CELEX: 62017TJ0202
Kalbų vartojimas
Konkursas EPSO/AD/293/14 dėl įdarbinimo į administratorių (AD 7) pareigas konkurencijos teisės, įmonių finansų, finansų ekonomikos, pramonės ekonomikos ir makroekonomikos srityse
Neįtraukimas į rezervo sąrašą
Neteisėtumu grindžiamas prieštaravimas
Konkurso antrosios kalbos pasirinkimo apribojimas anglų, prancūzų ar vokiečių kalbomis
Reglamentas Nr. 1
Pareigūnų tarnybos nuostatų 1d straipsnio 1 dalis
Diskriminacija dėl kalbos
Pateisinimas
Tarnybos interesas

)
(Praleista)
II.

Procesas ir šalių reikalavimai
2017 m. kovo 31 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo šį ieškovės ieškinį.
Ieškinio pareiškimo dieną Teisingumo Teisme buvo nagrinėjamas 2016 m. lapkričio 25 d. Komisijos pateiktas apeliacinis skundas dėl 2016 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo Italija / Komisija (
T‑353/14 ir T‑17/15
,
EU:T:2016:495
), įregistruotas bylos numeriu C‑621/16 P. Nurodytu sprendimu Bendrasis Teismas panaikino pranešimą apie viešąjį konkursą EPSO/AD/276/14 dėl administratorių rezervo sąrašo sudarymo (
OL C 74 A, 2014, p. 1
) ir pranešimą apie viešąjį konkursą EPSO/AD/294/14 dėl duomenų apsaugos srities administratorių rezervo sąrašo sudarymo (
OL C 391 A, 2014, p. 1
).
2017 m. birželio 16 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo Komisijos raštą, kuriuo pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 69 straipsnio d punktą buvo prašoma sustabdyti šios bylos nagrinėjimą, kol bus paskelbtas Teisingumo Teismo sprendimas, kuriuo užbaigiamas procesas byloje C‑621/16 P.
2017 m. liepos 6 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškovės prieštaravimą dėl bylos nagrinėjimo sustabdymo.
2017 m. liepos 11 d. sprendimu Bendrojo Teismo penktosios kolegijos pirmininkas sustabdė bylos nagrinėjimą pagal Procedūros reglamento 69 straipsnio d punktą.
2019 m. kovo 26 d. paskelbus Sprendimą Komisija / Italija (
C‑621/16 P
,
EU:C:2019:251
), teisėjo pranešėjo siūlymu 2019 m. balandžio 4 d. Bendrasis Teismas (penktoji kolegija) priėmė proceso organizavimo priemonę, pateikdamas šalims klausimą dėl minėto sprendimo ir 2019 m. kovo 26 d. Sprendimo Ispanija / Parlamentas (
C‑377/16
,
EU:C:2019:249
) pasekmių nagrinėjamai bylai. Šalys šiuo klausimu pateikė pastabas per nustatytą terminą.
2019 m. liepos 5 d. Komisija pateikė atsiliepimą į ieškinį.
Dublikas ir triplikas atitinkamai pateikti 2019 m. rugsėjo 23 d. ir lapkričio 11 d. Rašytinė proceso dalis baigta 2019 m. lapkričio 20 d.
2019 m. spalio 22 d. motyvuotu sprendimu ir pasikonsultavęs su atitinkamais teisėjais Bendrojo Teismo pirmininkas, siekdamas užtikrinti gero teisingumo vykdymą, pagal Procedūros reglamento 27 straipsnio 3 dalį paskyrė naują teisėją pranešėją, posėdžiaujančią Bendrojo Teismo pirmoje kolegijoje.
2019 m. gruodžio 12 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškovės raštą, jame remiantis Procedūros reglamento 106 straipsnio 2 dalimi paprašyta surengti teismo posėdį.
Tą pačią dieną Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškovės raštą, jame, remiantis Procedūros reglamento 85 straipsnio 3 ir 4 dalimis, pateikti nauji pasiūlymai pateikti įrodymų. Per nustatytą terminą Komisija pateikė pastabas dėl tų pasiūlymų pateikti įrodymų ir užginčijo jų priimtinumą.
2020 m. liepos 21 d. teisėjos pranešėjos siūlymu Bendrasis Teismas (pirmoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį ir, taikydamas Procedūros reglamento 89 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones, pateikė Komisijai klausimus raštu. Ji į šiuos klausimus atsakė per nustatytą terminą.
2020 m. rugsėjo 21 d. teisėjos pranešėjos siūlymu Bendrasis Teismas (pirmoji kolegija), taikydamas Procedūros reglamento 89 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones, pateikė šalims klausimus raštu ir paprašė į juos atsakyti per teismo posėdį.
Šalys buvo išklausytos ir atsakė į Bendrojo Teismo raštu ir žodžiu pateiktus klausimus per 2020 m. spalio 6 d. posėdį.
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti, prieš tai, jeigu reikia, pripažinus, kad pranešimas apie konkursą ir jame nustatyta kalbų vartojimo tvarka yra neteisėti ir netaikytini jai pagal SESV 277 straipsnį:
–
sprendimą neįtraukti į rezervo sąrašą,
–
sprendimą dėl peržiūros,
–
sprendimą atmesti skundą,
–
konkurso, dėl kurio kilo ginčas, rezervo sąrašą ir
–
priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Be to, ieškovė Bendrojo Teismo prašo taikyti proceso organizavimo priemones – įpareigoti Komisiją pateikti visas EPSO bylas, susijusias su sprendimais, kuriuos prašoma panaikinti.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
III.

Dėl teisės
(Praleista)
B.

Dėl esmės
(Praleista)
1.

Dėl ieškinio antrojo, trečiojo ir ketvirtojo pagrindų, grindžiamų pranešimo apie konkursą neteisėtumu dėl to, kad konkurso antrąją kalbą buvo galima rinktis tik iš anglų, prancūzų arba vokiečių kalbų
(Praleista)
a)

Dėl neteisėtumu grindžiamo prieštaravimo priimtinumo
Grįsdama nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą Komisija nurodo, kad iš jurisprudencijos matyti, jog skunde, kuriuo ginčijamas atrankos komisijos sprendimas, kandidatas negali remtis tariamu pranešimo apie konkursą neteisėtumu, jeigu jis laiku neginčijo šio pranešimo nuostatų, kurios, kai jis mano, yra jam nepalankios. Tik nustačius glaudų ryšį tarp ginčijamo sprendimo motyvų ir pranešimo apie konkursą neteisėtumu grindžiamo prieštaravimo, ieškovas galėtų užginčyti pranešimo teisėtumą. Komisija teigia, kad nagrinėjamu atveju tarp ieškovės pavardės neįtraukimo į rezervo sąrašą motyvų ir aptariamo konkurso antrosios kalbos pasirinkimo ribojimo anglų, prancūzų arba vokiečių kalbomis nėra ryšio. Tokio ryšio negalima pagrįsti, pavyzdžiui, ieškovės įgūdžių pase pateiktomis pastabomis dėl bendrojo įgūdžio „bendravimas“. Komisija teigia, kad šis ieškovės įgūdis buvo įvertintas kaip „pakankamas“, o tai įrodo, kad jos pavardė į rezervo sąrašą neįtraukta ne dėl to, kad vertinimo centre ji laikė testus prancūzų kalba.
Ieškovė nesutinka su Komisijos argumentais.
Pirmiausia reikia priminti, kad, remiantis Teisingumo Teismo jurisprudencija, pagal SESV 277 straipsnį bet kuri teismo proceso, kuriame ginčijamas Sąjungos institucijos, įstaigos ar organo priimtas visuotinai taikomas aktas, šalis gali remtis SESV 263 straipsnio antrojoje pastraipoje nurodytais pagrindais, kad Europos Sąjungos Teisingumo Teismas tą aktą pripažintų netaikytinu (2020 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Komisija ir Taryba / Carreras Sequeros ir kt.,
C‑119/19 P ir C‑126/19 P
,
EU:C:2020:676
,
punktas).
Ši nuostata yra bendrojo principo – pagal kurį kiekvienai proceso šaliai, siekiančiai, kad būtų panaikintas jai skirtas sprendimas, suteikiama teisė atskirai ginčyti visuotinai taikomų aktų, kuriais remiantis priimtas tas sprendimas, galiojimą – išraiška (žr. 2020 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Komisija ir Taryba / Carreras Sequeros ir kt.,
C‑119/19 P ir C‑126/19 P
,
EU:C:2020:676
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Kadangi pagal SESV 277 straipsnį nesiekiama suteikti šaliai galimybės ginčyti bet kokio visuotinai taikomo akto taikymą grindžiant bet kurį ieškinį, aktas, kurio neteisėtumu remiamasi, turi būti tiesiogiai ar netiesiogiai taikomas ieškinyje nagrinėjamam atvejui (žr. 2020 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Komisija ir Taryba / Carreras Sequeros ir kt.,
C‑119/19 P ir C‑126/19 P
,
EU:C:2020:676
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Nagrinėdamas ieškinį dėl individualaus pobūdžio sprendimų panaikinimo Teisingumo Teismas pripažino, kad neteisėtumu grindžiamą prieštaravimą pagrįstai galima pareikšti dėl visuotinai taikomo akto nuostatų, kuriomis remiantis buvo priimti šie sprendimai arba kurios tiesiogiai teisiškai su jais susijusios (žr. 2020 m. rugsėjo 8 d. Sprendimo Komisija ir Taryba / Carreras Sequeros ir kt.,
C‑119/19 P ir C‑126/19 P
,
EU:C:2020:676
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Konkrečiai dėl pranešimų apie konkursą primintina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją vykstant įdarbinimo procedūrai, t. y. sudėtingai administracinei procedūrai, kurią sudaro vienas po kito priimami sprendimai, konkurso dalyvis gali ieškinyje dėl vėliau priimto akto remtis su juo glaudžiai susijusių ankstesnių aktų neteisėtumu (šiuo klausimu žr. 1995 m. rugpjūčio 11 d. Sprendimo Komisija / Noonan,
C‑448/93 P
,
EU:C:1995:264
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją) ir pirmiausia pranešimo apie konkursą, kuriuo remiantis priimtas ginčijamas aktas, neteisėtumu (žr. 2017 m. gruodžio 14 d. Sprendimo PB / Komisija (
T‑609/16
,
EU:T:2017:910
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Tai, kad ieškovas neapskundė pranešimo apie konkursą per nustatytą terminą, nekliudo jam remtis vykstant konkursui padarytais pažeidimais, net jei tokių pažeidimų galėjo kilti dėl pranešimo apie konkursą teksto (žr. 2006 m. sausio 31 d. Sprendimo Giulietti / Komisija,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Kalbant konkrečiai, jei pagrindas, grindžiamas pranešimo apie konkursą, kuris nebuvo laiku apskųstas, neteisėtumu, yra susijęs su ginčijamo individualaus sprendimo motyvais, pagal jurisprudenciją ieškinys laikomas priimtinu. Iš tiesų iš konkurso dalyvio negali būti atimta teisė ginčyti individualaus sprendimo, kuris dėl jo buvo priimtas vykdant pranešime apie konkursą nustatytus reikalavimus, pagrįstumą visais minėtais aspektais, įskaitant apibrėžtus tame pranešime, nes tik šis taikymo sprendimas individualizuoja jo teisinę padėtį ir leidžia jam aiškiai suprasti, kaip ir kiek yra pažeisti jo interesai (žr. 2017 m. gruodžio 14 d. Sprendimo PB / Komisija (
T‑609/16
,
EU:T:2017:910
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Vis dėlto, jei nėra glaudaus ryšio tarp paties ginčijamo sprendimo motyvų ir ieškinio pagrindo, grindžiamo pranešimo apie konkursą, kuris nebuvo laiku apskųstas, neteisėtumu, šį pagrindą reikia pripažinti nepriimtinu taikant imperatyvias, apskundimo terminus nustatančias normas, nuo kurių tokiu atveju negalima nukrypti nepažeidus teisinio saugumo principo (žr. 2017 m. gruodžio 14 d. Sprendimo PB / Komisija (
T‑609/16
,
EU:T:2017:910
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Atsižvelgiant būtent į šiuos argumentus reikia išnagrinėti Komisijos pateiktą pranešimo apie konkursą neteisėtumu grindžiamo prieštaravimo nepriimtinumo pagrindą.
Pirma, reikia priminti, kad ieškovės pateiktas neteisėtumu grindžiamas prieštaravimas iš esmės susijęs su pranešimo apie konkursą nuostatomis dėl kalbų vartojimo, t. y. antrosios kalbos pasirinkimo apribojimu anglų, prancūzų ir vokiečių kalbomis. Ši antroji kalba buvo vartojama vertinimo centre laikant testus, skirtus kandidatų bendriesiems ir specialiesiems įgūdžiams įvertinti.
Antra, dėl ginčijamo sprendimo motyvų reikia priminti, kad 2015 m. lapkričio 9 d. laišku ieškovei buvo pranešta, kad jos pavardė nebuvo įtraukta į rezervo sąrašą dėl to, kad jos vertinimo centre laikyti testai neįvertinti aukščiausiais balais. Be to, ginčijamame sprendime nurodyta, kad atrankos komisija atidžiai peržiūrėjo ieškovei už vertinimo centre laikytus testus skirtus balus, jos bendrųjų ir specialiųjų įgūdžių vertinimus ir padarė išvadą, kad ieškovės įvertinimai atspindi jos rezultatus vertinimo centre.
Trečia, iš ieškovei išduoto „įgūdžių paso“ matyti, kad už bendrąjį įgūdį „bendravimas“ ji gavo 5,5 balo iš 10, o tai yra vienas iš jos žemiausių vertinimų ir balų, gautų už bendruosius įgūdžius, vertintus vertinimo centre. Pagal Bendrųjų taisyklių 1.2 punktą, į kurį daroma nuoroda pranešimo apie konkursą 7 išnašoje, reikalavimu patikrinti šį įgūdį siekiama įvertinti, ar kandidatas gali „aiškiai ir tiksliai bendrauti tiek žodžiu, tiek raštu“. Iš to netiesiogiai, bet neišvengiamai darytina išvada, kad atrankos komisijos išvadai dėl ieškovės prancūzų kalbos žinių lygio arba bent jau dėl įgūdžio didelę įtaką turėjo šios kalbos mokėjimas.
Ketvirta, nors pranešime apie konkursą nebuvo numatyta testo, kuriame būtų tikrinamos ieškovės konkrečios žinios, t. y. anglų, prancūzų ar vokiečių kalbos žodynas ar gramatika, negalima paneigti, kad yra glaudus ryšys tarp ieškovės prancūzų kalbos (kurią ji pasirinko kaip antrąją kalbą) žinių ir testų, kuriuos ji turėjo laikyti šia kalba. Iš tiesų ieškovės prancūzų kalbos žinias, be abejonės, atspindi testai, kuriais siekiama patikrinti nagrinėjamame konkurse reikalaujamus bendruosius ir specialiuosius įgūdžius.
Šiuo klausimu nustatyta, kad galimybė gauti geriausius balus už testus yra didesnė, jeigu šie testai laikomi kandidato gimtąja kalba arba kalba, kurią jis moka taip pat gerai (2014 m. liepos 2 d. Sprendimo Da Cunha Almeida / Komisija,
F‑5/13
,
EU:F:2014:176
,
punktas), ypač atliekant techninę užduotį, pavyzdžiui, atvejo tyrimą.
Pirma, nustatyta, kad portugalų kalba yra ieškovės gimtoji kalba. Antra, nors, kaip pabrėžia Komisija, ieškovė savo paraiškoje nurodė, kad jos prancūzų kalbos žinių lygis pagal CEFR yra C2, t. y. toks pat kaip ir portugalų kalbos, ir kad ji dalį studijų atliko Belgijoje ir Prancūzijoje, Bendrajame Teisme ieškovė tvirtino (Komisija jai neprieštaravo), kad geriau moka gimtąją nei prancūzų kalbą. Be to, tai labai tikėtina, atsižvelgiant į ieškovės išsilavinimą ir profesinę patirtį, nurodytus jos paraiškoje; iš šios paraiškos matyti, kad daugiausia ji studijavo ir dirbo Portugalijoje.
Penkta, reikia pažymėti, kad konkurso antrosios kalbos pasirinkimo apribojimas viena iš trijų nurodytų kalbų ne tik turi įtakos kandidatų gebėjimui reikšti mintis žodžiu arba raštu, bet ir lemia tam tikro tipo klaviatūros, kuria kandidatai gali naudotis atlikdami atvejo tyrimą, pasirinkimą, nes pagal EPSO praktiką (Bendrajame Teisme ją patvirtino ir Komisija) klaviatūros kandidatams tiekiamos atsižvelgiant į kalbą (arba tam tikrais atvejais – kelias kalbas), kuria laikytini testai. Šioje byloje neginčijama, kad ieškovė buvo priversta naudotis tokio tipo klaviatūra, kuria nebuvo įpratusi naudotis dėl gimtosios kalbos. Reikia konstatuoti, kad ši aplinkybė turi įtakos testo, per kurį reikalaujama naudojantis klaviatūra per ribotą laiką surinkti konkrečios apimties tekstą, laikymui, taigi potencialiai ir jo rezultatams.
Šešta, dėl Komisijos per teismo posėdį pateikto argumento, kad glaudus ryšys gali egzistuoti, tik jei kandidatų bendrųjų įgūdžių vertinimo testų rezultatai neigiami arba katastrofiniai, reikia pripažinti, kad tokiu argumentu dar kartą nepagrįstai pirmenybė teikiama siauresniam glaudaus ryšio buvimo sąlygos taikymui, kai neteisėtumas, kuriuo remiamasi, siejamas su konkurso kalbų vartojimo tvarka.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad tarp ginčijamo sprendimo motyvų ir pranešimo apie konkursą nuostatų dėl atitinkamo konkurso kalbų vartojimo, kurių teisėtumas ginčijamas, yra glaudus ryšys.
Taigi reikia atmesti Komisijos nurodytą nepriimtinumo pagrindą ir pripažinti ieškovės pateiktą pranešimo apie konkursą neteisėtumu grindžiamą prieštaravimą priimtinu.
(Praleista)

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (pirmoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Panaikinti 2016 m. birželio 23 d. Viešojo konkurso EPSO/AD/293/14 atrankos komisijos sprendimą (perduotą Europos personalo atrankos komisijos (EPSO)), kuriuo atmestas Ana Calhau Correia de Paiva prašymas dėl peržiūros, pateiktas dėl 2015 m. lapkričio 9 d. sprendimo neįtraukti jos į konkurso rezervo sąrašą.

2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.

3.
Calhau Correia de Paiva padengia vieną trečdalį savo bylinėjimosi išlaidų.

4.
Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jos priteisiami du trečdaliai Calhau Correia de Paiva patirtų bylinėjimosi išlaidų.

Kanninen
Porchia
Stancu
Paskelbta 2021 m. birželio 9 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.