CELEX: 62015TJ0772
Verseny
Kartellek
Az optikailemez‑meghajtók piaca
Az EUMSZ 101. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikkének megsértését megállapító határozat
A hordozható számítógépekhez és asztali számítógépekhez való optikailemez‑meghajtókra vonatkozó, két számítógépgyártó által szervezett beszerzési eljárásokkal kapcsolatos összejátszásra irányuló megállapodások
Védelemhez való jog
Indokolási kötelezettség
A megfelelő ügyintézés elve
Bírságok
Egységes és folyamatos jogsértés
A 2006. évi bírságkiszabási iránymutatás

)
A jogvita előzményei
A hordozható számítógépekhez és asztali számítógépekhez való optikailemez‑meghajtókra vonatkozó, két számítógépgyártó által szervezett beszerzési eljárásokkal kapcsolatos összejátszásra irányuló megállapodásokról szóló, az EUMSZ 101. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó eljárásban (AT.39639 – „optikailemez‑meghajtók”‑ügy) hozott C(2015) 7135 final határozat (a továbbiakban: megtámadott határozat) értelmében a felperes, a Quanta Storage, Inc. a számítógépes tárolóeszközök ágazatának szereplője, amelynek tevékenysége az optikailemez‑meghajtókkal (a továbbiakban: OLM‑ek) kapcsolatos kutatásra és fejlesztésre, az OLM‑ek tervezésére, gyártására és szállítására irányul. A Quanta Storage, Inc. társaságot 1999 februárjában alapították. A tajvani Taipei tőzsdén (Kínai Köztársaság) jegyzett részvénytársaságról van szó (a megtámadott határozat (23) preambulumbekezdése).
A szóban forgó jogsértés a Dell és a Hewlett Packard (a továbbiakban: HP) által gyártott személyi számítógépekben (asztali számítógépek és hordozható számítógépek) használt OLM‑eket érinti. Az OLM‑eket a fogyasztói felhasználásra szánt számos egyéb készülékben, így kompaktlemezek (a továbbiakban: CD) vagy digitális optikai lemezek (a továbbiakban: DVD) lejátszóiban, játékkonzolokban és egyéb perifériás elektronikai eszközökben is használják (a megtámadott határozat (28) preambulumbekezdése).
A személyi számítógépekben használt OLM‑ek különböznek egymástól aszerint, hogy milyenek a méreteik, továbbá milyen betöltési mechanizmusok szerint működnek (rés vagy tálca), valamint milyen típusú lemezeket lehet velük olvasni vagy írni. Az OLM‑ek két csoportra oszthatók: half‑height (a továbbiakban: HH) meghajtók az asztali számítógépekbe és slim meghajtók a hordozható számítógépekbe. A slim meghajtók alcsoportja különböző méretű meghajtókat foglal magában. A műszaki funkcióik szerint eltérő típusú HH meghajtók és slim meghajtók léteznek (a megtámadott határozat (29) preambulumbekezdése).
A Dell és a HP a két legfontosabb eredetitermék‑gyártó a személyi számítógépek világpiacán. A Dell és a HP világszinten lefolytatott olyan standard beszerzési eljárásokat alkalmaz, amelyek magukban foglalják többek között azt, hogy kisszámú előre kiválasztott OLM‑szállítóval negyedévi tárgyalásokat folytatnak a világszintű árról és a globális vételi mennyiségekről. Általában véve a regionális kérdések nem játszottak semmilyen szerepet az olyan OLM‑beszerzéseken kívüli beszerzésekben, amelyek a régiókból származó, a globális vételi mennyiségekre hatással lévő várható kereslethez kapcsolódnak (a megtámadott határozat (32) preambulumbekezdése).
A beszerzési eljárások árajánlatkéréseket, elektronikus árajánlatkéréseket, online tárgyalásokat, elektronikus árveréseket és kétoldalú (offline) tárgyalásokat foglaltak magukban. A beszerzés lezárásakor a megrendelők aszerint osztották fel a mennyiségeket a részt vevő OLM‑szállítók vonatkozásában (mindegyikük vagy legalábbis legtöbbjük esetében, hacsak kizárási mechanizmust nem alkalmaztak), hogy azok milyen árakat ajánlottak. Például, a nyertes ajánlat megkapta a szóban forgó negyedévre vonatkozó teljes piaci allokáció 35–45%‑át, a második legjobb ajánlat a 25–30%‑át, a harmadik a 20%‑át stb. E standard beszerzési eljárásokat a megrendelők beszerzési csoportjai abból a célból alkalmazták, hogy versenyképes árakon hatékony beszerzéseket bonyolítsanak le. Ennek érdekében minden lehetséges gyakorlatot felhasználtak ahhoz, hogy ösztönözzék az árversenyt az OLM‑szállítók között (a megtámadott határozat (33) preambulumbekezdése).
Ami a Dellt illeti, e gyártó elsősorban online tárgyalás útján folytatta le a beszerzéseket. E tárgyalás konkrét ideig tarthatott, vagy lezárulhatott egy meghatározott időtartam után, például 10 perccel az utolsó ajánlatot követően, amennyiben egyetlen OLM‑szállító sem tett további ajánlatot. Bizonyos esetekben az online tárgyalás több órát is igénybe vehetett, amennyiben az ajánlattételek során nagyobb aktivitást tanúsítottak, vagy ha az online tárgyalás időtartamát meghosszabbították annak érdekében, hogy az OLM‑szállítókat további ajánlatok megtételére ösztönözzék. Fordítva, még akkor is, ha az online tárgyalás határozatlan időtartamú volt és az utolsó ajánlattól függött, a Dell adott időpontban bejelenthette az online tárgyalás lezárását. A Dell dönthetett úgy is, hogy a „kizárólag a sorrend” eljárásról a „vak” eljárásra tér át. A Dell érvényteleníthette is az online tárgyalást, amennyiben az ajánlatokat vagy a tárgyalás eredményét nem találta kielégítőnek, ehelyett pedig kétoldalú tárgyalásokat folytathatott le. Az online tárgyalás folyamatát a beszerzések világszintű lebonyolításával foglalkozó azon vezetők felügyelték, akik a Dellnél e műveletekért feleltek (a megtámadott határozat (37) preambulumbekezdése).
Ami a HP‑t illeti, az általa alkalmazott fő beszerzési eljárások az árajánlatkéréseken és az elektronikus árajánlatkéréseken alapultak. A két eljárást online, ugyanazon felület használatával folytatták le. Egyrészt, ami az árajánlatkéréseket illeti, azokra negyedévenként került sor. Ezek az árajánlatkérések ötvözték az online tárgyalásokat és az offline folytatott kétoldalú tárgyalásokat, amelyeket bizonyos időszakra, általában két hétre elosztva tartottak. Az OLM‑szállítókat meghatározott ideig tartó nyílt ajánlattételi fordulóra hívták meg annak érdekében, hogy az online felületen vagy e‑mailben megtegyék az árajánlatukat. Amint lezajlott az első ajánlattételi forduló, a HP találkozót tartott minden egyes résztvevővel, és az OLM‑szállító ajánlata alapján tárgyalásokba kezdett annak érdekében, hogy minden egyes szállítótól beszerezze a legjobb ajánlatot, anélkül hogy felfedné a többi OLM‑szállító személyazonosságát vagy az általuk tett ajánlatot. Másrészt, ami az elektronikus árajánlatkéréseket illeti, azokat általában fordított árverés formájában folytatták le. Ekkor az ajánlattevők a megadott időpontban beléptek az online felületre, az árverés pedig a HP által meghatározott áron indult. A fokozatosan csökkenő ajánlatokat előterjesztő ajánlattevőket minden egyes alkalommal, amikor valaki új ajánlatot tett, tájékoztatták a sorrenden belül elfoglalt helyükről. Az előírt időtartam lejártával a legalacsonyabb ajánlatot tevő OLM‑szállító megnyerte az árverést, a többi szállító pedig az ajánlatának megfelelően a második és a harmadik helyre került (a megtámadott határozat (41)–(44) preambulumbekezdése).
Közigazgatási eljárás
2009. január 14‑én a Philips által benyújtott bírságmentesség iránti kérelem érkezett a Bizottsághoz a kartellügyek esetében a bírságok alóli mentességről és a bírságok csökkentéséről szóló közleménye (
HL 2006. C 298., 17. o.
; a továbbiakban: engedékenységi közlemény) alapján. 2009. január 29‑én és március 2‑án e kérelmet kiegészítették annak érdekében, hogy a Philips részéről abba belefoglalják a Lite‑Ont és a közös vállalkozásukat, a Philips & Lite‑On Digital Solutions Corporationt (a továbbiakban: PLDS) (a megtámadott határozat (54) preambulumbekezdése).
2009. június 29‑én a Bizottság az OLM‑ek területén működő egyes vállalkozásoknak információkérést küldött (a megtámadott határozat (55) preambulumbekezdése).
2009. június 30‑án a Bizottság feltételes mentességet biztosított a Philips, a Lite‑On IT és a PLDS részére (a megtámadott határozat (56) preambulumbekezdése).
2012. július 18‑án a Bizottság kifogásközlést intézett tizenhárom OLM‑szállítóhoz, köztük a felpereshez (a továbbiakban: kifogásközlés). A Bizottság jelezte, hogy e társaságok megsértették az EUMSZ 101. cikket és az Európai Gazdasági Térségről (EGT) szóló Megállapodás 53. cikkét azáltal, hogy 2004. február 5‑től 2009. június 29‑ig az OLM‑ekkel kapcsolatos olyan kartellben vettek részt, amely két számítógépgyártó, a Dell és a HP által szervezett beszerzési eljárásokkal összefüggő magatartásuk összehangolásából állt.
2012. október 26‑án a felperes a kifogásközlésre adott válaszként előterjesztette írásbeli észrevételeit.
2012. november 23‑án a Dell válaszolt a Bizottság által hozzá intézett információkérésre (a megtámadott határozat (61) preambulumbekezdése).
2012. november 29‑én és 30‑án szóbeli meghallgatásra került sor, amelyen részt vett a kifogásközlés összes címzettje (a megtámadott határozat (60) preambulumbekezdése).
2012. december 14‑én a Bizottság felhívta a kifogásközlés összes címzettjét, hogy nyújtsák be a Delltől és a HP‑től kapott releváns dokumentumokat. A címzettek eleget tettek e kérésnek, és mindannyian betekinthettek a többi OLM‑szállító által adott válaszokba (a megtámadott határozat (62) preambulumbekezdése).
2015. március 13‑án a Bizottság továbbította a felperes számára a Delltől és a HP‑tól megkapott egyes dokumentumokat, és felhívta az észrevételei megtételére, amelynek a felperes 2015. március 27‑én postai úton tett eleget.
2015. június 9‑én a felperes írásban kereste meg a Bizottság meghallgatási tisztviselőjét annak megerősítését kérve tőle, hogy a Bizottság kérte a Delltől és a HP‑tól azon bizonyítékokat, amelyek alátámasztják, hogy e vállalkozások a versenytársaikra vonatkozó információkat közöltek a szállítóikkal. A június 23‑i válaszában a meghallgatási tisztviselő jelezte, hogy a Bizottság nem fordult ilyen kéréssel az említett vállalkozásokhoz.
2015. június 3‑án a Bizottság tényállást közlő levelet küldött a felperesnek, amelyben kifejtette, hogy milyen módon szándékozik felhasználni ezen dokumentumokat.
2015. október 21‑én a Bizottság elfogadta a megtámadott határozatot.
A megtámadott határozat
A megtámadott határozatban a Bizottság megállapította, hogy a kartell résztvevői legalább 2004. június 23‑tól 2008. november 25‑ig összehangolták a versenymagatartásukat. A Bizottság pontosította, hogy ez az összehangolás párhuzamos kétoldalú kapcsolatfelvételek hálózata útján történt. Jelezte, hogy a kartell résztvevői arra törekedtek, hogy a piaci mennyiségeiket egymáshoz igazítsák, és gondoskodjanak arról, hogy az árak magasabb szinten maradjanak, mint amelyen e kétoldalú kapcsolatfelvételek hiányában lettek volna (a megtámadott határozat (67) preambulumbekezdése).
A Bizottság a megtámadott határozatban pontosította, hogy a kartell résztvevői közötti összehangolás a Dell és a HP, vagyis a világszintű számítógéppiac két legfontosabb eredetitermék‑gyártójának ügyfélkörét érintette. A Bizottság szerint a Dell és a HP az OLM‑szállítóikkal folytatott kétoldalú tárgyalásokon kívül olyan standard beszerzési eljárásokat alkalmazott, amelyekre legalább negyedévenként került sor. A Bizottság kiemelte, hogy a kartell tagjai a kétoldalú kapcsolatfelvételi hálózatukat arra használták, hogy manipulálják e beszerzési eljárásokat, ezáltal keresztülhúzva a megrendelőik azon kísérleteit, hogy ösztönözzék az árversenyt (a megtámadott határozat (68) preambulumbekezdése).
A Bizottság szerint a rendszeres információcserék többek között lehetővé tették a kartell tagjai számára, hogy még azt megelőzően nagyon összetett ismeretekkel rendelkezzenek a versenytársaik szándékairól, hogy belépnének a beszerzési eljárásba, következésképpen pedig előre lássák azok versenystratégiáját (a megtámadott határozat (69) preambulumbekezdése).
A Bizottság hozzátette, hogy a kartell résztvevői rendszeres időközönként konkrét ügyfélkörökkel kapcsolatos árazási információkat, valamint az árral össze nem függő olyan információkat is cseréltek, mint például a fennálló termelés és a szállítási kapacitás, a leltári helyzet, a minősítési helyzet, valamint az új termékek vagy fejlesztések piaci bevezetésének időzítése. A Bizottság kiemelte, hogy az OLM‑szállítók ráadásul figyelemmel kísérték a lezárt beszerzési eljárások végeredményeit, vagyis a sorrendben így elfoglalt helyet, valamint az így kapott árat és mennyiséget (a megtámadott határozat (70) preambulumbekezdése).
A Bizottság jelezte azt is, hogy a szállítók – ügyelve arra, hogy a kapcsolatfelvételeiket a megrendelőkkel szemben titokban kell tartani – olyan eszközöket használtak az egymással való kapcsolatfelvételekhez, amelyeket kellően alkalmasnak ítéltek a kívánt eredmény elérésére. A Bizottság pontosította, hogy 2003‑ban kudarcba fulladt az a kísérlet, hogy az OLM‑szállítók közötti rendszeres többoldalú találkozók szervezése érdekében alakuló ülést hívjanak össze, miután arról az egyik megrendelő tudomást szerzett. A Bizottság szerint ehelyett kétoldalú kapcsolatfelvételekre került sor telefonhívások, esetenként pedig elektronikus üzenetek formájában is, ideértve a magán e‑mail‑ címeket (hotmail) és az azonnali üzenetváltásokat, vagy pedig a találkozók során, elsősorban a globális ügyfélkapcsolati vezetők szintjén (a megtámadott határozat (71) preambulumbekezdése).
A Bizottság megállapította, hogy a kartell résztvevői rendszeresen kapcsolatba léptek egymással, továbbá hogy a kapcsolatfelvételek – elsősorban telefonon keresztül – gyakoribbá váltak a beszerzési eljárások alatt, amelyek során naponta több hívásra is sor került a kartell bizonyos résztvevőpárosai között. A Bizottság pontosította, hogy a kartell bizonyos résztvevőpárosai között jelentősen gyakoribbak voltak a kapcsolatfelvételek, mint bizonyos egyéb párosok között (a megtámadott határozat (72) preambulumbekezdése).
A felperessel szemben kiszabott bírság összegének kiszámítását illetően a Bizottság az 1/2003 rendelet 23. cikke (2) bekezdésének a) pontja alapján kiszabott bírságok megállapításáról szóló iránymutatásra (
HL 2006. C 2., 2. o.
, a továbbiakban: bírságkiszabási iránymutatás) támaszkodott.
Mindenekelőtt, a bírság alapösszegének meghatározása érdekében a Bizottság megállapította, hogy figyelembe véve a szállítók részvételének időtartamai közötti jelentős eltéréseket, továbbá abból a célból, hogy jobban kifejezésre lehessen juttatni a kartell tényleges hatását, helyénvaló olyan éves átlagot figyelembe venni, amelyet a vállalkozások által a jogsértésben való saját részvételük teljes naptári hónapjai során teljesített eladások valós értéke alapján számítanak ki (a megtámadott határozat (527) preambulumbekezdése).
A Bizottság így kifejtette, hogy az eladások értékét a hordozható és az asztali számítógépekhez való OLM‑eknek a HP és a Dell EGT‑n belüli jogalanyai részére kiszámlázott eladásai alapján számította ki. A felperest illetően a Bizottság pontosította, hogy a figyelembe vett éves eladások magukban foglalták a HP és Dell hordozható és asztali számítógépeihez való OLM‑eknek a Sony Optiarc részére történő eladásait is (a megtámadott határozat (528) és (529) preambulumbekezdése).
A Bizottság másfelől úgy ítélte meg, hogy mivel a HP elleni versenyellenes magatartás később kezdődött, továbbá annak érdekében, hogy figyelembe vegye a kartell alakulását, az eladások releváns értékét a HP és a Dell vonatkozásában elkülönítve számítja ki, továbbá hogy az időtartam függvényében két szorzótényezőt alkalmaz (a megtámadott határozat (530) preambulumbekezdése).
A Bizottság továbbá akként határozott, hogy mivel az árak összehangolására irányuló megállapodások természetüknél fogva az EUMSZ 101. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikkének legsúlyosabb megsértései közé tartoznak, továbbá mivel a kartell legalább az EGT‑re kiterjedt, a jelen ügyben a jogsértés súlya címén alkalmazott százalékos arány a megtámadott határozat összes címzettje vonatkozásában 16% (a megtámadott határozat (544) preambulumbekezdése).
A Bizottság másfelől jelezte, hogy a jelen ügy körülményeire tekintettel akként határozott, hogy elrettentés céljából 16%‑os kiegészítő összeget alkalmaz (a megtámadott határozat (554) és (555) preambulumbekezdése).
A megtámadott határozat rendelkező része a felperest érintő részében a következőképpen szól:
„1. cikk
A következő vállalkozások megsértették az EUMSZ 101. cikket és az EGT‑Megállapodás 53. cikkét azáltal, hogy a megjelölt időszakokban több elkülönülő jogsértésből álló olyan egységes és folyamatos jogsértésben vettek részt az optikailemez‑meghajtóknak az EGT egészét lefedő ágazatában, amely az árak összehangolására irányuló megállapodásokból állt:
[…]
h)
[a felperes] 2008. február 14‑től 2008. október 28‑ig, a Dell és a HP tekintetében történő összehangolásuk útján.
2. cikk
Az 1. cikkben megállapított jogsértésért a következő bírságok kerülnek kiszabásra:
[…]
h)
[a felperessel] szemben: 7146000 euró.”
Az eljárás és a felek kérelmei
A Törvényszék Hivatalához 2015. december 29‑én benyújtott keresetlevelével a felperes előterjesztette a jelen keresetet.
A Bizottság 2016. április 29‑én benyújtotta ellenkérelmét.
Az előadó bíró javaslatára a Törvényszék (ötödik tanács) úgy határozott, hogy megnyitja az eljárás szóbeli szakaszát.
A Törvényszék a 2018. május 2‑i tárgyaláson meghallgatta a felek szóbeli előadásait és a Törvényszék által feltett kérdésekre adott válaszait.
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
semmisítse meg a megtámadott határozatot az őt érintő részében;
–
másodlagosan, csökkentse a vele szemben kiszabott bírság összegét;
–
a Bizottságot kötelezze a költségek viselésére.
A Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
utasítsa el a keresetet;
–
a felperesre kiszabott bírság összegét 7186000 euróban állapítsa meg;
–
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
Keresetének alátámasztására a felperes öt jogalapot hoz fel. Az első a védelemhez való jog, az indokolási kötelezettség és a megfelelő ügyintézéshez való jog megsértésén alapul, a második – a HP‑t illetően a jogsértés időtartama vonatkozásában – a megtámadott határozat rendelkező része és a Bizottság érvelése közötti különbségből adódó nyilvánvalóan téves jogalkalmazáson és az indokolási kötelezettség megsértésén, a harmadik a bizonyítás hiányán és az indokolás hiányosságán a felperesnek az egységes és folyamatos jogsértésben való részvételét illetően, a negyedik a Bizottságnak az EUMSZ 101. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó hatásköre hiányán, az ötödik pedig a bírság összegének kiszámításával kapcsolatos ténybeli hibákon és téves jogalkalmazáson és az indokolási kötelezettség megsértésén.
Először a Bizottságnak az EUMSZ 101. cikk és az EGT‑Megállapodás 53. cikke alkalmazására vonatkozó hatásköre hiányán alapuló negyedik jogalapot, majd a többi jogalapot kell abban a sorrendben megvizsgálni, ahogyan azokat előterjesztették.
[omissis]
A bírság összegének kiszámításával kapcsolatos nyilvánvaló ténybeli hibára és nyilvánvalóan téves jogalkalmazásra, valamint az indokolási kötelezettség megsértésére alapított ötödik jogalapról
[omissis]
A Bizottságnak a bírság összegének növelése iránti kérelméről
Az ellenkérelmében a Bizottság kifejti, hogy úgy döntött, hogy a felperesre kiszabandó bírság összegének kiszámítása szempontjából kizárja az összes olyan OLM‑nek a Dell és a HP részére történő eladásait, amelyeket szerverekbe integráltak. E levonás megvalósításához a Bizottság a felperes által szolgáltatott becsléseket vette alapul, amelyek szerint a felperes az OLM‑eladások legalább 10%‑át integrálta a Dell szerverekbe. Márpedig a Dell a megtámadott határozat elfogadását követően azonnal a Bizottság rendelkezésére bocsátotta a pontos adatokat, amelyek szerint az OLM‑eknek kevesebb mint az 1%‑át integrálták ilyen módon. Végül a megtámadott határozatban a felperesre kiszabott bírság 40000 euróval kevesebb, mint amelyet a helyes értékesítési adatok alapján kellett volna rá kiszabni. Annak érdekében, hogy a felperest megfelelő módon lehessen szankcionálni a jogsértéséért, és hogy a megtámadott határozat címzettjei egyenlő bánásmódban részesüljenek, a Bizottság azt kéri tehát a Törvényszéktől, hogy a korlátlan felülvizsgálati jogkörében 7186000 euróban határozza meg a felperesre kiszabandó bírság összegét.
A felperes vitatja a Bizottság érveit.
Emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszék az EUMSZ 261. cikk és az 1/2003 rendelet 31. cikke által elismert korlátlan felülvizsgálati jogkör keretében hatáskörrel rendelkezik annak vizsgálatára, hogy a bírság összege megfelelő‑e. A korlátlan felülvizsgálati jogkörének keretében ugyanis az uniós bíróság hatásköre nem korlátozódik – mint ahogyan azt az EUMSZ 264. cikk előírja – a megtámadott határozat megsemmisítésére, hanem lehetővé teszi számára az abban kiszabott bírság megváltoztatását is (lásd: 2008. október 8‑iSchunk és Schunk Kohlenstoff‑Technik kontra Bizottság ítélet,
T‑69/04
,
EU:T:2008:415
,
242.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Így – ahogyan azt a Bizottság is kiemeli – e jogkör ennélfogva felhatalmazza az uniós bíróságot arra, hogy a jogszerűség és a szankció egyszerű felülvizsgálatán túl a Bizottság értékelését a sajátjával helyettesítse, és következésképpen a kiszabott bírságot vagy kényszerítő bírságot törölje, csökkentse vagy növelje (lásd: 2008. október 8‑iSchunk és Schunk Kohlenstoff‑Technik kontra Bizottság ítélet,
T‑69/04
,
EU:T:2008:415
,
243.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
E körülmények között, jóllehet a korlátlan felülvizsgálati jogkör gyakorlását a felperesek a leggyakrabban a bírság összegének csökkentése érdekében kérelmezik, semmi sem tiltja azt, hogy a Bizottság is az uniós bíróság elé terjessze a bírság összegének kérdését, és kérelmezze az említett összeg növelését (2008. október 8‑iSchunk és Schunk Kohlenstoff‑Technik kontra Bizottság ítélet,
T‑69/04
,
EU:T:2008:415
,
244.
pont).
Így a Törvényszék feladata, hogy korlátlan felülvizsgálati jogköre keretében határozata meghozatalának időpontjában értékelje, hogy a felperessel szemben olyan bírságot szabtak‑e ki, amelynek összege megfelelően tükrözi a kérdéses jogsértés súlyát (lásd: 2012. szeptember 27‑iShell Petroleum és társai kontra Bizottság ítélet,
T‑343/06
,
EU:T:2012:478
,
117.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Végül, ahogyan arra a Bizottság is emlékeztet az ellenkérelmében, a bírság összege nem tartható fenn abban az esetben, ha anyagi szempontból téves ténybeli elem figyelembevételéből ered (lásd: 2011. június 7‑iArkema France és társai kontra Bizottság ítélet,
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
,
274.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen esetben a felperes a Bizottság rendelkezésére bocsátotta a becslését, különösen a 2015. szeptember 28‑i e‑mail útján. Ami a Dellt illeti, e gyártó a 2015. október 21‑i e‑mail útján küldte meg a becslését, azaz azon a napon, amikor a Bizottság elfogadta a megtámadott határozatot.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a bizonyítás általános szabályai szerint egy dokumentum hitelessége és ennélfogva bizonyító ereje az eredetétől, készítésének körülményeitől, címzettjétől és tartalmától függ (2014. december 12‑iEni kontra Bizottság ítélet,
T‑558/08
,
EU:T:2014:1080
,
39.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Először is meg kell állapítani, hogy mind a felperes, mind pedig a Dell becslését olyan egyszerű e‑mail útján küldték meg – válaszként a Bizottság e‑mailjeire – amelyek nem tartalmazták a becslésekért felelős személyeknek sem az aláírását, sem a nevét.
Ezután rá kell mutatni, hogy jóllehet azon becslés alátámasztásaként, amely szerint a Dell az OLM‑ek kevesebb mint 1%‑át integrálta szerverekbe, e társaság e‑mailje pontosította, hogy ez a százalékos arány 0,4% volt az árbevétel alapján, 0,5% a költségek alapján, és 0,7% mennyiségi alapon, a Dell nem adott semmilyen magyarázatot abban a vonatkozásban, hogy milyen számítási módszer alapján jutott erre a százalékos arányra.
Ami a felperes e‑mailjét illeti, az csak azt jelölte meg, hogy az OLM‑ek legalább 10%‑át integrálta a Dell szerverekbe, de szintén nem adott további magyarázatot az alkalmazott módszert illetően.
Következésképpen, bár a Dell által nyújtott becslés jobban alátámasztottnak tűnhet, ugyanakkor nem tekinthető kellően megbízhatónak annak biztos megállapítása érdekében, hogy a felperes által eredetileg rendelkezésre bocsátott becslés a 2011. június 7‑iArkema France és társai kontra Bizottság ítélet (
T‑217/06
,
EU:T:2011:251
,
274.
pont) értelmében vett anyagi szempontból téves ténybeli elemet jelentene. E kétségnek tehát a felperes javát kell szolgálnia.
Ennélfogva el kell utasítani a Bizottságnak a bírság összegének emelésére vonatkozó kérelmét.
[omissis]

A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (ötödik tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A Törvényszék a keresetet elutasítja.

2)
A Törvényszék az Európai Bizottságnak a Quanta Storage, Inc. bírsága összegének növelése iránti kérelmét elutasítja.

3)
A Quanta Storage maga viseli saját költségeit, valamint köteles viselni a Bizottság részéről felmerült költségek négyötödét.

Gratsias
Labucka
Ulloa Rubio
Kihirdetve Luxembourgban, a 2019. július 12‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.
(
)	A jelen ítéletnek csak azok a pontjai kerülnek ismertetésre, amelyek közzétételét a Törvényszék hasznosnak tartja.