CELEX: 62018CJ0282
Muutoksenhaku
EU-tavaramerkki
Muutoksenhakumenettely
Määräajat
Sähköinen tiedoksiantaminen
Määräaikojen laskeminen

The Green Effort Limited vaatii valituksessaan unionin tuomioistuinta kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen 23.2.2018 antaman määräyksen The Green Effort vastaan EUIPO – Fédération internationale de l’automobile (Formula E) (
T-794/17
, ei julkaistu, jäljempänä valituksenalainen määräys,
EU:T:2018:115
), jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi The Green Effortin kanteen, jossa sitä vaadittiin kumoamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) toisen valituslautakunnan 11.9.2017 antama päätös (asia R 1827/2016-2), joka koskee The Green Effortin ja Fédération internationale de l’automobilen välistä tavaramerkin menettämistä koskevaa menettelyä (jäljempänä riidanalainen päätös).
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Asetus (EY) N:o 207/2009
[Euroopan unionin] tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (
EUVL 2009, L 78, s. 1
) on myöhemmin kodifioitu Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/1001 (
EUVL 2017, L 154, s. 1
), jota kyseisen asetuksen 212 artiklan nojalla sovelletaan 1.10.2017 alkaen.
Asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan, jonka otsikkona on ”Asian saattaminen [unionin] tuomioistuimen käsiteltäväksi” ja josta on tullut asetuksen 2017/1001 72 artiklan 5 kohta, 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kanne on nostettava [unionin] tuomioistuimessa kahden kuukauden kuluessa valituslautakunnan päätöksen tiedoksiantamisesta.”
Asetuksen N:o 207/2009 79 artiklassa, jonka otsikkona on ”Ilmoitusmenettely” ja josta on tullut asetuksen 2017/1001 98 artikla, säädetään seuraavaa:
”Virasto ilmoittaa viran puolesta päätöksistä ja käskyistä saapua kuultavaksi sekä tiedonannoista, jotka ovat alkuna määräajoille tai joiden ilmoittamisesta säädetään muissa tämän asetuksen säännöksissä tai täytäntöönpanoasetuksessa tai joista viraston pääjohtaja määrää.”
Asetus (EY) N:o 2868/95
Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 (
EYVL 1995, L 303, s. 1
) 65 säännön 2 kohta kuuluu seuraavasti:
”Viraston pääjohtaja päättää muilla teknisillä välineillä toimitettavan tiedoksiannon yksityiskohdista.”
26.11.2013 tehty päätös
Viraston kanssa käytävästä sähköisestä viestinnästä 26.11.2013 annetun viraston pääjohtajan päätöksen N:o EX-13-2 (jäljempänä 26.11.2013 annettu päätös) 3 artiklan otsikkona on ”User Area ja muut suojatut järjestelmät”, ja sen sanamuoto on seuraava:
”(1)   Virasto antaa käyttöön sähköisen viestinnän alustan, jolla käyttäjät voivat vastaanottaa, nähdä, tulostaa ja tallentaa kaikki viraston lähettämät sähköisesti laaditut asiakirjat ja tiedoksiannot sekä vastata tiedoksiantoihin ja toimittaa hakemuksia ja muita asiakirjoja. Tämä sähköinen alusta on suojattu järjestelmä, ja siitä käytetään nimitystä User Area (käyttäjäalue).
– –
(4)   User Area tarjoaa mahdollisuuden vastaanottaa kaikki viraston tiedoksiannot sähköisesti. Jos käyttäjä valitsee tämän mahdollisuuden, virasto lähettää kaikki tiedoksiannot sähköisesti kyseisellä sähköisellä alustalla, paitsi tilanteissa, joissa se on teknisesti mahdotonta.
– –”
Kyseisen päätöksen 4 artiklan otsikkona on ”Viraston viestintä käyttäjäalueella (User Area)”, ja sen 1–4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”(1)   Kun käyttäjä on aktivoinut mahdollisuuden viestiä viraston kanssa sähköisesti, kaikki viraston viralliset tiedoksiannot, jotka ovat saatavilla sähköisesti, toimitetaan lähtökohtaisesti sähköisellä alustalla.
(2)   Käyttäjät voivat halutessaan saada ilmoituksen, kun heille toimitetaan alustalla tiedoksianto. Ilmoituksen yksinomainen tarkoitus on antaa osapuolille tieto siitä, että heidän Saapuneet-laatikkoonsa on lähetetty asiakirja; tällainen ilmoitus ei ole tiedoksianto, eikä sillä ole minkäänlaista muuta oikeudellista vaikutusta.
(3)   Virasto tallentaa päivämäärän, jolloin asiakirja laitetaan käyttäjän Saapuneet-laatikkoon, ja se mainitaan käyttäjäalueella.
(4)   Ellei tiedoksiantamisen ajankohdan tarkasta määrittämisestä muuta johdu, tiedoksiantamisen katsotaan tapahtuneen sitä päivää seuraavana viidentenä kalenteripäivänä, kun virasto laittoi asiakirjan käyttäjän Saapuneet-laatikkoon.”
Mainittu päätös tuli sen 11 artiklan mukaan voimaan 2.12.2013.
Mainittu 26.11.2013 tehty päätös kumottiin sähköisestä viestinnästä 16.8.2017 tehdyllä EUIPO:n pääjohtajan päätöksellä N:o EX-17-4, ja sitä muutettiin 15.5.2018 tehdyllä päätöksellä EX-18-1, joka tuli voimaan 1.10.2017 ja jonka 3 artiklan 4 kohta on sanamuodoltaan sama kuin 26.11.2013 tehdyn päätöksen 4 artiklan 4 kohta.
Asian tausta
The Green Effort sai asetuksen N:o 207/2009 nojalla oikeudet sanamerkkiin Formula E (jäljempänä riidanalainen tavaramerkki), jonka rekisteröintiä koskeva hakemus oli jätetty 17.11.2010.
Tavarat ja palvelut, joita varten tavaramerkin rekisteröintiä haettiin, kuuluvat tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevaan, 15.6.1957 tehtyyn Nizzan sopimukseen, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna, pohjautuvan luokituksen luokkiin 25, 38 ja 41, ja ne vastaavat kunkin luokan osalta seuraavaa kuvausta:
–
Luokka 25: ”Vaatteet”
–
Luokka 38: ”Radio-, televisio- ja satelliittilähetystoiminta”
–
Luokka 41: ”Urheilutapahtumien järjestäminen”.
EU-tavaramerkkiä koskeva hakemus julkaistiin 3.12.2010, ja tavaramerkki, jonka rekisteröintiä haettiin, rekisteröitiin 14.3.2011.
Fédération internationale de l’automobile (jäljempänä FIA) esitti 15.3.2016 asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohdan, josta on tullut asetuksen 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta, mukaisen riidanalaista tavaramerkin menettämistä koskevan vaatimuksen sillä perusteella, ettei tavaramerkkiä ollut viiden vuoden yhtäjaksoisen jakson kuluessa otettu tosiasialliseen käyttöön.
EUIPO:n mitättömyysosasto kehotti 21.3.2016 The Green Effortia esittämään 21.6.2016 mennessä näyttöä riidanalaisen tavaramerkin tosiasiallisesta käytöstä. Koska tämä näyttö esitettiin 22.6.2016, eli asetun määräajan ulkopuolella, sitä ei otettu huomioon.
The Green Effort esitti 27.7.2016 EUIPO:n mitättömyysosastossa menetetyn määräajan palauttamista koskevan vaatimuksen, jotta sille palautettaisiin sen oikeudet mainitun näytön esittämiseen.
Mitättömyysosasto teki 8.9.2016 päätöksen, jolla se hylkäsi kyseisen vaatimuksen ja julisti riidanalaisen tavaramerkin menetetyksi kokonaisuudessaan.
The Green Effort teki 5.10.2016 mitättömyysosaston päätöksestä valituksen EUIPO:ssa.
EUIPO:n toinen valituslautakunta (jäljempänä valituslautakunta) hylkäsi mainitun valituksen riidanalaisella päätöksellä.
Valituslautakunta katsoi päätöksensä tueksi, etteivät riidanalaisen tavaramerkin haltija tai sen edustaja olleet osoittaneet, että ne olivat todellakin noudattaneet mahdollisimman suurta huolellisuutta noudattaakseen määräaikaa, joka oli asetettu sellaisten asiakirjojen toimittamiseksi, joista riidanalaisen tavaramerkin tosiasiallinen käyttö ilmenee. Valituslautakunta katsoi, että vaikka oikeudenkäyntiaineistoon sisältyy näyttöä siitä, että The Green Effort oli toistuvasti yrittänyt lähettää sähköpostiviestejä ja telefakseja EUIPO:on, kaikki kyseiset viestit oli vastaanotettu Espanjan aikaa 22.6.2016 eli asetetun määräajan päätyttyä, ja ettei tältä osin esitettyjä selityksiä voida pitää ”poikkeuksellisina”.
Valituslautakunta vahvisti näin ollen mitättömyysosaston päätöksen, joka koski menetetyn määräajan palauttamista koskevan vaatimuksen hylkäämistä, ja, siltä osin kuin oli kyse riidanalaisen tavaramerkin menettämistä koskevasta vaatimuksesta, se katsoi, että koska ei ollut esitetty näyttöä kyseisen tavaramerkin tosiasiallisesta käytöstä Euroopan unionissa relevanttina ajankohtana tai päteviä syitä sen käyttämättä jättämiseen, The Green Effortin oikeudet oli julistettava kokonaisuudessaan mitättömiksi, ja niiden osalta oli katsottava, etteivät ne olleet synnyttäneet vaikutuksia 15.3.2016 alkaen.
Menettely unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen määräys
The Green Effort nosti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 4.12.2017 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen, jossa vaadittiin riidanalaisen päätöksen kumoamista ja väitettiin, että The Green Effortin esittämä menetetyn määräajan palauttamista koskeva vaatimus oli hylätty virheellisesti, koska sen oli ollut mahdotonta lähettää asiakirjoja, joilla näytettiin toteen riidanalaisen tavaramerkin tosiasiallinen käyttö, EUIPO:n viestintäjärjestelmässä olleiden teknisten vikojen takia. The Green Effort väitti myös, että FIA oli toiminut vilpillisessä mielessä toimittaessaan tavaramerkin menettämistä koskevan vaatimuksen.
Unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä kirjaamo esitti puutteiden korjaamista koskevan kehotuksen, joka koski riidanalaisen päätöksen tiedoksiantamisen ajankohtaa ja johon The Green Effort vastasi, että kyseinen päätös oli annettu sille tiedoksi 19.9.2017.
Unionin yleinen tuomioistuin totesi näin ollen valituksenalaisessa määräyksessä, että riidanalainen päätös oli annettu The Green Effortille tiedoksi 19.9.2017, joten unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 58 artiklan mukaisesti asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 5 kohdassa säädetty kanteen nostamista varten varattu määräaika oli päättynyt 29.11.2017. Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että koska kanne oli toimitettu mainitun tuomioistuimen kirjaamoon 4.12.2017, se oli nostettu myöhässä.
Unionin yleinen tuomioistuin totesi lisäksi, ettei The Green Effort ollut myöskään osoittanut eikä edes väittänyt, että se olisi kohdannut sellaisia ennalta arvaamattomia seikkoja taikka sellaisen ylivoimaisen esteen, että unionin yleinen tuomioistuin voisi niiden johdosta poiketa kyseisestä määräajasta Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 45 artiklan toisen kohdan perusteella, jota sovelletaan oikeudenkäyntiin unionin yleisessä tuomioistuimessa mainitun perussäännön 53 artiklan nojalla.
Unionin yleinen tuomioistuin jätti näiden näkökohtien perusteella kanteen kokonaisuudessaan tutkimatta, koska se ei selvästikään täyttänyt tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä.
Asianosaisten vaatimukset unionin tuomioistuimessa
The Green Effort vaatii unionin tuomioistuinta
–
kumoamaan valituksenalaisen määräyksen ja riidanalaisen päätöksen
–
hyväksymään The Green Effortin ensimmäisessä oikeusasteessa nostamassa kanteessa esittämät vaatimukset
–
velvoittamaan EUIPO:n ja FIA:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
EUIPO ja FIA vaativat unionin tuomioistuinta
–
hylkäämään valituksen
–
velvoittamaan The Green Effortin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Valituksen tarkastelu
Tutkittavaksi ottaminen
FIA väittää, ettei valitus selvästikään täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä, koska The Green Effort pyrkii riitauttamaan unionin yleisen tuomioistuimen esittämän tosiseikkoja koskevan toteamuksen, joka koskee riidanalaisen päätöksen tiedoksiantamisen ajankohtaa. Koska muutoksenhaku unionin tuomioistuimessa rajoittuu oikeudellisiin seikkoihin, unionin yleisellä tuomioistuimella on yksinomainen toimivalta todeta tosiseikat ja arvioida niitä.
Tältä osin on huomautettava, ettei The Green Effort riitauta riidanalaisen päätöksen tiedoksi antamisen ajankohtaa, sellaisena kuin unionin yleinen tuomioistuin on sen vahvistanut, vaan se arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että tämä on tehnyt oikeudellisen virheen siltä osin kuin on kyse sen määräajan laskemisesta, jossa kanne kyseisestä päätöksestä oli nostettava.
Tästä seuraa, että valitus on otettava tutkittavaksi.
Asiakysymys
The Green Effort vetoaa valituksensa tueksi aluksi valitusperusteeseen, joka koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin on määrittänyt virheellisesti asetuksen N:o 207/2009 65 artiklassa, luettuna yhdessä 26.11.2013 tehdyn päätöksen 4 artiklan 4 kohdan kanssa, säädetyn kanteen nostamiselle varatun määräajan alkamisajankohdan. Siltä osin kuin on kyse siitä, onko tavaramerkin menettämistä koskeva vaatimus hyväksyttävä, The Green Effort väittää seuraavaksi, että FIA oli toiminut vilpillisessä mielessä toimittaessaan kyseisen vaatimuksen ja että näyttö riidanalaisen tavaramerkin tosiasiallisesta käytöstä on toimitettu EUIPO:lle vaaditussa määräajassa. Jos EUIPO ei ollut vastaanottanut kyseistä näyttöä, tämä johtuu valittajan mukaan EUIPO:n viestintäjärjestelmän teknisistä vioista, joten valittajan esittämä menetetyn määräajan palauttamista koskeva vaatimus olisi pitänyt hyväksyä.
Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
Siltä osin kuin on kyse valitusperusteesta, joka koskee kanteen nostamiselle varatun määräajan alkamisajankohdan virheellistä määrittämistä, The Green Effort väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on laskenut virheellisesti määräajan, jossa kanne riidanalaisesta päätöksestä oli nostettava, koska ei ole ottanut huomioon sitä, että 26.11.2013 tehdyn päätöksen 4 artiklan 4 kohdan mukaan tiedoksianto katsotaan tehdyksi sitä päivää seuraavana viidentenä kalenteripäivänä, kun EUIPO:n järjestelmä luo asiakirjan.
Koska riidanalainen päätös jätettiin valittajan edustajan sähköisen tilin Saapuneet-kansioon 19.9.2017, tiedoksiannon on valittajan mukaan katsottava tapahtuneen 25.9.2017, koska 24.9.2017 oli sunnuntai. Valittaja toteaa, että näin ollen kahden kuukauden määräaika kanteen nostamiselle riidanalaisesta päätöksestä – lisättynä pitkien etäisyyksien vuoksi kymmenellä päivällä – päättyi 5.12.2017. Kanne saapui unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 4.12.2017, joten valituksenalainen määräys on valittajan mukaan kumottava.
EUIPO myöntää, ettei 26.11.2013 tehdyn päätöksen 4 artiklan 4 kohdan sanamuoto ole täysin yksiselitteinen. Se väittää, että sellaisen tulkinnan mukaan, jota noudatetaan määräaikojen laskemisessa sen omien hallintomenettelyjen osalta, ilmaisun ”ellei tiedoksiantamisen ajankohdan tarkasta määrittämisestä muuta johdu” katsotaan tarkoittavan ”riippumatta muusta mahdollisesta ajankohdasta, jolloin tiedoksiantamisen voidaan varmuudella vahvistaa tapahtuneen” tai ”huolimatta muusta mahdollisesta ajankohdasta, jona tiedoksiantamisen voidaan varmuudella vahvistaa tapahtuneen”. Kun EUIPO antaa asiakirjan tiedoksi sähköisesti, se lisää näin ollen siihen määräaikaan, jonka se vahvistaa vastauksen antamiselle tai menettelyn seuraavalle vaiheelle, automaattisesti viisi kalenteripäivää sen jälkeen, kun asiakirja laitetaan saataville käyttäjäalueelle (”User Area”, asiakirjojen vaihtamiseen tarkoitettu alusta).
Nyt käsiteltävässä asiassa EUIPO katsoo kuitenkin, että koska vastauksessa, jonka The Green Effort antoi korjatakseen puutteita, joita sen unionin yleisessä tuomioistuimessa nostamaan kanteeseen sisältyi, The Green Effort ilmoitti ajankohdaksi, jona riidanalainen päätös annettiin sille tiedoksi, päivämäärän 19.9.2017, unionin yleinen tuomioistuin ei ollut velvollinen pyytämään tiedoksiantotapoja koskevia lisätietoja, joten valituksenalaista määräystä ei rasita mikään virhe.
FIA puolestaan katsoo, ettei 26.11.2013 tehty päätös sitonut unionin yleistä tuomioistuinta, joten sillä, ettei kyseisen päätöksen säännöksiä ole sovellettu, ei voida perustella valituksenalaisen määräyksen kumoamista.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Asetuksen N:o 207/2009 65 ja 79 artiklan säännöksistä – joiden sisältö toistetaan olennaisilta osin asetuksen 2017/1001 72 ja 98 artiklassa – ilmenee, että kanne voidaan nostaa unionin yleisessä tuomioistuimessa kahden kuukauden kuluessa valituslautakunnan päätöksen tiedoksiantamisesta.
Asetuksen N:o 2868/95 65 artiklan 2 kohdan mukaan viraston ja nyttemmin EUIPO:n pääjohtaja päättää muilla teknisillä välineillä kuin telefaksilla toimitettavan tiedoksiannon yksityiskohdista.
Koska 26.11.2013 tehdyn päätöksen on tehnyt EUIPO:n pääjohtaja ja koska sillä säännellään EUIPO:n kanssa käytävää sähköistä viestintää ja muun muassa asiakirjojen sähköistä tiedoksiantamista, sitä sovelletaan näin ollen nyt käsiteltävässä asiassa.
Kyseisen päätöksen 4 artiklan 4 kohdassa todetaan, että, ellei tiedoksiantamisen ajankohdan tarkasta määrittämisestä muuta johdu, tiedoksiantamisen katsotaan tapahtuneen sitä päivää seuraavana viidentenä kalenteripäivänä, jona EUIPO laittoi asiakirjan käyttäjän Saapuneet-kansioon.
Tältä osin on todettava, ettei kyseisen säännöksen sanamuoto mahdollista sitä, että määritettäisiin yksiselitteisesti se merkitys, joka mainitussa säännöksessä tarkoitetulle ilmaisulla ”ellei muuta johdu” on annettava.
On kuitenkin todettava, että tulkinta, jota EUIPO tarjoaa 23.11.2013 tehdyn päätöksen 4 artiklan 4 kohdassa olevalle ilmaisulle ”ellei tiedoksiantamisen ajankohdan tarkasta määrittämisestä muuta johdu” ja jonka mukaan kyseinen ilmaisu tarkoittaisi ”huolimatta tiedoksiantamisen ajankohdan tarkasta määrittämisestä” tai siitä ”riippumatta”, ei saa tukea 26.11.2013 tehdyn päätöksen eri kieliversioista, joista ei ilmene minkäänlaista eroavaisuutta ilmaisun ”ellei muuta johdu” osalta. Tällainen tulkinta poistaisi kaiken tosiasiallisen merkityksen kyseiseen säännökseen sisältyvältä maininnalta tiedoksiantamisen ajankohdan tarkasta määrittämisestä, koska tiedoksiantamisen katsottaisiin kaikissa oloissa tapahtuneen sitä päivää seuraavana viidentenä kalenteripäivänä, kun EUIPO laittoi asiakirjan käyttäjän Saapuneet-laatikkoon.
Kun nämä näkökohdat otetaan huomioon, 26.11.2013 tehdyn päätöksen 4 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että tiedoksiantamisen katsotaan tapahtuneen sitä päivää seuraavana viidentenä kalenteripäivänä, kun EUIPO laittoi asiakirjan käyttäjän Saapuneet-laatikkoon, ellei tiedoksiantamisen ajankohdaksi voida tarkasti määrittää kyseiselle aikavälille sijoittuvaa muuta ajankohtaa.
Tällainen tulkinta täyttää oikeusvarmuuden periaatteesta johtuvat vaatimukset sen ansiosta, että sillä vältetään valituslautakunnan päätöksen määräämätön kyseenalaistaminen, koska jos yhtäkään asianomaiseen asiakirjaan tutustumista koskevaa pyyntöä ei tehdä sen jälkeen, kun asiakirja jätetään vastaanottajan Saapuneet-laatikkoon, tiedoksiantamisen katsotaan tapahtuneen kyseisen jättämisen jälkeisenä viidentenä kalenteripäivänä.
Näin ollen on todettava, että koska on kiistatonta, että The Green Effortin edustaja pyysi saada tutustua riidanalaiseen päätökseen 19.9.2017 ja että hän latasi sen ja sai tiedon siitä samana päivänä, unionin yleinen tuomioistuin ei ole tehnyt oikeudellista virhettä katsoessaan, että koska riidanalainen päätös oli annettu tiedoksi 19.9.2017, määräaika kanteen nostamiselle kyseisestä päätöksestä oli päättynyt 29.11.2017. Valitusperuste, joka koskee kanteen nostamista varten varatun määräajan alkamisajankohdan virheellistä määrittämistä, on näin ollen hylättävä perusteettomana.
Kun edellä esitetyt näkökohdat otetaan huomioon, ei ole aiheellista tutkia valitusperusteita, jotka perustuvat siihen, että tavaramerkin menettämistä koskeva vaatimus on hyväksyttävä, tai syitä, joilla on perusteltu menetetyn määräajan palauttamista koskevan vaatimuksen hylkääminen.
Valitus on näin ollen hylättävä kokonaisuudessaan.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan, jota sovelletaan saman työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla valitusmenettelyyn, asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska The Green Effort on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut EUIPO:n ja FIA:n esittämien vaatimusten mukaisesti.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Valitus hylätään.

2)
The Green Effort Limited vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ja Fédération internationale de l’automobilen (FIA) oikeudenkäyntikulut.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: englanti.