CELEX: 62017CJ0465
Ennakkoratkaisupyyntö
Julkiset hankinnat
Direktiivi 2014/24/EU
10 artiklan h alakohta
Palveluhankintasopimuksia koskevat erityispoikkeukset
Väestönsuojelua, pelastuspalveluja ja vaarojen ehkäisyä koskevat palvelut
Voittoa tavoittelemattomat organisaatiot tai yhteenliittymät
Sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskevat palvelut
Kiireetön sairaankuljetus

Ennakkoratkaisupyyntö koskee julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24/EU (
EUVL 2014, L 94, s. 65
) 10 artiklan h alakohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä Falck Rettungsdienste GmbH ja Falck A/S ja toisaalta Stadt Solingen (Solingenin kaupunki, Saksa) ja joka koskee hankintasopimuksen ”Pelastuspalvelut Solingenissa – hankkeen numero V16737/128” erien 1 ja 2 (jäljempänä riidanalainen hankintasopimus) sopimuspuolen suoraa valintaa julkaisematta etukäteen hankintailmoitusta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Direktiivi 2014/24
Direktiivin 2014/24 johdanto-osan 28, 117 ja 118 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(28)
Tätä direktiiviä ei olisi sovellettava tiettyihin hätäpalveluihin, jos niitä suorittavat voittoa tavoittelemattomat organisaatiot tai yhteenliittymät, koska näiden organisaatioiden erityinen luonne olisi vaikea säilyttää, jos palvelujen suorittajat olisi valittava tässä direktiivissä säädettyjen menettelyjen mukaisesti. Direktiivin ulkopuolelle jättäminen olisi kuitenkin rajattava siihen, mikä on ehdottoman tarpeellista. Sen vuoksi olisi säädettävä nimenomaisesti, että sairaankuljetuspalveluja [oikeammin: sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskevia palveluja] ei olisi suljettava soveltamisalan ulkopuolelle. Tässä yhteydessä on lisäksi selvennettävä, että CPV [Common Procurement Vocabulary (yhteinen hankintasanasto)] 3-numerotasoon 601 kuuluvat maaliikenteen palvelut eivät kata sairaankuljetuspalveluja, jotka ovat 4-numerotasossa luokassa 8514. Näin ollen CPV-koodiin 85143000-3 kuuluviin, yksinomaan sairaankuljetuspalveluista [oikeammin: sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskevista palveluista] koostuviin palveluihin olisi sovellettava sosiaalipalveluja ja muita erityispalveluja koskevaa erityisjärjestelyä, jäljempänä ’kevennetty järjestely’. Näin myös yleisiä sairaankuljetuspalveluja koskeviin sekamuotoisiin hankintasopimuksiin sovellettaisiin kevennettyä järjestelyä, jos sairaankuljetuspalvelujen [oikeammin: sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskevien palvelujen] arvo olisi muiden sairaankuljetuspalvelujen arvoa suurempi.
– –
(117)
Kokemus on osoittanut, että eräät muuntyyppiset palvelut, kuten pelastustoimi, palontorjuntapalvelut ja vankilapalvelut, kiinnostavat valtioiden rajojen yli yleensä vain silloin, kun ne saavuttavat riittävän kriittisen massan suhteellisen suuren arvonsa vuoksi. Sikäli kuin näitä palveluja ei ole suljettu tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, ne olisi sisällytettävä kevennettyyn järjestelyyn. Muut palvelujen pääluokat, kuten valtion palvelut tai yhteiskunnalle tuotettavat palvelut, siinä määrin kuin niiden suorittaminen perustuu hankintasopimuksiin, kiinnostavat yleensä valtioiden rajojen yli todennäköisesti vain, jos ne ylittävät 750000 euron kynnysarvon, ja tästä syystä niihin olisi vain tällöin sovellettava kevennettyä järjestelyä.
(118)
Tällä direktiivillä olisi julkisten hankintojen jatkuvuuden varmistamiseksi mahdollistettava se, että hankintamenettelyihin osallistuminen joidenkin terveys-, sosiaali- ja kulttuuripalvelujen aloilla voitaisiin varata organisaatioille, jotka perustuvat työntekijäomistukseen tai työntekijöiden aktiiviseen osallistumiseen niiden hallintoon, ja olemassa oleville organisaatioille kuten osuuskunnille, jotka osallistuisivat näiden palvelujen suorittamiseen loppukäyttäjille. Tämän säännöksen soveltamisala rajoittuu yksinomaan tiettyihin terveys-, sosiaali- ja vastaaviin palveluihin, joihinkin koulutuspalveluihin, kirjasto-, arkisto-, museo- ja muihin kulttuuripalveluihin, urheilupalveluihin ja kotitalouspalveluihin, eikä sen ole tarkoitus koskea mitään muutoin tällä direktiivillä säädettyjä poikkeuksia. Näiden palvelujen olisi kuuluttava yksinomaan kevennetyn järjestelyn piiriin.”
Tämän direktiivin 10 artiklan, jonka otsikko on ”Palveluhankintasopimuksia koskevat erityispoikkeukset”, h alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Tätä direktiiviä ei sovelleta palveluhankintasopimuksiin, jotka koskevat
– –
h)
väestönsuojelua, pelastuspalveluja ja vaarojen ehkäisyä koskevia palveluja, joita tarjoavat voittoa tavoittelemattomat organisaatiot tai yhteenliittymät ja jotka kuuluvat seuraaviin CPV-koodeihin: 75250000-3 [palonsammutus- ja pelastuspalvelut], 75251000-0 [palokunnan palvelut], 75251100-1 [palonsammutustyöt], 75251110-4 [palontorjunta], 75251120-7 [metsäpalojen sammutuspalvelut], 75252000-7 [pelastuspalvelut], 75222000-8 [väestönsuojelu], 98113100-9 [ydinturvallisuuteen liittyvät palvelut] ja 85143000-3 [sairaankuljetuspalvelut] lukuun ottamatta sairaankuljetuspalveluja [oikeammin: sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskevia palveluja];
– –”
Mainitun direktiivin III osaston, jonka otsikko on ”Erityiset hankintajärjestelmät”, I lukuun, jonka otsikko on ”Sosiaalipalvelut ja muut erityiset palvelut”, sisältyy 74–77 artiklat.
Direktiivin 2014/24 77 artiklassa, jonka otsikko on ”Tiettyihin palveluihin varatut hankintasopimukset”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltiot voivat säätää, että hankintaviranomaiset voivat varata organisaatioille oikeuden osallistua julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyihin yksinomaan sellaisten 74 artiklassa tarkoitettujen terveys- ja sosiaali- ja kulttuuripalvelujen osalta, jotka kuuluvat CPV-koodeihin 75121000-0, 75122000-7, 75123000-4, 79622000-0, 79624000-4, 79625000-1, 80110000-8, 80300000-7, 80420000-4, 80430000-7, 80511000-9, 80520000-5, 80590000-6, 85000000-9–85323000-9, 92500000-6, 92600000-7, 98133000-4 ja 98133110-8.
2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetun organisaation on täytettävä kaikki seuraavat edellytykset:
a)
sen tarkoituksena on suorittaa julkisen palvelun tehtäviä, jotka liittyvät 1 kohdassa tarkoitettujen palvelujen tarjoamiseen;
b)
voitot sijoitetaan uudelleen organisaation tarkoituksen saavuttamiseen. Voittojen jakamisen tai uudelleenjakamisen olisi perustuttava osallistaviin näkökohtiin;
c)
sopimusta toteuttavan organisaation johto- tai omistusrakenteet perustuvat työntekijäomistukseen tai osallistaviin periaatteisiin, tai niissä edellytetään työntekijöiden, käyttäjien tai sidosryhmien aktiivista osallistumista; ja
d)
asianomainen hankintaviranomainen ei ole tehnyt organisaation kanssa asianomaisia palveluja koskevaa hankintasopimusta tämän artiklan mukaisesti viimeisten kolmen vuoden aikana.
– –”
Saksan oikeus
Kilpailunrajoituksista 26.6.2013 annetun lain (Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen, BGBl. I, s. 1750), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiaan (jäljempänä GWB), 107 §:n 1 momentin 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Yleiset poikkeukset
1.   Tätä [neljättä] osaa ei sovelleta julkisia hankintoja koskevien sopimusten tai konsessiosopimusten sopimuspuolten valintoihin
– –
(4)
siltä osin kuin on kyse väestönsuojelua, pelastuspalveluja ja vaarojen ehkäisyä koskevista palveluista, joita tarjoavat voittoa tavoittelemattomat organisaatiot tai yhteenliittymät ja jotka kuuluvat CPV-koodeihin 75250000-3, 75251000-0, 75251100-1, 75251110-4, 75251120-7, 75252000-7, 75222000-8, 98113100-9 ja 85143000-3, lukuun ottamatta sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskevia palveluja; tässä kohdassa tarkoitettuja voittoa tavoittelemattomia organisaatioita tai yhteenliittymiä ovat erityisesti sellaiset avustusjärjestöt, jotka on tunnustettu osa- tai liittovaltion lainsäädännön nojalla väestönsuojelu- ja pelastusorganisaatioiksi.”
Pelastuspalvelusta sekä ensiaputoiminnasta ja yritysten tarjoamasta sairaankuljetuksesta 24.11.1992 annetun Nordrhein-Westfalenin osavaltion lain (Gesetz über den Rettungsdienst sowie die Notfallrettung und den Krankentransport durch Unternehmer, Rettungsgesetz NRW – RettG NRW) 2 §:n 1 momentin mukaan pelastuspalvelu käsittää ensiaputoiminnan, sairaankuljetuksen ja loukkaantuneiden tai sairaiden suurten määrien hoitamisen poikkeuksellisissa vahinkotapahtumissa. Tämän lain 2 §:n 2 momentin ensimmäisen virkkeen mukaan ensiaputoiminnan tarkoituksena on suorittaa ensiapupotilaille hengen pelastavia toimenpiteitä tapahtumapaikalla, valmistella potilaat kuljetuskuntoon ja kuljettaa heidät muun muassa erityisellä pelastusajoneuvolla, jossa on mukana ensiapulääkäri, tai pelastusajoneuvolla jatkohoitoon soveltuvaan sairaalaan siten, että potilaat pysyvät kuljetuskuntoisina ja että vältetään heidän tilansa huononeminen. Mainitun lain 2 §:n 3 momentin mukaan sairaankuljetuksen tehtävänä on antaa sairaille tai loukkaantuneille tai muille apua tarvitseville henkilöille, jotka eivät kuulu saman lain 2 §:n 2 momentin soveltamisalaan, asianmukaista apua ja kuljettaa heidät pätevän henkilöstön hoidossa muun muassa sairaankuljetusajoneuvolla.
Pelastuspalvelusta ja väestönsuojeluavusta 25.3.1997 annetun lain (Zivilschutz- und Katastrophenhilfegesetz, BGBl I, s. 726), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä pelastuspalvelulaki), 26 §:n 1 momentin toisessa virkkeessä säädetään, että tämän lain mukaisten tehtävien hoitamisessa avustamiseen soveltuvat erityisesti Arbeiter-Samariter-Bund (työntekijöiden hyväntekeväisyysliitto), Deutsche Lebensrettungsgesellschaft (Saksan hengenpelastusjärjestö), Deutsche Rote Kreuz (Saksan Punainen risti), Johanniter-Unfall Hilfe (Johanniitta-järjestön onnettomuusapu) ja Malteser-Hilfsdienst (Maltan avustusjärjestö).
Palontorjunnasta, avunannosta ja väestönsuojelusta 17.12.2015 annetun lain (Gesetz über den Brandschutz, die Hilfeleistung und den Katastrophenschutz, jäljempänä palontorjuntalaki) 18 §:n 1 momentin ensimmäisessä virkkeessä ja 2 momentissa säädetään seuraavaa:
”(1)   Yksityiset avustusjärjestöt auttavat onnettomuuksissa ja yleisissä hätätilanteissa, laajamittaisissa toimissa ja katastrofeissa, jos ne ovat ilmoittaneet avustusvalmiudestaan ylimmälle valvontaviranomaiselle ja tämä on todennut yleisen soveltuvuuden avustamiseen ja avustustarpeen (tunnustetut avustusjärjestöt). – –
(2)   [Pelastuspalvelulain] 26 §:n 1 momentin toisessa virkkeessä – – mainittujen järjestöjen ei tarvitse ilmoittaa avustusvalmiudestaan, eikä niiden yleistä soveltuvuutta avustamiseen tarvitse todeta.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Solingenin kaupunki päätti maaliskuussa 2016, että pelastuspalveluista tehtäisiin uusi hankintasopimus viideksi vuodeksi. Hankintasopimusluonnos koski erityisesti yhtäältä kunnan pelastusajoneuvojen käyttämistä ensiaputoimintaan, jossa päätehtävänä on ensiapuhoitajien, joita ensihoitaja avustaa, tarjoama ensiapupotilaiden hoito, ja toisaalta sairaankuljetukseen, jossa päätehtävänä on ensihoitajien, joita ensihoitoavustaja avustaa, tarjoama potilaiden hoito.
Solingenin kaupunki ei julkaissut hankintailmoitusta Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sen sijaan se kehotti 11.5.2016 neljää avustusjärjestöä, joihin kuuluvat myös ennakkoratkaisua pyytäneessä tuomioistuimessa vireillä olevan menettelyn kolme väliintulijaa, jättämään tarjouksensa.
Tarjousten vastaanottamisen jälkeen Arbeiter-Samariter-Bund Regionalverband Bergisch Land eV ja Malteser Hilfsdienst eV valittiin kumpikin riidanalaisen hankintasopimuksen muodostavasta kahdesta erästä yhden sopimuspuoleksi.
Falck Rettungsdienste, joka tarjoaa pelastus- ja sairaanhoitopalveluja, sekä Falck A/S ‑konserni, johon Falck Rettungsdienste kuuluu (jäljempänä yhdessä Falck ym.), väittävät, että Solingenin kaupunki on valinnut riidanalaisen hankintasopimuksen sopimuspuolet julkaisematta etukäteen hankintailmoitusta Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Näin ollen Falck ym. hakivat muutosta Vergabekammer Rheinlandissa (Rheinlandin julkisia hankintoja käsittelevä oikaisulautakunta, Saksa), sen toteamiseksi, että tosiasiallisella sopimuspuolen valinnalla loukataan heidän oikeuksiaan ja että Solingenin kaupunki on velvollinen, jos se aikoo edelleen tehdä riidanalaisen hankintasopimuksen, valitsemaan sen sopimuspuolen unionin oikeuden mukaisessa tarjouspyyntömenettelyssä.
Vergabekammer jätti muutoksenhaun tutkimatta 19.8.2016 tekemällään päätöksellä.
Falck ym. ovat hakeneet muutosta Rheinlandin julkisia hankintoja käsittelevän oikaisulautakunnan ratkaisuun Oberlandesgericht Düsseldorfissa (osavaltion ylioikeus, Düsseldorf, Saksa). Ne moittivat oikaisulautakuntaa siitä, että se ei tulkinnut GWB:n 107 §:n 1 momentin 4 kohdan ensimmäistä virkettä, jonka sanamuoto on kaikilta osin sama kuin direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdan sanamuoto, kyseisen direktiivin mukaisesti.
Falck ym. väittävät Oberlandesgericht Düsseldorfissa, että pääasiassa kyseessä olevat pelastuspalvelut eivät ole vaarojen ehkäisyä koskevia palveluja. Käsite ”vaarojen ehkäisy” viittaa vain sellaisten vaarojen ehkäisyyn, jotka liittyvät suuriin ihmismääriin äärimmäisissä tilanteissa, minkä vuoksi sillä ei ole itsenäistä merkitystä eikä se ulotu yksittäisten henkilöiden elämään ja terveyteen kohdistuvien vaarojen ehkäisyyn. Tästä seuraa, että kiireetön sairaankuljetus, joka käsittää kuljetussuorituksen lisäksi ensihoitajan, jota ensihoitoavustaja avustaa, antaman hoidon (jäljempänä kiireetön sairaankuljetus), ei kuulu direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa säädetyn ulkopuolelle jättämisen soveltamisalaan, koska se on pelkkä sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskeva palvelu.
Lisäksi ne väittävät, ettei kansallinen lainsäätäjä voi todeta, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen menettelyn kolme väliintulijaa ovat voittoa tavoittelemattomia organisaatioita tai yhteenliittymiä pelkästään sen vuoksi, että ne tunnustetaan kansallisessa lainsäädännössä avustusjärjestöiksi GWB:n 107 §:n 1 momentin 4 kohdan jälkimmäisen lauseen mukaisesti. Unionin oikeudessa ”voittoa tavoittelemattomille organisaatioille” asetetaan nimittäin tiukemmat edellytykset, kun otetaan huomioon 11.12.2014 annettu tuomio Azienda sanitaria locale n. 5 Spezzino ym. (
C‑113/13
,
EU:C:2014:2440
) ja 28.1.2016 annettu tuomio CASTA ym. (
C‑50/14
,
EU:C:2016:56
), tai ainakin direktiivin 2014/24 77 artiklan 1 kohta.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että Falck ym:iden tekemä valitus voidaan hyväksyä, jos vähintään yksi GWB:n 107 §:n 1 momentin 4 kohdassa säädetyn ulkopuolelle jättämisen edellytyksistä jää täyttymättä. Näin ollen on määritettävä ensiksi, koskeeko riidanalainen hankintasopimus vaarojen ehkäisyä koskevia palveluja, toiseksi, mistä hetkestä alkaen voittoa tavoittelemattoman organisaation tai yhteenliittymän aseman saamisen edellytysten on katsottava täyttyvän, ja kolmanneksi, mikä on niiden palvelujen luonne, jotka tässä säännöksessä käytetty ilmaisu ”sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskevat palvelut” kattaa.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan väestönsuojelu käsittää ennakoimattomat suuronnettomuudet rauhan aikana, kun taas pelastuspalvelu koskee siviiliväestön suojelua sotatilanteessa. Käsite ”vaarojen ehkäisyä koskevat palvelut” voisi kuitenkin sisältää yksittäisten henkilöiden henkeä ja terveyttä uhkaavien vaarojen ehkäisyä koskevat palvelut, kun niihin ryhdytään sellaista välitöntä uhkaa vastaan, joka liittyy tavanomaisiin vaaratilanteisiin, kuten tulipaloihin, tauteihin tai onnettomuuksiin. Käsitteen ”vaarojen ehkäisy” tulkinta on tärkeää erityisesti siksi, että Falck ym:iden puoltaman suppean tulkinnan mukaan sillä ei ole itsenäistä normatiivista merkitystä, sillä se sekoittuu toisinaan käsitteeseen ”väestönsuojelu” ja toisinaan käsitteeseen ”pelastuspalvelu”.
Lisäksi direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa säädetyn ulkopuolelle jättämisen tavoitteena, sellaisena kuin sitä selvennetään direktiivin johdanto-osan 28 perustelukappaleen ensimmäisessä virkkeessä, on sallia voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden jatkaa työskentelyä hätäpalvelujen alalla kansalaisten hyväksi joutumatta vaaraan joutua suljetuksi markkinoilta sellaisten yritysten taholta tulevan liian suuren kilpailun vuoksi, joilla on kaupallinen tarkoitus. Koska voittoa tavoittelemattomat organisaatiot tai yhteenliittymät toimivat ennen kaikkea päivittäisessä pelastuspalvelussa yksityisten hyväksi, tämän ulkopuolelle jättämisen tavoitetta ei saavutettaisi, jos sitä sovellettaisiin ainoastaan suuronnettomuuksien ehkäisyä koskeviin palveluihin.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee myös, onko GWB:n 107 §:n 1 momentin 4 kohdan toisessa virkkeessä vahvistettu sääntö yhteensoveltuva direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdan mukaisen voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden tai yhteenliittymien käsitteen kanssa siltä osin kuin pelastuspalvelu- ja väestönsuojeluorganisaatioksi tunnustaminen laissa kansallisen lainsäädännön nojalla ei välttämättä riipu siitä, onko organisaatio voittoa tavoittelematon.
Tältä osin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin epäilee Falck ym:iden perustelua, jonka mukaan voittoa tavoittelemattoman organisaation olisi täytettävä muita direktiivin 2014/24 77 artiklan 2 kohdasta tai tuomiosta 11.12.2014, Azienda sanitaria locale n. 5 Spezzino ym. (
C‑113/13
,
EU:C:2014:2440
) ja tuomiosta 28.1.2016, CASTA ym. (
C‑50/14
,
EU:C:2016:56
) johtuvia edellytyksiä.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin huomauttaa lisäksi, että vaarojen ehkäisyä koskevat palvelut, jotka CPV-koodi 85143000-3 (sairaankuljetuspalvelut) kattaa, kuuluvat direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa säädetyn ulkopuolelle jättämisen soveltamisalaan (jäljempänä poikkeus) ”sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskevia palveluja” lukuun ottamatta (jäljempänä poikkeuksen poikkeus). Tässä yhteydessä on kysyttävä, koskeeko tämä poikkeuksen poikkeus pelkkää potilaan kuljetusta sairaankuljetusajoneuvolla ilman minkäänlaista lääketieteellistä hoitoa vai sisältyykö siihen myös kiireetön sairaankuljetus, jossa potilas saa lääketieteellistä apua.
Tässä tilanteessa Oberlandesgericht Düsseldorf on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko ensiapuhoitajan/ensihoitajan pelastusajoneuvossa ensiapupotilaille antamassa hoidossa ja ensihoitajan/ensihoitoavustajan sairaankuljetusajoneuvossa potilaille antamassa hoidossa kyse direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa tarkoitetuista väestönsuojelua, pelastuspalveluja ja vaarojen ehkäisyä koskevista palveluista, jotka kuuluvat CPV-koodeihin 75252000-7 (pelastuspalvelut) ja 85143000-3 (sairaankuljetuspalvelut)?
2)
Voidaanko direktiivin [2014/24] 10 artiklan h alakohtaa tulkita siten, että ’voittoa tavoittelemattomia organisaatioita tai yhteenliittymiä’ ovat erityisesti sellaiset avustusjärjestöt, jotka on tunnustettu kansallisen lainsäädännön nojalla pelastus- ja väestönsuojeluorganisaatioiksi?
3)
Ovatko direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa tarkoitetut voittoa tavoittelemattomat organisaatiot tai yhteenliittymät sellaisia, joiden tarkoituksena on suorittaa julkisen palvelun tehtäviä, joilla ei ole kaupallista tavoitetta ja jotka sijoittavat mahdolliset voitot uudelleen organisaation tarkoituksen saavuttamiseen?
4)
Onko potilaan kuljettaminen sairaankuljetusajoneuvossa ensihoitajan/ensihoitoavustajan hoitaessa häntä (nk. kiireetön sairaankuljetus) direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa tarkoitettua ’sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskeva palvelu’, joka ei kuulu alakohtaisen poikkeuksen soveltamisalaan ja johon sovelletaan direktiiviä 2014/24?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen ja neljäs kysymys
Aluksi on todettava ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tavoin, että ensihoitajan/ensihoitoavustajan ensiapupotilaille pelastusajoneuvossa antama hoito ja kiireetön sairaankuljetus eivät ole ”väestönsuojelupalveluja” tai ”pelastuspalveluja”.
Näin ollen on todettava, että ensimmäisellä ja neljännellä kysymyksellään, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohtaa tulkittava siten, että yhtäältä ensiapuhoitajan/ensihoitajan ensiapupotilaille pelastusajoneuvossa antama hoito ja toisaalta kiireetön sairaankuljetus kuuluvat käsitteen ”vaarojen ehkäisyä koskevat palvelut” soveltamisalaan ja vastaavasti CPV-koodeihin 7525000-7 (pelastuspalvelut) ja 85143000-3 (sairaankuljetuspalvelut), eivätkä ne tämän vuoksi kuulu kyseisen direktiivin soveltamisalaan, vai ovatko nämä palvelut ’sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskevia palveluja’, joihin tämän vuoksi sovelletaan sosiaalipalveluja ja muita erityisiä palveluja koskevaa erityistä järjestelmää.
On todettava, ettei direktiivissä 2014/24 määritellä käsitettä ”vaarojen ehkäiseminen”, ja että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sekä unionin oikeuden yhtenäinen soveltaminen että yhdenvertaisuusperiaate edellyttävät, että unionin oikeuden sellaisen säännöksen sanamuotoa, joka ei sisällä nimenomaista viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen sisältönsä ja soveltamisalansa määrittämiseksi, on tavallisesti tulkittava koko unionissa itsenäisesti ja yhtenäisesti ja että tässä tulkinnassa on otettava huomioon säännöksen asiayhteys ja kyseisellä lainsäädännöllä tavoiteltu päämäärä (ks. mm. tuomio 18.1.1984, Ekro,
C‑327/82
,
EU:C:1984:11
,
kohta ja tuomio 19.9.2000, Linster,
C‑287/98
,
EU:C:2000:468
,
kohta).
Vaikka onkin totta, että käsitteet ”pelastuspalvelu” ja ”väestönsuojelu” viittaavat tilanteisiin, joissa kohdataan joukkovahinko kuten esimerkiksi maanjäristys, tsunami tai sota, tästä ei välttämättä seuraa, että käsitteellä ”vaarojen ehkäiseminen”, joka on myös mainittu direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa, on oltava tällainen kollektiivinen ulottuvuus.
Sekä direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdan sanamuodon että sen asiayhteyden mukaisesta tulkinnasta nimittäin ilmenee, että ”vaarojen ehkäiseminen” koskee sekä kollektiivisia että yksilöllisiä vaaroja.
Ensinnäkin kyseisen säännöksen sanamuodossa viitataan eri CPV-koodeihin, joissa mainitaan vaaroja, jotka voivat olla kollektiivisia tai yksilöllisiä. Tämä koskee erityisesti CPV-koodeja 75250000–3 (palonsammutus- ja pelastuspalvelut), 75251000-0 (palokunnan palvelut), 75251100-1 (palonsammutustyöt), 75251110–4 (palontorjunta), ja erityisesti, kun otetaan huomioon pääasian oikeudenkäynnin kohde, koodeja 75252000–7 (pelastuspalvelut) ja 85143000–3 (sairaankuljetuspalvelut).
Toiseksi vaarojen ehkäisemisen kollektiivisen ulottuvuuden edellyttäminen veisi tältä ilmaisulta oman sisällön, koska tämä käsite sekoittuisi järjestelmällisesti pelastuspalveluihin tai väestönsuojeluun. Kun unionin oikeuden säännöstä voidaan tulkita usealla tavalla, etusija on annettava tulkinnalle, jolla voidaan varmistaa säännöksen tehokas vaikutus (tuomio 24.2.2000, komissio v. Ranska,
C-434/97
,
EU:C:2000:98
,
kohta).
Kolmanneksi tätä direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdan tulkintaa tukee käsitteellisesti direktiivin johdanto-osan 28 perustelukappale. Tämän perustelukappaleen ensimmäisessä virkkeessä nimittäin todetaan, että ”tätä direktiiviä ei olisi sovellettava tiettyihin hätäpalveluihin, jos niitä suorittavat voittoa tavoittelemattomat organisaatiot tai yhteenliittymät, koska näiden organisaatioiden erityinen luonne olisi vaikea säilyttää, jos palvelujen suorittajat olisi valittava tässä direktiivissä säädettyjen menettelyjen mukaisesti.” Tältä osin on todettava, ettei kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jääminen rajoitu pelkästään hätäpalveluihin, joita suoritetaan kollektiivisten vaarojen tilanteessa. Lisäksi on todettava, että kuten ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, olennainen osa pääasiassa kyseessä olevien avustusjärjestöjen toiminnasta liittyy hätäpalveluihin, jotka ovat luonteeltaan pääsääntöisesti yksittäisiä ja päivittäisiä. Nimenomaan tällä tavoin päivittäisiä pelastuspalveluja suorittamalla saadun kokemuksen ansiosta nämä voittoa tavoittelemattomat organisaatiot tai yhteenliittymät ovat nimittäin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen mukaan toimintavalmiita, kun niiden on suoritettava ”pelastuspalveluja” ja ”väestönsuojelupalveluja”.
Neljänneksi ja kuten Saksan hallitus on esittänyt kirjallisissa huomautuksissaan, on todettava, että jos vaarojen ehkäiseminen ja näin ollen direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa tarkoitettu yleinen ulkopuolelle jättäminen olisi rajoitettu vain pelastustoimiin äärimmäisissä tilanteissa, unionin lainsäätäjän ei olisi tarvinnut mainita yksinkertaista sairaankuljetusta poikkeuksen poikkeuksessa. Tältä osin on todettava, kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 48 kohdassa, että kun unionin lainsäätäjä on katsonut tarkoituksenmukaiseksi viitata ”sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavaa potilaiden siirtokuljetusta koskeviin palveluihin”, se teki näin siksi, että näiden palvelujen olisi muuten katsottava sisältyvän kyseisessä säännöksessä säädetyn poikkeuksen soveltamisalaan.
Tästä seuraa, että direktiivin 2014/24 johdanto-osan 28 perustelukappaleessa mainittua päämäärää ei saavutettaisi, jos käsite ”vaarojen ehkäisy” olisi ymmärrettävä siten, että sillä viitataan pelkästään kollektiivisten vaarojen ehkäisyyn.
Edellä esitetyn perusteella on todettava, että sekä ensiapuhoitajan/ensihoitajan pelastusajoneuvossa ensiapupotilaalle antama hoito että kiireetön sairaankuljetus kuuluvat direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa tarkoitetun käsitteen ”vaarojen ehkäisy” soveltamisalaan.
On siis määritettävä, sisältääkö jokin tässä säännöksessä lueteltu CPV-koodi nämä kaksi palvelua.
Aluksi on syytä palauttaa mieleen direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdan rakenne, joka sisältää poikkeuksen ja poikkeuksen poikkeuksen. Kyseisessä säännöksessä nimittäin jätetään tavanomaisten julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamisalan ulkopuolelle väestönsuojelua, pelastuspalveluja ja vaarojen ehkäisyä koskevia palveluja koskevat palveluhankintasopimukset niillä kahdella edellytyksellä, että palvelut vastaavat tässä säännöksessä mainittuja CPV-koodeja ja että niitä tarjoavat voittoa tavoittelemattomat organisaatiot tai yhteenliittymät. Tämä poikkeus julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamisesta sisältää kuitenkin poikkeuksen poikkeuksen siinä mielessä, että se ei koske sairaankuljetusajoneuvolla suoritettavia potilaiden siirtokuljetusta koskevia palveluja, jotka kuuluvat direktiivin 2014/24 74–77 artiklassa säädetyn, julkisia hankintoja koskevan yksinkertaistetun järjestelmän soveltamisalaan.
Poikkeuksen päämääränä on, kuten kyseisen direktiivin johdanto-osan 28 perustelukappaleesta käy ilmi, voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden tai yhteenliittymien erityisen luonteen säilyttäminen sulkemalla pois mainitussa direktiivissä määriteltyjen menettelyjen soveltaminen niihin. Tässä samassa perustelukappaleessa kuitenkin täsmennetään, että poikkeus on rajattava siihen, mikä on ehdottoman tarpeellista.
Näin ollen ja kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 64 kohdassa todennut, ei ole epäilystä siitä, että ensiapupotilaiden hoito, jonka lisäksi suorittaa pelastusajoneuvossa ensiapuhoitaja/ensihoitaja, kuuluu CPV-koodiin 75252000–7 (pelastuspalvelut).
On siis arvioitava, voiko myös kiireetön sairaankuljetus kuulua tähän samaan CPV-koodiin tai CPV-koodiin 85143000–3 (sairaankuljetuspalvelut).
Tältä osin ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen muotoilusta näyttää ilmenevän, että kiireetön sairaankuljetus ei vastaa ensiapupotilaiden kuljetusta. Kuten nimittäin julkisasiamies totesi ratkaisuehdotuksensa 33 kohdassa, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on erottanut ensiapupotilaiden hoidon pelastusajoneuvossa siitä, että ensihoitaja/ensihoitoavustaja hoitaa potilaita sairaankuljetusajoneuvossa. On siis todettava, että viimeksi mainittu hoito, jonka ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin luokittelee kiireettömäksi sairaankuljetukseksi, ei tapahdu pelastusajoneuvossa kaiken siinä olevan lääketieteellisen erityislaitteiston avulla, vaan sairaankuljetusajoneuvossa, joka voi olla yksinkertainen kuljetusajoneuvo.
Direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdasta, luettuna yhdessä sen johdanto-osan 28 perustelukappaleen kanssa, ilmenee, että tässä säännöksessä vaarojen ehkäisyä koskevien palvelujen hyväksi säädetty julkisia hankintoja koskevien sääntöjen ulkopuolelle jättäminen koskee vain tiettyjä hätäpalveluja, joita tarjoavat voittoa tavoittelemattomat organisaatiot tai yhteenliittymät, ja että se on rajattava siihen, mikä on ehdottoman tarpeellista.
Tästä seuraa, että kyseisen direktiivin 10 artiklan h alakohdassa säädettyjen julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltumattomuus liittyy erottamattomasti hätäpalvelun olemassaoloon.
Tästä seuraa, että pätevän henkilöstön läsnäolo sairaankuljetusajoneuvossa ei yksinään riitä osoittamaan, että on kyse CPV-koodiin 85143000–3 kuuluvasta sairaankuljetuspalvelusta.
Hätätilanne voi kuitenkin olla kyseessä ainakin mahdollisesti, kun on kuljetettava potilasta, jonka terveys on vaarassa heikentyä mainitun kuljetuksen aikana. Ainoastaan tällaisissa tilanteissa kiireetön sairaankuljetus voisi kuulua direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa säädetyn julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamista koskevan poikkeuksen soveltamisalaan.
Tältä osin on todettava, että unionin tuomioistuimessa pidetyssä istunnossa sekä Solingenin kaupunki että Saksan hallitus väittivät lähinnä, että kiireettömälle sairaankuljetukselle on tunnusomaista se, että potilaan terveydentilan vuoksi kuljetusajoneuvossa voi milloin tahansa syntyä hätätilanne.
Sen vuoksi, että on olemassa vaara potilaan terveydentilan heikkenemisestä hänen kuljetuksensa aikana, ajoneuvossa olisi siis oltava asianmukaisen ensiapukoulutuksen saanut henkilöstö, jotta potilaasta voidaan huolehtia ja jotta hänelle voidaan tapauksen mukaan antaa hänen mahdollisesti tarvitsemaansa ensihoitoa.
On myös huomattava, että potilaan terveydentilan heikentymisen vaaraa on lähtökohtaisesti arvioitava objektiivisesti.
Tästä seuraa, että kiireetön sairaankuljetus voi olla direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa tarkoitettuun CPV-koodiin 85143000–3 kuuluva ”sairaankuljetuspalvelu” ainoastaan silloin, kun yhtäältä sen tosiasiallisesti suorittaa asianmukaisen ensiapukoulutuksen saanut henkilöstö ja kun se toisaalta koskee potilasta, jonka terveydentila on vaarassa heikentyä mainitun kuljetuksen aikana.
Näin ollen ensimmäiseen ja neljänteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohtaa on tulkittava siten, että siinä säädetty poikkeus julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamisesta kattaa CPV-koodiin 75252000-7 (pelastuspalvelut) kuuluvan ensiapuhoitajan/ensihoitajan ensiapupotilaille pelastusajoneuvossa antaman hoidon ja CPV-koodiin (85143000–3) (sairaankuljetuspalvelut) kuuluvan kiireettömän sairaankuljetuksen, jos kiireettömän sairaankuljetuksen tosiasiassa suorittaa asianmukaisen ensiapukoulutuksen saanut henkilöstö ja jos se koskee potilasta, jonka terveydentila on vaarassa heikentyä kuljetuksen aikana.
Toinen ja kolmas kysymys
Toisella ja kolmannella kysymyksellään, joita on syytä tutkia yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohtaa tulkittava yhtäältä siten, että se on esteenä sille, että kansallisessa lainsäädännössä väestönsuojelu- ja pelastusorganisaatioiksi tunnustettuja avustusjärjestöjä pidettäisiin kyseisessä säännöksessä tarkoitettuina ”voittoa tavoittelemattomina organisaatioina tai yhteenliittyminä”, jos avustusjärjestöksi tunnustaminen ei kansallisen lainsäädännön nojalla edellytä sitä, ettei tavoitella voittoa, ja toisaalta siten, että organisaatiot tai yhteenliittymät, joiden tarkoituksena on suorittaa sosiaalisia tehtäviä, joilla ei ole kaupallista tarkoitusta ja jotka sijoittavat mahdolliset voitot uudelleen organisaation tai yhteenliittymän tarkoituksen saavuttamiseen, ovat mainitussa säännöksessä tarkoitettuja ”voittoa tavoittelemattomia organisaatioita tai yhteenliittymiä”.
Ensiksi on riittävää todeta, että ennakkoratkaisupyynnöstä itsestään ilmenee, että väestönsuojelu- ja pelastusorganisaatioksi tunnustaminen Saksan lainsäädännössä GWB:n 107 §:n 1 momentin 4 kohdan jälkimmäisen lauseen nojalla ei välttämättä riipu siitä, onko kyseinen järjestö voittoa tavoittelematon.
Itse asiassa pelastuspalvelulain 26 §:n 1 momentin toisessa virkkeessä todetaan vain, että tässä laissa säädettyjen tehtävien suorittamiseen voivat osallistua erityisesti Arbeiter-Samariter-Bund, Deutsche Lebensrettungsgesellschaft, Deutsche Rote Kreuz, Johanniter-Unfall-Hilfe ja Malteser-Hilfsdienst. Näiden viiden avustusjärjestön näin vahvistettu soveltuvuus vapauttaa ne palontorjuntalain 18 §:n 2 momentin mukaisesti velvollisuudesta saada todettua, että ne yleisesti soveltuvat pelastus- tai avustusoperaatioihin osallistumiseen onnettomuuksissa, yleisissä hätätilanteissa, laajamittaisissa toimissa ja katastrofeissa.
Lisäksi näyttää siltä, ettei pelastuspalvelulain 26 §:n 1 momentin toisessa virkkeessä eikä palontorjuntalain 18 §:n 2 momentissa säädetä, otetaanko toiminnan voittoa tavoittelematon luonne huomioon ja missä määrin näin tehdään, ja onko se edellytyksenä avustusjärjestöksi tunnustamiselle.
Näissä olosuhteissa Saksan lainsäädännössä tehty ”väestönsuojelu- ja pelastusorganisaatioksi” tunnustaminen ei voi varmuudella taata sitä, että yksiköt, joilla on tämä asema, eivät tavoittele voittoa.
On kuitenkin huomattava, että Arbeiter-Samariter-Bund Regionalverband Bergisch-Land (työntekijöiden hyväntekeväisyysliiton alueellinen yhteenliittymä, Bergisch-Land) väitti kirjallisissa huomautuksissaan, että oikeushenkilön on verolain (Abgabenordnung) 52 §:n mukaisesti harjoitettava jatkuvaa toimintaa, jolla edistetään epäitsekkäästi yleistä etua aineellisesti, henkisesti tai moraalisesti, ettei se menetä voittoa tavoittelemattoman organisaation luonnetta.
Tältä osin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava, voidaanko GWB:n 107 §:n 1 momentin 4 alakohdan jälkimmäistä lausetta, luettuna yhdessä verolain 52 §:n kanssa, tulkita direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdan vaatimusten mukaisesti.
Toiseksi direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdassa tarkoitettuja ”voittoa tavoittelemattomia organisaatioita tai yhteenliittymiä” ovat organisaatiot tai yhteenliittymät, joiden tarkoituksena on suorittaa sosiaalisia tehtäviä, joilla ei ole kaupallista tarkoitusta ja jotka sijoittavat mahdolliset voitot uudelleen organisaation tai yhteenliittymän tarkoituksen saavuttamiseen.
Tältä osin on todettava, että kuten julkisasiamies huomauttaa ratkaisuehdotuksensa 74–77 kohdassa, direktiivin 2014/24 johdanto-osan 28 perustelukappaleessa tarkoitettujen voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden tai yhteenliittymien ei tarvitse lisäksi täyttää tämän direktiivin 77 artiklan 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä. Yhtäältä nämä mainitussa 28 perustelukappaleessa tarkoitetut organisaatiot tai yhteenliittymät ja toisaalta saman direktiivin johdanto-osan 118 perustelukappaleessa mainitut ”organisaatiot, jotka perustuvat työntekijäomistukseen tai työntekijöiden aktiiviseen osallistumiseen niiden hallintoon” ja ”olemassa olevat organisaatiot kuten osuuskunnat” eivät nimittäin vastaa toisiaan. Näin ollen direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohdan, jossa jätetään voittoa tavoittelemattomien organisaatioiden ja yhteenliittymien tietyt toiminnat direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, ja direktiivin 77 artiklan, jonka mukaan organisaatioiden, jotka perustuvat työntekijäomistukseen tai työntekijöiden aktiiviseen osallistumiseen niiden hallintoon, ja olemassa olevien organisaatioiden, kuten osuuskuntien, tiettyihin toimintoihin sovelletaan direktiivin 2014/24 74–77 artiklassa säädettyä kevyempää järjestelmää, välillä ei myöskään ole vastaavuutta.
Näin ollen toiseen ja kolmanteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohtaa on tulkittava yhtäältä siten, että se on esteenä sille, että kansallisessa lainsäädännössä väestönsuojelu- ja pelastusorganisaatioiksi tunnustettuja avustusjärjestöjä pidetään tässä säännöksessä tarkoitettuina ”voittoa tavoittelemattomina organisaatioina tai yhteenliittyminä”, jos avustusjärjestöksi tunnustaminen ei kansallisen lainsäädännön nojalla edellytä sitä, ettei tavoitella voittoa, ja toisaalta siten, että organisaatiot tai yhteenliittymät, joiden tarkoituksena on suorittaa sosiaalisia tehtäviä, joilla ei ole kaupallista tarkoitusta ja jotka sijoittavat mahdolliset voitot uudelleen organisaation tai yhteenliittymän tarkoituksen saavuttamiseen, ovat mainitussa säännöksessä tarkoitettuja ”voittoa tavoittelemattomia organisaatioita tai yhteenliittymiä”.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24/EU 10 artiklan h alakohtaa on tulkittava siten, että siinä säädetty poikkeus (
ii
)
julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamisesta kattaa CPV (Common Procurement Vocabulary, yhteinen hankintasanasto) ‑koodiin 75252000-7 (pelastuspalvelut) kuuluvan ensiapuhoitajan/ensihoitajan ensiapupotilaalle pelastusajoneuvossa antaman hoidon ja CPV-koodiin 85143000–3 (sairaankuljetuspalvelut) kuuluvan kiireettömän sairaankuljetuksen, joka sisältää kuljetuspalvelun lisäksi ensihoitajan, jota avustaa ensihoitoavustaja, sairaankuljetusajoneuvossa potilaalle antaman hoidon, jos mainitun kiireettömän sairaankuljetuksen tosiasiassa suorittaa asianmukaisen ensiapukoulutuksen saanut henkilöstö ja jos se koskee potilasta, jonka terveydentila on vaarassa heikentyä kuljetuksen aikana.

2)
Direktiivin 2014/24 10 artiklan h alakohtaa on tulkittava yhtäältä siten, että se on esteenä sille, että kansallisessa lainsäädännössä väestönsuojelu- ja pelastusorganisaatioiksi tunnustettuja avustusjärjestöjä pidetään tässä säännöksessä tarkoitettuina ”voittoa tavoittelemattomina organisaatioina tai yhteenliittyminä”, jos avustusjärjestöksi tunnustaminen ei kansallisen lainsäädännön nojalla edellytä sitä, ettei tavoitella voittoa, ja toisaalta siten, että organisaatiot tai yhteenliittymät, joiden tarkoituksena on suorittaa sosiaalisia tehtäviä, joilla ei ole kaupallista tarkoitusta ja jotka sijoittavat mahdolliset voitot uudelleen organisaation tai yhteenliittymän tarkoituksen saavuttamiseen, ovat mainitussa säännöksessä tarkoitettuja ”voittoa tavoittelemattomia organisaatioita tai yhteenliittymiä”.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.
(
i
)	Tämän tuomion 51 kohtaan ja tuomiolauselman ensimmäiseen kohtaan on tehty kielellisiä muutoksia sen ensimmäisen julkaisemisen jälkeen.
(
ii
)