CELEX: 62018CJ0765
Predhodno odločanje
Direktiva 2003/55/ES
Skupna pravila notranjega trga z zemeljskim plinom
Varstvo potrošnikov
Člen 3(3) in Priloga A, točka (b)
Preglednost pogodbenih pogojev
Obveznost pravočasne in neposredne obvestitve potrošnika o povečanju cene

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 3(3) v povezavi s Prilogo A, točki (b) in (c), k Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 12, zvezek 2, str. 230).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Stadtwerke Neuwied GmbH, ki je dobaviteljica plina, in njeno odjemalko, osebo RI, glede plačila zaostalih plačil zaradi več povečanj cene plina.
Pravni okvir
Pravo Unije
V uvodnih izjavah 2 in 3 Direktive 2003/55 je navedeno:
„(2)
Izkušnje pri izvajanju te direktive kažejo prednosti, ki so lahko rezultat notranjega trga s plinom, kot so večja učinkovitost, znižanje cen, višji standardi storitev in večja konkurenčnost. Kljub temu pa še ostajajo večje pomanjkljivosti in možnosti za izboljšanje delovanja trga, zlasti so potrebne konkretne določbe, s katerimi bi zagotovili enake konkurenčne pogoje in zmanjšali tveganje glede prevladujočega položaja na trgu ter plenilskega obnašanja, zagotovili nepristranske tarife za prenos in distribucijo z dostopom do omrežja na osnovi tarif, ki so objavljene pred začetkom njihove veljavnosti, in zaščitili pravice malih, ranljivih odjemalcev.
(3)
Evropski [s]vet je na svoji seji v Lizboni 23. in 24. marca 2000 pozval k hitremu izvajanju ukrepov za vzpostavitev notranjega trga tako v elektroenergetskem kakor tudi v plinskem sektorju in pospešitev liberalizacije teh sektorjev, z namenom doseči popolnoma operativen notranji trg. Evropski parlament je v svoji resoluciji z dne 6. julija 2000 o drugem poročilu Komisije o stanju liberalizacije energetskih trgov Komisijo zaprosil, naj sprejme podroben časovni razpored uresničevanja natančno opredeljenih ciljev za postopno toda popolno liberalizacijo energetskega trga.“
V uvodni izjavi 27 te direktive je navedeno:
„Spoštovanje obveznosti javnih storitev je osnovna zahteva te direktive, in pomembno je, da direktiva določa skupne minimalne standarde, ki jih spoštujejo vse države članice, pri čemer so upoštevani cilji glede zaščite odjemalcev, zanesljivosti oskrbe, varstva okolja in enakovrednih ravni konkurenčnosti v vseh državah članicah. Pomembno je, da je mogoče obveznosti javnih storitev razlagati na nacionalni osnovi in pri tem upoštevati nacionalne okoliščine ter zakonodajo [Unije].“
Člen 2 Direktive 2003/55 vsebuje naslednje opredelitve:
„V tej direktivi:
[…]
[25.]
‚gospodinjski odjemalec‘ pomeni odjemalca, ki kupuje zemeljski plin za svojo lastno rabo v gospodinjstvu;
[…]
[27.]
‚končni odjemalec‘ pomeni odjemalca, ki kupuje zemeljski plin za svojo lastno rabo;
[…]“
Člen 3 te direktive, naslovljen „Obveznosti javnih storitev in varstvo potrošnikov“, v odstavku 3 določa:
„Države članice sprejmejo ustrezne ukrepe, da zaščitijo končne odjemalce in zagotovijo visoko raven varstva potrošnikov in poskrbijo zlasti za ustrezne nadzorne ukrepe za zaščito ranljivih odjemalcev, skupaj z ustreznimi ukrepi, ki pomagajo preprečiti njihov odklop. V tej zvezi lahko sprejmejo ustrezne ukrepe za zaščito odjemalcev, ki so priključeni na plinsko omrežje v odmaknjenih območjih. Države članice lahko imenujejo zasilnega dobavitelja odjemalcem, ki so priključeni na plinsko omrežje. Zagotoviti morajo visoko raven varstva potrošnikov, zlasti glede preglednosti splošnih pogodbenih pogojev, splošnih informacij in mehanizmov za reševanje sporov. Države članice morajo upravičenim odjemalcem zagotoviti dejansko možnost zamenjave dobavitelja. Vsaj kar zadeva gospodinjske odjemalce, morajo ti ukrepi vključevati tudi ukrepe, navedene v Prilogi A.“
V Prilogi A k tej direktivi so določeni ukrepi za varstvo potrošnikov:
„Ne da bi to posegalo v pravila [Unije] o varstvu potrošnikov, zlasti v Direktivo 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta [z dne 20. maja 1997 o varstvu potrošnikov glede sklepanja pogodb pri prodaji na daljavo – Izjava Sveta in Parlamenta v zvezi s členom 6(1) – Izjava Komisije v zvezi s prvo alineo člena 3(1) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 3, str. 319)] in Direktivo Sveta 93/13/[EGS] [z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 288)], je namen ukrepov iz člena 3 zagotoviti odjemalcem:
[…]
(b)
pravočasen prejem obvestila o kakršnikoli nameravani spremembi pogodbenih pogojev in hkrati s prejemom takšnega obvestila tudi obvestila o pravici do odpovedi. Izvajalci storitev morajo svoje naročnike neposredno in pravočasno obvestiti o vsakršnem povečanju stroškov najpozneje eno običajno obračunsko obdobje potem, ko povečanje začne veljati. Države članice morajo potrošnikom zagotoviti možnost odstopa od pogodb, če le‑ti ne sprejmejo novih pogojev, o katerih jih obvesti njihov dobavitelj plina;
(c)
pregledne informacije o veljavnih cenah in tarifah ter splošnih veljavnih pogojih v zvezi z dostopom in uporabo teh storitev;
[…]“
Nemško pravo
Člen 36(1) in (2) Energiewirtschaftsgesetz (zakon o racionalnem upravljanju z energijo) določa:
„Obveznost osnovne oskrbe
1.   Podjetja za oskrbo z energijo morajo za območja v distribucijskih omrežjih, na katerih zagotavljajo osnovno oskrbo gospodinjskim odjemalcem, javno predstaviti pogoje in splošne cene za nizkonapetostno ali nizkotlačno oskrbo in jih objaviti na spletu ter gospodinjske odjemalce oskrbovati po teh pogojih in cenah. Obveznost osnovne oskrbe ne velja, če zaradi ekonomskih razlogov oskrba za podjetje za oskrbo z električno energijo ni mogoča.
2.   Dobavitelji storitve osnovne oskrbe iz odstavka 1 so podjetja za oskrbo z električno energijo, ki oskrbujejo največ gospodinjskih odjemalcev na območju splošne oskrbe […]“
Člen 1(1) Verordnung über allgemeine Bedingungen für die Gasverordnung von Tarifkunden (uredba o splošnih pogojih za oskrbo odjemalcev s plinom po standardnih tarifah) z dne 21. junija 1979 (BGBl. 1979 I, str. 676; v nadaljevanju: AVBGasV) določa:
„Splošni pogoji, po katerih morajo podjetja za oskrbo z zemeljskim plinom […] vsakogar priključiti na distribucijsko omrežje in zagotavljati oskrbo po splošnih cenah, so določeni v členih od 2 do 34 te uredbe. Ti pogoji so sestavni del pogodbe o oskrbi.“
Na podlagi člena 4(2) AVBGasV začnejo spremembe splošnih pogojev in cen učinkovati šele po njihovi uradni objavi.
Člen 32(1) in (2) AVBGasV določa:
„1.   Pogodbeno razmerje traja neprekinjeno, dokler ga ena od obeh strank ne odpove z enomesečnim odpovednim rokom s koncem koledarskega meseca […]
2.   Če se spremenijo splošne tarife ali če podjetje za oskrbo z zemeljskim plinom v okviru te uredbe spremeni splošne pogoje, lahko odjemalec pogodbo odpove z dvotedenskim odpovednim rokom s koncem koledarskega meseca, ki sledi uradni objavi.
[…]“
AVBGasV je bil razveljavljen z Gasgrundversorgungsverordnung (uredba o osnovni oskrbi s plinom) z dne 26. oktobra 2006 (BGBl. 2006 I, P. 2396), kakor je bila spremenjena z zakonom z dne 29. avgusta 2016 (BGBl. 2016 I, str. 2034). Člen 5(2) in (3) te uredbe o osnovni oskrbi določa:
„2.   Vsaka sprememba splošnih cen in dodatnih pogojev začne veljati na začetku meseca, če je bila objavljena vsaj šest tednov prej. Dobavitelj storitve osnovne oskrbe mora ob objavi svoje odjemalce obvestiti o predvidenih spremembah in jih objaviti na svoji spletni strani; v okviru tega mora natančno določiti obseg, razloge in pogoje za spremembo ter jasno opredeliti sklicevanje na pravice odjemalca iz odstavka 3 in informacije iz člena 2(3), prvi stavek, točka 7.
3.   Ob spremembi splošnih cen ali dodatnih pogojev lahko odjemalec brez odpovednega roka odpove pogodbo, ko začnejo veljati te spremembe […]“
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
Družba Stadtwerke Neuwied je dobaviteljica zemeljskega plina, ki je organizirana v obliki družbe zasebnega nemškega prava, vendar je kot občinsko podjetje, ki je zadolženo za dobavo storitev v javnem interesu v korist javne skupnosti, pod nadzorom države, saj je mesto Neuwied (Nemčija) njen edini družbenik, župan tega mesta pa je član njenega nadzornega sveta.
Oseba RI je odjemalka družbe Stadtwerke Neuwied od 28. julija 2004. Ta dobaviteljica plina je izpolnjevala svoje obveznosti opravljanja storitev v okviru pogodbe o osnovni oskrbi. Med januarjem 2005 in septembrom 2011 je družba Stadtwerke Neuwied povečala cene v skladu s povečanjem nabavne cene zemeljskega plina, pri čemer je upoštevala ustvarjene prihranke na drugih področjih sektorja plina. Od osebe RI odslej zahteva plačilo zneska 1334,71 EUR, kar ustreza zaostalim zneskom, ki so dolgovani zaradi teh prilagoditev cen. Oseba RI o teh prilagoditvah ni bila osebno obveščena, pri čemer je treba navesti, da je družba Statdwerke Neuwied svoje cene in svoje splošne tarife ter pogodbene prilagoditve objavila na svoji spletni strani. Povečanja cen so bila tudi objavljena v deželnih časopisih.
Pred predložitvenim sodiščem je oseba RI trdila, da pogodba o oskrbi, ki je bila sklenjena z družbo Stadtwerke Neuwied, ne vsebuje posebnega določila o spremembi cen in je izpodbijala zahtevke družbe Stadtwerke Neuwied. Zlasti meni, da družba Stadtwerke Neuwied ni imela učinkovite pravice do prilagoditve svojih cen, da zahtevana potrošniška cena ni bila razumna in da pravica do enostranske določitve cen na podlagi člena 4 AVBGasV, tudi če obstaja, ni pregledna. Oseba RI zato trdi, da povečanja cene plina niso bila veljavna. Poleg tega je oseba RI vložila nasprotno tožbo za ugotovitev, da cene, ki jih je določila dobaviteljica, niso razumne in da so brez podlage ter za vračilo dela zneskov, ki jih je plačala družbi Stadtwerke Neuwied med 1. januarjem 2005 in 31. decembrom 2011.
Predložitveno sodišče meni, da je rešitev spora pred njim odvisna od razlage določb Direktive 2003/55.
Meni, da se s tem, da družba Stadtwerke Neuwied ni pravočasno in neposredno obvestila potrošnika o povečanjih cen plina, lahko podvomi o veljavnosti teh povečanj, saj se je mogoče na zahtevo po preglednosti, ki izhaja iz člena 3(3) in Priloge A, točki (b) in (c), k Direktivi 2003/55, v sporu, kakršen je ta v postopku v glavni stvari, neposredno sklicevati, čeprav ta direktiva v spornem obdobju ni bila prenesena v nemško pravo.
Predložitveno sodišče vendarle pojasnjuje, da sledi pristopu, po katerem predpostavlja, da se lahko posameznik – ob upoštevanju, da ta direktiva ni bila prenesena – neposredno in nepreklicno sklicuje na zahtevo po preglednosti, ki jo določa Direktiva 2003/55, zoper družbo zasebnega prava, kot je Stadtwerke Neuwied, in da spoštovanje te zahteve pogojuje veljavnost povečanja cen.
V zvezi s tem poudarja, da je Bundesgerichtshof (zvezno sodišče, Nemčija) odločilo, da nacionalnih predpisov, ki so veljali v času dejanskega stanja iz postopka v glavni stvari, ni mogoče razlagati v skladu z Direktivo 2003/55. Ker je poleg tega to sodišče sklenilo, da te direktive ni mogoče neposredno uporabiti, je menilo, da tak položaj ne more povzročiti neveljavnosti povečanj spornih cen in je družbi Stadtwerke Neuwied priznalo pravico do prilagoditve njenih cen na podlagi dodatne razlage pogodbe o oskrbi s plinom.
Predložitveno sodišče se sprašuje, ali je treba določbe člena 3(3) v povezavi s Prilogo A, točki(b) in (c), k Direktivi 2003/55 razlagati tako, da je neposredna obvestitev odjemalca o povečanju cen pogoj za veljavnost povečanja. Poleg tega se sprašuje, ali se te določbe neposredno uporabljajo, saj bi jih bilo v skladu s sodno prakso Sodišča mogoče šteti kot nepogojne in dovolj natančne, da se uveljavljajo zoper subjekte, in sicer zoper družbo Stadtwerke Neuwied, za katero bi se lahko prav tako v skladu s sodno prakso Sodišča štelo, da je pod pristojnostjo oziroma nadzorom države ali da ima posebne pravice, ki presegajo tiste, ki veljajo na podlagi predpisov, ki se uporabljajo v razmerjih med posamezniki.
V teh okoliščinah je Landgericht Koblenz (deželno sodišče v Koblenzu, Nemčija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali je treba člen 3(3) v povezavi s Prilogo A, točki (b) in (c), k Direktivi [2003/55] razlagati tako, da opustitev pravočasne in neposredne obvestitve odjemalcev zemeljskega plina o pogojih, razlogih in obsegu predvidene spremembe cen za dobavljeni zemeljski plin nasprotuje veljavnosti takšne spremembe cen?
2.
Če je odgovor na to vprašanje pritrdilen:
Ali se lahko člen 3(3) v povezavi s Prilogo A, točki (b) in (c), k Direktivi [2003/55] od 1. julija 2004 neposredno uporablja zoper dobavitelja, ki ima pravno organizacijsko obliko družbe zasebnega prava (nemška d. o. o.), ker so navedene določbe te direktive z vidika vsebine nepogojne, tako da jih je mogoče uporabiti brez nadaljnjega akta o prenosu, državljanu pa podeljujejo pravice v razmerju do subjekta, ki je kljub zasebnopravni organizacijski obliki pod nadzorom države, saj je ta edina lastnica njegovih deležev?“
Vprašanji za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(3) Direktive 2003/55 v povezavi s Prilogo A, točki (b) in (c), k tej direktivi razlagati tako, da če spremembe cen, o katerih odjemalci niso bili osebno obveščeni, izvede zasilni dobavitelj plina le zato, da bi prevalil povečanje nabavne cene zemeljskega plina brez ustvarjanja dobička, je to, da ta dobavitelj spoštuje obveznosti po preglednosti in obvestitvi iz teh določb, pogoj za veljavnost zadevnih sprememb cen.
Spomniti je treba, da je cilj Direktive 2003/55 izboljšati delovanje notranjega trga plina. V zvezi s tem je za dobro delovanje konkurence nujen nediskriminatoren in pregleden dostop do omrežja, ki bo na voljo za primerno ceno, in je bistvenega pomena za vzpostavitev notranjega trga s plinom (sodba z dne 23. oktobra 2014, Schulz in Egbringhoff,
C‑359/11 in C‑400/11
,
EU:C:2014:2317
, točka
).
V teh okoliščinah je skrb za varstvo potrošnika, na kateri temeljijo določbe Direktive 2003/55, tesno povezana tako z liberalizacijo zadevnih trgov kot s ciljem zagotavljanja varnosti nemotene oskrbe s plinom, ki mu ta direktiva prav tako sledi (sodba z dne 23. oktobra 2014, Schulz in Egbringhoff,
C‑359/11 in C‑400/11
,
EU:C:2014:2317
, točka
).
Glede na ta cilj in na to skrb člen 3 Direktive 2003/55 v zvezi z obveznostmi javnih služb in varstva potrošnikov v odstavku 3 določa, da države članice sprejmejo ustrezne ukrepe za zaščito končnih odjemalcev in zagotovitev visoke ravni varstva potrošnikov. Poleg tega lahko države članice imenujejo zasilnega dobavitelja, da zagotovijo zanesljivo oskrbo odjemalcev, ki so priključeni na plinsko omrežje. Vsekakor ti ukrepi vključujejo, vsaj glede gospodinjskih odjemalcev, tiste ukrepe, ki so določeni v Prilogi A k tej direktivi.
V Prilogi A, točka (b), k Direktivi 2003/55 je določeno, da je namen ukrepov iz člena 3(3) te direktive med drugim zagotoviti, da izvajalci storitev svoje naročnike neposredno in pravočasno obvestijo o vsakršnem povečanju cen, vsekakor pa pred koncem običajnega obračunskega , potem ko povečanje začne veljati. Poleg tega morajo v skladu s to določbo države članice potrošnikom zagotoviti možnost odstopa od pogodb, če ti ne sprejmejo novih pogojev oskrbe s plinom. Na podlagi Priloge A, točka (c), k tej direktivi odjemalci prejmejo pregledne informacije o veljavnih cenah in tarifah.
Ugotoviti je treba, da besedilo teh določb vendarle ne določa, ali je spoštovanje obveznosti dobaviteljev plina glede preglednosti in obvestitve pogoj za veljavnost sprememb cen storitve oskrbe s plinom.
Sodišče je sicer odločilo, da bi morali biti odjemalci, da bi lahko v celoti in dejansko uveljavljali svoje pravice in ob popolnem poznavanju položaja sprejeli odločitev o morebitni odpovedi pogodbe ali izpodbijanju cene dobave, pred začetkom veljavnosti te spremembe pravočasno obveščeni o razlogih in pogojih zanjo ter njenem obsegu (sodba z dne 23. oktobra 2014, Schulz in Egbringhoff,
C‑359/11 in C‑400/11
,
EU:C:2014:2317
, točka
).
Iz tega izhaja, da je namen obveznosti po preglednosti in obvestitvi, ki sta določeni v Prilogi A, točki (b) in (c), k Direktivi 2003/55, v skladu s ciljem varstva potrošnikov zagotoviti, da lahko odjemalec uveljavlja svojo pravico do odstopa od pogodbe ali do izpodbijanja spremembe cene oskrbe.
Vendar naj se odjemalcem ne bi moglo zagotoviti uveljavljanje pravice, določbam iz Priloge A, točki (b) in (c), k Direktivi 2003/55 pa naj bi bil odvzet polni učinek, če dobavitelj plina ne bi izpolnil svojih obveznosti po preglednosti in obvestitvi med drugim s tem, da ne bi osebno obvestil svojih odjemalcev o predvideni spremembi cene.
Glede na to je treba opozoriti, da je v posebnih okoliščinah zadeve v postopku v glavni stvari družba Stadtwerke Neuwied delovala kot „zasilni dobavitelj“ v smislu člena 3(3) Direktive 2003/55 in da so se spremembe cen, ki jih je postopoma izvedel ta dobavitelj, nanašale le na prevalitev povečanja nabavne cene zemeljskega plina brez ustvarjanja dobička.
Vendar je Sodišče odločilo, da bi bilo treba, ker je bil tak dobavitelj plina v okviru obveznosti, določenih z nacionalno ureditvijo, zavezan sklepati pogodbe z odjemalci, ki so za to zaprosili in ki so upravičeni do pogojev, določenih z navedeno ureditvijo, upoštevati njegove ekonomske interese, saj si ne more izbrati druge pogodbene stranke in ne more po svoji volji odpovedati pogodbe (sodba z dne 23. oktobra 2014, Schulz in Egbringhoff,
C‑359/11 in C‑400/11
,
EU:C:2014:2317
, točka
).
V teh okoliščinah je treba šteti, da so spremembe cen dobavitelja plina omejene na prevalitev povečanja nabavne cene plina na ceno storitve, ne da bi dobavitelj pri tem želel ustvariti dobiček, zato lahko neveljavnost takih sprememb zaradi neobstoja osebne obvestitve odjemalcev resno ogrozi ekonomske interese dobavitelja plina.
Če je torej dobavitelj dolžan zagotoviti zanesljivo oskrbo svojim odjemalcem, veljavnost povečanja ustreznih cen, ki ustreza prevalitvi povečanja nabavnih cen plina, ne sme biti odvisna od osebne obvestitve teh odjemalcev. V nasprotnem primeru bi lahko ekonomsko tveganje, ki ga nosi dobavitelj plina, ogrozilo uresničitev cilja zanesljivosti oskrbe iz Direktive 2003/55 in bi lahko nesorazmerno škodilo ekonomskim interesom tega dobavitelja.
Ker dejstvo, da ni bilo osebne obvestitve o spremembah cen, tudi v takem položaju vseeno ogroža varstvo potrošnikov, je na eni strani vendarle potrebno, da lahko odjemalci takega dobavitelja kadar koli odpovejo pogodbo, in na drugi, da ima odjemalec, ker je plin dobavljen po ceni, s katero se ni mogel seznaniti, preden je začela veljati, na voljo ustrezna pravna sredstva, da lahko zahteva povračilo škode, ki mu je morebiti nastala zaradi tega, ker ni imel možnosti pravočasno uveljavljati svoje pravice do zamenjave dobavitelja, da bi tako plačeval ugodnejšo ceno. Te točke mora preveriti predložitveno sodišče.
Glede na zgornje preudarke je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3(3) Direktive 2003/55 v povezavi s Prilogo A, točki(b) in (c), k tej direktivi razlagati tako, da če spremembe cen, o katerih odjemalci niso bili osebno obveščeni, izvede zasilni dobavitelj plina le zato, da bi prevalil povečanje nabavne cene zemeljskega plina brez ustvarjanja dobička, to, da ta dobavitelj spoštuje obveznosti po preglednosti in obvestitvi iz teh določb, ni pogoj za veljavnost zadevnih sprememb cen, če lahko odjemalci kadar koli odpovejo pogodbo in imajo na voljo ustrezna pravna sredstva za uveljavljanje povračila škode, ki jim je morebiti nastala zaradi tega, ker o spremembah niso bili osebno obveščeni.
Drugo vprašanje za predhodno odločanje
Glede na odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje na drugo ni treba odgovoriti.
Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (sedmi senat) razsodilo:

Člen 3(3) Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2003/55/ES z dne 26. junija 2003 o skupnih pravilih notranjega trga z zemeljskim plinom in o razveljavitvi Direktive 98/30/ES v povezavi s Prilogo A, točki (b) in (c), k tej direktivi je treba razlagati tako, da če spremembe cen, o katerih odjemalci niso bili osebno obveščeni, izvede zasilni dobavitelj plina le zato, da bi prevalil povečanje nabavne cene zemeljskega plina brez ustvarjanja dobička, to, da ta dobavitelj spoštuje obveznosti po preglednosti in obvestitvi iz teh določb, ni pogoj za veljavnost zadevnih sprememb cen, če lahko odjemalci kadar koli odpovejo pogodbo in imajo na voljo ustrezna pravna sredstva za uveljavljanje povračila škode, ki jim je morebiti nastala zaradi tega, ker o spremembah niso bili osebno obveščeni.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.