CELEX: 62017CJ0498
Nesplnění povinnosti státem
Směrnice 1999/31/ES
Článek 14 písm. b) a c)
Skládky odpadů
Stávající skládky
Porušení

Evropská komise se svou žalobou domáhá, aby Soudní dvůr určil, že Italská republika tím, že nepřijala stran skládek v Aviglianu (oblast Serre Le Brecce), Ferrandině (oblast Venita), v Genzanu di Lucania (oblast Matinella), v Latronicu (oblast Torre), v Laurii (oblast Carpineto), v Maratee (oblast Montescuro), v Moliternu (oblast Tempa La Guarella), dvě skládky v Potenze (oblast Montegrosso-Pallareta), skládky v Rapolle (oblast Albero in Piano), v Roccanově (oblast Serre), v Sant’Angelu Le Fratte (oblast Farisi), v Campotostu (oblast Reperduso), v Capistrellu (oblast Trasolero), ve Francaville (Valle Anzuca), v Aquile (oblast Ponte delle Grotte), v Andrie (D’Oria G. & C. Snc), v Canose (CO.BE.MA), v Bisceglie (CO.GE.SER), v Andrie (F.lli Acquaviva), v Trani (BAT-Igea Srl), v Torviscose (společnost Caffaro), v Atelle (oblast Cafaro), v Corletu Perticara (oblast Tempa Masone), v Marsicu Nuovo (oblast Galaino), v Matere (oblast La Martella), v Pescopaganu (oblast Domacchia), v Rioneru in Volture (oblast Ventaruolo), v Salandre (oblast Piano del Governo), v San Mauru Forte (oblast Priati), v Senise (oblast Palomabara), v Titu (oblast Aia dei Monaci), v Titu (oblast Valle del Forno), v Capestranu (oblast Tirassegno), v Castellaltu (oblast Colle Coccu), v Castelvecchiu Calvisio (oblast Termine), v Corfiniu (oblast Cannucce), v Corfiniu (oblast Case querceto), v Moscianu S. Angelo (oblast Santa Assunta), v S. Omeru (oblast Ficcadenti), v Montecorvinu Pugliano (oblast Parapoti), v San Bartolomeu in Galdo (oblast Serra Pastore), v Triviganu (dříve Cava Zof) a v Torviscose (oblast La Valletta), veškerá nezbytná opatření, aby v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (
Úř. věst. 1999, L 182, s. 1
; Zvl. vyd. 15/04, s. 228) byl v co nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 této směrnice povolení k pokračování provozu, nebo tím, že nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby ty z uvedených skládek, které povolení k pokračování v provozu obdržely, byly uvedeny do souladu s uvedenou směrnicí, aniž jsou dotčeny podmínky stanovené v příloze I bodu 1 téže směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. b) a c) směrnice 1999/31.
Právní rámec
Článek 1 směrnice 1999/31, nadepsaný „Obecný cíl“, stanoví:
„1.   Se zřetelem ke splnění požadavků směrnice [Rady] 75/442/EHS [ze dne 15. července 1975 o odpadech (
Úř. věst. 1975, L 194, s. 39
; Zvl. vyd. 15/01, s. 23)], zejména článků 3 a 4, si tato směrnice klade za cíl stanovit pomocí přísných technických a provozních požadavků na odpady a skládky opatření, postupy a návody pro předcházení nebo maximální omezení negativních účinků skládkování odpadů na životní prostředí, a zejména znečištění povrchových vod, podzemních vod, půdy a ovzduší a také globální účinky včetně skleníkového efektu, jakož i veškerá z toho plynoucí rizika ohrožení lidského zdraví, a to v průběhu celého životního cyklu skládky.
2.   Co se týče technických charakteristik skládek, obsahuje tato směrnice, pokud jde o skládky, na které se vztahuje směrnice [Rady] 96/61/ES [ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění (
Úř. věst. 1996, L 257, s. 26
; Zvl. vyd. 15/03, s. 80)], příslušné technické požadavky nezbytné pro uskutečnění zde uvedených obecných požadavků v konkrétních podmínkách. Příslušné požadavky dané směrnice jsou považovány za splněné, pokud jsou splněny požadavky této směrnice.“
Článek 7 směrnice 1999/31, nadepsaný „Žádost o povolení“, stanoví:
„Členské státy přijmou opatření, aby žádost o povolení k provozování skládky obsahovala alespoň následující údaje:
[…]
g)
návrh plánu postupu uzavírání a následné péče o uzavřenou skládku;
[…]“
Článek 8 této směrnice, nadepsaný „Podmínky pro vydávání povolení“, stanoví:
„Členské státy přijmou opatření, aby:
a)
příslušný orgán nevydal pro skládku povolení, pokud nejsou splněny následující podmínky:
i)
aniž je dotčen čl. 3 odst. 4 a 5, musí být projekt skládky v souladu se všemi požadavky této směrnice včetně příloh,
ii)
řízení provozu skládky je svěřeno fyzické osobě splňující technické požadavky na tuto činnost; musí být zajištěna odborná a technická průprava a školení provozovatelů a zaměstnanců skládky,
iii)
skládka bude provozována takovým způsobem, aby byla přijata nezbytná opatření pro vyloučení havárií a omezení jejich důsledků,
iv)
před zahájením ukládání odpadů žadatel učinil příslušná opatření formou složení finanční jistiny nebo jejího ekvivalentu, a to způsobem stanoveným členskými státy tak, aby byly splněny povinnosti (včetně ustanovení týkajících se následné péče po ukončení provozu skládky) smluvně stanovené z titulu povolení vydaného v souladu s ustanoveními této směrnice a aby byly splněny postupy spojené s ukončením provozu, požadované podle článku 13. Tato jistina nebo její ekvivalent budou drženy po dobu požadovanou s ohledem na činnosti spojené s udržováním a následnou péčí o skládku, na které byl ukončen provoz v souladu s čl. 13 písm. d). Členské státy mohou dle své volby prohlásit, že tento bod se nevztahuje na skládky inertního odpadu;
b)
projekt skládky byl v souladu s příslušnými plány pro nakládání s odpady podle článku 7 směrnice 75/442/EHS;
c)
před zahájením činností spojených s odstraňováním odpadů příslušný orgán provedl inspekci místa, aby se přesvědčil, že je skládka v souladu s podmínkami stanovenými v povolení, což nijak nesnižuje odpovědnost provozovatele plynoucí z povolení.“
Článek 13 směrnice 1999/31, nadepsaný „Postup uzavření a následné péče o skládku“, stanoví:
„Členské státy přijmou taková opatření, aby v souladu s příslušným povolením:
a)
postup uzavírání skládky nebo části skládky byl zahájen:
i)
pokud jsou splněny příslušné podmínky uvedené v povolení nebo
ii)
po povolení příslušného orgánu, na žádost provozovatele nebo
iii)
na základě odůvodněného rozhodnutí příslušného orgánu;
b)
skládka nebo její část mohla být považována za definitivně uzavřenou až poté, co příslušný orgán provede konečnou inspekci na místě a vyhodnotí všechny zprávy předložené provozovatelem a udělí provozovateli souhlas s uzavřením skládky. Tento postup nijak nesnižuje odpovědnost, která pro provozovatele z povolení vyplývá;
[…]“
Článek 14 této směrnice, nadepsaný „Stávající skládky“, zní následovně:
„Členské státy přijmou opatření, aby povolené skládky nebo skládky, které jsou v období provádění této směrnice již provozovány, mohly nadále fungovat pouze tehdy, budou-li v nejbližší možné době zavedena dále uvedená opatření, nejpozději však osm let ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1.
a)
Ve lhůtě jednoho roku ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 provozovatel skládky zpracuje a předloží ke schválení příslušnému orgánu plán úprav místa skládky obsahující prvky uvedené v článku 8, jakož i veškerá nápravná opatření, která považuje za nutná pro splnění požadavků této směrnice s výjimkou požadavků uvedených v příloze 1 bodu 1.
b)
Po předložení plánu úprav místa skládky přijme příslušný orgán konečné rozhodnutí, pokud jde o další provozování na základě zmíněného plánu a této směrnice. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 byl v nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 povolení k pokračování provozu.
c)
Na základě schváleného plánu úprav místa skládky povolí příslušný orgán nezbytné práce a stanoví přechodné období pro uskutečnění tohoto plánu. Veškeré stávající skládky, s výjimkou skládek uvedených v příloze I bodu 1, musí být ve lhůtě osmi let ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 v souladu s požadavky této směrnice.
d)
i)
Ve lhůtě jednoho roku ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 se články 4, 5 a 11 jakož i příloha II použijí na skládky nebezpečného odpadu.
ii)
Po dobu tří let ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 se článek 6 použije na skládky nebezpečného odpadu.“
Článek 18 uvedené směrnice, nadepsaný „Provedení“, v odst. 1 stanoví:
„Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvou let od vstupu této směrnice v platnost. Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
[…]“
Směrnice 1999/31 vstoupila podle svého článku 19 v platnost dne 16. července 1999.
Postup před zahájením soudního řízení
Po několika výměnách korespondence s italskými orgány Komise zaslala dne 28. února 2012 Italské republice výzvu dopisem na základě článku 258 SFEU, v níž uvedla, že se v tomto členském státě nachází 102 stávajících skládek fungujících v rozporu s článkem 14 směrnice 1999/31.
Italské orgány ve svých dopisech ze dne 11. května a 8. června 2012 zmínily 46 stávajících skládek ve smyslu uvedeného článku 14.
Komise vydala dne 22. listopadu 2012 odůvodněné stanovisko, na které Italská republika odpověděla dne 24. ledna 2013, 3. března a 4. července 2014.
S ohledem na některé nepřesnosti v odpovědích poskytnutých italskými orgány a v návaznosti na rozsudek ze dne 2. prosince 2014, Komise v. Itálie (
C‑196/13
,
EU:C:2014:2407
), v němž Soudní dvůr určil, že Italská republika porušila čl. 260 odst. 1 SFEU, pokud jde zejména o některé stávající skládky ve smyslu článku 14 směrnice 1999/31, zaslala Komise dne 19. června 2015 dodatečné odůvodněné stanovisko, v němž upřesnila rozdíl mezi řízením o nesplnění povinnosti, o které jde v projednávané věci, a řízením o nesplnění povinnosti, které vedlo k uvedenému rozsudku. Komise v něm uvedla, že se posledně uvedené řízení týkalo povinnosti příslušných orgánů přijmout rozhodnutí týkající se každé z dotčených skládek, jehož předmětem je buď povolení dané těmto skládkám k pokračování provozu, anebo ukončení jejich provozu v souladu s článkem 14 směrnice 1999/31. Upřesnila, že řízení dotčené v projednávané věci se naproti tomu týká tzv. povinností „dokončení“, a to povinností provést opatření, která dotčený členský stát již přijal a jejichž předmětem může být podle dotyčných skládek jak povolení k pokračování provozu poskytnuté pro dotčenou skládku, tak ukončení jejího provozu. Podle Komise tyto povinnosti dokončení tedy v závislosti na dotyčné skládce spočívají jak v zavedení nezbytných opatření k ukončení jejího provozu v souladu s čl. 14 písm. b) druhou větou této směrnice, tak v přijetí opatření nezbytných k tomu, aby tato skládka byla uvedena do souladu s uvedenou směrnicí v případech, kdy bylo pro tuto skládku vydáno povolení, aby pokračovala v provozu na základě čl. 14 písm. c) téže směrnice.
V návaznosti na dodatečné odůvodněné stanovisko Komise poskytla Italské republice lhůtu do 19. října 2015, aby na něj odpověděla, což Italská republika učinila v dopisech ze dne 20. října 2015, 9. září 2016, 13. ledna a 12. dubna 2017.
V odpovědi ze dne 9. září 2016 poskytla Italská republika úplný seznam stávajících skládek, rozvržených podle regionů, a zmínila další čtyři stávající skládky, které však nejsou předmětem tohoto řízení vzhledem k tomu, že nebyly zohledněny ve výzvě dopisem.
S ohledem na odpovědi, které Italská republika poskytla na dodatečné odůvodněné stanovisko dne 13. ledna a 12. dubna 2017, Komise uvedla, že šest skládek bylo uvedeno do souladu se směrnicí 1999/31.
Komise se však rozhodla podat projednávanou žalobu, jelikož měla za to, že 44 skládek stále není v souladu se směrnicí 1999/31.
K žalobě
Argumentace účastnic řízení
Komise připomíná, že podle článku 14 směrnice 1999/31 jsou členské státy povinny přijmout opatření k tomu, aby stávající skládky, tj. skládky, které obdržely povolení nebo skládky, které již byly v provozu před 16. červencem 2001, mohly fungovat nadále i po 16. červenci 2009 pouze tehdy, budou-li opatření uvedená v čl. 14 písm. b) a c) této směrnice zavedena v co nejkratším termínu. Podle Komise tak tento článek zavádí přechodný režim, který má zaručit to, aby stávající skládky byly urychleně uvedeny do souladu s požadavky uvedené směrnice.
Komise upřesňuje, že toto řízení o nesplnění povinnosti se týká pouze povinností dokončení, jejichž účelem je, aby nejpozději do 16. července 2009 byla uskutečněna opatření nezbytná k ukončení provozu stávajících skládek v souladu s čl. 14 písm. b) druhou větou směrnice 1999/31, nebo aby byla uskutečněna opatření nezbytná k tomu, aby stávající skládky, které obdržely povolení k pokračování provozu na základě čl. 14 písm. c) uvedené směrnice, byly uvedeny do souladu s požadavky této směrnice.
Pokud jde zaprvé o stávající skládky, které neobdržely povolení k pokračování provozu podle čl. 14 písm. b) druhé věty směrnice 1999/31, měla Italská republika přijmout opatření nezbytná k tomu, aby k ukončení jejich provozu v souladu s čl. 7 písm. g) a s článkem 13 této směrnice došlo v co nejkratším termínu, nejpozději pak 16. července 2009.
Zadruhé, pokud jde o stávající skládky, pro které bylo vydáno povolení k pokračování provozu, čl. 14 písm. c) uvedené směrnice stanoví, že byl-li plán úprav schválen, a bylo-li tedy vydáno povolení k pokračování provozu, musí příslušné orgány zajistit, aby veškeré tyto skládky byly v souladu s požadavky téže směrnice nejpozději 16. července 2009.
Komise v tomto kontextu poukazuje na určitou nejednoznačnost, pokud jde o opatření přijatá italskými orgány, jelikož tyto orgány v některých případech nejprve rozhodly o přijetí plánu úprav, a pokračování provozu dotyčné skládky tedy povolily, přičemž následně rozhodly o ukončení jejího provozu. Výraz „úprava“ byl podle Komise rovněž používán i v případech skládek, u nichž byla vydána rozhodnutí o ukončení provozu. Pokud jde o 22 ze 44 skládek dotčených projednávanou žalobou, je tak podle ní nemožné jednoznačně definovat, zda jde o ukončení provozu, nebo o pokračování provozu.
V každém případě Komise konstatuje, že pokud jde o 44 dotčených skládek, buď ke dni 19. října 2015, stanovenému v dodatečném odůvodněném stanovisku, nebyly provedeny práce nezbytné k tomu, aby skládky, jejichž provoz měl pokračovat, byly uvedeny do souladu se směrnicí 1999/31, anebo v rozporu s čl. 14 písm. b) a c) této směrnice nebyla přijata opatření nezbytná k tomu, aby skládky, jejichž povolení k provozu nebylo prodlouženo, ukončily svůj provoz.
Italská republika tvrzení Komise zpochybňuje. Pokud jde o údajné porušení povinnosti, uložené v čl. 14 písm. b) a c) uvedené směrnice, přijmout konečné rozhodnutí týkající se dosažení souladu se směrnicí nebo ukončení provozu stávajících skládek a o nejednoznačnost, pokud jde o opatření přijatá italskými orgány, Italská republika uvádí, že jednak příslušné orgány přijaly konečné rozhodnutí ukládající ukončení provozu 18 z 22 skládek, kdežto v případě dalších čtyř skládek nacházejících se v regionu Apulie byla vydána konečná rozhodnutí stanovící jejich uvedení do souladu s ustanoveními téže směrnice, a jednak Komise stran 22 dalších skládek, které identifikovala, nezpochybňuje platnost konečných opatření o ukončení provozu přijatých příslušnými orgány, ale pouze nesplnění povinnosti dokončit práce na ukončení provozu před uplynutím lhůty stanovené na 16. července 2009.
V řadě případů podle Italské republiky příslušné orgány nejprve uložily úpravy dotyčné skládky a povolily její provoz, načež rozhodly o konečném ukončení provozu této skládky, jelikož ve stanovených lhůtách nedošlo k dosažení souladu se směrnicí nebo došlo k ukončení činnosti. Konečné ukončení provozu dotyčné skládky tedy v tomto případě bylo podle ní uskutečněno na základě ustanovení stanovených v jednotném aktu, který schválil jak plán úprav, tak plán ukončení provozu, což vysvětluje údajnou nejednoznačnost, pokud jde o rozhodnutí uváděná italskými orgány, přičemž tato nejednoznačnost je pouze formální.
Závěry Soudního dvora
Článek 14 směrnice 1999/31 stanoví, že členské státy musí přijmout opatření, aby povolené skládky nebo skládky, které jsou v období provádění této směrnice již provozovány, to znamená nejpozději 16. července 2001, mohly nadále fungovat pouze tehdy, budou-li v nejbližší možné době, nejpozději 16. července 2009, zavedena veškerá opatření uvedená v tomto článku.
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že uvedený článek 14 zavádí odchylný přechodný režim, aby tyto skládky byly uvedeny do souladu s novými požadavky v oblasti životního prostředí (rozsudek ze dne 25. února 2016, Komise v. Španělsko,
C‑454/14
, nezveřejněný,
EU:C:2016:117
, bod
a citovaná judikatura).
Článek 14 písm. b) směrnice 1999/31 konkrétně vyžaduje, aby jednak příslušný orgán přijal konečné rozhodnutí, pokud jde o další provozování na základě plánu úprav a této směrnice, a jednak členské státy přijaly nezbytná opatření, aby byl v co nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 uvedené směrnice povolení k pokračování provozu.
Článek 14 písm. c) směrnice 1999/31 v podstatě stanoví, že na základě schváleného plánu úprav místa skládky povolí příslušný orgán nezbytné práce a stanoví přechodné období pro uskutečnění tohoto plánu, přičemž je blíže uvedeno, že jakákoli stávající skládka musí být v souladu s požadavky této směrnice do 16. července 2009.
K určení toho, že došlo k nesplnění povinností na základě uvedené směrnice, se musí existence takového nesplnění podle ustálené judikatury Soudního dvora posuzovat vzhledem ke stavu, v němž se členský stát nacházel v době, kdy uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, takže změny, ke kterým došlo následně, nemohou být Soudním dvorem brány v úvahu (rozsudek ze dne 18. října 2018, Komise v. Rumunsko,
C‑301/17
, nezveřejněný,
EU:C:2018:846
, bod
a citovaná judikatura).
V projednávané věci je rozhodným datem den, který byl stanoven v doplňujícím odůvodněném stanovisku, a sice 19. říjen 2015.
Je zajisté pravda, že Italská republika přijala opatření za účelem buď ukončení provozu skládek, které neobdržely povolení k pokračování provozu, anebo provedení nezbytných prací v souladu s plány úprav skládek, které schválily příslušné orgány.
Mezi účastnicemi řízení je však nesporné, že zaprvé skládky v Aviglianu (oblast Serre Le Brecce), Ferrandině (oblast Venita), v Genzanu di Lucania (oblast Matinella), v Latronicu (oblast Torre), v Laurii (oblast Carpineto), v Maratee (oblast Montescuro), v Moliternu (oblast Tempa La Guarella), v Potenze (oblast Montegrosso-Pallareta), v Rapolle (oblast Albero in Piano), v Sant’Angelu Le Fratte (oblast Farisi), v Capistrellu (oblast Trasolero), ve Francaville (Valle Anzuca), v Aquile (oblast Ponte delle Grotte), v Canose (CO.BE.MA), v Torviscose (společnost Caffaro), v Corletu Perticara (oblast Tempa Masone), v Marsicu Nuovo (oblast Galaino), v Matere (oblast La Martella), v Rioneru in Volture (oblast Ventaruolo), v Salandre (oblast Piano del Governo), v Senise (oblast Palomabara), v Titu (oblast Aia dei Monaci), v Capestranu (oblast Tirassegno), v Castellaltu (oblast Colle Coccu), v Castelvecchiu Calvisio (oblast Termine), v Corfiniu (oblast Cannucce), v Corfiniu (oblast Case querceto), v Moscianu S. Angelo (oblast Santa Assunta), v S. Omeru (oblast Ficcadenti), v Montecorvinu Pugliano (oblast Parapoti) a v Torviscose (oblast La Valletta) neukončily v souladu se směrnicí 1999/31 provoz ke dni 19. října 2015, a ke dni podání projednávané žaloby stále nebyly v souladu s touto směrnicí.
Pokud jde zadruhé o skládky v Andrie (D’Oria G. & C. Snc), v Bisceglie (CO.GE.SER), v Andrie (F.lli Acquaviva), v Trani (BAT-Igea), v Atelle (oblast Cafaro), v Pescopaganu (oblast Domacchia) a v Titu (oblast Valle del Forno), účastnice řízení na jednání potvrdily, že práce na tom, aby tyto skládky byly uvedeny do souladu s uvedenou směrnicí, byly dokončeny v průběhu let 2017 a 2018, tedy po 19. říjnu 2015.
Zatřetí, pokud jde o skládky v Potenze (oblast Montegrosso-Pallareta), v Roccanově (oblast Serre), v Campotostu (oblast Reperduso), v San Mauru Forte (oblast Priati), v San Bartolomeu in Galdo (oblast Serra Pastore) a v Triviganu (dříve Cava Zof), Italská republika na jednání uvedla, že tyto skládky jsou v souladu se směrnicí 1999/31. I za předpokladu, že Komisi bylo umožněno seznámit se s dokumenty, které Italská republika předložila den před konáním jednání, jejichž účelem je prokázat, že tyto skládky byly skutečně uvedeny do souladu s touto směrnicí, což ostatně zpochybnila, je však třeba uvést, že je nesporné, že k tomuto uvedení do souladu se směrnicí, za předpokladu, že je prokázáno, došlo po 19. říjnu 2015.
Konečně pokud jde o argumenty, které Italská republika uvedla k vysvětlení nesplnění svých povinností na základě směrnice 1999/31, je třeba poznamenat, že podle ustálené judikatury Soudního dvora se členský stát nemůže dovolávat situací ve svém vnitrostátním právním řádu coby důvodu, proč nesplnil povinnosti a nedodržel lhůty vyplývající z unijního práva (rozsudek ze dne 18. října 2018, Komise v. Rumunsko,
C‑301/17
, nezveřejněný,
EU:C:2018:846
, bod
a citovaná judikatura).
Je proto třeba mít za to, že žaloba podaná Komisí je opodstatněná.
S ohledem na všechny předcházející úvahy je třeba určit, že Italská republika tím, že nepřijala stran skládek v Aviglianu (oblast Serre Le Brecce), Ferrandině (oblast Venita), v Genzanu di Lucania (oblast Matinella), v Latronicu (oblast Torre), v Laurii (oblast Carpineto), v Maratee (oblast Montescuro), v Moliternu (oblast Tempa La Guarella), dvě skládky v Potenze (oblast Montegrosso-Pallareta), skládky v Rapolle (oblast Albero in Piano), v Roccanově (oblast Serre), v Sant’Angelu Le Fratte (oblast Farisi), v Campotostu (oblast Reperduso), v Capistrellu (oblast Trasolero), ve Francaville (Valle Anzuca), v Aquile (oblast Ponte delle Grotte), v Andrie (D’Oria G. & C. Snc), v Canose (CO.BE.MA), v Bisceglie (CO.GE.SER), v Andrie (F.lli Acquaviva), v Trani (BAT-Igea Srl), v Torviscose (společnost Caffaro), v Atelle (oblast Cafaro), v Corletu Perticara (oblast Tempa Masone), v Marsicu Nuovo (oblast Galaino), v Matere (oblast La Martella), v Pescopaganu (oblast Domacchia), v Rioneru in Volture (oblast Ventaruolo), v Salandre (oblast Piano del Governo), v San Mauru Forte (oblast Priati), v Senise (oblast Palomabara), v Titu (oblast Aia dei Monaci), v Titu (oblast Valle del Forno), v Capestranu (oblast Tirassegno), v Castellaltu (oblast Colle Coccu), v Castelvecchiu Calvisio (oblast Termine), v Corfiniu (oblast Cannucce), v Corfiniu (oblast Case querceto), v Moscianu S. Angelo (oblast Santa Assunta), v S. Omeru (oblast Ficcadenti), v Montecorvinu Pugliano (oblast Parapoti), v San Bartolomeu in Galdo (oblast Serra Pastore), v Triviganu (dříve Cava Zof) a v Torviscose (oblast La Valletta), veškerá nezbytná opatření, aby v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 směrnice 1999/31 byl co v nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 této směrnice povolení k pokračování provozu, nebo tím, že nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby ty z uvedených skládek, které povolení k pokračování v provozu obdržely, byly uvedeny do souladu s uvedenou směrnicí, aniž jsou dotčeny podmínky stanovené v příloze I bodu 1 téže směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. b) a c) směrnice 1999/31.
K nákladům řízení
Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a Italská republika neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:

1)
Italská republika tím, že nepřijala stran skládek v Aviglianu (oblast Serre Le Brecce), Ferrandině (oblast Venita), v Genzanu di Lucania (oblast Matinella), v Latronicu (oblast Torre), v Laurii (oblast Carpineto), v Maratee (oblast Montescuro), v Moliternu (oblast Tempa La Guarella), dvě skládky v Potenze (oblast Montegrosso-Pallareta), skládky v Rapolle (oblast Albero in Piano), v Roccanově (oblast Serre), v Sant’Angelu Le Fratte (oblast Farisi), v Campotostu (oblast Reperduso), v Capistrellu (oblast Trasolero), ve Francaville (Valle Anzuca), v Aquile (oblast Ponte delle Grotte), v Andrie (D’Oria G. & C. Snc), v Canose (CO.BE.MA), v Bisceglie (CO.GE.SER), v Andrie (F.lli Acquaviva), v Trani (BAT-Igea Srl), v Torviscose (společnost Caffaro), v Atelle (oblast Cafaro), v Corletu Perticara (oblast Tempa Masone), v Marsicu Nuovo (oblast Galaino), v Matere (oblast La Martella), v Pescopaganu (oblast Domacchia), v Rioneru in Volture (oblast Ventaruolo), v Salandre (oblast Piano del Governo), v San Mauru Forte (oblast Priati), v Senise (oblast Palomabara), v Titu (oblast Aia dei Monaci), v Titu (oblast Valle del Forno), v Capestranu (oblast Tirassegno), v Castellaltu (oblast Colle Coccu), v Castelvecchiu Calvisio (oblast Termine), v Corfiniu (oblast Cannucce), v Corfiniu (oblast Case querceto), v Moscianu S. Angelo (oblast Santa Assunta), v S. Omeru (oblast Ficcadenti), v Montecorvinu Pugliano (oblast Parapoti), v San Bartolomeu in Galdo (oblast Serra Pastore), v Triviganu (dříve Cava Zof) a v Torviscose (oblast La Valletta), veškerá nezbytná opatření, aby v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů byl v co nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 této směrnice povolení k pokračování provozu, nebo tím, že nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby ty z uvedených skládek, které povolení k pokračování v provozu obdržely, byly uvedeny do souladu s uvedenou směrnicí, aniž jsou dotčeny podmínky stanovené v příloze I bodu 1 téže směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 písm. b) a c) směrnice 1999/31.

2)
Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: italština.