CELEX: 62016TJ0165
Valstybės pagalba
Sutartys, sudarytos su oro transporto bendrove Ryanair ir jos patronuojamąja bendrove Airport Marketing Services
Oro uosto paslaugos
Rinkodaros paslaugos
Sprendimas, kuriuo pagalba pripažįstama nesuderinama su vidaus rinka ir nurodoma ją susigrąžinti
Valstybės pagalbos sąvoka
Pranašumas
Privataus investuotojo kriterijus
Susigrąžinimas
Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnis
Galimybė susipažinti su byla
Teisė būti išklausytam

)
Ginčo aplinkybės
Nagrinėjamos priemonės
Pirmoji ieškovė
Ryanair DAC
, buvusi
Ryanair Ltd
(toliau –
Ryanair
), yra Airijoje įsikūrusi oro vežėja, vykdanti daugiau nei 1800 skrydžių kasdien 200 krypčių 31 Europos ir Šiaurės Afrikos šalyje. Antroji ieškovė
Airport Marketing Services Ltd
(toliau – AMS) yra
Ryanair
patronuojamoji bendrovė, kuri teikia rinkodaros strategijos sprendimus, o jos veiklos didžiąją dalį sudaro reklamos vietos
Ryanair
interneto svetainėje pardavimas.
Altenburgo Nobico oro uostas yra Vokietijos Tiuringijos žemės pietuose. Šis oro uostas priklauso ir yra eksploatuojamas bendrovės
Flugplatz Altenburg-Nobitz GmbH
(toliau – AOC), kurios akcininkai yra viešosios valdžios institucijos arba viešajai valdžiai visiškai priklausančios įmonės.
Ryanair
iš šio oro uosto nuo 2003 m. iki 2011 m. kasdien vykdė skrydžius į Londono Stanstedo (Jungtinė Karalystė) oro uostą. Nuo 2007 m. ji taip pat pradėjo skraidyti į Barselonos Cheronos (Ispanija) oro uostą. Nuo 2009 m. pradėti vykdyti skrydžiai į Edinburgo (Jungtinė Karalystė) oro uostą, o nuo 2010 m. – į Alikantės (Ispanija) oro uostą.
2003 m. kovo 3 d. AOC su
Ryanair
sudarė 10 metų trukmės oro uosto paslaugų sutartį, pagal kurią
Ryanair
įsipareigojo vykdyti kasdienį reguliarųjį oro susisiekimą su Londono Stanstedo oro uostu.
Ryanair
turėjo mokėti mokestį už oro uosto paslaugas pagal paslaugos suteikimo dieną galiojančią Altenburgo Nobico oro uosto mokesčių tvarką, taip pat sumą, kurią sudaro keleivių saugos mokestis ir valstybės mokestis. Ieškovės nurodė, kad oro uosto paslaugų sutartis buvo pagrindas plečiant šalių bendradarbiavimą iki keturių oro maršrutų (su Londonu, Cherona, Edinburgu ir Alikante).
Be to, AOC sudarė tris rinkodaros paslaugų sutartis, pirmąją su
Ryanair
, o dvi paskesnes su AMS.
Pagal pirmąją rinkodaros paslaugų sutartį, kuri dešimčiai metų buvo pasirašyta 2003 m. balandžio 7 d.,
Ryanair
turėjo teikti rinkodaros paslaugas populiarinant Altenburgo Nobico regioną. AOC už tai turėjo mokėti dvi įmokas. Pirma, ji mokėjo vadinamąjį sėkmės mokestį už išvykstantį keleivį, kuris apskaičiuojamas pagal bendrovės
Ryanair
už kiekvieną keleivį mokėtiną grynąjį mokestį už oro uosto paslaugas – tūpimą, skrydžių valdymą vietoje, apšvietimą, orlaivio stovėjimo vietą (išskyrus stovėjimo naktį vietą), orlaivio stovėjimo vietoje paslaugas ir keleivių aptarnavimą, infrastruktūrą ir oro uosto už kiekvieną keleivį mokesčius. AOC pagal keleivių įlaipinimo planus apskaičiuodavo grynąjį mokestį vienam keleiviui ir savaitės pabaigoje skaičiavimus pateikdavo
Ryanair
.
Ryanair
apskaičiuodavo sėkmės mokestį ir per 30 dienų nuo mėnesio pabaigos skaičiavimus pateikdavo AOC. Apskaičiuojama buvo atitinkamai pagal praėjusį kalendorinį mėnesį suteiktas paslaugas.
Ryanair
savo sėkmės mokestį galėjo išskaičiuoti iš AOC mėnesinių tūpimo mokesčių. Antra, AOC mokėjo vadinamąjį sėkmės mokestį, apskaičiuojamą pagal tam tikrą galimo oro uosto mokesčių padidinimo procentinę dalį, t. y. 100 % valstybės imamo saugos mokesčio kiekvieno padidinimo, tačiau ne daugiau kaip 10 % esamo paskelbto tarifo penkerių metų laikotarpiu ir 100 % kiekvieno esamų paskelbtų mokesčių arba papildomų mokesčių, rinkliavų arba valstybės imamų mokesčių, kurie įtraukti į paskelbtus oro uosto mokesčius, padidinimo, tačiau ne daugiau kaip 10 % esamo paskelbto
Ryanair
mokamo bendro mokesčio penkerių metų laikotarpiu.
Pagal antrąją rinkodaros paslaugų sutartį, dvejiems metams pasirašytą 2008 m. rugpjūčio 28 d., AMS turėjo teikti rinkodaros paslaugas, t. y. teikti reklamos paslaugas
Ryanair
interneto svetainėje, o AOC už tai turėjo sumokėti [
konfidencialu
] (
) 2008 m. ir [
konfidencialu
] 2009 m. Sutartis buvo susieta su
Ryanair
įsipareigojimu vasarą kasdien, o žiemą keturis kartus per savaitę vykdyti skrydžius iš Altenburgo Nobico oro uosto į Londono Stanstedo oro uostą, taip pat tik vasarą tris kartus per savaitę – į Cheroną.
Pagal trečiąją rinkodaros paslaugų sutartį, vieniems metams pasirašytą 2010 m. sausio 25 d., AMS vėl įsipareigojo teikti rinkodaros paslaugas, t. y. teikti paslaugas
Ryanair
interneto svetainėje, o AOC už tai turėjo sumokėti [konfidencialu]. Sutartis buvo susieta su
Ryanair
įsipareigojimu nuo 2010 m. vasaros ir išimtinai Tarptautinės oro transporto asociacijos (IATA) vasaros sezonu, kuris prasidėjo 2010 m. kovo 28 d. ir baigėsi 2010 m. spalio 30 d., vykdyti skrydžius iš Altenburgo Nobico oro uosto į Londono Stanstedo oro uostą (septynis kartus per savaitę), į Cheroną (tris kartus per savaitę) ir į Alikantę (du kartus per savaitę).
Vėliau maršrutai į Barselonos Cheronos, Edinburgo ir Alikantės oro uostus buvo nutraukti, o 2011 m. kovo 31 d. buvo nutrauktas maršrutas ir į Londono Stanstedo oro uostą, nes nuo minėtos datos
Ryanair
nutraukė savo veiklą Altenburgo Nobico oro uoste.
(Praleista)
Procesas ir šalių reikalavimai
2016 m. balandžio 18 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo šį ieškovių ieškinį.
2016 m. gegužės 30 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo atskirą aktą, kuriuo ieškovės pateikė prašymą imtis proceso organizavimo priemonių.
Per nustatytą terminą 2016 m. birželio 20 d. aktu Komisija pateikė pastabas dėl šio prašymo.
2016 m. birželio 22 d. aktu Europos Sąjungos Taryba pateikė prašymą leisti jai įstoti į šią bylą palaikyti Komisijos reikalavimų. 2016 m. rugsėjo 6 d. sprendimu Bendrojo Teismo šeštosios kolegijos pirmininkas patenkino šį prašymą.
2018 m. kovo 15 d. sprendimu Bendrasis Teismas šią bylą priskyrė šeštajai išplėstinei kolegijai.
Atsižvelgdamas į teisėjo pranešėjo pranešimą, Bendrasis Teismas nusprendė pradėti žodinę proceso dalį ir, taikydamas Procedūros reglamento 88 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones, paprašė šalių atsakyti į tam tikrus klausimus.
Šalys buvo išklausytos per 2018 m. liepos 4 d. posėdį.
Ieškovės Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamo sprendimo 1 straipsnio 4 dalį ir 2 bei 4 straipsnius,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija, palaikoma Tarybos, Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovių bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
(Praleista)
Dėl trečiojo pagrindo, grindžiamo SESV 107 straipsnio 1 dalies pažeidimu, nes Komisija nenustatė pranašumo
(Praleista)
Dėl ketvirtos dalies, grindžiamos Komisijos padarytomis akivaizdžiomis vertinimo klaidomis ir nepakankamu naudos analizės motyvavimu
(Praleista)
–
Dėl argumentų grupės, kad apskaičiuojant naudą buvo daromos netinkamos prielaidos
(Praleista)
Pirmiausia dėl argumento, kad Komisija klaidingai atliko nagrinėjamų sutarčių naudos analizę, nes rėmėsi ribota septynių mėnesių perspektyva, reikia priminti, kad šis argumentas turi būti nagrinėjamas tiesiogiai atsižvelgiant į rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio ekonominės veiklos vykdytojo principą, įtvirtintą SESV 107 straipsnio 1 dalyje, o ne į 2014 m. gaires.
Iš jurisprudencijos (žr. šio sprendimo 106 punktą) taip pat matyti, kad reikia išnagrinėti, ar atlikdama ekonominės naudos analizę Komisija galėjo pagrįstai nuspręsti, kad vietoj Altenburgo Nobico oro uosto rinkos ekonomikos sąlygomis veikiantis ūkio subjektas interesą sudaryti 2010 m. sausio 25 d. sutartį kartu su 2003 m. kovo 3 d. oro uosto paslaugų sutartimis ir 2003 m. balandžio 7 d. rinkodaros paslaugų sutartimi būtų vertinęs atsižvelgdamas į septynių mėnesių perspektyvą.
Apdairaus rinkos ekonomikos ūkio subjekto veiksmus lemia pelno ilgesniu laikotarpiu perspektyvos (1991 m. kovo 21 d. Sprendimo Italija / Komisija,
C‑305/89
,
EU:C:1991:142
,
punktas). Toks ūkio subjektas norėdamas maksimizuoti savo pelną yra pasirengęs rizikuoti, kai nustato tinkamą savo investicijų grąžą.
Vis dėlto šiuo atveju akivaizdu, kad trys nagrinėjamos sutartys ir, be kita ko, 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros paslaugų sutartis buvo sudarytos terminuotam laikotarpiui. Taigi ginčijamo sprendimo 259 konstatuojamojoje dalyje Komisija konstatavo, kad pastaroji sutartis pradėjo galioti 2010 m. sausio 25 d. ir baigė galioti praėjus vieniems metams nuo tada, kai buvo pradėtas pirmasis maršrutas (2010 m. vasaros sezonui). Kadangi
Ryanair
oro maršrutai buvo nustatyti tik septynių mėnesių laikotarpiui, t. y. IATA 2010 m. vasaros sezonui, Komisija naudos analizę atliko tik dėl šio laikotarpio.
Taip pat neginčijama, kad, kaip nurodo Komisija ir kitos šalys to neginčija, prieš pasirašydamas nagrinėjamas sutartis Altenburgo Nobico oro uosto valdytojas neparengė verslo plano dėl maršrutų į Londono, Cheronos ir Alikantės oro uostus.
Atsižvelgdama į tai Komisija nepadarydama klaidos galėjo konstatuoti, kad rinkos ekonomikos sąlygomis veikiantis ūkio subjektas būtų įvertinęs visų trijų nagrinėjamų sutarčių ekonominę naudą atsižvelgiant į pajamas per aptariamų oro maršrutų vykdymo laikotarpį, t. y. septynis mėnesius.
Ieškovių argumentas, kad Komisija ginčijamo sprendimo 259 konstatuojamojoje dalyje klaidingai nusprendė, jog 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros paslaugų sutartis baigėsi praėjus metams nuo pirmojo
Ryanair
oro maršruto pradžios, o ne nuo AMS rinkodaros paslaugų suteikimo, yra nereikšmingas. Iš tikrųjų ieškovės neįrodė, kad tokia klaida, kad ir kokia apmaudi ji būtų, turėjo reikšmingą įtaką apskaičiuojant 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros paslaugų sutarties ekonominę naudą. Kaip per posėdį atsakydama į Bendrojo Teismo klausimą paaiškino Komisija, atrodo, kad, nors pirminė sutartis buvo pasirašyta vienų metų laikotarpiui, skaičiuojant nuo pirmos AMS rinkodaros paslaugos suteikimo, rezultatai, susiję su papildomomis pajamomis iš oro transporto ir ne iš oro transporto, taip pat su papildomomis veiklos išlaidomis dėl
Ryanair
oro maršrutų iš Altenburgo Nobico oro uosto, nepablogėjo. Taip pat neįrodyta, kad AMS rinkodaros paslaugų kainų nurodymas po tam tikro laiko AOC pateiktose sąskaitose faktūrose galėjo turėti kokią nors įtaką AOC pagal rinkodaros sutartį mokėtinai sumai, į kurią turėjo būti atsižvelgta vertinant 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros paslaugų sutarties ekonominę naudą.
Tai, kad Komisija atsižvelgė į realų
Ryanair
oro maršruto vykdymo laiką, o ne į 2010 m. sausio 25 d. sutarties galiojimo trukmę, t. y. vienus metus, neturi įtakos ginčijamame sprendime atliktai ekonominės naudos analizei. Iš tikrųjų Komisija nepadarydama akivaizdžios vertinimo klaidos galėjo nuspręsti, kad rinkos ekonomikos sąlygomis veikiantis ūkio subjektas papildomų pajamų gali tikėtis tik tuo laikotarpiu, per kurį
Ryanair
įsipareigojo vykdyti aptariamus oro maršrutus. Šiuo klausimu reikia priminti, jog ieškovės neįrodė, kad Komisija padarė akivaizdžią vertinimo klaidą, kai nusprendė, jog AMS suteiktos rinkodaros paslaugos negalėjo turėti ilgalaikio poveikio
Ryanair
interneto svetainės lankytojų elgesiui (žr. šio sprendimo 184–188 punktus).
Galiausiai argumentas, kad Komisija turėjo atlikti 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros sutarties naudos nuo sutarties įsigaliojimo iki 2003 m. kovo 3 d. oro uosto paslaugų sutarties pabaigos analizę, turi būti atmestas.
Iš tikrųjų, pripažįstant, kad 2003 m. kovo 3 d. oro uosto paslaugų sutartis ir 2003 m. balandžio 7 d. rinkodaros paslaugų sutartis buvo taikomos ir pasibaigus 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros paslaugų sutarties galiojimui, reikia konstatuoti, kad įsigaliojus šioms 2003 m. sutartims, kuriose buvo numatyti, be kita ko, reguliarūs kasdieniai skrydžiai į Londono Stanstedo oro uostą visus metus (žr. ginčijamo sprendimo 47 punktą), šalys peržiūrėjo ir papildė jų tolesnio bendradarbiavimo sąlygas tiek kalbant apie įsipareigojimus vykdyti skrydžius, tiek apie apmokėjimą už rinkodaros paslaugas. 2008 m. rugpjūčio 28 d. rinkodaros paslaugų sutartimi
Ryanair
įsipareigojo vasarą kasdien, o žiemą keturis kartus per savaitę vykdyti skrydžius (į Londono Stanstedo oro uostą), taip pat tik vasarą tris kartus per savaitę – į Cheroną (ginčijamo sprendimo 57 konstatuojamoji dalis), o 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros paslaugų sutartimi
Ryanair
įsipareigojo IATA vasaros sezonu vykdyti skrydžius į Londono Stanstedo oro uostą (septynis kartus per savaitę), Cheroną (tris kartus per savaitę) ir Alikantę (du kartus per savaitę). 2008 m. rugpjūčio 28 d. rinkodaros paslaugų sutartimi ir 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros paslaugų sutartimi AOC įsipareigojo atitinkamai pervesti [
konfidencialu
] (žr. šio sprendimo 7 punktą) ir [
konfidencialu
] (žr. šio sprendimo 8 punktą) už AMS suteiktas rinkodaros paslaugas. Šie mokėjimai pridedami prie vadinamojo sėkmės mokesčio, numatyto 2003 m. balandžio 7 d. rinkodaros paslaugų sutartyje, mokamo atlyginant už
Ryanair
teikiamas rinkodaros paslaugas.
Todėl pagrįstai galima daryti išvadą, kad AOC vietoj rinkos ekonomikos sąlygomis veikiantis ūkio subjektas sudarydamas 2010 m. sausio 25 d. sutartį būtų tikėjęsis, jog pasibaigus paskutinės sutarties galiojimui ieškovės nepritars paprasčiausiai 2003 m. kovo 3 d. oro uosto paslaugų sutarties ir 2003 m. balandžio 7 d. rinkodaros paslaugų sutarties sąlygoms, o sieks iš naujo derėtis dėl įsipareigojimų vykdyti skrydžius iš Altenburgo Nobico oro uosto ir dėl naujų mokėjimų už rinkodaros paslaugas.
Be to, tai, kad
Ryanair
nebuvo pasirengusi paprasčiausiai pritarti pirminėms 2003 sutarčių sąlygoms, nereikalaujant naujų mokėjimų,
ex post
patvirtina aplinkybė, kad
Ryanair
IATA 2010–2011 m. žiemos sezonu (nuo 2010 m. spalio 30 d. iki 2011 m. kovo 28 d.) vykdė tik vieną skrydį maršrutu iš Londono Stanstedo oro uosto ir į jį, gaudama finansinę paramą iš regiono privačių įmonių (ginčijamo sprendimo 32 konstatuojamosios dalies d punktas ir 64 konstatuojamoji dalis), ir tai, kad kadangi AOC akcininkai ir valdyba atsisakė pervesti 420000 EUR, kurių
Ryanair
prašė kaip įmokos už rinkodaros paslaugas sudarant 2011 m. vasaros sezono tvarkaraštį, ši 2011 m. kovo mėn. nutraukė veiklą Altenburgo Nobico oro uoste.
Taigi neįrodyta, kad būtų buvę geriau, jei Komisija analizuodama tikėtiną 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros paslaugų sutarties naudą būtų vertinusi ne septynių mėnesių laikotarpį, o laikotarpį nuo šios sutarties įsigaliojimo pradžios iki 2003 m. kovo 3 d. oro uosto paslaugų sutarties, su kuria siejama minėta sutartis, galiojimo pabaigos, t. y. iki 2013 m. balandžio mėn., ir taip išplėtusi laikinas prognozes nuo 2010 m. iki 2013 m. Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad iš tikrųjų ieškovių pateiktame 2016 m. balandžio 14 d. rašte nurodyta, jog 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros paslaugų sutartis, įvertinus kitas dvi sutartis, būtų buvusi naudinga, jei naudingumo analizė būtų apėmusi laikotarpį nuo 2010 m. sausio mėn. iki 2013 m. balandžio mėn. Vis dėlto, kaip teisingai nurodė Komisija, 2016 m. balandžio 14 d. rašte pateiktoje analizėje neįvertinti nauji mokėjimai už rinkodaros paslaugas.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia atmesti ieškovių argumentų grupę, susijusią su naudos analizės riboto laiko perspektyva.
Antra, dėl ieškovių argumento, susijusio su orlaivio pajėgumų išnaudojimo lygiu, reikia konstatuoti, kad norėdama apskaičiuoti tikėtiną keleivių skaičių pagal 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros sutartį Komisija ginčijamo sprendimo 264 konstatuojamojoje dalyje atsižvelgė į 189 vietų orlaivio 80 % pajėgumų išnaudojimo lygį, kuris atitiko šioje sutartyje nurodytus pajėgumus.
Komisija Bendrajam Teismui paaiškino, kad orlaivio 80 % pajėgumų išnaudojimo lygis yra protinga prielaida. Šiuo klausimu ji nurodo 2009 m.
Ryanair
metinę ataskaitą, kurioje nurodyta, kad, pirma,
Ryanair
vykdomų skrydžių tinklo pajėgumų išnaudojimas yra apie 81 % ir, antra, pajėgumų išnaudojimas skraidant naujais maršrutais, pavyzdžiui, maršrutu į Alikantę, kuris numatytas 2010 m. sausio 25 d. rinkodaros paslaugų sutartyje, paprastai yra mažesnis.
Be to, atsakydama į Bendrojo Teismo klausimą Komisija paaiškino, kad 80 % pajėgumų išnaudojimo lygis, į kurį ji atsižvelgė, yra optimistiškesnis scenarijus, nei numatė Altenburgo Nobico oro uostas, vertindamas tikėtinas pajamas iš
Ryanair
veiklos. Šiuo klausimu Komisija pateikė Vokietijos valdžios institucijų per administracinę procedūrą jai pateiktą lentelę, kurioje numatyti keli pajėgumų išnaudojimo scenarijai nuo 70 iki 90 %. Šioje lentelėje numatyta, kad net išnaudojus tik 70 % pajėgumų būtų galima pasiekti teigiamą
Ryanair
veiklos rezultatą (žr. ginčijamo sprendimo 99 konstatuojamąją dalį).
Iš to matyti, kad apskaičiuodama ginčijamame sprendime taikomą pajėgumų išnaudojimo lygį Komisija rėmėsi objektyviais rodikliais, kurie, be kita ko, pakankamai pateisino skirtumą, palyginti su 85 % pajėgumų išnaudojimo lygiu, taikytu kitose valstybės pagalbos bylose, susijusiose su ieškovių ir kitų oro uostų sudarytomis sutartimis. Kadangi tose kitose bylose ir ginčijamame sprendime taikyti pajėgumų išnaudojimo lygio apskaičiavimo metodai skiriasi, reikia konstatuoti, jog negalima pripažinti, kad Komisija veikė nenuosekliai.
Todėl ieškovių argumentų grupė dėl 80 % pajėgumų išnaudojimo lygio taikymo turi būti atmesta.
Trečia, dėl ieškovių argumento, kad apskaičiuojant 2010 m. su oro transportu nesusijusias pajamas nebuvo atsižvelgta į išorės poveikį dėl priklausymo tinklui, reikia priminti, kad, nesant reikšmingos
ex ante
informacijos, Komisija rėmėsi prielaida, jog 2010 m. sausio mėn., kai buvo pasirašyta rinkodaros paslaugų sutartis, Altenburgo Nobico oro uostas apskaičiuodamas su oro transportu nesusijusias pajamas atsižvelgė į savo realias pirmesnių metų pajamas, kurios labai išaugo, palyginti su 2006 m. ir 2007 m. Taigi Komisija nusprendė, kad Altenburgo Nobico oro uostas 2010 m. savo prognozes dėl su oro transportu nesusijusių pajamų grindė 2008 m. ir 2009 m. rezultatais, t. y. vidutiniškai 1,80–2,30 EUR už keleivį tais metais (ginčijamo sprendimo 263 konstatuojamosios dalies b punktas).
Reikia konstatuoti, kad taip apskaičiuodama su oro transportu nesusijusias pajamas 2010 m. Komisija nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos.
Iš tikrųjų, kaip paaiškino Komisija, iš bylos medžiagos matyti, kad ieškovės teikė labai panašias paslaugas ankstesniais metais pagal 2008 m. rugpjūčio 28 d. sutartį, siejamą su 2003 m. kovo 3 d. oro uosto paslaugų sutartimi ir 2003 m. balandžio 7 d. rinkodaros paslaugų sutartimi, todėl niekas rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančiam ūkio subjektui neleido manyti, kad su oro transportu nesusijusios pajamos už kiekvieną keleivį staiga išaugs dėl išorės poveikio dėl priklausymo tinklui.
Argumentų grupė, grindžiama netinkamomis prielaidomis apskaičiuojant naudą, turi būti atmesta.
(Praleista)

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (šeštoji išplėstinė kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Ryanair DAC
ir
Airport Marketing Services Ltd
padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jų priteisiamos Europos Komisijos patirtos bylinėjimosi išlaidas.

3.
Europos Sąjungos Taryba padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Berardis
Papasavvas
Spielmann
Csehi
Spineanu-Matei
Paskelbtas 2018 m. gruodžio 13 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(Praleista)
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.
(
)	Neskelbiami konfidencialūs duomenys.