CELEX: 62019TJ0257
Společná zahraniční a bezpečnostní politika
Omezující opatření přijatá vůči Sýrii
Zmrazení finančních prostředků
Nesprávná posouzení

)
Skutečnosti předcházející sporu a skutečnosti, které nastaly po podání žaloby
[
omissis
]
Prováděcím rozhodnutím Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255 (
Úř. věst. 2019, L 18
I, s. 13) a prováděcím nařízením Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (
Úř. věst. 2019, L 18
I, s. 4) (dále společně jen „původní akty“), bylo jméno žalobce vloženo na řádek 268 tabulky A v seznamech osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují omezující opatření, která jsou uvedena v příloze I rozhodnutí 2013/255 a v příloze II nařízení č. 36/2012 (dále společně jen „dotčené seznamy“) s uvedením následujících důvodů:
„Přední podnikatel působící v Sýrii, který vlastní podíly a vykonává činnosti v mnoha odvětvích syrské ekonomiky, včetně svých funkcí viceprezidenta společnosti Aman Holding a majoritního akcionáře letecké společnosti Fly Aman. V těchto funkcích má rovněž vazby na Samera Foze. Společnost Aman Holding je zastoupena ve správní radě společného podniku Aman [Dimashq] podílejícího se na realizaci režimem podporovaného projektu výstavby luxusní rezidenční a obchodní čtvrti s názvem Marota City a drží v tomto společném podniku většinový podíl. Prostřednictvím své pozice viceprezidenta společnosti Aman Holding má Khaldoun Al-Zoubi prospěch ze syrského režimu nebo jej podporuje.“
[
omissis
]
Dne 17. května 2019 přijala Rada rozhodnutí (SZBP) 2019/806, kterým se mění rozhodnutí 2013/255 (
Úř. věst. 2019, L 132, s. 36
), kterým bylo prodlouženo použití posledně uvedeného rozhodnutí do 1. června 2020; téhož dne přijala Rada rovněž prováděcí nařízení (EU) 2019/798, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (
Úř. věst. 2019, L 132, s. 1
) (dále společně jen „akty o ponechání na seznamech z roku 2019“). Jméno žalobce bylo ponecháno na jiném řádku, a sice řádku 286 tabulky A dotčených seznamů na základě totožných důvodů, jako jsou důvody uvedené v původních aktech.
[
omissis
]
Dne 28. května 2020 přijala Rada rozhodnutí (SZBP) 2020/719, kterým se mění rozhodnutí 2013/255 (
Úř. věst. 2020, L 168, s. 66
), kterým bylo prodlouženo použití posledně uvedeného rozhodnutí do 1. června 2021, a prováděcí nařízení (EU) 2020/716, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (
Úř. věst. 2020, L 168, s. 1
) (dále společně jen „akty o ponechání na seznamech z roku 2020“). Jméno žalobce bylo ponecháno na řádku 286 tabulky A dotčených seznamů z důvodů částečně odlišných od důvodů uvedených v aktech o ponechání na seznamech z roku 2019. Rada odůvodnila přijetí omezujících opatření vůči němu uvedením následujících důvodů:
„Přední podnikatel působící v Sýrii, který vlastní podíly a zabývá se činnostmi v mnoha odvětvích syrské ekonomiky; včetně svých funkcí viceprezidenta společnosti Aman Holding a majoritního akcionáře letecké společnosti Fly Aman (do února 2019). V těchto funkcích má rovněž vazby na Samera Foze. Společnost Aman Holding je zastoupena ve správní radě společného podniku Aman [Dimashq] podílejícího se na realizaci režimem podporovaného projektu výstavby luxusní rezidenční a obchodní čtvrti s názvem Marota City a drží v tomto společném podniku většinový podíl. Al-Zoubi má prospěch ze syrského režimu a podporuje jej. Zakládající člen společnosti ‚Asas Iron‘.“
[
omissis
]
Řízení a návrhová žádání účastníků řízení
Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne 15. dubna 2019 žalobce podal projednávanou žalobu znějící na zrušení původních aktů v rozsahu, v němž se jej tyto akty týkají.
Samostatným podáním došlým kanceláři Tribunálu dne 30. července 2019 žalobce upravil na základě článku 86 jednacího řádu Tribunálu žalobu tak, že zní rovněž na zrušení aktů o ponechání na seznamech z roku 2019 v rozsahu, v němž se jej tyto akty týkají. Žalobce rovněž zopakoval body návrhových žádání, které jsou uvedeny v žalobě.
Dne 8. srpna 2019 podala Rada u kanceláře Tribunálu žalobní odpověď a vyjádření k prvnímu návrhu na úpravu žaloby.
Dne 1. října 2019 byla předložena replika.
Rozhodnutím ze dne 17. října 2019 předseda Tribunálu na základě čl. 27 odst. 3 jednacího řádu věc nově přidělil novému soudci zpravodaji přidělenému ke čtvrtému senátu.
Dne 8. ledna 2020 byla předložena duplika.
Písemná část řízení byla ukončena dne 8. ledna 2020.
V rámci organizačních procesních opatření stanovených v čl. 89 odst. 3 písm. a) jednacího řádu Tribunál požádal dne 23. července 2020 Radu, aby odpověděla na sérii otázek. Rada na otázky odpověděla ve stanovené lhůtě.
Samostatným podáním došlým kanceláři Tribunálu dne 13. srpna 2020 žalobce podruhé upravil na základě článku 86 jednacího řádu žalobu tak, že zní rovněž na zrušení aktů o ponechání na seznamech z roku 2020 v rozsahu, v němž se jej tyto akty týkají. Žalobce rovněž zopakoval body návrhových žádání, které jsou uvedeny v žalobě, jakož i v prvním návrhu na úpravu žaloby a uvedl nové argumenty.
V rámci organizačních procesních opatření stanovených v čl. 89 odst. 3 písm. d) jednacího řádu Tribunál požádal Radu dne 30. září 2020, aby předložila určitý dokument. Rada této žádosti ve stanovené lhůtě vyhověla. Na jednání, které se konalo dne 21. října 2020, žalobce nepředložil vyjádření k odpovědím Rady na různá organizační opatření, o nichž Tribunál rozhodl.
Dne 2. října 2020 předložila Rada vyjádření týkající se druhého návrhu na úpravu žaloby.
Řeči účastníků řízení a jejich odpovědi na otázky položené Tribunálem byly vyslechnuty na jednání, které se konalo dne 21. října 2020.
Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
–
zrušil původní akty, akty o ponechání na seznamech z roku 2019 a akty o ponechání na seznamech z roku 2020 (dále společně jen „napadené akty“) v rozsahu, v němž se jej týkají,
–
uložil Radě náhradu nákladů řízení.
Rada navrhuje, aby Tribunál:
–
žalobu zamítl,
–
uložil žalobci náhradu nákladů řízení,
–
podpůrně v případě, že by Tribunál zrušil napadené akty v rozsahu, v němž se týkají žalobce, nařídil zachování účinků prováděcího rozhodnutí 2019/87, jakož i rozhodnutí 2019/806 a 2020/719 v rozsahu, v němž se týkají žalobce, až do okamžiku, kdy nastanou účinky zrušení prováděcích nařízení 2019/85, 2019/798 a 2020/716 v rozsahu, v němž se týkají žalobce.
Právní otázky
[
omissis
]
K prvnímu žalobnímu důvodu vycházejícímu z nesprávných posouzení
Zaprvé žalobce zpochybňuje, že je předním podnikatelem působícím v Sýrii. V tomto ohledu zpochybňuje důkazy, na jejichž základě Rada zařadila jeho jméno na dotčené seznamy. Žalobce konkrétně tvrdí, že existuje jasný rozdíl mezi funkcí osoby odpovědné za činnost výkonných ředitelů společnosti Aman Holding JSC, kterou zastával, a funkcí viceprezidenta. Kromě toho žalobce tvrdí, že z této funkce odstoupil s okamžitým účinkem. Následně uznává, že byl zakladatelem a majoritním akcionářem společnosti Fly Aman LLC, tvrdí však, že celý svůj podíl převedl. Navíc kvalifikace žalobce, kterou použila Rada, jakožto „ředitele podniku působícího v různých odvětvích v Sýrii a v zahraničí“, není podložená, neboť dokument WK 47/2019 INIT odkazuje pouze na dvě společnosti se sídlem v Sýrii, ve vztahu k nimž je Rada s to prokázat, že v nich pracoval a jeho údajné postavení. Žalobce není přímo ani nepřímo zapojen do projektu Marota City, takže nemohl využívat vyvlastněné pozemky patřící osobám, které byly v důsledku konfliktu v Sýrii přesídleny, což jim zabránilo v tom, aby se vrátily do svých domovů. Kromě toho úkoly svěřené žalobci jakožto zaměstnanci společnosti Aman Holding, akcionářky společnosti Aman Damascus JSC (dále jen „společnost nebo společný podnik Aman Dimashq“), která je pověřena správou práv týkajících se stavebního záměru na části pozemků Marota City, nikdy nezahrnovaly dohled nad činnostmi posledně uvedené společnosti, který byl vyhrazen jinému zaměstnanci, p. Basharu Assimu. Podle žalobce se konečně projekt Marota City v žádném případě netýká využívání vyvlastněných pozemků, takže projekt Marota City jako celek, ani společnost Aman Dimashq nemohou být kvalifikovány jako podniky, které jsou podporovány státem.
Zadruhé, pokud jde o akty o ponechání v seznamech z roku 2020, žalobce zpochybňuje nový důvod pro zařazení svého jména na seznam týkající se jeho postavení jakožto zakládajícího člena společnosti Asas Iron a v tomto ohledu tvrdí, že nikdy nebyl zakladatelem nebo vlastníkem společnosti Asas Iron a nikdy nebyl jinak zapojen do činnosti této společnosti, ani s ní nebyl spojen.
Zatřetí žalobce tvrdí, že Rada neposkytla dostatek informací prokazujících, že má vazbu na syrský režim. Kromě toho důkazy související s tím, že žalobce získal libanonskou státní příslušnost, prokazují, že nepatří k omezenému okruhu podnikatelů blízkých syrskému režimu a že s uvedeným režimem není žádným způsobem spojen.
Začtvrté se četné písemnosti týkají Samera Foze nebo jiných společností na něj napojených, s nimiž však žalobce není spojen, jako je například společnost Aman Dimashq. Kromě toho žádná z písemností v dokumentu WK 47/2019 INIT výslovně neodkazuje na údajnou vazbu žalobce na syrský režim. Naproti tomu žalobce uznává, že jakožto pouhý zaměstnanec společnosti Aman Holding dříve udržoval profesní vztahy s S. Fozem.
Rada argumenty žalobce zpochybňuje.
Úvodní poznámky
[
omissis
]
Je třeba připomenout, že obecná kritéria pro zařazení na seznam uvedená v čl. 27 odst. 1 a v čl. 28 odst. 1 rozhodnutí 2013/255, ve znění rozhodnutí 2015/1836, převzatá, pokud jde o zmrazení finančních prostředků, do čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 36/2012, ve znění nařízení 2015/1828, stanoví, že vůči osobám a subjektům, které mají prospěch ze syrského režimu nebo které jej podporují, se přijmou omezující opatření. Stejně tak čl. 27 odst. 2 písm. a) a odst. 3 a čl. 28 odst. 2 písm. a) a odst. 3 rozhodnutí 2013/255, ve znění rozhodnutí 2015/1836, převzaté, pokud jde o zmrazení finančních prostředků, do čl. 15 odst. 1a písm. a) a odst. 1b nařízení č. 36/2012, ve znění nařízení 2015/1828, stanoví, že se vůči kategorii „předních podnikatelů působících v Sýrii“ přijmou omezující opatření, ledaže je k dispozici dostatek informací o tom, že nejsou či již dále nejsou s režimem spjaty, nemají na něj žádný vliv ani nepředstavují skutečné riziko obcházení.
Z důvodů pro zařazení jména žalobce na dotčené seznamy, uvedených v bodech 12 a 21 výše, je třeba vyvodit, že jméno žalobce bylo zařazeno a ponecháno na dotčených seznamech vzhledem zaprvé k jeho postavení předního podnikatele působícího v Sýrii a zadruhé k jeho napojení na syrský režim. Jinými slovy, zařazení jména žalobce na seznam je založeno jednak na kritériu definovaném v odstavci 2 písm. a) článku 27 a článku 28 rozhodnutí 2013/255, ve znění rozhodnutí 2015/1836, a v odstavci 1a písm. a) článku 15 nařízení č. 36/2012, ve znění nařízení 2015/1828 (kritérium předního podnikatele působícího v Sýrii), a jednak na kritériu definovaném v odstavci 1 článku 27 a článku 28 uvedeného rozhodnutí a v odstavci 1 písm. a) článku 15 uvedeného nařízení (kritérium napojení na režim).
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že i když Rada v rámci svých písemností uvedla, že žalobce byl zařazen na dotčené seznamy pouze na základě kritéria pro zařazení uvedeného v čl. 27 odst. 2 písm. a) a v čl. 28 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 2013/255, ve znění rozhodnutí 2015/1836, na jednání naproti tomu prohlásila, že žalobce byl zařazen na dotčené seznamy na základě tří kritérií pro zařazení na seznam. Kromě dvou kritérií uvedených v bodě 52 výše totiž Rada uvedla, že žalobce byl zařazen na seznamy z důvodu svých vazeb s S. Fozem. V důsledku toho je jeho zařazení na seznamy založeno rovněž na kritériu definovaném v čl. 27 odst. 2 poslední větě a v čl. 28 odst. 2 poslední větě rozhodnutí 2013/255, ve znění rozhodnutí 2015/1836, a v čl. 15 odst. 1a poslední větě nařízení č. 36/2012, ve znění nařízení 2015/1828 (osoby a subjekty, které jsou spojeny s osobami a subjekty, na které se vztahuje některé z kritérií pro zařazení na unijní seznamy). V souvislosti s důvody pro zařazení na seznam uvedenými Radou v napadených aktech však lze druhou větu uvedených důvodů, podle níž žalobce „[v] těchto funkcích má rovněž vazby na Samera Foze“, chápat pouze s odkazem na první větu, která odkazuje na kritérium předního podnikatele. Jméno žalobce proto bylo zařazeno a ponecháno na dotčených seznamech na základě obou kritérií uvedených v bodě 52 výše.
[
omissis
]
K postavení předního podnikatele působícího v Sýrii
Je třeba ověřit, zda Rada předložením souhrnu důkazů unesla důkazní břemeno, které jí přísluší na základě judikatury připomenuté v bodě 46 výše, a tento souhrn tak představuje soubor dostatečně konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů na podporu prvního důvodu pro zařazení na seznam.
V tomto ohledu měla Rada za to, že žalobce je předním podnikatelem působícím v Sýrii vzhledem k tomu, že vlastní podíly a vykonává činnosti v mnoha odvětvích syrské ekonomiky. Pokud jde o původní akty a akty o ponechání na seznamech z roku 2019, důkazy pocházející z dokumentu WK 47/2019 INIT se vztahují ke dvěma hlavním činnostem, a sice jednak postavení žalobce jakožto majoritního akcionáře letecké společnosti Fly Aman a jednak jeho postavení viceprezidenta společnosti Aman Holding, což je společnost zastoupená ve správní radě společnosti Aman Dimashq, která je společným podnikem podílejícím se na realizaci projektu Marota City. Jsou zmiňovány rovněž vazby, které žalobce udržuje s S. Fozem. Pokud jde o akty o ponechání na seznamech z roku 2020, kromě výše uvedených skutečností doplňující důkazy pocházející z dokumentu WK 3600/2020 REV 1 zmiňují skutečnost, že žalobce je zakládajícím společníkem společnosti Asas Iron.
Je tedy třeba přezkoumat každou z těchto skutečností.
K postavení majoritního akcionáře společnosti Fly Aman
[
omissis
]
Z článků zveřejněných na internetových stránkách „meirss.org“, „Aliqtisadi“ a „7al.net“, uvedených v dokumentu WK 47/2019 INIT, vyplývá, že žalobce je majoritním akcionářem společnosti Fly Aman, a z tohoto důvodu vlastní 90 % podíl v této společnosti. Článek zveřejněný na syrských internetových stránkách „7al.net“ navíc uvádí, že ve spolupráci s podnikatelem B. Assim založil novou leteckou společnost Fly Aman. Podle těchto internetových stránek syrské ministerstvo vnitřního obchodu a ochrany spotřebitelů schválilo stanovy posledně uvedené společnosti. Konečně z článku na internetové stránce „Aliqtisadi“, uvedeného v dokumentu WK 3600/2020 REV 1, rovněž vyplývá, že žalobce je prezidentem a spoluzakladatelem společnosti Fly Aman.
Žalobce tuto skutečnost zpochybňuje a tvrdí, že nevlastní žádný podíl ve společnosti Fly Aman, neboť celý svůj podíl převedl. V této souvislosti předkládá osvědčení o zápisu společnosti Fly Aman ze dne 28. května 2018 a stanovy společnosti Fly Aman, schválené dne 22. února 2018, ze kterých v podstatě vyplývá, že byl původně majoritním akcionářem společnosti Fly Aman se společností B. Předložil rovněž rozhodnutí syrského ministerstva vnitřního obchodu a ochrany spotřebitelů 2274/169/12/3 ze dne 14. února 2019, které odkazuje na doporučený dopis zaslaný společností Fly Aman. V rozhodnutí 2274/169/12/3 je uvedeno, že podíl žalobce ve společnosti Fly Aman byl částečně převeden na společnost B (podíl akcií, které tato společnost vlastní, činí napříště 20 %) a částečně na akcionáře C a D, kteří oba vlastní podíl představující celkem 80 % podíl na kapitálu společnosti Fly Aman.
Je nutno připomenout, že podle ustálené judikatury se musí legalita unijního aktu posuzovat podle skutkových a právních okolností existujících k datu, kdy byl akt přijat (viz rozsudky ze dne 3. září 2015, Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Komise,
C‑398/13 P
,
EU:C:2015:535
, bod
a citovaná judikatura, a ze dne 4. září 2015, NIOC a další v. Rada,
T‑577/12
, nezveřejněný,
EU:T:2015:596
, bod
a citovaná judikatura).
Pokud jde v projednávané věci o původní akty, je třeba uvést, že k převodu podílu vlastněného žalobcem ve společnosti Fly Aman, jak byl potvrzen rozhodnutím 2274/169/12/3, došlo po dni, kdy byly tyto akty přijaty. Rozhodnutí 2274/169/12/3 tudíž nemůže zpochybnit legalitu původních aktů v souladu s judikaturou připomenutou v bodě 87 výše. Mimoto stanovy společnosti Fly Aman ze dne 22. února 2018 potvrzují, že žalobce byl ke dni přijetí původních aktů majoritním akcionářem společnosti Fly Aman. Jak správně uvádí Rada, tvrzení žalobce, že již akcie nevlastní, v každém případě potvrzuje, že je vlastnil. Tato část důvodů původních aktů je tudíž opodstatněná.
Pokud jde o akty o ponechání na seznamech z roku 2019, je nutno připomenout, že v rámci přezkumu legality zařazení jména osoby nebo názvu subjektu na seznamy vypracované Radou přísluší unijnímu soudu, aby ověřil věcnou správnost tvrzených skutečností s ohledem na informace a důkazy poskytnuté příslušným unijním orgánem a posoudil jejich důkazní sílu ve světle případných vyjádření, která v souvislosti s nimi předložily zejména dotčená osoba nebo subjekt, jak bylo připomenuto v bodě 48 výše. Unijní soud tak může vycházet ze souboru skutečnosti, které mu sdělili účastníci řízení v průběhu soudního řízení, jak v jejich neprospěch, tak v jejich prospěch. V tomto ohledu vyplývá z bodu 15 odůvodnění rozhodnutí 2015/1836, že „[v]šechna rozhodnutí o zařazení na seznam by měla být přijímána na individuálním a jmenovitém základě s ohledem na přiměřenost opatření.“
Ze skutečností ve spise přitom vyplývá, že žalobce prokázal, že převedl podíl ve společnosti Fly Aman, který vlastnil. Žalobce v tomto ohledu předložil rozhodnutí 2274/169/12/3, které předcházelo datu přijetí aktů o ponechání na seznamech z roku 2019. Je nutno ještě uvést, že Rada v aktech o ponechání na seznamech z roku 2020 připustila skutečnost, že žalobce od února 2019 již nebyl majoritním akcionářem společnosti Fly Aman. Znění důvodů aktů o ponechání na seznamech z roku 2020 totiž odráží obsah rozhodnutí 2274/169/12/3, neboť je v něm uvedeno skutečné datum převodu tohoto podílu, a sice „únor 2019“.
Kromě toho okolnost, že Rada nemohla při přijímání aktů o ponechání na seznamech z roku 2019 vědět o rozhodnutí 2274/169/12/3 vzhledem k šíření tohoto rozhodnutí omezenému na několik správních orgánů, nemůže omezit přezkum legality zařazení jména žalobce na seznam provedený unijním soudem. Stejně tak posouzení legality zařazení jména žalobce na dotčené seznamy nemůže být omezeno na skutečnost, že žalobce nezmínil rozhodnutí 2274/169/12/3 v rámci své korespondence s Radou v průběhu přezkumného řízení, které proběhlo před přijetím aktů o ponechání na seznamech z roku 2019 (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. října 2012, Oil Turbo Compressor v. Rada,
T‑63/12
,
EU:T:2012:579
, body
až
). V důsledku toho je třeba dospět k závěru, že žalobce v rámci tohoto řízení prokázal, že ke dni přijetí aktů o ponechání na seznamech z roku 2019 již nebyl majoritním akcionářem společnosti Fly Aman.
Tato část důvodů aktů o ponechání na seznamech z roku 2019 tudíž není opodstatněná.
Pokud jde o akty o ponechání na seznamech z roku 2020, je třeba poznamenat, že Rada ponechala jméno žalobce na dotčených seznamech z důvodu jeho postavení majoritního akcionáře, přičemž však uvedla, že k převodu podílu vlastněného žalobcem došlo v únoru 2019.
V projednávaném případě přitom z dokumentu WK 3600/2020 REV 1 nevyplývá, že Rada předložila závažné a shodující se nepřímé důkazy umožňující mít důvodně za to, že žalobce udržoval vazby se společností Fly Aman, ačkoli k datu přijetí aktů o ponechání na seznamech z roku 2020 v této společnosti již nevlastnil podíl. Tři články na internetových stránkách „Eqtsad News“, „Aliqtisadi“ a „newturkpost.com“ byly totiž buď konzultovány, nebo zveřejněny po přijetí rozhodnutí 2274/169/12/3, ale neodkazují na převod podílu, ani na existenci jiných vazeb mezi společností Fly Aman a žalobcem. Dokument WK 3600/2020 REV 1 tak neobsahuje žádný důkaz, který by mohl odůvodnit, že i přes převod podílu v únoru 2019 bylo třeba zachovat tuto zmínku v důvodech pro zařazení na seznam. Je nutno ještě uvést, že Rada sice na jednání uvedla, že navzdory skutečnosti, že se žalobce vzdal tohoto podílu, tato okolnost představuje nepřímý důkaz o tom, že je stále předním podnikatelem působícím v Sýrii, své tvrzení však nepodložila.
Tato část důvodů aktů o ponechání na seznamech z roku 2020 tudíž není opodstatněná.
Z toho vyplývá, že pokud jde o část důvodů týkající se majoritního podílu žalobce ve společnosti Fly Aman, je opodstatněná pouze část týkající se důvodů původních aktů.
K postavení viceprezidenta společnosti Aman Holding
Z výňatku z blogu „Salon Syria“ ze dne 7. června 2018 a z článku na internetové stránce „meirss.org, které pocházejí z dokumentu WK 47/2019 INIT, vyplývá, že žalobce je viceprezidentem společnosti Aman Holding, což potvrzují články pocházející z internetových stránek „Eqtsad News“, „Alqtisadi“ a „newturkpost.com“, obsažené v dokumentu WK 3600/2020 REV 1. Kromě toho článek na internetové stránce „7al.net“, obsažený v dokumentu WK 47/2019 INIT, popisuje žalobce jakožto zaměstnance společnosti vlastněné S. Fozem.
Žalobce však popírá, aniž mu Rada v tomto ohledu odporuje, že zastával funkci viceprezidenta společnosti Aman Holding, a tvrdí, že zastával funkci osoby odpovědné za činnost výkonných ředitelů v rámci společnosti Aman Holding. Za účelem prokázání této skutečnosti předložil svou pracovní smlouvu ze dne 18. ledna 2017. Na podporu svého tvrzení předložil rovněž stanovy společnosti Aman Holding, jakož i „staré“ osvědčení o zápisu této společnosti, které jasně prokazují, že existuje rozdíl mezi správní radou, v níž nezasedal, a výkonnými řediteli, mezi něž patřil. Žalobce je v nich tak označen jako osoba zastávající funkci osoby odpovědné za činnost výkonných ředitelů společnosti. V důsledku toho žalobce prostřednictvím své pracovní smlouvy ze dne 18. ledna 2017, stanov společnosti Aman Holding a osvědčení o zápisu této společnosti pocházejícího od syrské správy, jehož důvěryhodnost ostatně Rada nezpochybnila, platně prokázal, že nezastával funkci viceprezidenta společnosti Aman Holding.
Z toho vyplývá, že část důvodů napadených aktů týkající se funkce viceprezidenta společnosti Aman Holding zastávané žalobcem není opodstatněná.
K účasti společnosti Aman Holding, která je zastoupena ve správní radě společného podniku Aman Dimashq podílejícího se na realizaci syrským režimem podporovaného projektu výstavby luxusní rezidenční a obchodní čtvrti s názvem Marota City
Nejprve je třeba pochopit, jak potvrdila Rada na jednání, že důvody napadených aktů ve francouzštině, podle nichž „Aman Holding est représentée au conseil d’administration d’Aman [Dimashq] (dans lequel il détient une participation majoritaire)“ („společnost Aman Holding je zastoupena ve správní radě společného podniku Aman [Dimashq] […] a drží v tomto společném podniku většinový podíl“), obsahují chybu v překladu.
Pozn. překl.: uvedená chyba ve francouzském znění nemá na české znění vliv
. Na rozdíl od toho, co lze pochopit, totiž majoritní podíl ve společnosti Aman Dimashq vlastní společnost Aman Holding, a nikoliv žalobce. Mezi účastníky řízení je tudíž nesporné, že žalobce nevlastní žádný podíl ve společnosti Aman Dimashq.
Žalobce nejprve tvrdí, že jediná souvislost, která by mohla existovat mezi ním a projektem Marota City, spočívá ve skutečnosti, že společnost Aman Holding je akcionářkou společného podniku Aman Dimashq. V tomto ohledu je třeba upřesnit, že z písemností žalobce vyplývá, že společnost Aman Holding vlastní 40 % podíl ve společném podniku Aman Dimashq a že další akcionář tohoto společného podniku, Foz for Trading, vlastní 11 % podíl v tomto podniku a další akcionář Damascus Cham Holding vlastní 49 % podíl v tomto společném podniku. S ohledem na to lze z tohoto rozdělení podílů vyvodit, že společnost Aman Holding má určitou rozhodovací pravomoc v rámci správní rady společného podniku Aman Dimashq.
Dále, aniž je nutné podrobně analyzovat projekt Marota City, je třeba připomenout, že v bodě 99 výše bylo uvedeno, že Rada nesprávně použila postavení žalobce jakožto viceprezidenta společnosti Aman Holding k prokázání jeho postavení předního podnikatele působícího v Sýrii. Z toho vyplývá, že Rada nemůže uvádět za účelem prokázání uvedeného postavení
a

fortiori
účast žalobce jakožto viceprezidenta společnosti Aman Holding na projektu Marota City.
V každém případě, jak Tribunál uznal v bodě 98 výše, žalobce platně prokázal, že vykonával funkce osoby odpovědné za činnost výkonných ředitelů v rámci společnosti Aman Holding, a nikoli funkce viceprezidenta. V tomto ohledu je nutno uvést, že žalobce má v rámci organizační struktury společnosti významné postavení, může delegovat určité pravomoci a je pověřen dohledem nad činností výkonných ředitelů, a tak prováděním strategických rozhodnutí společnosti Aman Holding, zůstává však zaměstnancem společnosti Aman Holding, což Rada nezpochybňuje. Kromě toho žalobce právem tvrdí, že úkoly, které jsou mu svěřeny jakožto zaměstnanci společnosti Aman Holding, nikdy nezahrnovaly dohled nad činnostmi společného podniku Aman Dimashq. Tento úkol je vyhrazen jinému zaměstnanci, a sice B. Assimu, který byl z tohoto titulu jmenován předsedou správní rady společnosti Aman Dimashq za účelem informování správní rady společnosti Aman Holding o rozvoji činností společnosti Aman Dimashq, což v podstatě potvrzuje stránka pocházející z internetové stránky „Damacham.sy“ Damascus Cham Holding. Mezi účastníky řízení je tak nesporné, že žalobce nezasedá ve správní radě společnosti Aman Dimashq. Kromě toho je zajisté pravda, že z pracovní smlouvy B. Assiho ze dne 4. října 2017, kterou předložil žalobce, vyplývá, že funkce zastávaná B. Assim jakožto správcem projektů je vykonávána v rámci pravomoci zejména osoby odpovědné za činnost výkonných ředitelů společnosti Aman Holding. Dokumenty WK 47/2019 INIT a WK 3600/2020 REV 1, ani písemnosti Rady však neprokazují, že ke dni přijetí napadených aktů existoval v rámci realizace projektu Marota City mezi žalobcem a B. Assim vztah dohledu. Rada tedy neprokázala, že funkce, které žalobce zastává ve společnosti Aman Holding, zahrnují výkon rozhodovacích pravomocí v rámci majoritní účasti společnosti Aman Holding ve správní radě společnosti Aman Dimashq.
Z toho vyplývá, že část důvodů napadených aktů týkající se účasti žalobce jakožto viceprezidenta společnosti Aman Holding na projektu Marota City není opodstatněná.
K vazbám žalobce na S. Foze
Úvodem je třeba připomenout, jak bylo uvedeno v bodě 53 výše, že druhou větu důvodů pro zařazení a ponechání jména žalobce na dotčených seznamech, podle které „v těchto funkcích má rovněž vazby na Samera Foze“, lze chápat pouze s odkazem na první větu, která odkazuje na činnosti vykonávané žalobcem, zvláště na jeho postavení majoritního akcionáře společnosti Fly Aman a na jeho postavení viceprezidenta společnosti Aman Holding. Z toho je třeba vyvodit, že Rada měla za to, že vztahy, které žalobce udržoval s S. Fozem v rámci jeho profesních činností, umožňují prokázat jeho postavení předního podnikatele působícího v Sýrii. Kromě toho je třeba konstatovat, že jméno S. Foze bylo vloženo a poté ponecháno na řádku 278 tabulky A dotčených seznamů z důvodu jednak jeho postavení předního podnikatele působícího v Sýrii a jednak jeho napojení na syrský režim v souladu s kritérii připomenutými v bodě 52 výše.
Dále je třeba zaprvé uvést, že blízké vztahy mezi žalobcem a S. Fozem jsou zmíněny v článcích na internetových stránkách „aawsat.com“, které jej popisují jako ředitele jeho kabinetu, a „meirss.org“, pocházejících z dokumentu WK47/2019 INIT. Kromě toho z článku na internetové stránce „Eqtsad News“ předloženého v rámci dokumentu WK 3600/2020 REV 1 vyplývá, že žalobce je obchodním partnerem S. Foze.
Zadruhé je třeba připomenout, že v bodě 99 výše bylo uvedeno, že žalobce není viceprezidentem společnosti Aman Holding. Kromě toho předložil osvědčení o zápisu společnosti Aman Holding pocházející ze září 2019 a výměnu korespondence, ke které došlo mezi ním a uvedenou společností, které prokazují, že od 22. ledna 2019 již nezastával funkci osoby odpovědné za činnost výkonných ředitelů společnosti Aman Holding.
Z toho vyplývá, pokud jde o původní akty, že vazby existující mezi žalobcem a S. Fozem lze shrnout na skutečnost, že žalobce byl majoritním společníkem ve společnosti Fly Aman. Na jednání žalobce tvrdil, že společnost Fly Aman byla založena na příkaz S. Foze a že k založení této společnosti došlo v rámci jeho profesního vztahu, neboť S. Foz byl v té době jeho zaměstnavatelem. Rada přitom nepředložila ve smyslu judikatury připomenuté v bodě 46 výše v rámci dokumentu WK 47/2019 INIT dostatečně konkrétní, přesné a shodující se nepřímé důkazy, které by mohly dostatečným způsobem doložit, že vazba existující mezi žalobcem a S. Fozem překračuje samotný profesní vztah, který může existovat mezi zaměstnavatelem a jeho zaměstnancem, takže může odůvodnit závěr, že žalobce je ve spojení s S. Fozem předním podnikatelem působícím v Sýrii.
Pokud jde o akty o ponechání na seznamech z roku 2019 a akty o ponechání na seznamech z roku 2020, je třeba uvést, že vzhledem k tomu, že žalobce od února 2019 již nebyl majoritním akcionářem společnosti Fly Aman a odstoupil z funkce osoby odpovědné za činnost výkonných ředitelů společnosti Aman Holding, privilegované vztahy, které případně udržoval s S. Fozem vzhledem k takovým postavením, již každopádně nejsou prokázány. Rada tudíž neprokázala, že žalobce z důvodu své profesní činnosti udržuje vztahy s S. Fozem.
Rada proto v napadených aktech nemohla vycházet z vazeb mezi žalobcem a S. Fozem za účelem prokázání postavení žalobce jakožto předního podnikatele působícího v Sýrii.
K založení společnosti Asas Iron
Pokud jde o nový důvod obsažený v aktech o ponechání na seznamech z roku 2020, z článků na internetových stránkách „Eqtsad News“ a „Aliqtisadi“ pocházejících z dokumentu WK 3600/2020 REV 1 vyplývá, že žalobce je zakládajícím členem i členem správní rady společnosti Assas lil-Hadid. V tomto ohledu je třeba uvést, že jak tvrdí žalobce, shrnutí článků z těchto internetových stránek provedená Radou uvádějí název společnosti „Asas Iron Company“ namísto „Assas lil-Hadid“. Ve skutečnosti se však jedná o tutéž společnost. První název je totiž anglickým překladem druhého názvu, který odpovídá arabskému názvu subjektu. Stanovy společnosti Asas Iron schválené zástupcem jejích zakladatelů a syrským ministerstvem vnitřního obchodu a ochrany spotřebitelů, jakož i osvědčení o zápisu společnosti Asas Iron ze dne 6. listopadu 2019 předložené žalobcem potvrzují, že oba tyto názvy korespondují.
Žalobce dále zpochybňuje, že je zakládajícím členem společnosti Asas Iron. Tvrdí, že nikdy nebyl zakladatelem, ani vlastníkem této společnosti a že nikdy nebyl jinak zapojen do činnosti této společnosti a ani s ní nebyl spojen, neboť není členem jejích orgánů řízení a vedení.
V tomto ohledu žalobce předložil osvědčení o zápisu a stanovy společnosti Asas Iron, ve kterých se jeho jméno neobjevuje. Navíc podle článku 5 uvedených stanov jsou vlastníky společnosti Asas Iron pánové E a F. Každý z nich vlastní 500 podílů, které představují 50 % celkového podílu podniku, v hodnotě 1,5 miliardy SYP (přibližně 3,03 milionů eur). Kromě toho podle stanov společnosti Asas Iron dosahuje kapitál částky 3 miliard SYP (přibližně 6,06 milionů eur), což rovněž odpovídá částce uvedené na osvědčení o zápisu uvedené společnosti. Žalobce tedy platně prokázal, že není zakladatelem společnosti Asas Iron.
Tento závěr nemůže být vyvrácen argumentem Rady směřujícím ke zpochybnění relevance stanov společnosti Asas Iron a osvědčení o zápisu předložených žalobcem, když v podstatě uvádí, že tyto důkazy svědčí o tom, že žalobce od 6. listopadu 2019 již nebyl jedním z vlastníků společnosti. Rada uvádí, že na základě rozhodnutí syrského ministerstva vnitřního obchodu a ochrany spotřebitelů č. 832 ze dne 19. března 2019, které žalobce předložil, se právní forma společnosti změnila. Společnost Asas Iron, která byla jednočlennou společností s ručením omezeným, se tak stala společností s ručením omezeným Asas Iron poté, co vlastník kapitálu zůstavil 50 % svého podílu. Stanovy společnosti Asas Iron a osvědčení o zápisu přitom neumožňují potvrdit totožnost zakládajících akcionářů společnosti Asas Iron mezi dnem založení této společnosti dne 30. března 2017 a datem rozhodnutí č. 832, tedy před změnou právní formy společnosti. Jinými slovy Rada uvádí, že žalobce mohl být zapsán jakožto jediný zakládající společník jednočlenné společnosti s ručením omezeným před postoupením svého podílu, aby již nebyl uveden v úředních dokumentech týkajících se společnosti Asas Iron, aniž předložila důkaz podporující její tvrzení.
V tomto ohledu je nutno konstatovat, že i za předpokladu, že by žalobce skutečně byl zakladatelem společnosti Asas Iron, z písemností, které předložil, vyplývá, že ke dni přijetí aktů o ponechání na seznamech z roku 2020 již nebyl s uvedenou společností spojen.
Z výše uvedeného vyplývá, že žalobce platně prokázal, že ke dni přijetí aktů o ponechání na seznamech z roku 2020 jednak nevlastnil žádný podíl ve společnosti Asas Iron a jednak nebyl označen jakožto zakládající člen této společnosti.
Rada tudíž nemohla vycházet z postavení žalobce jakožto zakládajícího člena společnosti Asas Iron za účelem uvedení, že je žalobce předním podnikatelem působícím v Sýrii.
Závěry o postavení žalobce jako předního podnikatele působícího v Sýrii
Zaprvé, pokud jde o původní akty, na základě všeho výše uvedeného je třeba dospět k závěru, že Rada předložila soubor dostatečně konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů umožňujících prokázat, že žalobce byl majoritním akcionářem společnosti Fly Aman. Rada se naproti tomu dopustila věcných pochybení, když jméno žalobce zařadila na dotčené seznamy z důvodu jeho postavení viceprezidenta společnosti Aman Holding, neboť jak vyplývá z bodu 98 výše, žalobce prokázal, že byl odpovědný za činnost výkonných ředitelů této společnosti. Vzhledem k tomu, že žalobce tedy není viceprezidentem společnosti Aman Holding, se s ohledem na takové funkce neúčastní projektu Marota City a nemá vazby na S. Foze. Kromě toho Rada na základě dostatečně konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů neprokázala spojitost mezi postavením žalobce jakožto majoritním akcionářem ve společnosti Fly Aman a S. Fozem.
Zadruhé, pokud jde o akty o ponechání na seznamech z roku 2019, kromě úvah uvedených v bodě 118 výše se Rada dopustila věcného pochybení, neboť žalobce prokázal, že od 14. února 2019 již nevlastní podíl na kapitálu společnosti Fly Aman. V důsledku toho žalobce s ohledem na to neměl vazby na S. Foze.
Zatřetí, pokud jde o akty o ponechání na seznamech z roku 2020, kromě úvah uvedených v bodech 118 a 119 výše se Rada dopustila věcného pochybení v rozsahu, v němž žalobce předložil důkaz o tom, že jednak nevlastní žádný podíl ve společnosti Asas Iron a jednak není zakládajícím členem této společnosti.
Ze všeho výše uvedeného vyplývá, že na rozdíl od důvodů pro zařazení jména žalobce na seznamy uvedené v původních aktech žalobce nevlastní „podíly a [ne]vykonává činnosti v mnoha odvětvích syrské ekonomiky“. Jak totiž vyplývá z bodu 118 výše, Rada je s to prokázat pouze to, že pokud jde o původní akty, má žalobce podíl ve společnosti Fly Aman, což nepostačuje ke splnění kritéria předního podnikatele působícího v Sýrii. Kromě toho, co se týče aktů o ponechání na seznamech z roku 2019 a aktů o ponechání na seznamech z roku 2020, Radě se nepodařilo prokázat, že žalobce měl ke dni přijetí uvedených aktů postavení předního podnikatele působícího v Sýrii. První důvod pro zařazení na seznam tudíž není dostatečně podložen.
Je tedy třeba přezkoumat druhý důvod pro zařazení na seznam.
Ke spojení se syrským režimem
Úvodem je třeba uvést, že z původních aktů a z aktů o ponechání na seznamech z roku 2019 vyplývá, že žalobce má prospěch ze syrského režimu a podporuje jej prostřednictvím své pozice viceprezidenta společnosti Aman Holding, zatímco na základě aktů o ponechání na seznamech z roku 2020 to činí z důvodu všech činností a podílů, které vlastní, jak jsou uvedeny v důvodech pro zařazení na seznam.
Kromě toho je nutno konstatovat, že důvody, pro něž má Rada za to, že žalobce podporuje syrský režim a má z něj prospěch, jsou v podstatě stejné jako důvody, které ji vedly k tomu, že jej považovala za předního podnikatele působícího v Sýrii.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že nelze vyloučit, že se důvody pro zařazení určité osoby na seznam do určité míry překrývají v tom smyslu, že určitá osoba může být kvalifikována jako přední podnikatel působící v Sýrii a považována za osobu, která má v rámci svých činností prospěch ze syrského režimu nebo tento režim prostřednictvím týchž činností podporuje. To vyplývá právě z toho, jak je uvedeno v bodě 6 odůvodnění rozhodnutí 2015/1836, že úzké napojení na syrský režim a jeho podpora ze strany této kategorie osob jsou jedním z důvodů, proč se Rada rozhodla tuto kategorii vytvořit. To však nemění nic na tom, že se i v tomto případě jedná o odlišná kritéria (rozsudek ze dne 23. září 2020, Kaddour v. Rada,
T‑510/18
,
EU:T:2020:436
, bod
).
Pokud jde v projednávané věci zaprvé o původní akty a akty o ponechání na seznamech z roku 2019, je třeba ze závěrů v bodech 99 a 104 výše vyvodit, že vzhledem k tomu, že žalobce nebyl ke dni přijetí napadených aktů viceprezidentem společnosti Aman Holding, nelze mít za to, že měl z tohoto důvodu prospěch ze syrského režimu, ani že jej podporoval z důvodu své účasti na projektu Marota City.
Zadruhé, pokud jde o akty o ponechání na seznamech z roku 2020, Tribunál zaprvé konstatoval v bodě 126 výše, že nelze mít za to, že žalobce má ze syrského režimu prospěch vzhledem ke svému postavení viceprezidenta společnosti Aman Holding. Zadruhé z článku na internetové stránce „7al.net“ vyplývá, že žalobce založil leteckou společnost, ačkoli trpí sektor civilního letectví v Sýrii značnými obtížemi s ohledem na vojenské operace, jejichž důsledkem je přerušení turistického provozu a přerušení služeb v rámci některých letišť. Tribunál nicméně v bodě 96 výše konstatoval, že žalobce již není majoritním akcionářem společnosti Fly Aman. Navíc z žádného z důkazů obsažených v dokumentech WK 47/2019 INIT a WK 3600/2020 REV 1 nevyplývá, že žalobce má jakožto majoritní akcionář a následně jako bývalý majoritní akcionář uvedené společnosti prospěch ze syrského režimu, ani že jej podporuje.
Je tak třeba dospět k závěru, že Rada nepředložila soubor konkrétních, přesných a shodujících se nepřímých důkazů, které by mohly prokázat skutečnost, že žalobce podporuje syrský režim nebo má z něj prospěch. Druhý důvod pro zařazení jména žalobce na dotčené seznamy z důvodu jeho spojení se syrským režimem tedy není dostatečně podložený, takže zařazení jména žalobce na seznam není opodstatněné, pokud jde o napadené akty.
Prvnímu žalobnímu důvodu je tedy třeba vyhovět, a tudíž napadené akty zrušit v rozsahu, v němž se týkají žalobce, aniž je nutné zkoumat druhý, třetí, čtvrtý, pátý a šestý žalobní důvod uplatněný na podporu žaloby.
[
omissis
]

Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (čtvrtý senát)
rozhodl takto:

1)
Prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/806 ze dne 17. května 2019, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/798 ze dne 17. května 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/719 ze dne 28. května 2020, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii a prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/716 ze dne 28. května 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Khaldouna Al Zoubiho.

2)
Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

Gervasoni
Madise
Martín y Pérez de Nanclares
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 24. listopadu 2021.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.
(
) – Jsou uvedeny pouze body tohoto rozsudku, jejichž zveřejnění Tribunál považuje za účelné.