CELEX: 62016TJ0045
Ochranná známka Európskej únie
Námietkové konanie
Prihláška obrazovej ochrannej známky Európskej únie BYRON
Nezapísaná skoršia ochranná známka BYRON
Relatívny dôvod zamietnutia
Článok 8 ods. 4 nariadenia (ES) č. 207/2009
Režim žaloby podľa common law týkajúcej sa neoprávneného používania označenia (action for passing off)
‚Goodwill‘
Dôkaz o nadobudnutí a trvaní skoršieho práva

Táto vec sa týka otázky, či Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) v rozhodnutí, ktoré je predmetom žaloby, správne rozhodol, že právo Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska hypoteticky umožňuje osobe podávajúcej námietku proti prihláške ochrannej známky Európskej únie zakázať používanie neskoršej ochrannej známky prostredníctvom súdov Spojeného kráľovstva v rámci žaloby týkajúcej sa neoprávneného používania označenia (passing off). Vo veci sa najmä otvára otázka, aký dátum je relevantný na posúdenie nadobudnutia a trvania skoršieho práva, ktorým je v prejednávanej veci „goodwill“ (atraktívnosť pre zákazníka).
Okolnosti predchádzajúce sporu
Dňa 23. januára 2012 podal vedľajší účastník konania pán Nelson Alfonso Egüed prihlášku ochrannej známky Európskej únie na EUIPO podľa nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1
).
Prihlasovanou ochrannou známkou je toto obrazové označenie:
Tovary uvedené v prihláška patria najmä do triedy 33 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení tovarov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú pre túto triedu nasledujúcemu opisu: „Víno a alkoholické nápoje všetkého druhu (s výnimkou piva)“.
Prihláška ochrannej známky Európskej únie bola uverejnená vo
Vestníku ochranných známok Spoločenstva
č. 56/2012 z 21. marca 2012.
Dňa 21. júna 2012 podala spoločnosť založená podľa amerického práva Jackson Family Farms LLC na základe článku 41 nariadenia č. 207/2009 námietku proti zápisu prihlasovanej ochrannej známky pre tovary uvedené v bode 4 vyššie.
Po zúžení, ku ktorému došlo v priebehu konania pred EUIPO, sa námietka zakladala na skoršej nezapísanej ochrannej známke BYRON používanej v obchodnom styku na označenie vín.
Dôvody uvedené na podporu námietky boli dôvodmi podľa článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009 a na základe deliktu neoprávneného používania označenia (passing off) podľa práva Spojeného kráľovstva.
Námietkové oddelenie 27. februára 2015 námietke vyhovelo.
Dňa 24. apríla 2015 žalobca podal na EUIPO podľa článkov 58 až 64 nariadenia č. 207/2009 odvolanie proti rozhodnutiu námietkového oddelenia.
Rozhodnutím zo 16. novembra 2015 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) druhý odvolací senát EUIPO toto odvolanie zamietol.
Odvolací senát sa predovšetkým domnieval, že dôkazy, ktoré predložila spoločnosť Jackson Family Farms, postačovali na preukázanie, že nezapísaná ochranná známka BYRON sa používala v obchodnom styku a že význam tohto používania bol väčší než len lokálny v oblasti Spojeného kráľovstva.
Odvolací senát dospel tiež k záveru, že tieto dôkazy po ich spoločnom preskúmaní preukazovali, že Jackson Family Farms vykonávala k relevantnému dátumu serióznu obchodnú činnosť v oblasti vína predávaného s ochrannou známkou BYRON a že v dôsledku toho nadobudla „goodwill“.
Okrem toho odvolací senát v plnej miere podporil záver námietkového oddelenia, podľa ktorého vzhľadom na zhodnosť predmetných výrobkov a podobnosť existujúcu medzi predmetnými označeniami, by výrobky žalobcu mohli byť zamieňané s výrobkami spoločnosti Jackson Family Farms.
Odvolací senát dospel napokon k záveru, že v danom prípade by klamlivá prezentácia spôsobila ujmu v tom zmysle, že predaj spoločnosti Jackson Family Farms by sa znížil, pretože spotrebiteľ by omylom kupoval výrobky žalobcu, pričom by sa domnieval, že pochádzajú od spoločnosti Jackson Family Farms.
Návrhy účastníkov konania
Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zrušil napadnuté rozhodnutie,
–
vyhovel jej prihláške ochrannej známky Európskej únie pre všetky tovary uvedené v triedach 18, 25 a 33,
–
zaviazal Jackson Family Farms na náhradu trov konania.
EUIPO navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zamietol žalobu o neplatnosť v celom rozsahu,
–
zaviazal žalobcu na náhradu trov konania, ktoré vynaložil EUIPO.
Právny stav
O prípustnosti druhého žalobného návrhu žalobcu
Druhý žalobný návrh žalobcu možno považovať za návrh, aby Všeobecný súd zmenil napadnuté rozhodnutie v tom zmysle, že ochranná známka sa zapíše.
Inštancie EUIPO, ktoré majú právomoc v tejto oblasti, neprijímajú v tomto ohľade formálne rozhodnutie o zápise ochrannej známky Európskej únie, ktoré by mohlo byť predmetom žaloby. Odvolací senát preto nemá právomoc rozhodnúť o návrhu smerujúcemu k tomu, aby zapísal ochrannú známku Európskej únie.
Za týchto okolností Všeobecnému dvoru neprináleží rozhodnúť o návrhu na zmenu, ktorý smeruje k tomu, aby zmenil rozhodnutie odvolacieho senátu v tomto zmysle [uznesenie z 30. júna 2009, Securvita/ÚHVT (Natur‑Aktien‑Index),
T‑285/08
,
EU:T:2009:230
, body
a
až
; rozsudky z 15. decembra 2011, Mövenpick/ÚHVT (PASSIONATELY SWISS),
T‑377/09
, neuverejnený,
EU:T:2011:753
, bod
, a z 28. novembra 2013, Vitaminaqua/ÚHVT – Energy Brands (vitaminaqua),
T‑410/12
, neuverejnený,
EU:T:2013:615
, bod
].
Z toho vyplýva, že druhý žalobný návrh žalobcu treba odmietnuť ako neprípustný.
O veci samej
Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza jediný žalobný dôvod založený na porušení článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009.
Úvodné pripomienky
–
O odkaze na právo členského štátu, ktorým sa riadi dané označenie
Podľa článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009 môže majiteľ nezapísanej ochrannej známky namietať proti zápisu ochrannej známky Európskej únie, ak táto nezapísaná ochranná známka spĺňa štyri podmienky. Nezapísaná ochranná známka sa musí používať v obchodnom styku, musí mať väčší ako iba miestny dosah, právo k tejto ochrannej známke musí byť nadobudnuté v súlade s právom členského štátu, v ktorom sa ochranná známka používala pred podaním prihlášky ochrannej známky Európskej únie, a napokon táto ochranná známka musí poskytovať svojmu majiteľovi právo zakázať použitie neskoršej ochrannej známky.
Tieto podmienky sú kumulatívne, takže ak ochranná známka nespĺňa niektorú z nich, nie je prípustná námietka, ktorá sa zakladá na existencii nezapísanej ochrannej známky používanej v obchodnom styku v zmysle článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009 [rozsudok z 30. júna 2009, Danjaq/ÚHVT – Mission Productions (Dr. No),
T‑435/05
,
EU:T:2009:226
, bod
].
Prvé dve podmienky, teda podmienky týkajúce sa používania a významu skoršej ochrannej známky, ktorý musí byť väčší ako iba miestny, vyplývajú zo samotného znenia článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009, a majú sa teda vykladať v zmysle práva Únie.
Nariadenie č. 207/2009 teda stanovuje jednotné pravidlá týkajúce sa používania týchto označení a ich významu, ktoré sú v súlade so zásadami, ktorými sa riadi systém zavedený týmto nariadením [rozsudok z 24. marca 2009, Moreira da Fonseca/ÚHVT – General Óptica (GENERAL OPTICA),
T‑318/06 až T‑321/06
,
EU:T:2009:77
, bod
].
Naopak, v článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009 z časti vety „pokiaľ podľa… práva členského štátu, ktorým sa spravuje dané označenie“, vyplýva, že ďalšie dve podmienky stanovené týmto nariadením sa posudzujú – na rozdiel od predchádzajúcich podmienok – vzhľadom na kritériá stanovené právom, ktorým sa riadi uvádzané označenie.
Žalobca považuje odkaz na právne poriadky členských štátov za „prekvapujúci“ a domnieva sa, že uplatnenie cudzieho práva „porušuje spravodlivé zaobchádzanie“ medzi zmluvnými stranami.
Na jednej strane tento odkaz na právo, ktorým sa spravuje uvádzané označenie, je odôvodnený tým, že nariadenie č. 207/2009 priznáva označeniam mimo systému ochrannej známky Európskej únie možnosť odvolávať sa na ne pri namietaní proti ochrannej známke Európskej únie. Preto výlučne právo členského štátu, ktorým sa spravuje uvádzané označenie, umožňuje zistiť, či je toto označenie skoršie ako ochranná známka Európskej únie a či môže odôvodňovať zákaz použitia neskoršej ochrannej známky (rozsudok z 24. marca 2009, GENERAL OPTICA,
T‑318/06 až T‑321/06
,
EU:T:2009:77
, bod
).
Na druhej strane treba poukázať na to, že viaceré skutočnosti majú zaručiť, aby tento odkaz spĺňal požiadavky zásady účinnej súdnej ochrany.
V prvom rade podľa článku 76 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 prináleží namietateľovi, aby v konaní pred EUIPO preukázal, že podľa práva členského štátu uplatniteľného na označenie uvádzané v zmysle článku 8 ods. 4 písm. b) nariadenia č. 207/2009, takéto označenie poskytuje svojmu majiteľovi právo zakázať používanie neskoršej ochrannej známky. Z vnútroštátnej právnej úpravy uvedenej na podporu námietky a súdnych rozhodnutí prijatých v dotknutom členskom štáte vyplýva, že namietateľ je povinný preukázať, že predmetné označenie patrí do pôsobnosti práva uvádzaného členského štátu a umožňuje zakázať používanie neskoršej ochrannej známky (rozsudok z 29. marca 2011, Anheuser‑Busch/Budějovický Budvar,
C‑96/09 P
,
EU:C:2011:189
, body
až
).
V prejednávanej veci dôkazné bremeno, že predmetné označenie poskytuje podľa uplatniteľného práva členského štátu svojmu majiteľovi právo zakázať používanie neskoršej ochrannej známky, spočíva teda na namietateľovi.
Okrem toho EUIPO a Tribunal môžu overiť relevantnosť skutočností uvádzaných navrhovateľom v súvislosti s tým, že mu prináleží dokázať obsah tohto vnútroštátneho práva (pozri analogicky rozsudok z 27. marca 2014, ÚHVT/National Lottery Commission,
C‑530/12 P
,
EU:C:2014:186
, bod
).
Úloha príslušných inštancií EUIPO, ktoré majú rozhodovať v prvom rade, sa tak neobmedzuje iba na potvrdenie vnútroštátneho práva, ako ho predložil namietateľ. EUIPO sa môže z úradnej povinnosti oboznámiť s vnútroštátnymi právnymi predpismi daného členského štátu, ak sú takéto informácie potrebné na posúdenie podmienok uplatnenia dôvodu uvádzanej námietky, a najmä vecnej správnosti predkladaných skutkových okolností alebo dôkaznej sily predložených dokumentov (pozri analogicky rozsudky z 27. marca 2014, ÚHVT/National Lottery Commission,
C‑530/12 P
,
EU:C:2014:186
, body
a
, a z 5. apríla 2017, EUIPO/Szajner,
C‑598/14 P
,
EU:C:2017:265
, bod
).
Pokiaľ ide o Všeobecný súd vykonávajúci následné súdne preskúmanie, tento súd musí mať možnosť – s cieľom vykonať účinné preskúmanie – overiť nad rámec predložených dokumentov obsah, podmienky uplatnenia a dosah právnych pravidiel uvádzaných namietateľom (pozri analogicky rozsudky z 27. marca 2014, ÚHVT/National Lottery Commission,
C‑530/12 P
,
EU:C:2014:186
, bod
, a z 5. apríla 2017, EUIPO/Szajner,
C‑598/14 P
,
EU:C:2017:265
, bod
). Súdne preskúmanie by totiž bolo zbavené podstaty, ak by sa súd Únie musel uspokojiť s dokumentmi predloženými namietateľom a vystaviť sa tak riziku nesprávneho uplatnenia alebo nesprávneho výkladu uplatniteľných pravidiel.
Hoci by namietateľ poskytol dokumenty zobrazujúce neúplný alebo zavádzajúci pohľad na uplatniteľné vnútroštátne právo, nespôsobilo by to druhému účastníkovi ujmu, pretože tak EUIPO, ako aj Všeobecný súd sa môžu
ex offo
informovať o vnútroštátnom práve dotknutého členského štátu. Použitie práva členského štátu nepredstavuje preto „porušenie spravodlivého zaobchádzania“ medzi účastníkmi konania.
–
O vzťahu medzi používaním v obchodnom styku, ktorého dosah nie je iba miestny, a „goodwillom“
V napadnutom rozhodnutí odvolací senát dospel k záveru, že prvé dve podmienky stanovené v článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009, teda tie, ktoré sa týkajú používania skoršej ochrannej známky a jej významu, ktorý musí byť väčší ako iba miestny, sú splnené.
Žalobca nepodal žalobu proti tej časti napadnutého rozhodnutia, v ktorej sa uvádzalo, že nezapísaná ochranná známka BYRON spoločnosti Jackson Family Farms bola používaná v obchodnom styku v Spojenom kráľovstve v súvislosti s vínami pred dátumom podania prihlášky napadnutej ochrannej známky a že toto používanie malo väčší ako iba miestny dosah.
Naopak žalobca predložil jediný žalobný dôvod týkajúci sa jednej z troch podmienok tvoriacich „klasickú triádu“ deliktu neoprávneného používania označenia, t. j. „goodwillu“.
Predmet konania sa teda netýka posúdenia prvých dvoch podmienok stanovených v článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009.
V prejednávanej veci sa preto preskúmanie Všeobecného súdu musí týkať otázky, či odvolací senát v napadnutom rozhodnutí správne dospel k záveru, že právo Spojeného kráľovstva hypoteticky umožňovalo namietateľovi zakázať používanie neskoršej ochrannej známky prostredníctvom súdov Spojeného kráľovstva v rámci žaloby týkajúcej sa neoprávneného používania označenia.
Právo členského štátu, ktoré sa uplatňuje na nezapísanú ochrannú známku, je Trade Marks Act 1994 (zákon Spojeného kráľovstva o ochranných známkach), ktorého článok 5 ods. 4 stanovuje:
„Ochranná známka nemôže byť zapísaná, ak je jej používanie v Spojenom kráľovstve ohrozené:
a)
z dôvodu akéhokoľvek právneho predpisu [najmä podľa práva týkajúceho sa neoprávneného používania označenia (law of passing off)], ktorý chráni nezapísanú ochrannú známku alebo každé iné označenie používané v obchodnom styku…“
Z článku 5 ods. 4 zákona Spojeného kráľovstva o ochranných známkach, ako ho vykladajú vnútroštátne súdy [rozhodnutie House of Lords (Snemovňa lordov, Spojené kráľovstvo) Reckitt & Colman Products Ltd v Borden Inc. (1990) R.P.C. 341, 406 HL], vyplýva, že namietateľ musí v súlade s právnym režimom žaloby týkajúcej sa neoprávneného používania označenia upravenej právom Spojeného kráľovstva preukázať, že sú splnené tri podmienky, a to po prvé „goodwill“ (atraktívnosť pre zákazníka) nadobudnutý dotknutou nezapísanou ochrannou známkou alebo označením, po druhé klamlivá prezentácia majiteľom neskoršej ochrannej známky a po tretie ujma spôsobená „goodwillu“ [rozsudky z 18. januára 2012, Tilda Riceland Private/ÚHVT – Siam Grains (BASmALI),
T‑304/09
,
EU:T:2012:13
, bod
, a z 18. novembra 2015, Government of Malaysia/ÚHVT – Vergamini (HALAL MALAYSIA),
T‑508/13
,
EU:T:2015:861
, bod
].
Odvolací senát dospel tiež k záveru, že tieto dôkazy po ich spoločnom preskúmaní preukazovali, že Jackson Family Farms vykonávala k relevantnému dátumu serióznu obchodnú činnosť v oblasti vína predávaného s ochrannou známkou BYRON, a že v dôsledku toho bol „goodwill“ nadobudnutý.
Jediný žalobný dôvod, ktorý predložil žalobca, možno rozdeliť na tri časti týkajúce sa po prvé existencie „goodwillu“ nezapísanej ochrannej známky BYRON v Spojenom kráľovstve, po druhé nadobudnutia „goodwillu“ a po tretie uplynutia platnosti zápisu skoršej ochrannej známky Európskej únie BYRON.
O prvej časti jediného žalobného dôvodu týkajúceho sa existencie „goodwillu“ nezapísanej ochrannej známky BYRON v Spojenom kráľovstve
–
O nedostatkoch v dôkazoch predložených spoločnosťou Jackson Family Farms
Žalobca tvrdí, že dôkazy predložené spoločnosťou Jackson Family Farms nie sú dostatočné na preukázanie existencie „goodwillu“ v Spojenom kráľovstve. Žalobca najmä tvrdí, že faktúry zaslané veľkoobchodu s vínom Boutinot Ltd neuvádzajú značku BYRON, ale len jednoduchý pojem „byr“, nedokazujú, že išlo o predaj výrobkov konečným spotrebiteľom, nemožno ich posudzovať – ako to urobil odvolací senát – len ako príklady predaja, a že interné dokumenty, ktoré navyše poskytla Jackson Family Farms, majú veľmi nízku dôkaznú hodnotu.
EUIPO spochybňuje tvrdenia žalobcu.
Treba uviesť, že ochrana vlastníctva pomocou žaloby týkajúcej sa neoprávneného používania označenia sa nevzťahuje na ochranu slova alebo mena, ktorého používanie tretími osobami je obmedzené, ale na zákazníkov, ktorým sa sporným používaním spôsobuje ujma [Lord Parker v rozhodnutí High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division [Vyšší súd (Anglicko a Wales), oddelenie Chancery] Burberrys v. Cording JC & Co Ltd (1909) 26 R.P.C. 693], keďže dobrá povesť ochrannej známky je jednak tým, čo priťahuje zákazníkov, a jednak kritériom, ktoré umožňuje odlíšiť už existujúci podnik od nového podniku [rozsudky z 11. júna 2009, Last Minute Network/ÚHVT – Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR),
T‑114/07 a T‑115/07
,
EU:T:2009:196
, bod
, a z 9. decembra 2010, Tresplain Investments/ÚHVT – Hoo Hing (Golden Elephant Brand),
T‑303/08
,
EU:T:2010:505
, bod
; pozri tiež Lord Macnaghten v rozhodnutí House of Lords (Snemovňa lordov) Inland Revenue Comissioners v Muller & Co’s Margarine (1901) A.C. 217, 223 HL].
Existencia „goodwillu“ sa v zásade preukazuje predložením dôkazu o obchodných a reklamných činnostiach a o účtoch zákazníkov. Dôkaz o serióznej obchodnej činnosti, ktorá vedie k získaniu dobrej povesti a rozšíreniu počtu zákazníkov, vo všeobecnosti stačí na preukázanie „goodwillu“ (rozsudky z 9. decembra 2010, Golden Elephant Brand,
T‑303/08
,
EU:T:2010:505
, bod
, a z 18. novembra 2015, HALAL MALAYSIA,
T‑508/13
,
EU:T:2015:861
, bod
).
Treba teda preskúmať, či dôkazy predložené spoločnosťou Jackson Family Farms umožňujú preukázať existenciu „goodwillu“.
Je pravda, ako správne uvádza žalobca, že časť dôkazov nie je relevantná. Platí to najmä s ohľadom na faktúry týkajúce sa predaja spoločnostiam so sídlom na Cypre a v Luxembursku.
Časové kritérium výslovne stanovené v článku 8 ods. 4 písm. a) nariadenia č. 207/2009 týkajúce sa nadobudnutia práva k uvádzanému označeniu uplatňovanému na podporu námietky je kritériom dátumu podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie (rozsudok z 29. marca 2011, Anheuser‑Busch/Budějovický Budvar,
C‑96/09 P
,
EU:C:2011:189
, bod
; pozri tiež analogicky rozsudok z 9. decembra 2010, Golden Elephant Brand,
T‑303/08
,
EU:T:2010:505
, body
a
). Relevantným dátumom je preto v prejednávanej veci 23. január 2012.
V dôsledku toho nemožno prihliadnuť ani na zoznam vín z decembra 2012, ktoré ponúkala spoločnosť British Airways, v ktorom je uvedené víno „byron pinot noir 2010“.
Najrelevantnejšie dôkazy, ktoré predložila spoločnosť Jackson Family Farms s cieľom preukázať existenciu „goodwillu“, sú v chronologickom poradí tieto:
–
katalóg spoločnosti Boutinot z roku 2010 sa ponúka predaj vín s ochrannou známkou BYRON s možnosťou minimálnej objednávky 25 škatúľ (ako aj iný katalóg, ktorý nie je datovaný),
–
štyri faktúry zaslané spoločnosti Boutinot so sídlom v Spojenom kráľovstve, datované od januára do decembra 2011 v celkovej výške približne 45000 amerických dolárov (USD) na 728 škatúľ vína a vzťahujúce sa na výrobky, ako napr. „09 BYR PN Santa Maria 750 ml 14,6 % Alc.“,
–
odborná kritika vín uverejnená na internete a pochádzajúca z marca/apríla 2011, v ktorej sa uvádza „byron pinot noir 2008“,
–
online pozvánka na internetovej stránke „meetup.com“ na ochutnávku vín v oddelení obchodného domu Harrods v Londýne (Spojené kráľovstvo), v ktorej bolo uvedené víno „byron pinot noir“, z mája 2011,
–
interná správa o predaji za obdobie od 1. mája do 8. júna 2011, v ktorej sa uvádza predaj vín s ochrannou známkou BYRON v celkovej výške približne 3800 libier šterlingov (GBP),
–
interná správa o predaji vína s ochrannou známkou BYRON za obdobie od septembra 2010 do novembra 2011, podľa ktorej bolo predaných celkovo 2130 fliaš najmä reštauráciám a maloobchodníkom (najmä obchodnému domu Harrods) v Spojenom kráľovstve,
–
(nedatované) snímky obrazovky internetovej stránky obchodného domu Harrods zobrazujúce vína predávané s ochrannou známkou BYRON.
Štyri vyššie uvedené faktúry, ktoré sú v prejednávanej veci najrelevantnejšie, boli zaslané spoločnosti Boutinot sídliacej v Spojenom kráľovstve a boli odoslané na adresu v Spojenom kráľovstve. Sú teda dôkazom toho, že vína boli predávané s ochrannou známkou BYRON v Spojenom kráľovstve.
Žalobca tvrdí, že na faktúrach zaslaných spoločnosti Boutinot sa neuvádza ochranná známka BYRON, ale len výraz „byr“. Je však bežné, že predávané výrobky sa uvádzajú na faktúrach v skrátenej forme a vzhľadom na skutočnosť, že nejde o jediné dôkazy poskytnuté na preukázanie predaja vín so skoršou ochrannou známkou v Spojenom kráľovstve, EUIPO je povinný vykonať celkové posúdenie všetkých dôkazov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. decembra 2010, Golden Elephant Brand,
T‑303/08
,
EU:T:2010:505
, body
a
). Faktúry posúdené v spojení s ostatnými dôkazmi o obchodných aktivitách preukazujú, že vína boli predávané v Spojenom kráľovstve s ochrannou známkou BYRON.
Žalobca tvrdí, že faktúry zaslané spoločnosti Boutinot nepreukazujú predaj výrobkov konečným spotrebiteľom a že Jackson Family Farms nepôsobila v Spojenom kráľovstve.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že súdy Spojeného kráľovstva opakovane rozhodli, že osoba podávajúca žalobu týkajúcu sa neoprávneného používania označenia musí mať v Spojenom kráľovstve „goodwill“, pod ktorým sa chápu zákazníci [rozsudok Supreme Court of the United Kingdom (Najvyšší súd, Spojené kráľovstvo) Starbucks (HK) Ltd a i. v. British Sky Broadcasting Group plc a i., (2015) UKSC 31]. Spoločnosť so sídlom v zahraničí môže mať „goodwill“ v Spojenom kráľovstve, ak je dopyt po jej výrobkoch v Spojenom kráľovstve a je možné tomuto dopytu vyhovieť (WADLOW, C.:
The Law of Passing‑Off
:
Unfair Competition by Misrepresentation
. 5. vydanie, Sweet & Maxwell, London, 2016, body 1‑17 a 3‑93). Vo veci, ktorá viedla k vydaniu rozhodnutia High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division [Vyšší súd (Anglicko a Wales), oddelenie Chancery] SA des Anciens Établissements Panhard a Levassor v. Panhard Levassor Motor Co [(1901) 18 R.P.C. 405], sa napríklad predaj žalobcových výrobkov treťou osobou, ako aj ich kúpa a dovoz vykonávané štátnymi príslušníkmi Spojeného kráľovstva považovali za dostatočnú činnosť. Ako správne uviedol EUIPO, to, že Jackson Family Farms bola založená v Spojených štátoch a predáva svoje vína v Spojenom kráľovstve prostredníctvom maloobchodníkov, teda nemôže zmeniť záver odvolacieho senátu, podľa ktorého Jackson Family Farms nadobudla „goodwill“ v Spojenom kráľovstve.
Okrem toho z vnútroštátnej judikatúry vyplýva, že medzi zákazníkov patria aj tí, ktorí majú priamy zmluvný vzťah s osobami podávajúcimi žalobu týkajúcu sa neoprávneného používania označenia, ako aj tí, ktorí od týchto osôb nakupujú tovar nepriamo [rozhodnutie Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Odvolací súd (Anglicko a Wales) (občianskoprávne oddelenie), Anheuser‑Busch Inc. v. Budějovický Budvar NP (1984) F.S.R. 413, 415 CA; pozri tiež rozsudok z 18. novembra 2015, HALAL MALAYSIA,
T‑508/13
,
EU:T:2015:861
, body
a
].
Zamestnanci sprostredkovateľov, t. j. veľkoobchodníkov, dovozcov a maloobchodníkov, ktorí kupovali výrobky spoločnosti Jackson Family Farms, predstavovali tak z rovnakého dôvodu ako koncoví spotrebitelia zákazníkov tejto spoločnosti, ktorá tak nadobudla „goodwill“. V tejto súvislosti faktúry uvedené v bode 54 vyššie umožňovali potvrdiť existenciu „goodwillu“ v spoločnosti Boutinot, t. j. zákazníka, ktorý vykonáva činnosti veľkoobchodníka s vínom a predáva ďalej výrobky spoločnosti Jackson Family Farms.
Pokiaľ ide o „goodwill“ nadobudnutý s ohľadom na konečných spotrebiteľov, ako to správne uviedol EUIPO, je logické predpokladať, že výrobky boli predávané konečnému spotrebiteľovi, pretože ak by to tak nebolo, veľkoobchodník by neobjednal ďalšie zásielky týchto výrobkov, ako vyplýva z predložených dôkazov.
Žalobca napokon tvrdí, že faktúry predložené spoločnosti Boutinot nemožno posudzovať – ako to urobil odvolací senát – len ako príklady predaja, čo by bolo v rozpore s rozsudkom z 23. októbra 2013, Dimian/ÚHVT – Bayer Design Fritz Bayer (Baby Bambolina) (
T‑581/11
, neuverejnený,
EU:T:2013:553
), a že vnútorné dokumenty, ktoré navyše predložila Jackson Family Farms, majú veľmi nízku dôkaznú hodnotu.
Ako správne uvádza odvolací senát, uvedenému vyhláseniu možno priznať dôkazná hodnota len vtedy, ak je podporené aj ďalšími dôkazmi [rozsudok z 13. mája 2009, Schuhpark Fascies/ÚHVT – Leder & Schuh (jello SCHUHPARK),
T‑183/08
, neuverejnený,
EU:T:2009:156
, bod
].
V tejto súvislosti je odvolací senát povinný vykonať globálne posúdenie všetkých dôkazov predložených EUIPO.
Nemožno totiž vylúčiť, že súbor dôkazov umožňuje preukázať skutočnosti, hoci pri zohľadnení každého dôkazu samostatne nemožno správnosť týchto skutočností preukázať (rozsudky zo 17. apríla 2008, Ferrero Deutschland/ÚHVT,
C‑108/07 P
, neuverejnený,
EU:C:2008:234
, bod
, a z 9. decembra 2010, Golden Elephant Brand,
T‑303/08
,
EU:T:2010:505
, body
až
).
V tomto prípade sú v prejednávanej veci interné správy o predaji, za predpokladu, že pochádzajú od spoločnosti Jackson Family Farms, potvrdené inými dôkazmi. Napríklad správa z vnútorného predaja vín s ochrannou známkou BYRON za obdobie od septembra 2010 do novembra 2011, počas ktorého bolo predaných celkovo 2130 fliaš najmä obchodného domu Harrods v Londýne, je potvrdená online pozvánkou na internetovej stránke „meetup.com“ na ochutnávku vína v oddelení obchodného domu Harrods z mája 2011, a snímkami obrazovky z internetovej stránky Harrods.
Taktiež platí, že hoci katalóg spoločnosti Boutinot z roku 2010 ponúka na predaj vína s ochrannou známkou BYRON, nedokazuje, že vína s ochrannou známkou BYRON boli skutočne predávané, no po preskúmaní tohto dôkazu spolu so štyrmi faktúrami zaslanými spoločnosti Boutinot, evokuje, že došlo k predaju vín s ochrannou známkou BYRON touto spoločnosťou tretím osobám.
Odvolací senát teda správne dospel k záveru, že na základe preskúmania faktúr spoločne s ďalšími dokumentmi, medzi ktorými boli aj správy spoločnosti Boutinot o predaji maloobchodníkom, reštauráciám a hotelom v Spojenom kráľovstve, ako aj výňatky z časopisov a iné údaje týkajúce sa vín predávaných s ochrannou známkou BYRON uverejnených na internete a zameriavajúcich sa na zákazníkov v Spojenom kráľovstve, sa možno domnievať, že Jackson Family Farms vykonávala k relevantnému dátumu serióznu obchodnú činnosť týkajúcu sa vín predávaných s ochrannou známkou BYRON, v dôsledku čoho nadobudla k tomuto dátumu „goodwill“.
–
O podiele spoločnosti Jackson Family Farms na trhu
Žalobca tvrdí, že na základe veľmi malého predaja výrobkov spoločnosti Jackson Family Farms v Spojenom kráľovstve, ako aj na jej minimálny podiel na trhu v rokoch 2011/2012, ktorý podľa výpočtov dosahoval približne 0,0001234 %, bolo možné dospieť k záveru o neexistencii „goodwillu“.
EUIPO spochybňuje tvrdenia žalobcu.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že žaloba týkajúca sa neoprávneného používania označenia chráni „goodwill“ bez ohľadu na veľkosť podniku. Samotná skutočnosť, že činnosť žalobcu podávajúceho žalobu týkajúcu sa neoprávneného používania označenia je veľmi malá, nebráni sama osebe nadobudnutiu „goodwillu“ (WADLOW, C.:
The Law of Passing‑Off
:
Unfair Competition by Misrepresentation
. c. d., bod 3‑13).
Vo veci, ktorá viedla k vydaniu rozhodnutia High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division [Vyšší súd (Anglicko a Wales), oddelenie Chancery], Stannard v Reay [(1967) R.P.C. 589], bolo rozhodnuté, že pojazdný obchod
fish and chips
s obratom od 129 do 138 GBP za týždeň nadobudol „goodwill“ po troch týždňoch výkonu svojej činnosti (rozsudok z 9. decembra 2010, Golden Elephant Brand,
T‑303/08
,
EU:T:2010:505
, bod
).
Vo veci, ktorá viedla k vydaniu rozhodnutia High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division [Vyšší súd (Anglicko a Wales), oddelenie Chancery], Jian Tools for Sales v. Roderick Manhattan Group [(1995) F.S.R. 924, 933] sa predaj 127 počítačových programov americkým podnikom na trhu Spojeného kráľovstva považoval za dostatočný (rozsudok z 9. decembra 2010, Golden Elephant Brand,
T‑303/08
,
EU:T:2010:505
, bod
).
A fortiori
platí, že rozsah činnosti žalobcu podávajúceho žalobu týkajúcu sa neoprávneného používania označenia na trhu ako celku nie je určujúcim faktorom [rozhodnutie Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Odvolací súd (Anglicko a Wales) (občianskoprávne oddelenie), Lumos skincare Ltd v. Sweet Squared Ltd a i. (2013) EWCA Civ 590].
Z tohto dôvodu bolo možné aj obchodnú činnosť vo veľmi malej miere považovať za dostatočnú na vytvorenie „goodwillu“ (WADLOW, C.:
The Law of Passing‑Off
:
Unfair Competition by Misrepresentation
. c. d., bod 3‑64).
Ak navrhovateľ podávajúci žalobu týkajúcu sa neoprávneného používania označenia nie je usadený v Spojenom kráľovstve, musí prinajmenšom preukázať, že tam má aspoň jedného alebo viacerých zákazníkov [rozhodnutie High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division [Vyšší súdny dvor (Anglicko a Wales), oddelenie Chancery] Jian Tools for Sales v. Roderick Manhattan Group, (1995) F.S.R. 924, 925], a nie, že v tomto kráľovstve má dobré meno [rozsudok Supreme Court of the United Kingdom (Najvyšší súd Spojeného kráľovstva) Starbucks (HK) Ltd a i. v. British Sky Broadcasting Group plc a i., (2015) UKSC 31].
Z vnútroštátnej judikatúry, ktorú uplatnil Všeobecný súd v podobných prípadoch (rozsudky z 9. decembra 2010, Golden Elephant Brand,
T‑303/08
,
EU:T:2010:505
, a z 18. novembra 2015, HALAL MALAYSIA,
T‑508/13
,
EU:T:2015:861
), teda vyplýva, že aj malé podniky môžu mať „goodwill“.
Ako bolo uvedené v napadnutom rozhodnutí, v prejednávanej veci, Jackson Family Farms predala 728 škatúľ vína s ochrannou známkou BYRON spoločnosti Boutinot v roku 2011 za celkovú sumu približne 45000 USD, a nie za 30000 USD, ako nesprávne tvrdí žalobca.
Aj v súlade s internými správami o predaji predloženými spoločnosťou Jackson Family Farms táto spoločnosť predala okrem toho iným zákazníkom v Spojenom kráľovstve 2130 fliaš vína s ochrannou známkou BYRON od septembra 2010 do novembra 2011, z čoho predaj v období od mája do júna 2011 bol za celkovú sumu približne 3800 GBP, a nie 6800 GBP, ako tvrdí EUIPO, ktorý zobral nesprávne do úvahy predaj iných vín než predávaných s ochrannou známkou BYRON, uvedených v správe o predaji z mája – júna 2011.
Hoci je pravda, že predaj, ktorý preukazujú dôkazy predložené spoločnosťou Jackson Family Farms, možno považovať za malý, táto spoločnosť pravidelne predávala víno so skoršou ochrannou známkou v Spojenom kráľovstve (viac ako 700 prepraviek v roku 2011) počas aspoň jedného roka pred dátumom podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie.
Vzhľadom na vnútroštátnu judikatúru týkajúcu sa tejto oblasti odvolací senát teda správne dospel k záveru, že Jackson Family Farms vykonávala serióznu obchodnú činnosť v Spojenom kráľovstve v oblasti vín predávaných s ochrannou známkou BYRON k relevantnému dátumu, čoho dôsledkom je to, že nadobudla „goodwill“ ku dňu podania prihlášky obrazovej ochrannej známky BYRON ako ochrannej známky Európskej únie.
–
O trvaní „goodwillu“
Žalobca navyše spochybňuje relevantnosť zoznamu vín ponúkaných spoločnosťou British Airways z decembra 2012, pretože „sa vzťahuje na neskorší dátum (viac ako 6 mesiacov) po podaní námietky“.
Pravidlo 19 ods. 2 písm. d) nariadenia Komisie (ES) č. 2868/95 z 13. decembra 1995, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 40/94 o ochrannej známke spoločenstva (
Ú. v. ES L 303, 1995, s. 1
; Mim. vyd. 17/001, s. 189), stanovuje, že osoba, ktorá podala námietky na základe článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009, musí predložiť nielen dôkaz o jeho nadobudnutí a rozsahu jeho ochrany, ale aj o trvaní tohto práva.
To obvykle znamená, že dotknuté označenie sa musí ešte používať v čase podania námietky (pozri analogicky rozsudok z 23. októbra 2013, Baby Bambolina,
T‑581/11
, neuverejnený,
EU:T:2013:553
, body
a
).
Odvolací senát vzal do úvahy zoznam vín ponúkaných spoločnosťou British Airways na účely posúdenia nie toho, či bol „goodwill“ nadobudnutý –, čo sa, ako bolo pripomenuté v bode 53 vyššie, musí posudzovať k dátumu podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie, proti ktorej bola podaná námietka, – ale na posúdenie trvania skoršieho práva k dátumu podania námietky.
Vzniká otázka, či hoci došlo k nadobudnutiu „goodwillu“ pred dátumom podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie, námietka mala byť zamietnutá ako nedôvodná vzhľadom na to, že namietateľ nepreukázal trvanie práva k dátumu podania námietky.
V tejto súvislosti odvolací senát pri preukázaní trvania práva k dátumu podania námietky vychádzal nielen zo zoznamu vín, ktoré ponúkala British Airways, ale aj zo skutočnosti, že všetky ostatné dôkazy predložené namietateľom boli dátumovo pomerne blízko k dátumu podania prihlášky napadnutej ochrannej známky.
V judikatúre Spojeného kráľovstva bolo stanovené, že „goodwill“ môže pretrvať napriek prerušeniu činnosti [rozhodnutie Judicial Committee of the Privy Council (Súdna komora súkromnej kráľovskej rady, Spojené kráľovstvo) Star Industrial Yap v. Kwee kor (1976) F.S.R. 256 PC], hoci toto prerušenie trvalo viacero rokov (WADLOW, C.:
The Law of Passing‑Off: Unfair Competition by Misrepresentation
. c. d., bod 3‑223 a nasl.).
Vzhľadom na túto judikatúru treba dospieť k záveru, že v prejednávanej veci ani v prípade, keby došlo k prerušeniu činnosti spoločnosti Jackson Family Farms medzi dátumom podania prihlášky napadnutej ochrannej známky a dátumom podania námietky, obdobie medzi týmito dvoma dátumami nie je dostatočne dlhé na to, aby „goodwill“ mohol zaniknúť iba v dôsledku uplynutia času.
Z uvedeného možno vyvodiť záver, že „goodwill“ nadobudnutý ku dňu podania prihlášky spornej ochrannej známky, t. j. 23. januára 2012, pretrvával i o ďalších päť mesiacov neskôr, t. j. v momente podania námietky 21. júna 2012.
–
O neexistencii špecifických a odlišných vlastností
V prvej časti jediného žalobného dôvodu, týkajúcej sa existencie „goodwillu“ nezapísanej ochrannej známky BYRON v Spojenom kráľovstve žalobca okrem toho tvrdí, pričom vychádza z rozhodnutí Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) [Odvolací súd (Anglicko a Wales) (občianskoprávne oddelenie)] Diageo North America v. InterContinental Brands [(2010) EWCA Civ 920, ďalej len „rozhodnutie Vodkat“] a House of Lords (Snemovňa lordov) Erven Warnink BV v. J Townend & Sons (Hull) Ltd [(1979) A.C. 731, ďalej len „rozhodnutie Advocaat“], že podmienka týkajúca sa „goodwillu“ nie je splnená, najmä preto, že Jackson Family Farms nepreukázala, že jej výrobok má určité špecifické a odlišné vlastnosti, ktoré by primäli spotrebiteľa k jeho kúpe. Naopak, nízka cena jej výrobku a jeho priemerná kvalita napovedajú tomu, že tento výrobok nepredstavuje odlišujúci sa a rozpoznateľný výrobok. Žalobca tiež tvrdí, že samotný odvolací senát v napadnutom rozhodnutí odkázal na podmienku týkajúcu sa špecifických a odlišných vlastností.
Podľa EUIPO žalobca zakladá svoje tvrdenia na tzv. extenzívnej forme žaloby týkajúcej sa neoprávneného používania označenia. Je to však nesprávne, pretože Jackson Family Farms založila svoju námietku na „klasickej“ forme tejto žaloby.
Na úvod treba pripomenúť, že delikt neoprávneného používania označenia pokrýva široké spektrum situácií.
Ako správne poznamenal EUIPO, v „klasickej“ forme deliktu neoprávneného používania označenia odporca, proti ktorému je podaná žaloba týkajúca sa neoprávneného používania označenia, klame o obchodnom pôvode svojich výrobkov tým, že vzbudzuje dojem, že jeho výrobky sú výrobkami žalobcu. Táto klamlivá prezentácia pozostáva zvyčajne z využívania rozlišovacieho znaku žalobcu žalovaným (WADLOW, C.:
The Law of Passing‑Off: Unfair Competition by Misrepresentation
. c. d., body 1‑16, 5‑8, 7‑35, 7‑163, 8‑1 a 8‑8).
Naopak, v prípade extenzívnej formy deliktu neoprávneného používania, ktorá sa prejavuje v rozhodnutiach Advocaat alebo Vodkat, odporca klame o pôvode alebo povahe svojich výrobkov tým, že ich predstavuje zavádzajúcim spôsobom ako pochádzajúcich z určitého regiónu alebo majúcich osobitné vlastnosti či zloženie. Táto klamlivá prezentácia sa môže uskutočniť prostredníctvom používania opisného alebo druhového pojmu, ktorý správne neopisuje výrobky žalovaného, a z ktorého vyplýva, že majú znaky alebo vlastnosti, ktoré nemajú (napríklad pojem „Vodkat“ používaný pre určitý druh nápoja, ktorý nie je vodka) [pozri rozhodnutie Advocaat a WADLOW, C.:
The Law of Passing‑Off: Unfair Competition by Misrepresentation
. c. d., body 7‑161, 7‑166 a 7‑281].
Jackson Family Farms vo svojich návrhoch z 31. decembra 2012 pred námietkovým oddelením tvrdila, že v prejednávanej veci sa jej zákazníci mohli domnievať, že výrobky ponúkané žalobcom boli jej výrobkami. Na podporu tohto tvrdenia sa Jackson Family Farms odvolala na vec, v ktorej bol vyhlásený rozsudok z 9. decembra 2010, Golden Elephant Brand (
T‑303/08
,
EU:T:2010:505
), body
a
), ktorý je príkladom uplatňovania „klasickej“ formy deliktu neoprávneného používania označenia.
Jackson Family Farms nikdy netvrdila, že by výrobky žalobcu vyvolávali dojem, že majú vlastnosť, ktorú nemajú, ale uvádzala že jej zákazníci sa mohli domnievať, že výrobky ponúkané žalobcom boli jej výrobkami, pričom odvolací senát sa v napadnutom rozhodnutí správne opieral o „klasickú“ formu žaloby týkajúcej sa neoprávneného používania, keď rozhodol, že výrobky žalobcu mohli byť považované za výrobky spoločnosti Jackson Family Farms.
V tejto súvislosti na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobca, odkaz v napadnutom rozhodnutí na skutočnosť, že namietateľ musí preukázať, „že jeho výrobky sú rozpoznateľné podľa rozlišovacieho prvku“, nepredstavuje odkaz na podmienku týkajúcu sa osobitných špecifických a odlišných vlastností. Na to, aby došlo ku klamlivej prezentácii, je nevyhnutné, aby označenie používané osobou podávajúcou žalobu týkajúcu sa neoprávneného používania bolo vnímané ako označenie rozlišujúce jeho výrobky (WADLOW, C.:
The Law of Passing‑Off: Unfair Competition by Misrepresentation
. c. d., body 1‑24, 3‑11, 8‑2 a 8‑9). Táto rozlišovacia spôsobilosť označenia sa nesmie zamieňať s tým, čo sa v rozhodnutí Advocaat nazýva „rozpoznateľné a odlišné vlastnosti“ výrobku. Treba uviesť, že rozlišovacia spôsobilosť označenia BYRON, ktorá je relevantná s ohľadom na podmienku týkajúcu sa klamlivej prezentácie, nie je v prejednávanej veci spochybnená.
V každom prípade „extenzívna“ forma deliktu neoprávneného používania sa nemala v spore vo veci samej uplatniť. Na rozdiel od označení „vodka“ alebo „champagne“, označenie „byron“ nie je opisným ani druhovým pojmom, poskytujúcim údaj o zemepisnom pôvode alebo zložení výrobku. Klamlivá prezentácia sa v prejednávanej veci vzťahuje na podobnosť medzi použitými označeniami, a nie na to, že by žalobca tvrdil, že jeho výrobky majú špecifickú vlastnosť, ktorú nemajú.
Nebolo preto potrebné skúmať, či sa výrobky spoločnosti Jackson Family Farms vyznačujú „rozpoznateľnými a odlišnými vlastnosťami“, akými sú osobitný pôvod alebo zloženie.
V dôsledku toho to, že odvolací senát posúdil námietku s ohľadom na predpoklad, že sa zakladala na delikte neoprávneného používania označenia vo svojej „klasickej“ forme, nemohla mať s ohľadom na žalobcu negatívny vplyv na posúdenie skutkových okolností a dôkazov v prejednávanej veci.
Rozhodnutie Vodkat navyše stanovilo, že „extenzívna forma“ žaloby týkajúcej sa neoprávneného používania označenia nebola vyhradená len pre výrobky, ktorých kvalita bola vnímaná ako vysoká, pretože aj veľmi lacné výrobky mohli nadobudnúť „goodwill“ (WADLOW, C.:
The Law of Passing‑Off: Unfair Competition by Misrepresentation
. c. d., bod 7‑190). V každom prípade tvrdenia uvádzané žalobcom, pokiaľ ide o nízke ceny a priemernú kvalitu výrokov spoločnosti Jackson Family Farms, sú teda neúčinné.
Uplatnením „klasickej“, a nie „extenzívnej“ formy deliktu neoprávneného používania označenia sa teda odvolací senát nedopustil žiadneho nesprávneho právneho posúdenia, ktoré by spochybňovalo zákonnosť napadnutého rozhodnutia.
O druhej časti jediného žalobného dôvodu týkajúcej sa nadobudnutia „goodwillu“
Žalobca tvrdí, že aj keby nezapísaná ochranná známka BYRON nadobudla „goodwill“ v Spojenom kráľovstve, tento „goodwill“ nevlastní Jackson Family Farms, ale veľkoobchodník s vínom, ktorým je spoločnosť Boutinot.
EUIPO spochybňuje tvrdenia žalobcu.
Medzi faktory, ktoré vplývajú na vlastníctvo „goodwillu“, patrí jednak to, kto je zodpovedný za kvalitu výrobkov, a jednak to, koho skupina verejnosti vníma ako zodpovedného [rozhodnutie House of Lords (Snemovňa lordov), T. Oertli A.G. v. E. J. Bowman (London) LD. a i. (1959) R.P.C. 1, 7 HL].
Na to, aby označenie mohlo byť chránené, je nevyhnutné, aby v očiach verejnosti označenie naznačovalo, že kvalita výrobkov spadá do zodpovednosti jediného podniku, hoci príslušná skupina verejnosti nepozná názov tohto podniku. Otázka vlastníctva „goodwillu“ je skutkovou otázkou a neexistuje domnienka, že „goodwill“ by mal vlastniť skôr zahraničný výrobca než britský distribútor [rozhodnutie High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division [Vyšší súd (Anglicko a Wales), oddelenie Chancery] MedGen Inc. v. Passion for Life Products Ltd (2001) F.S.R. 30]. „Goodwill“ v zásade patrí zahraničnému dodávateľovi, ktorý je identifikovaný dovážanými výrobkami, a nie dovozcovi (WADLOW, C.:
The Law of Passing‑Off: Unfair Competition by Misrepresentation
. c. d., body 3‑136 a 3‑158).
Vo všeobecnosti je úlohou ochrannej známky identifikovať obchodný pôvod výrobku, t. j. jeho výrobcu, a nie jeho predávajúceho. V prejednávanej veci Jackson Family Farms mala kontrolu nad výrobou a kvalitou výrobkov. Je pravdepodobné, že verejnosť vnímala Jackson Family Farms, ktorá je výrobcom vína, ako zodpovednú za jeho výrobu a kvalitu.
Katalóg spoločnosti Boutinot jasne odlišuje rôzne vína, ktoré táto spoločnosť ponúkala na predaj, podľa ich cien, zemepisného pôvodu a ich výrobcu. Zákazníci si teda mohli slobodne vybrať vína podľa týchto kritérií. Hoci Boutinot bola jediným distribútorom výrobkov spoločnosti Jackson Family Farms v Spojenom kráľovstve, táto posledná spoločnosť sa mala považovať za vlastníka „goodwillu“. V katalógu Boutinot sa totiž jasne odlišujú výrobky spoločnosti Jackson Family Farms na základe ich mena a pôvodu od ostatných výrobkov predávaných spoločnosťou Boutinot. Najmä v dvoch katalógoch spoločnosti Boutinot, ktoré predložila Jackson Family Farms, sú niektoré vína, ktoré zjavne vyrába spoločnosť Boutinot, jasne označené ako vyrábané touto spoločnosťou, čo znamená, že ostatné vína nie sú vyrábané spoločnosťou Boutinot, ale inými výrobcami, akými je Jackson Family Farms.
O tretej časti jediného žalobného dôvodu týkajúcej sa uplynutia zápisu skoršej ochrannej známky Európskej únie BYRON
Žalobca na podporu svojho tvrdenia, že Jackson Family Farms nemohla nadobudnúť „goodwill“ pre ochrannú známku BYRON v Spojenom kráľovstve, uvádza, že to, že Jackson Family Farms nechala uplynúť platnosť skoršej ochrannej známky Európskej únie BYRON v roku 2007, preukazuje, že nemala obchodné záujmy v Európe.
Žalobca totiž tvrdí, bez toho, aby to EUIPO spochybnil, že ochranná známka BYRON, ktorá bola vo vlastníctve spoločnosti Byron Vineyard & Winery, Inc., bola zapísaná ako ochranná známka Európskej únie, ktorej zápis uplynul v roku 2007, t. j. jeden rok po tom, ako bola spoločnosť Byron Vineyard & Winery nadobudnutá spoločnosťou Jackson Family Farms.
Tento argument nemôže vyvrátiť existenciu „goodwillu“ generovaného nezapísanou ochrannou známkou BYRON a nadobudnutého spoločnosťou Jackson Family Farms.
Námietka sa totiž zakladala na skoršej nezapísanej ochrannej známke BYRON, a nie na skoršej ochrannej známke Európskej únie BYRON.
Treba tiež pripomenúť, že existujú nezapísané ochranné známky, ktorých legitimita je odvodená od ich používania vo viacerých členských štátoch. Tieto označenia označujúce obchodný pôvod výrobku alebo služby fungujú ako ochranná známka. Článok 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009 uznáva existenciu takýchto práv v členských štátoch a poskytuje majiteľom nezapísaných ochranných známok možnosť zabrániť zápisu ochrannej známky Európskej únie, pokiaľ dokážu tieto práva zabrániť používaniu takej ochrannej známky podľa vnútroštátnej právnej úpravy.
Otázka, či nezapísaná ochranná známka chránená vnútroštátnym právom bola alebo nebola predtým zapísaná ako ochranná známka Európskej únie, je preto irelevantná.
V tejto veci, ako správne poznamenal EUIPO, uplynutie platnosti zápisu skoršej ochrannej známky Európskej únie BYRON nebráni spoločnosti Jackson Family Farms používať nezapísanú ochrannú známku a nadobudnúť týmto používaním „goodwill“.
Keďže Jackson Family Farms nadobudla dostatočný „goodwill“ k momentu podania prihlášky ochrannej známky Európskej únie, uplynutie platnosti zápisu skoršej ochrannej známky Európskej únie BYRON nebránilo spoločnosti Jackson Family Farms chrániť jej nezapísané právo podaním žaloby týkajúcej sa neoprávneného používania označenia.
To, že platnosť zápisu skoršej ochrannej známky Európskej únie BYRON uplynula, nebráni teda tomu, aby Jackson Family Farms nadobudla „goodwill“ vytvorený nezapísanou ochrannou známkou BYRON.
O otázkach týkajúcich sa klamlivej prezentácie a ujmy
Dve posledné podmienky tvoria „klasickú triádu“ deliktu neoprávneného používania označenia podľa práva Spojeného kráľovstva spočívajúcu jednak na klamlivej prezentácii zo strany majiteľa neskoršej ochrannej známky a jednak na ujme spôsobenej „goodwillu“.
V napadnutom rozhodnutí odvolací senát dospel k záveru, že obe tieto podmienky boli splnené: vzhľadom na zhodnosť predmetných výrobkov a podobnosť existujúcu medzi označeniami, existovalo riziko, že výrobky žalobcu mohli byť zamieňané s výrobkami spoločnosti Jackson Family Farms, čo predstavuje klamlivú prezentáciu, ktorá spôsobuje ujmu tejto spoločnosti.
Treba zdôrazniť, že hoci žalobca tvrdí, že „žiadne z kritérií ‚klasickej triády‘ neboli splnené“, nepredložil podrobnejšiu argumentáciu, pokiaľ ide o druhú a tretiu podmienku tvoriace „klasickú triádu“ deliktu neoprávneného používania, t. j. klamlivú prezentáciu a ujmu, ale len žalobný dôvod týkajúci sa prvej podmienky tvoriacej „klasickú triádu“ tohto deliktu neoprávneného používania, a to „goodwillu“.
Keďže žalobca nepredložil tvrdenia týkajúce sa klamlivej prezentácie a ujmy, treba potvrdiť záver odvolacieho senátu, podľa ktorého vzhľadom na zhodnosť predmetných výrobkov a podobnosť existujúcu medzi označeniami výrobky žalobcu mohli byť zamieňané s výrobkami spoločnosti Jackson Family Farms, t. j. existovala klamlivá prezentácia, ktorá by spôsobila ujmu tejto spoločnosti.
Zo všetkých vyššie uvedených skutočností vyplýva, že keďže jediný žalobný dôvod uvedený žalobcom nebol dôvodný, treba zamietnuť prvý žalobný návrh žalobcu a v dôsledku toho aj žalobu v celom rozsahu.
O trovách
Podľa článku 134 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu je účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Keďže žalobca nemal vo veci úspech, je opodstatnené uložiť mu povinnosť nahradiť trovy konania v súlade s návrhom EUIPO.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (prvá komora)
rozhodol takto:

1.
Žaloba sa zamieta.

2.
Nelson Alfonso Egüed je povinný nahradiť trovy konania.

Pelikánová
Valančius
Öberg
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 18. júla 2017.
Podpisy
Obsah

Okolnosti predchádzajúce sporu

Návrhy účastníkov konania

Právny stav

O prípustnosti druhého žalobného návrhu žalobcu

O veci samej

Úvodné pripomienky

– O odkaze na právo členského štátu, ktorým sa riadi dané označenie

– O vzťahu medzi používaním v obchodnom styku, ktorého dosah nie je iba miestny, a „goodwillom“

O prvej časti jediného žalobného dôvodu týkajúceho sa existencie „goodwillu“ nezapísanej ochrannej známky BYRON v Spojenom kráľovstve

– O nedostatkoch v dôkazoch predložených spoločnosťou Jackson Family Farms

– O podiele spoločnosti Jackson Family Farms na trhu

– O trvaní „goodwillu“

– O neexistencii špecifických a odlišných vlastností

O druhej časti jediného žalobného dôvodu týkajúcej sa nadobudnutia „goodwillu“

O tretej časti jediného žalobného dôvodu týkajúcej sa uplynutia zápisu skoršej ochrannej známky Európskej únie BYRON

O otázkach týkajúcich sa klamlivej prezentácie a ujmy

O trovách
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.