimo vietos valstybėje narėje taikomos tokio pat pobūdžio byloms dėl nacionalinio prekių ženklo.
Kiek tai susiję su registracijos panaikinimu, Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punkte numatyta, kad Europos Sąjungos prekių ženklo savininko teisės paskelbiamos panaikintomis, be kita ko, pareiškus priešieškinį intelektinės nuosavybės teisių pažeidimo byloje, jeigu penkerius metus iš eilės prekių ženklas Sąjungoje iš tikrųjų nebuvo naudojamas žymėti prekėms arba paslaugoms, kurioms buvo įregistruotas, ir nėra rimtų priežasčių jo nenaudoti.
Kaip pažymi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, reikia konstatuoti, kad Reglamente Nr. 207/2009 nėra aiškiai nurodyta data, kuri būtų reikšminga apskaičiuojant šį nepertraukiamą penkerių metų laikotarpį.
Vis dėlto iš Reglamento Nr. 207/2009 nuostatų, kuriose reglamentuojama taikytina tvarka, matyti, kad data, į kurią reikia atsižvelgti siekiant nustatyti, ar penkerių metų nepertraukiamas nenaudojimo laikotarpis baigėsi, yra atitinkamo prašymo pateikimo data.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad pagal Reglamento Nr. 207/2009 55 straipsnio 1 dalies pirmą sakinį laikoma, kad Sąjungos prekių ženklas nuo prašymo panaikinti arba priešieškinio padavimo dienos neturi Reglamente Nr. 207/2009 nurodytos galios tiek, kiek registracija buvo panaikinta visa ar iš dalies; antrame šios nuostatos sakinyje nustatyta, kad vienos iš šalių prašymu sprendime gali būti nurodyta ta ankstesnė data, kurią atsirado viena iš panaikinimo priežasčių.
Iš Reglamento Nr. 207/2009 55 straipsnio 1 dalies matyti, kad šio reglamento aiškinimas, pagal kurį priešieškinio dėl registracijos panaikinimo atveju minėto reglamento 51 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytas nepertraukiamas penkerių metų nenaudojimo laikotarpis turi būti vertinamas paskutinio teismo posėdžio dieną, prieštarautų šiame reglamente numatytoms registracijos panaikinimo pasekmėms.
Pirma, vertinimas, atliktas paskutinio teismo posėdžio dieną, lemtų tai, kad, kaip pagrindinėje byloje nusprendė
Oberlandesgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo aukštesnysis apygardos teismas), panaikinimas įsigaliotų nuo tos dienos, kai vykstant procesui būtų įvykdytos minėto 51 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytos sąlygos, nors tuo metu, kai pareiškiamas priešieškinis, šios sąlygos nėra įvykdytos.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Reglamento Nr. 207/2009 55 straipsnio 1 dalyje numatyta, jog, taikant išimtį, registracijos panaikinimo pasekmės gali būti nustatytos anksčiau nei priešieškinio pareiškimo data, tačiau šis straipsnis nenumato vėlesnės datos galimybės nei šio priešieškinio pareiškimo momentas.
Antra, būtų galima manyti, kad priešieškinio pagrįstumo pripažinimas nuo vėlesnės nei jo pareiškimo datos neturi įtakos aplinkybei, kad Sąjungos prekių ženklas nuo priešieškinio pareiškimo dienos neturėjo reglamentuose dėl Sąjungos prekių ženklo numatytos galios.
Vis dėlto negalima pritarti Reglamento Nr. 207/2009 aiškinimui, pagal kurį, jeigu priešieškinis buvo pareikštas prieš pasibaigiant penkerių metų nenaudojimo laikotarpiui, registracijos panaikinimas galėtų turėti pasekmių laikotarpiu, kai dar nebuvo įvykdytos minėto reglamento 51 straipsnio 1 dalies a punkte numatytos sąlygos, kad būtų konstatuota registracijos panaikinimo priežastis.
Vadinasi, iš Reglamento Nr. 207/2009 55 straipsnio 1 dalyje numatytų registracijos panaikinimo pasekmių matyti, kad būtent remiantis priešieškinio pareiškimo data reikia nagrinėti, ar pasibaigė nepertraukiamas penkerių metų prekių ženklo nenaudojimo laikotarpis, kuris yra viena iš aplinkybių, leidžiančių konstatuoti šio reglamento 51 straipsnio 1 dalyje nurodytą registracijos panaikinimą. Priešieškinis gali būti patenkintas tik tuo atveju, jei ši aplinkybė būtų nustatyta tą dieną.
Be to, negalima pritarti argumentui, kad reikia atsižvelgti į paskutinio apeliacinio teismo posėdžio datą, siekiant įvertinti, ar nepertraukiamas penkerių metų nenaudojimo laikotarpis, numatytas Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punkte, baigėsi; toks pasirinkimas atitinka tikslą apsaugoti prekių ženklus tik tuo atveju, jeigu jie iš tikrųjų naudojami, ir proceso veiksmingumo tikslą.
Iš tiesų pasirinkus kitą kriterijų nei tas, kuris išplaukia iš reikšmingų šio reglamento nuostatų, toks samprotavimas galėtų pakenkti Sąjungos teisės aktų leidėjo siekiamam tikslui užtikrinti vientisą Sąjungos prekių ženklo pobūdį, kaip nurodyta Reglamento Nr. 207/2009 3 konstatuojamojoje dalyje ir 1 straipsnyje.
Toks vientisas pobūdis galėtų būti paneigtas, jei prekių ženklo savininkui pagal Sąjungos teisę suteikiama prekių ženklo apsaugos apimtis, kai pareiškiami priešieškiniai dėl registracijos panaikinimo, skirtųsi, atsižvelgiant į nuo valstybėse narėse, kuriose pareikšti šie priešieškiniai, taikomas proceso taisykles.
Konkrečiai kalbant, kaip savo pastabose pažymi Italijos vyriausybė ir Europos Komisija, priešieškinis panaikinti registraciją, grindžiamas Sąjungos prekių ženklo nenaudojimu penkerius metus, negali priklausyti nuo nacionalinio proceso trukmės.
Kadangi pateikti klausimai taip pat susiję su Reglamento 2017/1001 aiškinimu, reikia priminti, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 44 punkto, nepertraukiamas penkerių metų Sąjungos prekių ženklo nenaudojimo laikotarpis nustatomas būtent remiantis priešieškinio pareiškimo nagrinėjant ieškinį dėl teisių pažeidimo momentu. Kadangi pagrindinėje byloje priešieškinis buvo pareikštas tą dieną, kai Reglamentas Nr. 207/2009 dar buvo taikomas, reikia atsakyti į pateiktus klausimus tik tiek, kiek jie susiję su šiuo reglamentu.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 207/2009 51 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad priešieškinio dėl Sąjungos prekių ženklo suteikiamų teisių panaikinimo atveju data, į kurią reikia atsižvelgti nustatant, ar šioje nuostatoje nurodytas nepertraukiamas penkerių metų laikotarpis baigėsi, yra šio priešieškinio pareiškimo momentas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl [Europos Sąjungos prekių ženklo] 51 straipsnio 1 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad priešieškinio dėl Sąjungos prekių ženklo suteikiamų teisių panaikinimo atveju data, į kurią reikia atsižvelgti nustatant, ar šioje nuostatoje nurodytas nepertraukiamas penkerių metų laikotarpis baigėsi, yra šio priešieškinio pareiškimo momentas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.