CELEX: 62015CJ0193
Muutoksenhaku
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (YUTP)
Syyrian arabitasavaltaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet
Kyseisestä hallinnosta hyötyviin tai sitä tukeviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistettavat toimenpiteet
Näyttö siitä, että merkitseminen luetteloihin on perusteltua
Todisteiden kokonaisuus
Todisteiden ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla

Tarif Akhras vaatii valituksellaan unionin tuomioistuinta kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen 12.2.2015 antaman tuomion Akhras v. neuvosto (
T-579/11
,
EU:T:2015:97
; jäljempänä valituksenalainen tuomio) siltä osin kuin tämä on hylännyt Akhrasin kanteen, jossa hän vaati kumottavaksi
—
Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/782/YUTP täytäntöönpanosta 23.3.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2012/172/YUTP (
EUVL L 87, s. 103
)
—
Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 32 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 23.3.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 266/2012 (
EUVL L 87, s. 45
)
—
Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä ja päätöksen 2011/782/YUTP kumoamisesta 29.11.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/739/YUTP (
EUVL L 330, s. 21
)
—
päätöksen 2012/739 täytäntöönpanosta 22.4.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2013/185/YUTP (
EUVL L 111, s. 77
)
—
Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 22.4.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 363/2013 (
EUVL L 111, s. 1
)
—
Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 31.5.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/255/YUTP (
EUVL L 147, s. 14
).
—
päätöksen 2013/255 täytäntöönpanosta 20.10.2014 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2014/730/YUTP (
EUVL L 301, s. 36
) ja
—
Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 20.10.2014 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1105/2014 (
EUVL L 301, s. 7
)
siltä osin kuin nämä toimet koskevat Akhrasia (jäljempänä yhdessä riidanalaiset toimet).
Asian tausta ja riidanalaiset toimet
Euroopan unionin neuvosto antoi 9.5.2011 SEU 29 artiklan nojalla päätöksen 2011/273/YUTP Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä (
EUVL L 121, s. 11
). Kuten tämän päätöksen johdanto-osan toisesta perustelukappaleesta ilmeni, ”unioni on tuominnut voimakkaasti eri puolilla Syyriaa tapahtuneet rauhanomaisten mielenosoitusten väkivaltaiset tukahduttamistoimet, joissa on käytetty myös oikeita ammuksia ja jotka ovat johtaneet useiden mielenosoittajien menehtymiseen, ihmisten haavoittumiseen ja mielivaltaisiin pidätyksiin”. Mainitun päätöksen johdanto-osan kolmannen perustelukappaleen sanamuoto oli seuraava:
”Tilanteen vakavuuden huomioon ottaen olisi kohdistettava rajoittavia toimenpiteitä [Syyrian arabitasavaltaan] ja henkilöihin, jotka ovat vastuussa väkivaltaisista tukahduttamistoimista Syyrian siviiliväestöä kohtaan.”
Päätöksen 2011/273 3 artiklan 1 kohdassa ja 4 artiklan 1 kohdassa säädettiin rajoittavien toimenpiteiden kohdistamisesta tämän päätöksen liitteessä lueteltuihin henkilöihin, jotka ovat vastuussa siviiliväestön väkivaltaisista tukahduttamistoimista Syyriassa, ja heitä lähellä oleviin henkilöihin.
Neuvosto antoi 9.5.2011 SEUT 215 artiklan ja päätöksen 2011/273 nojalla asetuksen (EU) N:o 442/2011 Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä (
EUVL L 121, s. 1
). Sen 4 artiklan 1 kohdassa säädettiin, että ”kaikki liitteessä II lueteltujen luonnollisten henkilöiden, oikeushenkilöiden, yhteisöjen ja elinten hallussa, omistuksessa, hallinnassa tai määräysvallassa olevat varat ja taloudelliset resurssit” jäädytetään. Tämän asetuksen 5 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaan tässä liitteessä lueteltiin henkilöt, yhteisöt ja elimet, joiden neuvosto on katsonut olevan vastuussa Syyrian siviiliväestöön kohdistetuista väkivaltaisista tukahduttamistoimista, ja heitä lähellä olevat henkilöt, yhteisöt ja elimet.
Päätöksen 2011/273 muuttamisesta 2.9.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/522/YUTP (
EUVL L 228, s. 16
) johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa neuvosto muistutti siitä, että Euroopan unioni on tuominnut erittäin voimakassanaisesti presidentti Bashar al-Assadin ja hänen hallintonsa omaan kansaansa kohdistamat raa'at sortotoimet, joiden seurauksena useita Syyrian kansalaisia on kuollut tai loukkaantunut. Koska Syyrian johto on ollut välittämättä unionin sekä laajan kansainvälisen yhteisön kehotuksista, unioni on päättänyt hyväksyä lisää Syyrian hallintoon kohdistettavia rajoittavia toimenpiteitä. Päätöksen 2011/522 johdanto-osan neljännen perustelukappaleen sanamuoto oli seuraava:
”Maahanpääsyä koskevia rajoituksia sekä varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämistä olisi sovellettava useampiin sellaisiin henkilöihin ja yhteisöihin, jotka hyötyvät nykyisen hallinnon toteuttamasta politiikasta tai tukevat sitä, erityisesti henkilöihin ja yhteisöihin, jotka rahoittavat nykyistä hallintoa tai antavat logistiikkatukea sille, erityisesti turvallisuusviranomaisille, tai jotka haittaavat pyrkimyksiä rauhanomaiseen siirtymiseen demokratiaan Syyriassa.”
Päätöksen 2011/273, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2011/522, 3 artiklan 1 kohta koski myös henkilöitä, ”jotka hyötyvät Syyrian nykyisestä hallinnosta tai tukevat sitä”. Samoin päätöksen 2011/273, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2011/522, 4 artiklan 1 kohdassa säädettiin sellaisten varojen jäädyttämisestä, jotka kuuluvat muun muassa ”liitteessä luetelluille – – nykyisestä hallinnosta hyötyville tai sitä tukeville henkilöille ja yhteisöille sekä näitä henkilöitä ja yhteisöjä lähellä oleville henkilöille ja yhteisöille”.
Päätöksellä 2011/522 Akhrasin nimi on lisätty päätöksen 2011/273 liitteessä olevaan luetteloon. Hänen tähän luetteloon merkitsemisensä perusteet olivat seuraavat:
”Akhras-konsernin (perushyödykkeet ja niihin liittyvä kaupankäynti, jalostus sekä logistiikka) perustaja, kaupunki: Homs. Tukee Syyrian hallintoa taloudellisesti.”
Myös asetuksen N:o 442/2011 muuttamisesta 2.9.2011 annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 878/2011 (
EUVL L 228, s. 1
) on muutettu asetuksen N:o 442/2011 5 artiklan 1 kohdassa säädettyjä yleisiä luetteloon merkitsemisen kriteerejä, jotta toimenpiteet koskisivat henkilöitä ja yhteisöjä, jotka hyötyvät nykyisestä hallinnosta tai tukevat sitä, sekä näitä lähellä olevia henkilöitä ja yhteisöjä. Asetuksella N:o 878/2011 Akhrasin nimi on lisätty asetuksen N:o 442/2011 liitteeseen II. Hänen merkitsemiselleen kyseisessä liitteessä olevaan luetteloon ilmoitettiin samat perusteet kuin päätöksen 2011/522 liitteessä.
Päätöksen 2011/273 muuttamisesta 23.9.2011 annetussa neuvoston päätöksessä 2011/628/YUTP (
EUVL L 247, s. 17
) ja asetuksen N:o 442/2011 muuttamisesta 13.10.2011 annetussa neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1011/2011 (
EUVL L 269, s. 18
) on pysytetty Akhrasin nimi rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloissa ja esitetty tietoja hänen syntymäajastaan ja -paikastaan.
Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä ja päätöksen 2011/273 kumoamisesta 1.12.2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/782/YUTP (
EUVL L 319, s. 56
) kumottiin ja korvattiin päätös 2011/273 sekä otettiin käyttöön uusia lisätoimenpiteitä. Päätöksen 2011/782 18 artiklan 1 kohdassa säädettiin, että jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet estääkseen päätöksen liitteessä I lueteltujen henkilöiden, jotka ovat vastuussa siviiliväestöön kohdistuneista väkivaltaisista tukahduttamistoimista Syyriassa tai jotka hyötyvät Syyrian nykyisestä hallinnosta tai tukevat sitä, ja heitä lähellä olevien henkilöiden pääsyn alueelleen tai kauttakulun alueensa kautta. Sen 19 artiklan 1 kohdassa säädettiin, että ”jäädytetään kaikki liitteissä I ja II luetelluille siviiliväestöön kohdistuneista väkivaltaisista tukahduttamistoimista Syyriassa vastuussa oleville henkilöille, Syyrian nykyisestä hallinnosta hyötyville tai sitä tukeville henkilöille ja yhteisöille sekä näitä henkilöitä ja yhteisöjä lähellä oleville henkilöille ja yhteisöille kuuluvat taikka niiden omistuksessa, hallussa tai määräysvallassa olevat varat ja taloudelliset resurssit”. Tämän jäädyttämisen yksityiskohtaiset menettelysäännöt oli määritelty päätöksen 2011/782 19 artiklan 2–7 kohdassa. Tämän päätöksen 21 artiklan 1 kohdan mukaan neuvosto laati nämä luettelot.
Mainitussa päätöksessä Akhrasin nimi on pysytetty rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luettelossa muuttamatta perusteita hänen merkitsemiselleen kyseiseen luetteloon.
Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen N:o 442/2011 kumoamisesta 18.1.2012 annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 36/2012 (
EUVL L 16, s. 1
) kumottiin asetus N:o 442/2011, ja sen 15 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, että muun muassa henkilöiden ja yhteisöjen, jotka hyötyvät maan hallinnosta tai tukevat sitä, ja heitä lähellä olevien henkilöiden ja yhteisöjen varat jäädytetään.
Asetuksessa N:o 36/2012 Akhrasin nimi on pysytetty rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelossa muuttamatta perusteita hänen merkitsemiselleen kyseiseen luetteloon.
Täytäntöönpanopäätöksessä 2012/172 Akhrasin nimi on pysytetty päätöksen 2011/782 liitteessä olevassa luettelossa. Lisäksi hänen passinsa numerotiedot on lisätty luetteloon ja hänen syntymäaikaansa on oikaistu. Perusteita Akhrasin merkitsemiselle kyseiseen luetteloon on muutettu seuraavalla tavalla:
”Merkittävä liikemies, joka hyötyy nykyisestä hallinnosta ja tukee sitä. Akhras Groupin (perushyödykkeiden kauppa, jalostus ja logistiikka) ja Homsin kauppakamarin entinen puheenjohtaja. Läheisissä liikesuhteissa presidentti Al-Assadin perheeseen. Syyrian kauppakamarien liiton johtokunnan jäsen. Tarjonnut teollisuus- ja asuintiloja improvisoituja pidätysleirejä varten sekä logistiikka-apua (busseja ja panssarivaunujen kuljetusalustoja) hallinnolle.”
Täytäntöönpanoasetuksessa N:o 266/2012 Akhrasin nimi on pysytetty asetuksen N:o 36/2012 liitteessä II olevassa luettelossa. Akhrasia koskevat tiedot ja perusteet hänen merkitsemiselleen kyseisessä liitteessä olevaan luetteloon ovat samat kuin täytäntöönpanopäätöksen 2012/172 liitteessä mainitut.
Päätös 2011/782 kumottiin ja korvattiin päätöksellä 2012/739. Viimeksi mainitussa päätöksessä Akhrasin nimi on pysytetty rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luettelossa, ja siinä on toistettu täytäntöönpanopäätöksen 2012/172 liitteessä mainitut tiedot ja perusteet valittajaa koskevilta osin.
Täytäntöönpanopäätöksessä 2013/185 on pysytetty Akhrasin nimi päätöksen 2012/739 liitteessä I olevassa rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luettelossa, ja täytäntöönpanoasetuksessa N:o 363/2013 on tehty samoin asetuksen N:o 36/2012 liitteessä II olevan luettelon osalta, ja näissä toimissa on toistettu täytäntöönpanopäätöksen 2012/172 liitteessä mainitut tiedot ja perusteet valittajaa koskevilta osin.
Neuvosto hyväksyi päätöksessä 2013/225 uusia Syyriaan kohdistettavia rajoittavia toimenpiteitä. Akhrasin nimi on myös mainittu tämän päätöksen liitteessä I samoin perustein kuin mitä tämän tuomion 14 kohdassa on täsmennetty.
Täytäntöönpanopäätöksessä 2014/730 on pysytetty Akhrasin nimi päätöksen 2013/255 liitteessä olevassa luettelossa ja muutettu perusteita hänen merkitsemiselleen kyseiseen luetteloon seuraavalla tavalla:
”Merkittävä liikemies, joka hyötyy nykyisestä hallinnosta ja tukee sitä. Akhras Groupin (perushyödykkeiden kauppa, jalostus ja logistiikka) perustaja ja Homsin kauppakamarin entinen puheenjohtaja. Läheisissä liikesuhteissa presidentti Al-Assadin perheeseen. Syyrian kauppakamarien liiton johtokunnan jäsen. Tarjonnut hallinnolle logistiikka-apua (busseja ja panssarivaunujen kuljetusalustoja).”
Täytäntöönpanoasetuksessa N:o 1105/2014 on pysytetty Akhrasin nimi asetuksen N:o 36/2012 liitteessä II olevassa luettelossa. Akhrasia koskevat tiedot ja perusteet hänen merkitsemiselleen kyseisessä liitteessä olevaan luetteloon ovat samat kuin täytäntöönpanopäätöksen 2014/730 liitteessä mainitut.
Oikeudenkäyntimenettely unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio
Akhrasin esittämä vaatimus, sellaisena kuin se oli laajennettuna myöhemmillä vaatimuksilla, koski päätösten 2011/522, 2011/628 ja 2011/782, asetusten N:o 878/2011, N:o 1011/2011 ja N:o 36/2012 sekä riidanalaisten toimien kumoamista.
Akhras vaati myös unionin yleistä tuomioistuinta toteamaan, ettei päätösten 2011/273 ja 2013/255 eikä asetuksen N:o 442/2011 tiettyjä säännöksiä voitu soveltaa häneen.
Kanteensa tueksi Akhras vetosi kolmeen kanneperusteeseen, jotka perustuivat ilmeiseen arviointivirheeseen, tiettyjen perusoikeuksien loukkaukseen sekä olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen ja puolustautumisoikeuksien loukkaukseen.
Unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi osittain Akhrasin esittämän kolmannen kanneperusteen ja kumosi perustelujen puutteellisuuden vuoksi päätökset 2011/522, 2011/628 ja 2011/782 sekä asetukset N:o 878/2011, N:o 1011/2011 ja N:o 36/2012 siltä osin kuin nämä toimet koskevat valittajaa.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi muilta osin Akhrasin kanteen. Unionin yleinen tuomioistuin totesi lisäksi, että kukin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ensimmäisessä oikeusasteessa, ja velvoitti valittajan korvaamaan aiemmin määräyksellä hylättyyn välitoimihakemukseen liittyneet oikeudenkäyntikulut.
Asianosaisten vaatimukset
Akhras vaatii, että unionin tuomioistuin
—
kumoaa valituksenalaisen tuomion 107–135 ja 155–157 kohdan
—
kumoaa riidanalaiset toimet ja
—
velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.
Neuvosto vaatii, että unionin tuomioistuin
—
hylkää valituksen ja
—
velvoittaa valittajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Euroopan komissio vaatii, että unionin tuomioistuin
—
hylkää valituksen ja
—
velvoittaa valittajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Valitus
Tutkittavaksi ottaminen
Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
Neuvosto toteaa ymmärtävänsä valittajan pyrkimykset valituksen asiakysymyksen osalta mutta katsoo kuitenkin, että valittajan olisi pitänyt mainita selkeästi valituksessa esitetyissä vaatimuksissa unionin yleisen tuomioistuimen tuomion tuomiolauselmaan sisältyvän lopputuloksen kohta, jota vaaditaan kumottavaksi. Koska tällaista mainintaa ei ole, valituksen esitystapa ei vastaa unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 169 artiklan 1 kohdan mukaisia vaatimuksia.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 169 artiklan 1 kohdassa määrätään, että valituksessa voidaan vaatia unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion tuomiolauselmaan sisältyvän lopputuloksen kumoamista kokonaan tai osittain.
Käsiteltävässä asiassa valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 1 ja 2 kohdasta ilmenee, että unionin yleinen tuomioistuin päätti yhtäältä kumota päätökset 2011/522, 2011/628 ja 2011/782 sekä asetukset N:o 878/2011, N:o 1011/2011 ja N:o 36/2012 siltä osin kuin nämä koskevat valittajaa ja toisaalta hylätä Akhrasin nostaman kanteen muilta osin.
Tästä seuraa, että valituksenalaisesta tuomiosta tehdyssä valituksessa voidaan ainoastaan vaatia kumottavaksi vähintään jompikumpi näistä unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun näkökohdista asettamalla kyseenalaiseksi unionin yleisen tuomioistuimen toteama tiettyjen toimien kumoaminen tai Akhrasin kanteen hylkääminen muilta osin (ks. analogisesti määräys Cytochroma Development v. SMHV,
C-490/13 P
,
EU:C:2014:2122
,
kohta). Valitus, jossa vaaditaan ainoastaan unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisunsa tueksi käyttämien perustelujen muuttamista ilman, että siinä vaadittaisiin ratkaisun kumoamista kokonaan tai osittain, on päinvastoin jätettävä unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 169 artiklan 1 kohdan nojalla tutkimatta (ks. vastaavasti tuomio Al-Aqsa v. neuvosto ja Alankomaat v. Al-Aqsa,
C-539/10 P ja C-550/10 P
,
EU:C:2012:711
,
ja
kohta ja tuomio neuvosto ym. v. Vereniging Milieudefensie ja Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht,
C-401/12 P–C-403/12 P
,
EU:C:2015:4
,
ja
kohta).
Tässä yhteydessä on tosin todettava, että Akhrasin valituksessaan esittämät vaatimukset eivät koske nimenomaisesti valituksenalaisen tuomion tuomiolauselmaan sisältyvää seikkaa vaan pikemminkin unionin yleisen tuomioistuimen tämän tuomiolauselman perustelemiseksi käyttämien perustelujen tiettyjä kohtia.
Valituksessa mainituista väitteistä, siinä esitetyissä vaatimuksissa mainituista valituksenalaisen tuomion kohdista sekä siitä, että näillä vaatimuksilla vaaditaan myös riidanalaisten toimien kumoamista, käy kuitenkin selvästi ilmi, ettei valituksella vaadita pelkästään perustelujen muuttamista, kuten neuvosto ja komissio myöntävät, vaan myös valituksenalaisen tuomion kumoamista siltä osin kuin sillä hylättiin Akhrasin kanne riidanalaisten toimien kumoamista koskevilta osin.
Näin ollen on todettava, että valituksella vaaditaan unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion tuomiolauselmaan sisältyvän lopputuloksen osittaista kumoamista ja etteivät valituksessa esitettyjen vaatimusten muotoiluun liittyvät muodolliset puutteet estä unionin tuomioistuinta harjoittamasta laillisuusvalvontaansa (ks. analogisesti tuomio ISD Polska ym. v. komissio,
C-369/09 P
,
EU:C:2011:175
,
kohta ja määräys Fercal v. SMHV,
C-324/13 P
,
EU:C:2014:60
,
kohta).
Edellä esitetystä seuraa, että valitus on otettava tutkittavaksi.
Asiakysymys
Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
Akhras vetoaa valituksensa tueksi kahteen valitusperusteeseen, jotka perustuvat oikeudelliseen virheeseen, joka liittyy sen hyväksymiseen, että neuvoston on mahdollista soveltaa Syyrian merkittävimpien yritysten johtajiin olettamaa Syyrian hallinnon tukemisesta, sekä ensimmäisessä oikeusasteessa esitettyjen todisteiden ottamiseen huomioon vääristyneellä tavalla.
Akhras väittää ensimmäisessä valitusperusteessaan, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen hyväksyessään sen, että neuvosto voi soveltaa olettamaa, jonka soveltamisen unionin tuomioistuin hylkäsi tuomiossa Anbouba v. neuvosto (
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
) ja tuomiossa Anbouba v. neuvosto (
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
). Näistä tuomioista ilmenee, että neuvoston olisi sitä vastoin pitänyt esittää unionin tuomioistuimille riittävän konkreettisten, täsmällisten ja yhtäpitävien todisteiden kokonaisuus, jonka perusteella voidaan osoittaa varojen jäädyttämistoimenpiteiden kohteena olevan henkilön ja Syyrian hallinnon välinen riittävä yhteys.
Neuvosto ei ole kuitenkaan vedonnut tällaiseen todisteiden kokonaisuuteen käsiteltävässä asiassa.
Akhras täsmentää nimittäin, että vaikka hän on myöntänyt olleensa merkittävä liikemies ja aiemmin Homsin kaupungin kauppa- ja teollisuuskamarin puheenjohtaja sekä Syyrian kauppakamarien liiton johtokunnan jäsen, hän on sen sijaan kiistänyt neuvoston väittämät. Neuvosto ei myöskään ole esittänyt mitään todisteita näiden väitteiden tueksi. Täten unionin yleisen tuomioistuimen olisi valittajan mukaan pitänyt ottaa huomioon se, että neuvosto oli esittänyt useita vakavia väitteitä, jotka on kiistetty ja joita se ei ole edes yrittänyt perustella.
Valittaja väittää lisäksi, että oli olemassa ratkaisevia todisteita, jotka osoittivat, ettei hän ollut tukenut Syyrian hallintoa eikä hyötynyt siitä. Unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt näiden todisteiden perusteella ottaa huomioon neuvoston esittämät seikat niiden asiayhteydessä ja katsoa, ettei Akhrasin tehtäviä Syyrian yrittäjäverkostoissa tullut pitää osoituksena tämän hallinnon tukemisesta.
Valittaja väittää toisessa valitusperusteessaan, että unionin yleinen tuomioistuin otti sille toimitetut todisteet huomioon vääristyneellä tavalla. Valittaja väittää lisäksi, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen käsitellessään toimitettuja todisteita irrallisesti sekä jätti ottamatta huomioon merkittäviä todisteita ja asetti hänelle kohtuuttoman ja lainvastaisen todistustaakan.
Akhras katsoo erityisesti osoittaneensa olleensa sellaisen oppositiosanomalehden omistaja, jonka Syyrian hallinto autoritaarisesti lopetti, eikä neuvosto ole esittänyt vastakkaisia todisteita tältä osin. Kun unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 129 kohdassa, ettei tosiseikkoja, joihin valittaja oli tältä osin vedonnut, ollut näytetty toteen, se otti todisteet, jotka koostuivat Yhdysvaltojen ulkoministeriön kertomuksesta, valittajan todistajanlausunnosta sekä arabialaisen ihmisoikeusverkoston viikoittaisista päivityksistä, huomioon vääristyneellä tavalla.
Unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset, joiden mukaan Akhras ei ole osoittanut, miten hänen sanomalehtensä lopettaminen oli vaikuttanut hänen liiketoimintansa menestymiseen, minkä lisäksi hänellä oli tietty sananvapaus suhteessa Syyrian hallintoon, perustuivat myös asiakirja-aineistoon kuuluvien asiakirjojen ottamiseen huomioon vääristyneellä tavalla. Kun lisäksi otetaan huomioon vaara, johon tätä hallintoa kritisoitaessa joutuu, on kohtuutonta edellyttää valittajan toimittavan lisää todisteita siitä, että hän vastustaa mainittua hallintoa.
Lisäksi valittajan väitettä, jonka mukaan hän joutui äkillisesti toteutetun Tartusin (Syyria) sataman kanssa allekirjoitetun vuokrasopimuksen irtisanomisen kohteeksi, tutkittiin irrallisesti valituksenalaisen tuomion 130 kohdassa, vaikka sitä olisi pitänyt arvioida yhdessä hänen omistamansa sanomalehden lopettamisen kanssa.
Unionin yleinen tuomioistuin otti samoin valittajan esittämät todisteet huomioon vääristyneellä tavalla katsoessaan valituksenalaisen tuomion 131 ja 132 kohdassa, ettei valittaja ollut näyttänyt toteen ristiriitoja hallinnon poliittisesti suosimien henkilöiden kanssa. Unionin yleinen tuomioistuin jätti muun muassa ottamatta huomioon sen, että Akhras oli selvästi maininnut tulleensa syrjäytetyksi vastoin tahtoaan Homsin kauppakamarin puheenjohtajan tehtävästä. Unionin yleisen tuomioistuimen olisi myös pitänyt ottaa huomioon se, ettei ketään kyseisen kauppakamarin tuolloisista jäsenistä ollut merkitty rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloihin eikä kenenkään heistä täytynyt vahvistaa ilman mitään todisteita, että kauppakamariin kuuluminen saattoi selittyä ainoastaan läheisellä yhteydellä hallintoon. Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin asetti valittajalle kohtuuttoman ja lainvastaisen todistustaakan tältä osin.
Kun otetaan huomioon kaikki nämä seikat, unionin yleisen tuomioistuimen lähestymistapa merkitsi Akhrasin mukaan tosiasiassa sitä, että se, että joku on menestynyt liikemies, on riittävä perustelu rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloihin merkitsemiselle, ja sitä, että päinvastaista osoittavia todisteita on käsiteltävä irrallisesti, koska ne ovat epäluotettavia tai riittämättömiä. Tämä lähestymistapa on juurikin se, jonka unionin tuomioistuin hylkäsi tuomiossa Anbouba v. neuvosto (
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
) ja tuomiossa Anbouba v. neuvosto (
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
).
Neuvosto ja komissio väittävät, että unionin tuomioistuimen on hylättävä Akhrasin valituksensa tueksi esittämät kaksi valitusperustetta.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Akhras väittää kahdessa valitusperusteessaan, joita on tarkasteltava yhdessä, lähinnä, ettei unionin yleinen tuomioistuin noudattanut rajoittavien toimenpiteiden alalla sovellettavia todistustaakkaa koskevia sääntöjä hyväksyessään valituksenalaisessa tuomiossa olettaman siitä, että hän tuki Syyrian hallintoa, ja että valituksenalainen tuomio on kumottava tämän oikeudellisen virheen johdosta, koska unionin yleinen tuomioistuin ei voinut katsoa ilman, että se otti hänen esittämänsä todisteet huomioon vääristyneellä tavalla ja asetti hänelle lainvastaisen ja kohtuuttoman todistustaakan, että hänen merkitsemisensä rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloihin perustui riittävän konkreettisten, täsmällisten ja yhtäpitävien todisteiden kokonaisuuteen.
Tässä yhteydessä on tutkittava ensiksi yleiset kriteerit merkitsemisessä rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luetteloihin; toiseksi perustelut, joilla Akhras on merkitty näihin luetteloihin, ja kolmanneksi näyttö siitä, että tällainen merkitseminen on perusteltua (ks. vastaavasti tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
kohta; tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
kohta ja tuomio Ipatau v. neuvosto,
C-535/14 P
,
EU:C:2015:407
,
kohta).
Rajoittavien toimenpiteiden soveltamiseksi nyt käsiteltävässä asiassa käytetyistä yleisistä kriteereistä, joiden määrittelyssä neuvostolla on laaja harkintavalta (ks. vastaavasti tuomio neuvosto v. Manufacturing Support & Procurement Kala Naft,
C‑348/12 P
,
EU:C:2013:776
,
kohta; tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
kohta ja tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
kohta), on ensinnäkin todettava, että päätöksen 2011/782 18 artiklan 1 kohta ja 19 artiklan 1 kohta koskivat muiden muassa henkilöitä ja yhteisöjä, jotka hyötyvät Syyrian hallinnosta tai tukevat sitä, sekä näitä henkilöitä ja yhteisöjä lähellä olevia henkilöitä ja yhteisöjä, kun taas asetuksen N:o 36/2012 15 artiklan 1 kohta koskee muiden muassa henkilöitä ja yhteisöjä, jotka hyötyvät kyseisestä hallinnosta tai tukevat sitä, sekä näitä lähellä olevia henkilöitä ja yhteisöjä.
Päätöksessä 2011/782 ja asetuksessa N:o 36/2012 ei määritellä käsitteitä ”hyötyminen” Syyrian hallinnosta tai ”tuki” tälle hallinnolle eikä myöskään käsitettä ”oleminen lähellä” niitä henkilöitä ja yhteisöjä, jotka hyötyvät mainitusta hallinnosta tai tukevat sitä. Mainituissa toimissa ei myöskään ole täsmennyksiä tavoista, joilla näistä seikoista on esitettävä näyttö (ks. analogisesti tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
kohta ja tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
kohta).
On siis todettava, että päätöksessä 2011/782 ja asetuksessa N:o 36/2012 ei säädetä olettamasta, jonka mukaan Syyrian merkittävimpien yritysten johtajat tukevat Syyrian hallintoa (ks. analogisesti tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
kohta ja tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
kohta).
Siitä huolimatta, että tällainen nimenomainen olettama puuttui näistä toimista, unionin yleinen tuomioistuin on kuitenkin katsonut valituksenalaisen tuomion 109 kohdassa, että päätöksessä 2011/782, johon asetuksessa N:o 36/2012 viitataan, vahvistettiin se, että päätöksellä 2011/522 rajoittavat toimenpiteet laajennettiin koskemaan Syyrian merkittävimpiä yrittäjiä, koska neuvoston mielestä Syyrian merkittävimpien yritysten johtajia voitiin pitää Syyrian hallintoa ”lähellä olevina henkilöinä” ja koska kyseisten yritysten liiketoiminta ei voi menestyä ilman kyseiseltä hallinnolta saatavia etuja ja antamatta sille vastineeksi jonkinlaista tukea. Unionin yleinen tuomioistuin on päätellyt tästä, että näin menetellessään neuvosto on päättänyt soveltaa olettamaa siitä, että Syyrian merkittävimpien yritysten johtajat tukevat mainittua hallintoa.
On kuitenkin niin, että vaikka unionin yleinen tuomioistuin on täten viitannut siihen, että neuvosto on soveltanut olettamaa, on selvitettävä, onko unionin yleinen tuomioistuin tutkiessaan niiden arviointien laillisuuden, joihin neuvosto on perustanut päätöksensä merkitä Akhras rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luetteloon, todellakin tehnyt sellaisen oikeudellisen virheen, jonka olisi johdettava valituksenalaisen tuomion kumoamiseen (ks. vastaavasti tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
kohta ja tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
kohta).
Tässä yhteydessä on muistutettava, että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun tuomioistuinvalvonnan tehokkuus edellyttää, että valvoessaan niiden perusteiden laillisuutta, joihin perustuu päätös merkitä henkilön nimi rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luetteloon, unionin tuomioistuimet varmistuvat siitä, että tällainen päätös, joka koskee kyseistä henkilöä erikseen, perustuu riittävän vankkaan tosiseikastoon. Tämä edellyttää nyt käsiteltävässä asiassa niiden tosiseikkojen tarkistamista, joihin viitataan riidanalaisten toimien taustalla olevassa perusteiden tiivistelmässä, sen tutkimiseksi, onko näille perusteille tai ainakin niistä yhdelle, jonka katsotaan sellaisenaan riittävän kyseisten toimien tueksi, näyttöä (ks. vastaavasti tuomio komissio ym. v. Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
kohta; tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
kohta ja tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
kohta).
Nyt käsiteltävässä asiassa on niin, että kyseessä olevien rajoittavien toimenpiteiden oikeasuhteisuuden tutkimiseen kuuluvassa asian vakavuuden arvioinnissa voidaan ottaa huomioon kyseisten toimenpiteiden asiayhteys, se, että oli kiireellistä toteuttaa tällaisia toimenpiteitä, joilla on tarkoitus painostaa Syyrian hallintoa, jotta se lopettaisi väkivaltaiset tukahduttamistoimet väestöä kohtaan, ja vaikeus saada tarkempaa näyttöä valtiossa, jossa käydään sisällissotaa ja jolla on autoritaarinen hallinto (ks. analogisesti tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
kohta ja tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
kohta).
Toiseksi perusteet, joiden nojalla Akhras merkittiin päätöksellä 2012/172 ja täytäntöönpanoasetuksella N:o 266/2012 rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloihin, koskevat sitä, että Akhras on merkittävä liikemies, joka hyötyy Syyrian hallinnosta ja tukee sitä, ja että hän on Akhras-konsernin perustaja ja Homsin kaupungin kauppa- ja teollisuuskamarin entinen puheenjohtaja, hänellä on läheiset liikesuhteet presidentti Al-Assadin perheeseen, hän on Syyrian kauppakamarien liiton johtokunnan jäsen ja hän on tarjonnut teollisuus- ja asuintiloja improvisoituja pidätysleirejä varten sekä logistiikka-apua hallinnolle. Neuvosto muutti päätöksellä 2014/730 ja täytäntöönpanoasetuksella N:o 1105/2014 näitä perusteita ja poisti väitteen teollisuus- ja asuintilojen tarjoamisesta improvisoituja pidätysleirejä varten.
Unionin yleinen tuomioistuin korosti tältä osin valituksenalaisen tuomion 127 kohdassa, että ”kuten neuvosto perustellusti toteaa, kantaja on Syyrian talouselämän johtavaan luokkaan kuuluva merkittävä liikemies. Kantajan asema liikemiehenä, hänen johtotehtävänsä Syyrian yrittäjäverkostoissa, kuten kauppakamareissa, sekä hänen asemansa Syyrian yrittäjien edustajana ovat tosiseikka, jota ei voida kiistää ja jota kantaja ei myöskään kiistä”.
Kolmanneksi se, onko Akhrasin merkitseminen rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloihin perusteltua, on tutkittava arvioimalla, merkitseekö asianomaisen tilanne riittävää näyttöä siitä, että hän on tukenut taloudellisesti Syyrian hallintoa tai hyötynyt siitä. Tällainen arviointi on tehtävä siten, ettei näyttöä tutkita irrallisesti vaan siinä asiayhteydessä, johon se kuuluu (ks. vastaavasti tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
kohta ja tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
kohta).
Kun otetaan huomioon neuvoston vaikeus esittää todisteita Syyriassa vallitsevan sotatilanteen vuoksi, neuvosto täyttää sille kuuluvan todistustaakan, jos se esittää unionin tuomioistuimille riittävän konkreettisten, täsmällisten ja yhtäpitävien todisteiden kokonaisuuden, jonka perusteella voidaan osoittaa varojen jäädyttämistoimenpiteiden kohteena olevan henkilön ja Syyrian hallinnon välinen riittävä yhteys (ks. vastaavasti tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
kohta ja tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
kohta).
Todisteisiin, joihin neuvosto vetoaa, liittyvän asiayhteyden valossa unionin yleinen tuomioistuin on voinut katsoa, että Akhrasin asema Syyrian talouselämässä ja hänen merkittävät aiemmat tai nykyiset tehtävänsä Homsin kaupungin kauppa- ja teollisuuskamarissa sekä Syyrian kauppakamarien liiton johtokunnassa muodostivat riittävän konkreettisten, täsmällisten ja yhtäpitävien todisteiden kokonaisuuden, jonka perusteella voidaan osoittaa, että Akhras tuki taloudellisesti Syyrian hallintoa tai hyötyi siitä (ks. analogisesti tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
kohta ja tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
kohta).
Tätä päätelmää ei voida kyseenalaistaa sillä, että useat neuvoston täytäntöönpanopäätöksessä 2012/172, täytäntöönpanoasetuksessa N:o 266/2012 ja myöhemmissä toimissa esittämistä muista väitteistä on kiistetty eikä niitä ole millään tavoin näytetty toteen.
Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä käy nimittäin yhtäältä ilmi, että henkilön merkitseminen riidanalaisissa toimissa vahvistettujen kaltaiseen luetteloon voi olla perusteltua, jos jollekin esitetyistä perusteista, jonka katsotaan sellaisenaan riittävän tämän merkitseminen tueksi, on näyttöä (ks. vastaavasti tuomio komissio ym. v. Kadi,
C-584/10 P, C-593/10 P ja C-595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
kohta), ja toisaalta päätöksestä 2011/782, asetuksesta N:o 36/2012 ja riidanalaisista toimista ilmenee, että se, että henkilö tukee taloudellisesti Syyrian hallintoa tai hyötyy siitä, on sellaisenaan riittävä peruste hänen merkitsemiselleen rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloihin.
Sen sijaan ei ole pois suljettua, että riittävän konkreettisilla ja täsmällisillä muilla kuin tämän tuomion 62 kohdassa mainituilla todisteilla voidaan asettaa kyseenalaiseksi se, tukiko Akhras todella kyseistä hallintoa taloudellisesti tai hyötyikö hän todella siitä.
Sen määrittämiseksi, tutkiko unionin yleinen tuomioistuin oikeudellisesti riittävällä tavalla sen, perustuuko Akhrasin merkitseminen rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloihin riittävän vankkaan tosiseikastoon, on näin ollen tarpeen lausua valittajan väitteistä, joiden mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei noudattanut todistustaakkaa koskevia sääntöjä ja otti tietyt todisteet huomioon vääristyneellä tavalla tarkastellessaan Akhrasin eri väitteitä sen osoittamiseksi, että Syyrian hallinto oli tosiasiassa vaikeuttanut hänen liiketoimiaan ja että hän vastusti sitä (ks. analogisesti tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
ja
kohta ja tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
ja
kohta).
Tässä yhteydessä on muistettava, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ainoastaan unionin yleinen tuomioistuin on toimivaltainen määrittämään asian tosiseikaston ja arvioimaan sitä ja lähtökohtaisesti arvioimaan sitä selvitysaineistoa, johon se on asian tosiseikastoa määrittäessään tukeutunut. Silloin, kun tämä selvitysaineisto on saatu asianmukaisesti ja yleisiä oikeusperiaatteita sekä todistustaakkaa ja asian selvittämistä koskevia menettelysääntöjä on noudatettu, ainoastaan unionin yleisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida sille esitetyn selvitysaineiston näyttöarvoa. Lukuun ottamatta sitä tapausta, että tuomioistuimelle esitetty selvitysaineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tämä arviointi ei näin ollen ole sellainen oikeuskysymys, että se sinänsä kuuluisi unionin tuomioistuimen harjoittaman valvonnan piiriin (tuomio Innolux v. komissio,
C-231/14 P
,
EU:C:2015:451
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Selvitysaineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, jos ilman uutta selvitysaineistoa on selvää, että olemassa olevaa selvitysaineistoa on arvioitu ilmeisen virheellisesti. Tämän vääristyneellä tavalla huomioon ottamisen on kuitenkin ilmettävä toimitetusta aineistosta selvästi ilman, että on tarpeen ryhtyä uudelleen arvioimaan tätä tosiseikastoa ja selvitystä (tuomio Italia v. komissio,
C-280/14 P
,
EU:C:2015:792
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tässä yhteydessä on todettava ensinnäkin, että unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 129 kohdassa tekemän toteamuksen, jonka mukaan valittaja ei ole osoittanut, että hänen omistamaansa sanomalehteä voitiin pitää oppositiosanomalehtenä, ei voida katsoa perustuvan todisteiden ottamiseen huomioon vääristyneellä tavalla.
Kuten Akhras toteaa, ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyistä Yhdysvaltojen ulkoministeriön kertomuksesta ja arabialaisen ihmisoikeusverkoston asiakirjoista tosin ilmenee, että Syyrian viranomaiset olivat takavarikoineet useita kyseessä olevan sanomalehden numeroita.
On kuitenkin todettava, ettei näissä asiakirjoissa täsmennetä, perustuiko tämä toimenpide tässä sanomalehdessä ilmaistuun hallinnon vastustamiseen. Etenkin edellä mainitussa kertomuksessa mainitaan ainoastaan satunnaisesta kritiikistä hallituksen politiikkoja ja taloudellista suorituskykyä kohtaan, ja siinä katsotaan mainitun sanomalehden kuuluvan niihin jossain määrin riippumattomiin aikakauslehtiin, jotka yleensä ovat sellaisten henkilöiden omistuksessa, joilla on yhteyksiä Syyrian hallintoon.
Valittajan ehdottama tulkinta ei näin ollen ole ainoa tapa tulkita näitä asiakirjoja, eikä ensimmäisessä oikeusasteessa jätettyyn kannekirjelmään liitetyllä valittajan lausunnolla voida sellaisenaan kyseenalaistaa tätä toteamusta. Unionin yleisen tuomioistuimen ei voida täten katsoa ylittäneen selvästi mainittujen asiakirjojen kohtuullisen arvioinnin rajoja taikka tulkinneen niitä selvästi niiden sanamuodon vastaisesti.
Tässä yhteydessä unionin yleisen tuomioistuimen toteamusta, jonka mukaan kyseessä olevan sanomalehden lopettaminen ei näytä vaikuttaneen Akhrasin liiketoimiin – olettaen, ettei sanomalehti suhtautunut kovin myönteisesti hallintoon –, mikä viittaisi siihen, että Akhrasilla saattoi olla tietty sananvapaus suhteessa hallintoon, on pidettävä ylimääräisenä seikkana.
On siis todettava ilman, että on tarpeen määrittää, onko tällä toteamuksella rikottu asian selvittämistä koskevia sääntöjä, että tätä toteamusta vastaan esitetyt väitteet ovat joka tapauksessa tehottomia.
Unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 130 kohdassa tekemästä toteamuksesta, joka liittyy valittajan Tartusin sataman kanssa allekirjoittaman vuokrasopimuksen irtisanomiseen, on toiseksi todettava, ettei unionin yleistä tuomioistuinta voida tehokkaasti moittia siitä, ettei se ole tutkinut valittajan väitteitä tältä osin yhdessä hänen omistamansa sanomalehden lopettamisen kanssa, koska yhtäältä tämän tuomion 69–74 kohdasta ilmenee, että unionin yleinen tuomioistuin oli pätevästi katsonut, ettei valittaja ollut osoittanut, että tällä sanomalehdellä vastustettiin Syyrian hallintoa, ja koska toisaalta tämä irtisanominen tapahtui kahdeksan vuotta ennen mainitun sanomalehden lakkauttamista.
Kolmanneksi valittajan vastuutehtävistä Syyrian yrittäjäverkostoissa on tosin todettava, että ensimmäisessä oikeusasteessa jätetystä kannekirjelmästä ja siihen liitetystä lausunnosta ilmenee selvästi – unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 131 kohdassa toteamaan nähden päinvastaisesti –, että Akhras väitti, että hänen syrjäyttämisensä Homsin kaupungin kauppa- ja teollisuuskamarin puheenjohtajan tehtävistä tapahtui vastoin hänen tahtoaan ja että hän vastusti sitä.
Tällä virheellä ei kuitenkaan voida asettaa unionin yleisen tuomioistuimen tekemää päätelmää kyseenalaiseksi. Akhrasin väitteen, jonka mukaan hänen tehtäväänsä Homsin kauppakamarin puheenjohtajana ei jatkettu vastoin hänen tahtoaan, todistusarvon arvioimiseksi unionin yleinen tuomioistuin viittasi nimittäin myös Akhrasin edelleen hoitamaan tehtävään Syyrian kauppakamarien liiton johtokunnan jäsenenä ja totesi tästä tehtävästä, että se saattoi selittyä ainoastaan tietynasteisella läheisellä yhteydellä Syyrian hallintoon.
Akhrasin viimeksi mainittua toteamusta vastaan esittämästä kritiikistä on todettava, että sillä asetetaan kyseenalaiseksi tosiseikkoihin liittyvät arvioinnit, jotka kuuluvat yksinomaan unionin yleisen tuomioistuimen toimivaltaan ja joita unionin tuomioistuin ei siten voi tarkastella muutoksenhaun yhteydessä.
Unionin yleisen tuomioistuimen yleisesti käyttämästä menetelmästä valittajan esittämien eri väitteiden ja näiden väitteiden tueksi esitettyjen todisteiden arvioimiseksi on neljänneksi todettava, että se, että unionin yleinen tuomioistuin tutki peräkkäin nämä eri väitteet ja todisteet, ei voi sellaisenaan tarkoittaa, etteikö se olisi noudattanut vaatimusta tutkia todisteet siinä asiayhteydessä, johon ne kuuluvat, eikä irrallisesti.
Tällä vaatimuksella unionin yleistä tuomioistuinta ei nimittäin kielletä tutkimasta valittajan eri väitteiden paikkansapitävyyttä erikseen, kunhan kutakin niitä tutkittaessa ja arvioitaessa kokonaisvaltaisesti osana todisteiden kokonaisuutta otetaan huomioon asiayhteys, jonka Syyrian erityistilanne muodostaa.
Lopuksi unionin yleisen tuomioistuimen käyttämällä menetelmällä ei voida katsoa asetetun valittajalle lainvastaista ja kohtuutonta todistustaakkaa, koska tällä menetelmällä ei suljeta pois valittajan mahdollisuutta osoittaa, ettei hänen merkitsemisensä rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloihin perustunut riittävän vankkaan tosiseikastoon, esimerkiksi osoittamalla neuvoston väitteet hänen asemastaan Syyrian talouselämässä virheellisiksi tai vetoamalla riittävän konkreettisiin ja täsmällisiin todisteisiin, joilla voidaan osoittaa, ettei hän tukenut Syyrian hallintoa eikä hyötynyt siitä.
Kaikesta edellä esitetystä ilmenee, että unionin yleinen tuomioistuin on tutkinut sen, oliko Akhrasin merkitseminen rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden ja yhteisöjen luetteloihin perusteltua, tukeutuen sellaisten todisteiden kokonaisuuteen, jotka koskevat hänen tilannettaan ja tehtäviään Syyrian hallinnon asiayhteydessä ja joita asianomainen ei ole kiistänyt. Niinpä valituksenalaisessa tuomiossa tehty viittaus olettamaan tuesta kyseiselle hallinnolle ei ole omiaan vaikuttamaan valituksenalaisen tuomion laillisuuteen siltä osin kuin unionin yleisen tuomioistuimen toteamuksista ilmenee, että tämä on tutkinut oikeudellisesti riittävällä tavalla sen, perustuuko Akhrasin merkitseminen kyseisiin luetteloihin riittävän vankkaan tosiseikastoon (ks. analogisesti tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
kohta ja tuomio Anbouba v. neuvosto,
C-605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
kohta).
Näin tehdessään unionin yleinen tuomioistuin on noudattanut tämän tuomion 56 kohdassa mainitusta oikeuskäytännöstä ilmeneviä periaatteita, jotka koskevat perusteiden, joihin riidanalaisten toimien kaltaiset toimet perustuvat, laillisuuden valvontaa.
On siis niin, että koska ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, ei ole omiaan johtamaan valituksenalaisen tuomion kumoamiseen ja koska toinen valitusperuste on osittain jätettävä tutkimatta ja koska se on osittain perusteeton ja osittain tehoton, Akhrasin esittämät kaksi valitusperustetta on hylättävä.
Tästä seuraa, että valitus on hylättävä kokonaisuudessaan.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan 2 kohdan mukaan on niin, että jos valitus on perusteeton, unionin tuomioistuin tekee ratkaisun oikeudenkäyntikuluista.
Tämän työjärjestyksen 138 artiklan, jota sovelletaan sen 184 artiklan 1 kohdan nojalla valituksen käsittelyyn, 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut.
Koska neuvosto on vaatinut Akhrasin velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja koska hän on hävinnyt asian, hän vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet on velvoitettava korvaamaan neuvoston oikeudenkäyntikulut.
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 140 artiklan, jota työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla sovelletaan valituksen käsittelyyn, 1 kohdan mukaisesti komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Valitus hylätään.

2)
Tarif Akhras vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

3)
Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.