CELEX: 62014CJ0398
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
Direktiivi 91/271/ETY
Yhdyskuntajätevesien käsittely
4 artikla
Käsittely biologisesti tai vastaavalla tavalla
Liitteessä I olevat B ja D kohta

Euroopan komissio vaatii kanteellaan unionin tuomioistuinta toteamaan, ettei Portugalin tasavalta ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY (
EYVL L 135, s. 40
), sellaisena kuin se on muutettuna 22.10.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1137/2008 (
EUVL L 311, s. 1
; jäljempänä direktiivi 91/271), 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole taannut 52 taajaman yhdyskuntajätevesien käsittelyn riittävää tasoa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Direktiivin 91/271 ensimmäisessä, kolmannessa, neljännessä ja kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Pohjanmeren ja muiden yhteisön vesistöjen suojelusta 28 päivänä kesäkuuta 1988 annetussa neuvoston päätöslauselmassa [
EYVL C 209, s. 3
] kehotettiin komissiota tekemään ehdotukset tarvittaviksi yhteisön toimenpiteiksi yhdyskuntajätevesien käsittelemiseksi,
– –
puutteellisesti käsiteltyjen yhdyskuntajätevesien päästöistä ympäristölle aiheutuvien haittojen estämiseksi tarvitaan yleisesti yhdyskuntajätevesien biologista käsittelyä,
on tarpeen vaatia haavoittumiselle alttiilla alueilla tehokkaampaa käsittelyä; joillakin vähemmän alttiilla alueilla voidaan katsoa mekaanisen käsittelyn riittävän,
– –
ympäristön suojelemiseksi jätevesien johtamisen haitoilta on tarkkailtava puhdistamoja, purkuvesistöjä sekä lietteen sijoittamista.”
Mainitun direktiivin 1 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tämä direktiivi koskee yhdyskuntajätevesien keräilyä, käsittelyä ja vesistöön johtamista sekä tiettyjen teollisuudenalojen jätevesien käsittelyä ja vesistöön johtamista.
Direktiivin tarkoituksena on suojella ympäristöä edellä mainittujen jätevesien johtamisesta aiheutuvilta haitoilta.”
Mainitun direktiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
1)
’yhdyskuntajätevedellä’ talousjätevettä tai talous- ja teollisuusjäteveden ja/tai huleveden seosta;
– –
5)
’keräysjärjestelmällä’ yhdyskuntajätevesien keräämiseen ja johtamiseen käytettävää viemärijärjestelmää;
6)
’yhdellä avl:llä (asukasvastineluvulla)’ sellaista orgaanista biologisesti hajoavaa kuormitusta, jonka viiden vuorokauden biokemiallinen hapenkulutus (BOD5) on 60 grammaa happea vuorokaudessa;
– –
8)
’biologisella käsittelyllä’ yhdyskuntajätevesien käsittelyä menetelmällä, jossa on yleensä biologisessa käsittelyssä jälkiselkeytys, tai muuta menetelmää, joka täyttää liitteen I taulukossa 1 esitetyt vaatimukset;
– –”
Saman asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että jätevesien viemäröintijärjestelmä on
—
31 päivään joulukuuta 2000 mennessä taajamissa, joiden asukasvastineluku (avl) on suurempi kuin 15000,
ja
—
31 päivään joulukuuta 2005 mennessä taajamissa, joiden avl on 2 000–15 000.
– –”
Direktiivin 91/271 4 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että viemäröidyt yhdyskuntajätevedet on ennen vesistöön johtamista käsiteltävä biologisesti tai vastaavalla tavalla seuraavasti:
—
31 päivään joulukuuta 2000 mennessä purkupaikasta riippumatta taajamissa, joiden avl on suurempi kuin 15000;
—
31 päivään joulukuuta 2005 mennessä purkupaikasta riippumatta taajamissa, joiden avl on 10 000–15 000;
—
31 päivään joulukuuta 2005 mennessä taajamissa, joiden avl on 2 000–10 000 ja joiden jätevedet johdetaan sisävesiin tai suistoihin.
– –
3.   Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen yhdyskuntajätevesien on täytettävä liitteessä I olevassa B kohdassa vahvistetut vaatimukset. – –
– –”
Kyseisen direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltiot voivat teknisistä vaikeuksista johtuvissa poikkeustapauksissa ja maantieteellisesti rajattujen väestöryhmien osalta pyytää komissiolta lisäaikaa 4 artiklan vaatimusten täyttämiseksi.”
Mainitun direktiivin 15 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa ja 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Toimivaltaisten viranomaisten tai asianomaisten toimielinten on tarkkailtava:
—
yhdyskuntien jätevedenpuhdistamoista tulevia päästöjä liitteessä I olevan D kohdan mukaisin tarkastuksin sen todentamiseksi, että liitteessä I olevassa B kohdassa vahvistetut vaatimukset täyttyvät;
– –
4.   Jäsenvaltioiden on säilytettävä toimivaltaisten viranomaisten tai asianomaisten toimielinten 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti keräämät tiedot ja toimitettava tiedot komissiolle kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun komission pyyntö on saatu.”
Direktiivin 91/271 liitteessä I olevassa B kohdassa, jonka otsikko on ”Yhdyskuntajäteveden johtaminen vesistöön”, säädetään seuraavaa:
”1.
Jätevedenpuhdistamot on suunniteltava tai muutettava sellaisiksi, että puhdistamolle tulevasta ja käsitellystä, vesistöön johdettavasta jätevedestä voidaan ottaa edustavat näytteet.
2.
Yhdyskuntien jätevedenpuhdistamoilta johdettavan jäteveden on 4 ja 5 artiklan mukaisesti täytettävä taulukossa 1 esitetyt vaatimukset.
– –”
Direktiivin 91/271 liitteessä I olevan D kohdan, joka liittyy tarkkailun ja tulosten arvioinnin toteutusmalleihin, sanamuoto on seuraava:
”1.
Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että sovellettava tarkkailumenetelmä on ainakin jäljempänä esitettyjen vaatimusten mukainen.
Muita kuin 2, 3 ja 4 kohdassa esitettyjä menetelmiä voidaan käyttää, jos voidaan osoittaa, että niiden avulla saavutetaan samanlaiset tulokset.
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle asianmukaiset tiedot käytettävästä menetelmästä. Jos komissio katsoo, että menetelmä ei täytä 2, 3 ja 4 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä, se tekee neuvostolle aiheelliset ehdotukset.
2.
Tässä direktiivissä vahvistettujen vesistöön laskettavaa jätevettä koskevien vaatimusten valvomiseksi on samoista hyvin valituista kohdista kerättävä virtaamaan verrannolliset 24 tunnin kokoomanäytteet puhdistamolta lähtevästä ja tarvittaessa puhdistamolle tulevasta jätevedestä.
On noudatettava hyvää kansainvälistä laboratoriokäytäntöä, jolla pyritään vähentämään näytteiden muuttumista näytteenoton ja analysoinnin välillä.
3.
Näytteiden vuotuinen vähimmäismäärä on määriteltävä puhdistamojen koon mukaan ja näytteet on otettava säännöllisin väliajoin seuraavasti:
‐ 2 000–9 999 avl:
12 näytettä ensimmäisen vuoden aikana.
neljä näytettä seuraavina vuosina, jos voidaan osoittaa tulosten täyttävän ensimmäisen vuoden aikana direktiivin vaatimukset;
jos yksi näyte neljästä ei täytä vaatimuksia, on seuraavana vuonna otettava 12 näytettä.
‐ 10 000–49 999
avl:
12 näytettä
– –
4.
Käsitellyn jäteveden oletetaan täyttävän vaatimukset, jos kukin tarkkailusuure täyttää sitä koskevat vaatimukset seuraavasti:
a)
tarkkailtaessa taulukossa 1 sekä 2 artiklan 7 alakohdassa määriteltyjen muuttujien noudattamista, sellaisten näytteiden, jotka eivät vastaa kyseisiä pitoisuuden ja/tai poistotehon vaatimuksia, lukumäärä ei saa ylittää taulukossa 1 sekä 2 artiklan 7 alakohdassa mainittuja ja taulukossa 3 määriteltyjä arvoja;
b)
taulukossa 1 esitettyjen muuttujien osalta enimmäispitoisuudet voidaan ylittää tavanomaisissa käyttöolosuhteissa enintään 100 %:lla. Kiintoainepitoisuuden osalta voidaan kuitenkin hyväksyä ylitykset 150 %:iin asti;
– –
5.
Veden laadun ääriarvoja ei oteta huomioon, jos ne johtuvat poikkeuksellisista tilanteista, kuten rankkasateista.”
Mainitun direktiivin liitteessä I oleva taulukko 1 sisältää kyseisen direktiivin 4 ja 5 artiklassa tarkoitetuista yhdyskuntajätevesien puhdistamoista johdettavia päästöjä koskevat vaatimukset. Se on sisällöltään seuraavanlainen:
Muuttuja
Pitoisuus
Poistoteho vähintään prosenttia [lasketaan puhdistamolle tulevasta kuormituksesta]
Määritysmenetelmä
Biokemiallinen hapen kulutus (BOD5 20 °C:ssa) ilman nitrifiointia – –
25 mg/l O
70–90
– –
– –
Kemiallinen hapen kulutus (COD)
125 mg/l O
– –
Kiintoaine
35 mg/l – –
35 edellä 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa (yli 10 000avl)
60 edellä 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa (2 000–10 000 avl)
90 – –
90 edellä 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa (yli 10 000avl)
70 edellä 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa (2 000–10 000 avl)
– –
Direktiivin 91/271 liitteessä I olevassa taulukossa 3 säädetään muun muassa, että jos kunakin vuonna otettujen näytesarjojen määrä on 4–7, vaatimukset täyttämättömien näytteiden sallittu enimmäismäärä on yksi. Jos kunakin vuonna otettujen näytesarjojen määrä on 8–16, vaatimukset täyttämättömien näytteiden sallittu enimmäismäärä on kaksi.
Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely
Komissio osoitti 23.11.2009 Portugalin tasavallalle virallisen huomautuksen, jossa se totesi, ettei tämä ollut noudattanut direktiivin 91/271 3, 4 ja 10 artiklaan perustuvia velvoitteitaan 186 alueellaan olevalla taajamalla, ja näin ollen se kehotti kyseistä jäsenvaltiota esittämään huomautuksensa.
Portugalin tasavalta vastasi viralliseen huomautukseen 19.2.2010 ilmoittamalla mainittuja 186 taajamaa koskevia tietoja, ja se ajantasaisti vastaustaan 12.1.2012 päivätyssä kirjeessään.
Komissio osoitti 22.6.2012 Portugalin tasavallalle perustellun lausunnon, jossa se totesi, että muutamat taajamat, joiden ei ollut katsottu vastanneen direktiivin 91/271 3 artiklassa asetettuja vaatimuksia, olivat saatujen tietojen mukaan tuona ajankohtana unionin oikeuden säännösten mukaisia, mutta kyseinen jäsenvaltio ei edelleenkään ollut noudattanut direktiivin 91/271 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan niiden 77 taajaman osalta, joiden avl oli 2 000–15 000. Komissio totesi, että näissä 77 taajamassa jätevedet laskettiin sisävesiin tai suistoihin sekä normaalivyöhykkeillä että haavoittumiselle alttiilla alueilla takaamatta käsittelyn riittävää tasoa tai vähentämättä biokemiallista hapen kulutusta (BOD) ja kemiallista hapenkulutusta (COD) direktiivin 91/271 liitteestä I ilmenevien arvojen mukaisiksi. Komissio kehotti Portugalin tasavaltaa ryhtymään perustellun lausunnon noudattamisen edellyttämiin toimiin sen vastaanottamisesta laskettavassa kahden kuukauden määräajassa.
Portugalin tasavalta vastasi perusteltuun lausuntoon 3.8.2012 päivätyllä kirjeellä todeten, että 17 näistä 77 taajamasta oli tuona ajankohtana direktiivin 91/271 mukaisia ja että lyhyellä aikavälillä direktiivin säännöksiä noudatettaisiin yli puolessa perustellussa lausunnossa tarkoitetuista 77 taajamasta. Se lupasi myös pitävänsä komission säännöllisesti ajan tasalla tilanteen kehittymisestä.
Koska Portugalin tasavalta jätti tiedot toimittamatta, komissio tiedusteli 23.10.2013 päivätyssä kirjeessään kyseiseltä jäsenvaltiolta, miten tämän velvoitteiden täytäntöönpano oli edistynyt. Portugalin tasavalta vastasi 26.11.2013 päivätyllä kirjeellä ilmoittaen, että 53 taajamaa ei edelleenkään vastannut direktiivin 91/271 säännöksiä.
Portugalin tasavalta täsmensi 10.6. ja 4.7.2014 päivätyissä kirjeissään lisäksi, että 40 perustellussa lausunnossa tarkoitetuista taajamista oli vastedes direktiivin 91/271 säännösten mukaisia ja että 15:llä niistä 37 taajamasta, joissa rikkominen edelleen jatkui, tilanne tulisi korjaantumaan vuoden 2015 lopussa, mutta jäljelle jäävät 22 taajamaa olivat kuitenkin edelleen kyseisten säännösten vastaisia.
Koska komissio ei ollut tyytyväinen Portugalin tasavallan toimittamiin selityksiin, se päätti nostaa nyt käsiteltävän kanteen.
Kanne
Asianosaisten lausumat
Komissio väittää kannekirjelmässään, ettei Portugalin tasavalta ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin 91/271 4 artiklaan perustuvia velvoitteitaan seuraavissa 52 taajamassa: Alvalade, Odemira, Loriga, Pereira do Campo, Vila Verde (PTAGL 420), Mação, Paço, Pontével, Vila Nova de São Bento, Castro Daire, Arraiolos, Cercal, Vale de Santarém, Castro Verde, Almodôvar, Ferreira do Alentejo, Vidigueira, Amares/Ferreiras, Alcácer do Sal, Amareleja, Gonsundeira, Salvaterra de Magos, Mogadouro, Melides, Vila Verde (PTAGL 421), Santiago do Cacém, Serpa, São Bartolomeu de Messines, Monchique, Montemor-o-Novo, Grândola, Estremoz, Maceira, Vendas Novas, Lousada, Felgueiras, Riachos, Tolosa, Meda, Alter do Chão, Tábua, Portel, Viana do Alentejo, Cinfães, Vila de Prado, Ponte de Reguengo, Canas de Senhorim, Repeses, Mangualde, Nelas, Vila Viçosa ja Santa Comba Dão.
Komissio toteaa, että Portugalin tasavallan olisi direktiivin 91/271 4 artiklan mukaisesti pitänyt 1.1.2006 lähtien taata se, että näistä taajamista peräisin olevat yhdyskuntajätevedet käsitellään ennen vesistöön johtamista biologisesti tai vastaavalla tavalla noudattamalla direktiivin 91/271 liitteessä I olevassa taulukossa 1 olevia arvoja. Komissio väittää tältä osin, että Portugalin tasavallan olisi pitänyt kyseisen direktiivin 4 artiklan säännöksiä noudattaakseen toimittaa sille sellaisten tarkkailutoimenpiteiden tulokset, jotka olisivat direktiivin 91/271 liitteessä I olevan D kohdan 3 kohdan mukaisesti osoittaneet, että puhdistamolta lähtevästä vedestä sen ensimmäisenä toimintavuotena säännöllisin väliajoin otetut näytteet olivat kyseisen direktiivin mukaisia.
Näin komissio katsoo, että useissa pienissä taajamissa tapahtuneella yleisellä ja jatkuvalla rikkomisella saatetaan aiheuttaa korjaamatonta vahinkoa ympäristölle. Se väittää myös, ettei jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä voida perustella taloudellisilla vaikeuksilla, joihin Portugalin tasavalta vetosi oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä.
Portugalin tasavalta korostaa vastineessaan komission myöntäneen kannekirjelmässään, että kannekirjelmässä tarkoitetuista 52 taajamasta direktiivin 91/271 4 artiklaan perustuvia velvoitteita ei voitu todeta jätetyn noudattamatta seuraavissa 26 taajamassa: Loriga, Paço, Vila Nova de São Bento, Cercal, Vale de Santarém, Castro Verde, Almodôvar, Amares/Ferreiras, Gonsundeira, Salvaterra de Magos, Mogadouro, Melides, Vila Verde-Minho, Santiago do Cacém, Serpa, São Bartolomeu de Messines, Vendas Novas, Lousada, Felgueiras, Riachos, Meda, Alter do Chão, Tábua, Vila de Prado, Mangualde ja Nelas.
Portugalin tasavalta vetoaa siihen, että Alvaladen, Odemiran, Pereira do Campon, Vila Verde – Sintran, Maçãon, Arraiolosin, Ferreira do Alentejon, Vidigueiran, Alcácer do Salin, Amarelejan, Montemor-o-Novon, Grândolan, Estremozin, Maceiran, Portelin, Cinfãesin, Canas de Senhorimin, Repesesin, Vila Viçosan ja Santa Comba Dãon taajamissa työt, jotka tarvitaan, jotta yhdyskuntajätevesien käsittelylaitokset olisivat direktiivin 91/271 säännösten mukaisia, olivat käynnissä sen vastineen jättämisajankohtana, ja joka tapauksessa ne valmistuvat ennen vuoden 2015 päättymistä.
Portugalin tasavallan mukaan Pontévelin, Castro Dairen, Monchiquen, Tolosan, Viana do Alentejon ja Ponte de Reguengon taajamia koskevien, direktiivin 91/271 4 artiklassa asetettujen vaatimusten noudattamiseksi tarvittavien tutkimusten ja toimenpiteiden täytäntöönpano oli hyvin edistynyttä sen vastineen jättämisajankohtana.
Kyseinen jäsenvaltio täsmentää, että kohtuullisten määräaikojen vahvistamisen varmistamiseksi ja tämän tuomion edellisessä kohdassa mainittujen määräaikojen noudattamiseksi pidettiin lukemattomia kokouksia ja ryhdyttiin erittäin lukuisiin toimenpiteisiin, ja se toteaa, että alueellista kehittämistä koskevaan toimintaohjelmaan liittyvä erityinen ilmoitus, jolla taataan rahoitus 85 prosentille kyseisistä töistä, on julkaistu sen takaamiseksi, että hankkeet pannaan täytäntöön taloudellisia vaikeuksia kohtaavissa kunnissa.
Komissio uudistaa vastauksessaan kanteensa kannekirjelmässä tarkoitettujen 52 taajaman osalta, ja se toteaa erityisesti, ettei Portugalin tasavalta ole väitteidensä tueksi liittänyt vastineeseensa minkäänlaisia todisteita tämän tuomion 23 kohdassa mainituista 26 taajamasta. Koska kyseisiin taajamiin liittyviä, näytteidenottoa ja seuranta- sekä arviointimenetelmiä koskevia tietoja ei ole, komissio katsoo, ettei Portugalin tasavalta ole noudattanut direktiivin 91/271 säännöksiä. Kyseinen toimielin korostaa tässä suhteessa sitä, että Portugalin tasavalta toimitti sille tietoja viimeksi 4.7.2014 ja että nämä tiedot koskevat tilannetta 30.6.2014.
Portugalin tasavalta väittää vastineessaan, että komissio vastaanotti 22.12.2014 perusteltuun lausuntoon täydentävän vastauksen, jossa kyseinen jäsenvaltio esitti yhteenvedon kyseisten taajamien tilanteesta.
Näihin uusiin komissiolle lähetettyihin tietojen nojautuen Portugalin tasavalta väittää, että Lorigan, Paçon, Vila Nova de São Benton, Vale de Santarémin, Gonsundeiran, Salvaterra de Magosin, Mogadouron, Serpan, São Bartolomeu de Messinesin, Riachosin, Medan, Alter do Chãon, Tábuan ja Mangualden taajamissa noudatetaan direktiivin 91/271 säännöksiä.
Muista nyt käsiteltävässä kanteessa tarkoitetuista taajamista Portugalin tasavalta väittää, että joko nämä kykenevät noudattamaan direktiivin 91/271 säännöksiä ja analyyttiset kuukausitiedot tullaan kohta saamaan tai yhdenmukaiseksi saattaminen on yleisesti käynnissä.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Aluksi on syytä todeta, että komissio on unionin tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa rajannut kanteensa koskemaan 44:ää taajamaa ilmoittamalla, ettei kanne enää koskenut Paçon, Gonsundeiran, Salvaterra de Magosin, São Bartolomeu de Messinesin, Lousadan, Felgueirasin, Riachosin eikä Medan taajamia.
Lisäksi on syytä todeta olevan kiistatonta, että kaikissa niissä taajamissa, joiden osalta komissio pysyttää kanteensa, avl on 2 200–13 400.
Komission mukaan jäsenvaltioiden direktiivin 91/271 4 artiklaan perustuvat velvoitteet edellyttävät kyseisen direktiivin liitteessä I olevassa D kohdassa säädettyjen tarkastusten toimittamista, ja tällöin on tarpeen yhden vuoden aikana ottaa näytteitä, joiden vähimmäismäärä vaihtelee asianomaisen puhdistuslaitoksen koon mukaan, erityisesti sen ensimmäisen toimintavuoden aikana. Portugalin tasavalta puolestaan on väittänyt istunnossa, että direktiivin 91/271 4 artiklassa asetettujen velvoitteiden on katsottava tulleen noudatetuiksi, kun toiminnassa olevan puhdistuslaitoksen johtamista vesistä otettu näyte osoittaa arvojen olevan kyseisessä direktiivissä säädettyjen muuttujien mukaisia.
Direktiivin 91/271 4 artiklassa säädetään, että ”jäsenvaltioiden on huolehdittava, että viemäröidyt yhdyskuntajätevedet on ennen vesistöön johtamista käsiteltävä biologisesti tai vastaavalla tavalla”, ja siinä täsmennetään, että käsittely on aloitettava avl:stä ja vesien päästöpaikasta riippuen ennen 31.12.2000 tai ennen 31.12.2005. Kyseisen direktiivin 4 artiklan 3 kohdassa säädetään, että saman artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen yhdyskuntajätevesien ”on täytettävä” mainitun direktiivin ”liitteessä I olevassa B kohdassa vahvistetut vaatimukset”.
Direktiivin 91/271 liitteessä I olevan B kohdan 1 kohdasta ilmenee, että ”jätevedenpuhdistamot on suunniteltava tai muutettava sellaisiksi, että puhdistamolle tulevasta ja käsitellystä, vesistöön johdettavasta jätevedestä voidaan ottaa edustavat näytteet”. B kohdan 2 kohdassa puolestaan todetaan, että ”yhdyskuntien jätevedenpuhdistamoilta johdettavan jäteveden on 4 ja 5 artiklan mukaisesti täytettävä taulukossa 1 esitetyt vaatimukset”.
On todettava, ettei direktiivin 91/271 4 artiklassa millään tavoin viitata sen liitteessä I olevaan D kohtaan, joka liittyy ”tarkkailun ja tulosten arvioinnin toteutusmalleihin”. Mainittu kohta liittyy jätevesien johtamisen jatkuvaan tarkkailuun ja vastaa kyseisen direktiivin kahdeksannessa perustelukappaleessa ilmaistua tarvetta tarkkailla puhdistamoja, purkuvesistöjä sekä lietteen sijoittamista ympäristön suojelemiseksi jätevesien johtamisen haitoilta. Direktiivin 91/271 liitteessä I olevan D kohdan 3 kohdassa vahvistetaan tätä varten vuosittain otettavien näytteiden vähimmäismäärät ja säädetään, että tiettynä vuotena otettujen näytteiden tulokset vaikuttavat tietyissä tapauksissa seuraavan vuoden näytteenottoon.
Kuten julkisasiamies toteaa ratkaisuehdotuksensa 43 kohdassa, direktiivin 91/271 liitteessä I olevassa D kohdassa viitataan jatkuvaan velvollisuuteen varmistaa, että päästöjen laatu pysyy ”jatkuvasti” tasolla, jota on edellytetty käsittelylaitoksen käyttöönotosta alkaen.
Vaikka direktiivin 91/271 4 artiklassa asetetaankin velvollisuus saavuttaa tietty tulos, jonka mukaan yhdyskuntajätevesien puhdistamoiden päästöjen on täytettävä kyseisen direktiivin liitteessä I olevassa B kohdassa vahvistetut vaatimukset, siinä ei tämän täyttymisen osoittamiseksi kuitenkaan vaadita, että näytteitä otettaisiin kokonaisen vuoden ajan.
Jos jäsenvaltio kykenee esittämään direktiivin 91/271 liitteessä I olevassa B kohdassa vahvistetut vaatimukset täyttävän näytteen, kyseisen direktiivin 4 artiklassa asetettuja velvollisuuksia on katsottava noudatetun.
On tärkeää todeta, että direktiivin 91/271 1 artiklassa ilmaistun sen tavoitteen saavuttamiseksi, jona on suojella ympäristöä jätevesien johtamisesta aiheutuvilta haitoilta, mainitussa 4 artiklassa asetettu velvollisuus, jonka mukaan yhdyskuntajätevesien päästöjä on käsiteltävä mainitun direktiivin liitteessä I olevassa B kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti, vakiinnutetaan saman direktiivin 15 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa – jossa viitataan nimenomaisesti sen liitteessä I olevaan D kohtaan – säädetyllä jätevedenpuhdistamoista tulevien päästöjen tarkkailulla. Tältä osin on syytä todeta, ettei tässä asiassa ole kyse siitä, että Portugalin tasavalta olisi jättänyt noudattamatta direktiivin 91/271 15 artiklaan perustuvat velvoitteensa.
Tämän tulkinnan tueksi on syytä todeta, että direktiivin 91/271 3 ja 4 artiklassa asetetaan jäsenvaltioille samat määräajat sekä ensin mainitussa artiklassa tarkoitetulle velvollisuudelle huolehtia siitä, että taajamissa on jätevesien viemäröintijärjestelmä, että toiseksi mainitussa artiklassa tarkoitetulle velvollisuudelle huolehtia siitä, että jätevedet käsitellään ennen vesistöön johtamista biologisesti tai vastaavalla tavalla. Jos komission direktiivin 91/271 4 artiklasta esittämä tulkinta pitäisi hyväksyä, kyseisen direktiivin 4 artiklassa säädettyjen määräpäivien ja sen 3 artiklassa säädettyjen määräpäivien pitäisi olla yhden vuoden päässä toisistaan, jolloin tämä yhden vuoden pituinen aika mahdollistaisi sen, että jäsenvaltiot ottavat näytteet kyseisen direktiivin liitteessä I olevan D kohdan mukaisesti. Jäsenvaltioille ei direktiivin 91/271 3 artiklassa säädetyn määräajan lisäksi ole kuitenkaan annettu lisäaikaa panna täytäntöön direktiivin 4 artiklassa säädetyt velvoitteensa.
Vaikka direktiivin 91/271 8 artiklassa sallitaankin saman direktiivin 4 artiklassa asetettujen vaatimusten täyttämiseksi myönnetyn määräajan pidentäminen, on syytä korostaa, että tällainen pidennys myönnetään mahdollisesti vain erityisestä pyynnöstä ja että missään tapauksessa kyseisessä artiklassa ei mainita, että on pakko ottaa huomioon sellainen vähimmäismäärä näytteitä, joka jäsenvaltion on otettava mainitun lisäajan kuluessa.
Komission istunnossa esittämää perustelua, jonka mukaan tällainen vuoden aikana tapahtuva näytteiden otto on perusteltavissa direktiivin 91/271 10 artiklassa säädetyllä ”mitoittamisperiaatteella”, joka sen mukaan edellyttää, että jätevesipäästöjen vaihtelut eri vuodenaikoina on otettava huomioon kokonaisen vuoden ajalta, jotta pätevästi voitaisiin katsoa, että direktiivin 91/271 4 artiklan säännöksiä on noudatettu, ei voida hyväksyä.
Kyseisessä 10 artiklassa nimittäin säädetään, että jätevedenpuhdistamojen suunnittelussa ja rakentamisessa on otettava huomioon kuormituksen vaihtelut eri vuodenaikoina. ”Mitoittamisperiaate” on näin ollen otettava huomioon jo ennen kuin yhdyskuntajätevesien puhdistamo otetaan käyttöön.
Näin ollen on syytä katsoa, että direktiivin 91/271 4 artiklassa asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus huolehtia kyseisessä artiklassa säädettyjen määräaikojen kuluessa siitä, että kyseisten taajamien yhdyskuntajätevedet, jotka lasketaan niissä kyseisen direktiivin 3 artiklan mukaisesti oleviin viemäröintijärjestelmiin, käsitellään asianmukaisesti ja että niiden päästöt täyttävät direktiivin liitteessä I olevassa B kohdassa vahvistetut vaatimukset. Tämä velvollisuus ei tarkoita sitä, että kyseisen direktiivin liitteessä I olevassa D kohdassa säädetyt näytteet pitäisi ottaa kokonaisen vuoden ajan, jotta voitaisiin pätevästi osoittaa, että kyseiset laitokset vastaavat kyseisen direktiivin liitteessä I olevan B kohdan säännöksiä.
Tämän jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen perusteltavuutta tämän tuomion 31 kohdassa mainitun 44 taajaman osalta on tutkittava näiden lausumien valossa.
Tässä suhteessa on syytä muistuttaa, että vaikka komission onkin SEUT 258 artiklaan perustuvassa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa oikeudenkäynnissä näytettävä toteen väitetyn noudattamatta jättämisen olemassaolo esittämällä unionin tuomioistuimelle kaikki ne seikat, joita tämä tarvitsee tarkistaakseen, onko kyseinen noudattamatta jättäminen olemassa, eikä se voi turvautua minkäänlaiseen olettamaan, on syytä ottaa huomioon, että kun tarkistetaan, onko kansallisia säännöksiä, joilla on tarkoitus varmistaa direktiivin tehokas täytäntöönpano, käytännössä sovellettu asianmukaisesti, komissio, jolla ei ole omia tutkintavaltuuksia tällä alalla, on suuressa määrin riippuvainen tiedoista, joita mahdolliset kantelijat ja asianomainen jäsenvaltio itse toimittavat (ks. vastaavasti tuomio komissio v. Portugali,
C‑526/09
,
EU:C:2010:734
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tästä seuraa muun muassa, että kun komissio on esittänyt riittävästi näyttöä siitä, ettei direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettuja kansallisia säännöksiä ole sovellettu käytännössä asianmukaisesti vastaajana olevan jäsenvaltion alueella, viimeksi mainitun tehtävänä on kiistää näin esitetty näyttö ja siitä aiheutuvat seuraukset perustellusti ja yksityiskohtaisesti (ks. vastaavasti tuomio komissio v. Portugali,
C‑526/09
,
EU:C:2010:734
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
On myös syytä todeta, että kun arvioidaan, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, huomioon on otettava jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä unionin tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (ks. mm. tuomio komissio v. Kreikka,
C‑440/06
,
EU:C:2007:642
,
kohta ja tuomio komissio v. Belgia,
C‑395/13
,
EU:C:2014:2347
,
kohta).
Portugalin tasavallalle asetettiin tässä tapauksessa 22.6.2012 päivätyssä perustellussa lausunnossa sen vastaanottamisesta laskettava kahden kuukauden pituinen määräaika direktiivin 91/271 4 artiklan mukaisten velvollisuuksiensa noudattamista varten. Tälle noudattamiselle myönnetty määräaika päättyi siis 22.8.2012.
Portugalin tasavalta toteaa Alvaladen, Odemiran, Pereira do Campon, Vila Verden (PTAGL 420), Maçãon, Pontévelin, Castro Dairen, Arraiolosin, Ferreira do Alentejon, Vidigueiran, Alcácer do Salin, Amarelejan, Monchiquen, Montemor-o-Novon, Grândolan, Estremozin, Maceiran, Portelin, Viana do Alentejon, Cinfãesin, Ponte de Reguengon, Canas de Senhorimin, Repesesin, Vila Viçosan, Santa Comba Dãon ja Tolosan taajamista vastineessaan, että vastineen jättämisajankohtana puhdistuslaitoksia koskevat työt olivat käynnissä tai ne olivat suunnitteilla direktiivin 91/271 4 artiklassa asetettujen velvollisuuksien noudattamiseksi. Näin ollen on näytetty, ettei näissä taajamissa ollut noudatettu mainitussa 4 artiklassa asetettuja velvoitteita perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, koska niissä ei ollut toimivia jätevedenkäsittelylaitoksia.
Unionin tuomioistuimelle jätetystä asiakirja-aineistosta, etenkin Portugalin viranomaisilta peräisin olevasta kahdesta taulukosta, joissa selvitetään sitä, ovatko taajamat direktiivin 91/271 4 artiklan mukaisia 30.6. ja 10.12.2014, ilmenee, että Lorigan, Cercalin, Vale de Santarémin, Castro Verden, Almodôvarin, Amares/Ferreirasin, Mogadouron, Melidesin, Vila Verden (PTAGL 421), Serpan, Vendas Novasin, Vila de Pradon ja Nelasin taajamissa kyseiseen artiklaan perustuvien velvoitteiden noudattamiseksi tarvittavat työt olivat joko päättyneet vuoden 2013 tai 2014 aikana tai ne saatettaisiin päätökseen vuoden 2014 tai 2015 aikana. Näin ollen on kiistatonta, ettei direktiivin 91/271 4 artiklaan perustuvia velvoitteita ollut noudatettu näissäkään taajamissa sen määräajan päättyessä, joka Portugalin tasavallalle oli asetettu kyseisessä artiklassa asetettujen velvoitteiden noudattamista varten.
Edellisessä kohdassa mainituista taulukoista ilmenee, että Vila Nova de São Benton, Santiago do Cacémin, Alter do Chãon, Tábuan ja Mangualden taajamissa oli vuodesta 2012 lähtien tai jopa sitä ennen toimintakykyinen jätevedenkäsittelylaitos. Jos nämä työt oli tehty loppuun vuoden 2012 kuluessa tai vieläkin aiemmin, Portugalin tasavalta olisi todellakin voinut lähettää ensimmäisen näytteen komissiolle ennen perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymistä 22.8.2012. Portugalin tasavalta ei kuitenkaan ole unionin tuomioistuimessa esittänyt tässä suhteessa minkäänlaisia asian kannalta merkittäviä tietoja. Komission on näin ollen katsottava näyttäneen toteen, että näitä viittä taajamaa koskevat väitteet ovat perusteltuja.
Näin ollen on syytä todeta, ettei Portugalin tasavalta ole noudattanut direktiivin 91/271 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole Alvaladen, Odemiran, Pereira do Campon, Vila Verden (PTAGL 420), Maçãon, Pontévelin, Castro Dairen, Arraiolosin, Ferreira do Alentejon, Vidigueiran, Alcácer do Salin, Amarelejan, Monchiquen, Montemor-o-Novon, Grândolan, Estremozin, Maceiran, Portelin, Viana do Alentejon, Cinfãesin, Ponte de Reguengon, Canas de Senhorimin, Repesesin, Vila Viçosan, Santa Comba Dãon, Tolosan, Lorigan, Cercalin, Vale de Santarémin, Castro Verden, Almodôvarin, Amares/Ferreirasin, Mogadouron, Melidesin, Vila Verden (PTAGL 421), Serpan, Vendas Novasin, Vila de Pradon, Nelasin, Vila Nova de São Benton, Santiago do Cacémin, Alter do Chãon, Tábuan eikä Mangualden taajamissa varmistanut direktiivin 91/271 liitteessä I olevan B kohdan asian kannalta merkityksellisten säännösten mukaista yhdyskuntajätevesien puhdistamoiden päästöjen käsittelyn riittävää tasoa.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut oikeudenkäyntikulujen korvaamista ja koska Portugalin tasavalta on hävinnyt asian, viimeksi mainittu on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (toinen jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Portugalin tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.10.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1137/2008, 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole Alvaladen, Odemiran, Pereira do Campon, Vila Verden (PTAGL 420), Maçãon, Pontévelin, Castro Dairen, Arraiolosin, Ferreira do Alentejon, Vidigueiran, Alcácer do Salin, Amarelejan, Monchiquen, Montemor-o-Novon, Grândolan, Estremozin, Maceiran, Portelin, Viana do Alentejon, Cinfãesin, Ponte de Reguengon, Canas de Senhorimin, Repesesin, Vila Viçosan, Santa Comba Dãon, Tolosan, Lorigan, Cercalin, Vale de Santarémin, Castro Verden, Almodôvarin, Amares/Ferreirasin, Mogadouron, Melidesin, Vila Verden (PTAGL 421), Serpan, Vendas Novasin, Vila de Pradon, Nelasin, Vila Nova de São Benton, Santiago do Cacémin, Alter do Chãon, Tábuan eikä Mangualden taajamissa varmistanut direktiivin 91/271 liitteessä I olevan B kohdan asian kannalta merkityksellisten säännösten mukaista yhdyskuntajätevesien puhdistamoiden päästöjen käsittelyn riittävää tasoa.

2)
Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: portugali.