CELEX: 62016CJ0187
Liikmesriigi kohustuste rikkumine
Direktiivid 92/50/EMÜ ja 2004/18/EÜ
Teenuste hankelepingud
Riigi trükikoda
Isikut tõendavate dokumentide ja muude ametlike dokumentide valmistamine
Lepingu sõlmimine eraõigusliku ettevõtjaga ilma eelnevalt hankemenetlust läbi viimata
Erilised julgeolekumeetmed
Liikmesriikide põhiliste huvide kaitse

Oma hagiavalduses palub Euroopa Komisjon Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Austria Vabariik esiteks sõlmis teenuslepingud teatud dokumentide, nagu kiipkaardiga passide, erakorraliste passide, elamislubade, isikutunnistuste, pürotehnika käitlemislubade, krediitkaardikujuliste juhilubade ja krediitkaardikujuliste sõiduki registreerimistunnistuste valmistamiseks otse Österreichische Staatsdruckerei GmbH‑ga (edaspidi „ÖS“) ning teiseks jättis jõusse liikmesriigi õigusnormid, mis kohustavad hankijat sõlmima need teenuslepingud otse selle äriühinguga, siis on Austria Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad ELTL artiklitest 49 ja 56 ning nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord (
EÜT 1992, L 209, lk 1
; ELT eriväljaanne 06/01, lk 322), artiklitest 4 ja 8 koostoimes selle direktiivi artiklitega 11–37 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (
ELT 2004, L 134, lk 114
; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132) artiklitest 14 ja 20 koostoimes selle direktiivi artiklitega 23–55.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Selliste hankelepingute sõlmimiseks, mille ese on „kirjastus- ja trükiteenused vahendustasu eest või lepingu alusel“, näevad direktiivid 92/50 ja 2004/18 ette liidu õiguse kohaste hankemenetluste korraldamise.
Direktiiv 92/50
Direktiivi 92/50 neljateistkümnes põhjendus on sõnastatud järgmiselt:
„teenuste valdkonnas tuleks seoses riikliku julgeoleku ja riigisaladuse ning muude hankelepingute sõlmimise eelisreeglitega nagu näiteks rahvusvahelistest lepingutest tulenevad, sõjaväeüksuste paigutamisega seotud või rahvusvaheliste organisatsioonide reeglid, kohaldada [nõukogu 26. juuli 1971. aasta] direktiivi[s] 71/305/EMÜ [, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord, (
EÜT 1971, L 185, lk 5
)] ja [nõukogu 21. detsembri 1976. aasta direktiivis] 77/62/EMÜ[, millega kooskõlastatakse riiklike tarnelepingute sõlmimise kord (
EÜT 1977, L 13, lk 1
)] sätestatud erandeid“.
Selle direktiivi artikli 1 punktis a on muu hulgas ette nähtud, et „riiklikud teenuslepingud [on] teenuseosutaja ja tellija vahel kirjalikult sõlmitud rahaliste huvidega seotud lepingud“.
Nimetatud direktiivi artikli 3 lõikes 1 on sätestatud:
„Tellijad sõlmivad riiklikke teenuslepinguid […] käesoleva direktiivi sätetele vastavas korras.“
Sama direktiivi artikli 4 lõikes 2 on ette nähtud:
„Käesolevat direktiivi ei kohaldata teenuste suhtes, mis on salajased või mille osutamisel tuleb rakendada erilisi julgeolekumeetmeid vastavalt asjaomases liikmesriigis kehtivatele õigusnormidele või juhul, kui see on vajalik riigi põhiliste julgeolekuhuvide kaitseks.“
Direktiivi 92/50 artiklis 8 on sätestatud:
„Lepingud, mille objektiks on I A lisas loetletud teenused, sõlmitakse kooskõlas III–VI jaotise sätetega.“
III–VI jaotis sisaldavad selle direktiivi artikleid 11–37.
Kõnealuse direktiivi I A lisas on nimelt kategoorias 15 toodud „Tasulised ja lepingulised kirjastamis- ja trükiteenused“.
Direktiiv 2004/18
Direktiivi 2004/18 artiklis 14 „Salajased lepingud ja erilisi julgeolekumeetmeid nõudvad lepingud“ on ette nähtud:
„Käesolevat direktiivi ei kohaldata hankelepingute suhtes, mis on kuulutatud salajasteks või mille täitmisel tuleb rakendada erilisi julgeolekumeetmeid vastavalt asjaomases liikmesriigis kehtivatele õigusnormidele või kui see on vajalik asjaomase liikmesriigi põhiliste huvide kaitseks.“
Selle direktiivi artiklis 20 „II A lisas loetletud teenuste hankelepingud“ on sätestatud:
„Lepingud, mille objektiks on II A lisas loetletud teenused, sõlmitakse vastavalt artiklitele 23–55.“
Nimetatud lisas on nimelt kategoorias 15 toodud „Tasulised ja lepingulised kirjastamis- ja trükiteenused“.
Määrus (EÜ) nr 2252/2004
Nõukogu 13. detsembri 2004. aasta määruse (EÜ) nr 2252/2004 liikmesriikide poolt väljastatud passide ja reisidokumentide turvaelementide ja biomeetria standardite kohta (
ELT 2004, L 385, lk 1
) artikli 3 lõikes 2 on sätestatud:
„Iga liikmesriik määrab ühe ettevõtte, kes vastutab passide ja reisidokumentide trükkimise eest. Liikmesriik teatab selle ettevõtte nime komisjonile ja teistele liikmesriikidele. Kaks või enam liikmesriiki võivad nimetada ühe ja sama ettevõtte. Igal liikmesriigil on õigus enda määratud ettevõtet vahetada. Liikmesriik teatab vastavatest muudatustest komisjonile ja teistele liikmesriikidele.“
Austria õigus
StDrG
Austria föderaalse seaduse ÖSi õigusliku olukorra ümberkorraldamise kohta (Bundesgesetz zur Neuordnung der Rechtsverhältnisse der Österreichischen Staatsdruckerei;
Bundesgesetzblatt
I, 1/1997; edaspidi „StDrG“) § 1a on sõnastatud järgmiselt:
„[…] Äriühingu […] ärinimi on „Österreichische Staatsdruckerei GmbH“; äriühing valmistab föderaalteenistustele trükiseid, mille valmistamisprotsessis on nõutav järgida konfidentsiaalsus- või turvanõudeid (turvatrükised). […]“
StDrG § 2 lõikes 2 on sätestatud:
„Äriühing täidab igal juhul järgmisi ülesandeid:
1.   Föderaalteenistustele trükiste valmistamine, mille valmistamisprotsessis on nõutav järgida konfidentsiaalsus- või turvanõudeid (turvatrükised) […]“
StDrG § 2 lõikes 3 on ette nähtud:
„Föderaalasutused on kohustatud § 2 lõike 2 punktis 1 nimetatud toodete valmistamise ülesande usaldama ainult [ÖSile], välja arvatud juhul, kui [see] äriühing ei suuda sisulistel või õiguslikel põhjustel neid ülesandeid mõistlike hindadega täita või kui kõnealust toodet pakub föderaalasutusele kolmas isik sama sisuga ja samadel lepingutingimustel soodsama hinnaga. […]“
StDrG § 6 „Järelevalve turvatrükiste üle“ lõikes 1 on sätestatud, et turvatrükiste valmistamise, töötlemise ja ladustamisega seotud tegevus- ja tööprotsessid kuuluvad asjaomase turvatrükise suhtes pädeva föderaalministri järelevalve alla.
Kõnealuse § 6 lõike 2 kohaselt peab ÖS turvatrükiste valmistamisel, töötlemisel ja ladustamisel võtma kõik kuritarvituste vältimiseks vajalikud turvameetmed.
Sama § 6 lõike 3 kohaselt peab ÖS järelevalve teostamiseks pädeval föderaalministril võimaldama asjaomase turvatrükise üle järelevalve teostamiseks vajalikus ulatuses pääseda tööruumidesse ja tutvuda asjaomaste äridokumentidega.
Määrus passide kohta
Kiipkaardiga passide, sealhulgas teenistuspassid ja diplomaatilised passid, isikutunnistuste ja erakorraliste passide valmistamist reguleerib Austria föderaalvalitsuse siseministri määrus passide ja muude samaväärsete dokumentide kujunduse kohta (Verordnung der Bundesministerin für Inneres über die Gestaltung der Reisepässe und Passersätze;
Bundesgesetzblatt
861/1995, edaspidi „määrus passide kohta“).
Määruse passide kohta lisades A, D ja E on toodud valmistatavate passide, teenistuspasside ja diplomaatiliste passide näidised, kusjuures nende passide viimasel lehel on märge „
PRINT by ÖSD
“.
Konkreetselt isikutunnistuste puhul on määruse passide kohta §-s 5 ette nähtud võltsimiskindel kujundus.
Nimelt tuleneb StDrG § 2 lõike 3 kohaldamisest koostoimes määrusega passide kohta, et arvestades selles sättes ette nähtud erandeid, peab kiipkaardiga passid, isikutunnistused ja erakorralised passid valmistama ÖS.
Elamislube puudutav rakendusmäärus
Tulenevalt Austria föderaalvalitsuse siseministri määruse, mis puudutab riiki elama asumise ja seal elamise seaduse rakendamist (Verordnung der Bundesministerin für Inneres zur Durchführung des Niederlassungs- und Aufenthaltsgesetzes;
Bundesgesetzblatt
II, 451/2005), § 3 lõikest 3, § 10a lõikest 2 ja § 10c lõikest 2 valmistab registreerimistunnistusi, alalise elukoha tõendeid, tõendeid taotluse esitamise kohta ning tõendeid riigis õiguspärase viibimise kohta eranditult ÖS.
Krediitkaardikujulisi juhilube puudutav ministri määrus
Krediitkaardi suurusega juhilubade kujundust reguleerib Austria föderaalvalitsuse teadus- ja transpordiministri määrus juhilubade seaduse rakendamise kohta (Verordnung des Bundesministers für Wissenschaft und Verkehr über die Durchführung des Führerscheingesetzes;
Bundesgesetzblatt
II, 320/1997).
Selle määruse § 1 lõike 2 kohaselt peavad juhilubadel olema võltsimiskindlad turvaelemendid.
Nimetatud sättes on samuti ette nähtud, et krediitkaardi kujulisi juhilube võib valmistada vaid pädeva föderaalministri määratud teenuseosutaja.
Arvestades StDrG § 2 lõiget 3, võib selleks teenuseosutajaks olla vaid ÖS, kui selles sättes ei ole ette nähtud teisiti.
Krediitkaardikujulisi sõiduki registreerimistunnistusi puudutav ministri määrus
Krediitkaardikujuliste sõiduki registreerimistunnistuste kujundust reguleerib Austria föderaalvalitsuse teadus- ja transpordiministri määrus liiklusregistrite rajamise kohta (Verordnung des Bundesministers für Wissenschaft und Verkehr, mit der Bestimmungen über die Einrichtung von Zulassungsstellen festgelegt werden;
Bundesgesetzblatt
II, 464/1998).
Selle määruse § 13 lõike 1a kohaselt peavad need registreerimistunnistused olema varustatud võltsimiskindlate turvaelementidega.
Selle määruse § 13 lõikes 3 on sätestatud, et registreerimistunnistusi võib valmistada vaid pädeva föderaalministri määratud teenuseosutaja.
Arvestades StDrG § 2 lõiget 3, võib selleks teenuseosutajaks olla vaid ÖS, kui selles sättes ei ole ette nähtud teisiti.
Pürotehnika käitlemise lube puudutav ministri määrus
Austria föderaalvalitsuse siseministri määruse 2010. aasta pürotehnikaseaduse rakendamise kohta (Verordnung der Bundesministerin für Inneres über die Durchführung des Pyrotechnikgesetzes 2010;
Bundesgesetzblatt
II, 499/2009) § 8 kohaselt peab pürotehnika käitlemise loa taotlus olema esitatud vormil, mis vastab selle määruse II lisas toodud näidisele. Näidisest nähtuvalt tuleb taotlus esitada ÖSile.
Selle määruse § 9 kohaselt peavad pürotehnika käitlemise load olema varustatud võltsimiskindlate turvaelementidega.
Kohtueelne menetlus
Komisjon juhtis 6. aprilli 2011. aasta ametlikus kirjas Austria Vabariigi tähelepanu kahtlustele, kas EL toimimise lepingu ning direktiivide 92/50 ja 2004/18 sätetega on kooskõlas teatud selliste teenuste hankelepingute sõlmimine otse ÖSiga, mis puudutavad niisuguste ametlike dokumentide trükkimist, nagu kiipkaardiga passid, erakorralised passid, elamisload, isikutunnistused, krediitkaardikujulised juhiload, paberil või krediitkaardikujulised sõiduki registreerimistunnistused, pürotehnika käitlemise load, kipritunnistused, turvadokumentide vormid, uimastikleebised ja mopeediload.
Selle kohta täpsustas komisjon, et ÖS kui eraõiguslik äriühing osutab neid dokumente trükkides teenust, mida puudutav leping oleks tulnud sõlmida kooskõlas direktiiviga 92/50 või direktiiviga 2004/18, juhul kui ÖS kuulub neist ühe direktiivi kohaldamisalasse, või järgides ELTL artiklites 49 ja 56 kehtestatud asutamisvabadust ja teenuste vaba osutamist, juhul kui ta nende direktiivide kohaldamisalasse ei kuulu.
Oma 7. juuni 2011. aasta vastuses leidis Austria Vabariik, et kõnealused teenuslepingud kaitsevad riigi olulisi julgeolekuhuve ega kuulu järelikult ei EL toimimise lepingu ega direktiivide 92/50 ja 2004/18 kohaldamisalasse. Austria lisas, et kõnealuste dokumentide trükkimiseks hankelepingute otse sõlmimine ainult ÖSiga on põhjendatud vajadusega hoida salajast teavet ning tagada dokumentide ehtsus ja õigsus, varustuskindlus ning konfidentsiaalsete andmete kaitse.
Austria Vabariik täiendas 17. juuli 2012. aasta ja 28. märtsi 2013. aasta kirjaga oma vastust ametlikule kirjale.
Kuna kõnealuse liikmesriigi antud vastused komisjoni ei rahuldanud, saatis viimane 11. juuli 2014. aasta kirjaga sellele liikmesriigile põhjendatud arvamuse. Komisjon toonitas selles, et Austria Vabariik ei ole tõendanud, et kiipkaardiga passide, erakorraliste passide, elamislubade, isikutunnistuste, krediitkaardikujuliste juhilubade, krediitkaardikujuliste sõiduki registreerimistunnistuste ja pürotehnika käitlemise lubade trükkimise hankelepingute otse ÖSiga sõlmimine oli põhjendatud tema julgeolekuhuvide kaitsega ning et hankemenetlust on võimalik nii korraldada, et selles saavad osaleda ainult need ettevõtjad, kes on spetsialiseerunud spetsiifiliste turvanõuetega dokumentide trükkimisele ja kelle üle teostatakse kohast järelevalvet.
Komisjon loobus aga oma etteheidetest seoses mopeedilubade, paberil registreerimistunnistuste, kipritunnistuste, turvadokumentide vormide ja uimastikleebistega, kuna need dokumendid olid kas käibelt kaotatud või nende valmistamiseks oli välja kuulutatud hange.
Austria Vabariik vastas põhjendatud arvamusele 10. septembri 2014. aasta kirjaga. Kõnealune liikmesriik tugines taas peamiselt oma riiklikele julgeolekuhuvidele ja rõhutas, et asjaomaste trükiteenuslepingute täitmine on tihedalt seotud avaliku korra ja riigi institutsioonilise toimimisega. Austria väitis eelkõige, et julgeolekunõuete järgimist saab teistelt ettevõtjatelt peale ÖSi nõuda vaid tsiviilõiguslike vahenditega, samas kui Austria ametiasutustel on ÖSi suhtes seadusest tulenev erikontrolli pädevus.
Mis puudutab pürotehnika käitlemise lubade trükkimise lepinguid, siis on nende lepingute väärtus nii väike, et nende täitmine ei paku teiste ettevõtjate jaoks huvi, mistõttu nende lepingute sõlmimine ei kuulu EL toimimise lepinguga tagatud vabaduste kohaldamisalasse.
Kuna komisjon Austria Vabariigi antud vastustega ei rahuldunud, esitas ta käesoleva hagi.
Hagi
Komisjoni esitatud hagiavaldus puudutab esiteks teenuslepinguid kiipkaardiga passide, erakorraliste passide, elamislubade, isikutunnistuste, krediitkaardikujuliste juhilubade ja krediitkaardikujuliste sõiduki registreerimistunnistuste trükkimiseks ning teiseks pürotehnika käitlemise lubade trükkimise teenuslepingut.
Teenuslepingud kiipkaardiga passide, erakorraliste passide, elamislubade, isikutunnistuste, krediitkaardikujuliste juhilubade ja krediitkaardikujuliste sõiduki registreerimistunnistuste trükkimiseks
Poolte argumendid
Komisjon märgib, et kuna nende lepingute hinnanguline väärtus ületab direktiivide 92/50 ja 2004/18 alusel kohaldatavaid künniseid, kuuluvad need lepingud nimetatud direktiivide materiaalsesse kohaldamisalasse. Järelikult oleks Austria Vabariik pidanud nende lepingute puhul kohaldama direktiivi 92/50 artiklis 8 koostoimes selle direktiivi artiklitega 11–37 ning direktiivi 2004/18 artiklis 20 koostoimes selle direktiivi artiklitega 23–55 ette nähtud hankemenetlusi.
Komisjon on sisuliselt arvamusel, et direktiivi 92/50 artikli 4 lõikes 2 ja direktiivi 2004/18 artiklis 14 ette nähtud erandeid, millele tugineb Austria Vabariik, tuleb tõlgendada kitsalt.
Lisaks ei saa nendest artiklitest tuleneda liikmesriigile pädevust pelgalt oma olulistele julgeolekuhuvidele tuginedes kalduda kõrvale EL toimimise lepingu või direktiivide 92/50 ja 2004/18 sätetest.
Neil asjaoludel ei ole Austria Vabariigi pelk väide, et kõnealused teenuslepingud eeldavad erilisi julgeolekumeetmeid või et liidu õigusnormidest erandi tegemine on asjaomase liikmesriigi oluliste julgeolekuhuvide kaitsmisel vajalik, piisav selleks, et tõendada selliste asjaolude esinemist, millega on põhjendatud direktiivi 92/50 artikli 4 lõike 2 või direktiivi 2004/18 artikli 14 kohaldamine.
Peale selle täpsustab komisjon, et ÖS on eraõiguslik piiratud vastutusega äriühing, mille ainuomanik on Österreichische Staatsdruckerei Holding AG, kelle aktsiad on noteeritud börsil ja kuuluvad eraisikutele. Lisaks ei ole erinevalt varem kehtinud õiguslikust olukorrast StDrG‑s enam ette nähtud mingit riigipoolse kontrolli erimehhanismi. Kohtuistungil märkis komisjon selles osas, et Austria ametivõimudel on kontrollipädevus, mis on kokku lepitud ÖSiga sõlmitud lepingus.
Komisjon on seisukohal, et Austria Vabariik ei ole tõendanud, et hankemenetlus on täiesti võimatu põhjusel, et see tõsiselt ohustab konfidentsiaalsuskohustuse järgimist ning julgeoleku- ja kontrollimeetmeid. Kuigi vajadus tagada dokumentide ehtsus ja õigsus on kantud eesmärgist tõendada isikusamasust, kaitsta isikuandmeid ja tagada asjaomaste üldise huviga dokumentide trükkimisel varustuskindlus, siis ei ole selline huvi siiski järjekindlalt vastavuses olulise julgeolekuhuviga.
Mis puudutab ametlike dokumentide puhul varustuskindluse tagamise vajadust, mille olemasolu toob esile Austria Vabariik, siis leiab komisjon, et selline tagatis ei kujuta endast julgeolekuhuvi ja see on vajaduse korral võimalik saavutada mitme raamlepingu sõlmimise teel.
Komisjon möönab, et liikmesriik võib võtta meetmeid ametlike dokumentide võltsimise vältimiseks. Siiski ei kinnita miski, et need eesmärgid oleksid ohus, kui dokumentide trükkimine on antud teistele trükiteenuse osutajatele, isegi neile, kes asuvad muus liikmesriigis, kuna dokumentide trükkimiseks vajalike käideldavate andmete konfidentsiaalsuse saab tagada konfidentsiaalsuskohustusega, mis lasub hankemenetluses osalevatel ettevõtjatel.
Kõnealuste lepingute täitmine on võimalik tsentraliseerida, kui kõigi turvaliste dokumentide trükkimiseks kasutatakse hankemenetlust, kusjuures Austria ametivõimude kontrollivõimalused on võimalik reguleerida lepingus, mis sõlmitakse edukaks tunnistatud ettevõtjaga.
Mis puudutab usaldust ettevõtja vastu, kes osutab elamislubade trükkimise teenust, siis väidab komisjon vastu, et Austria Vabariigi kõnealuse argumendiga ei saa nõustuda, kuna Austria ametivõimud võivad hankelepinguid turvaliste dokumentide trükkimiseks sõlmida ka muude ettevõtjatega kui ÖS, iseäranis juhul, kui viimane ei suuda neid lepinguid täita.
Austria Vabariik eitab väidetava rikkumise toimepanemist. Ta leiab, et tulenevalt direktiivi 92/50 artikli 4 lõikest 2 ja direktiivi 2004/18 artiklist 14 ei kuulu kõnealused lepingud nende direktiivide kohaldamisalasse. Austria väitel on tal õigus kaitsta oma olulisi julgeolekuhuvisid ning Austrias kehtivate õigus- ja haldusnormide alusel võtta kõnealuste lepingute täitmiseks erilisi julgeolekumeetmeid.
Kohtuistungil täpsustas Austria Vabariik, et direktiivi 92/50 artikli 4 lõikes 2 ja direktiivi 2004/18 artiklis 14 ette nähtud erandid kehtivad sõltumata ELTL artikli 346 lõike 1 punktis a sätestatud erandist.
Kõnealune liikmesriik toob sisuliselt esile, et julgeolekupoliitika on riigi suveräänsuse põhielement ning liikmesriik peab määratlema oma olulised julgeolekuhuvid ja tuvastama, kas turvameetmed on vajalikud, kusjuures liikmesriigil on selles osas lai kaalutlusõigus.
Austria Vabariik tõstab avaliku julgeoleku valdkonnas esile oma põhiliste huvide teatud aspektid, mis on turvadokumentide trükkimisel olulised. Selles osas tuleb Austria hinnangul eelkõige tagada nende dokumentide ehtsus ja õigsus, mida kasutatakse isikusamasuse tõendamisel, kuna isikut tõendavad dokumendid on tihedalt seotud avaliku korra ja riigi institutsioonilise toimimisega. Lisaks on vaja tagada delikaatsete isikuandmete kaitse. Lõpuks kuulub siia ka varustuskindluse tagamine.
Esiteks väidab Austria Vabariik vajaduse kohta tagada isikut tõendavate dokumentide ehtsus ja õigsus, et see nõue tähendab julgeoleku valdkonnas kõrge tehnilise taseme kindlaksmääramist, et vältida mis tahes võltsimise ohtu, arvestades eelkõige võitlust terrorismi ja kuritegevuse vastu.
Teiseks, mis puudutab delikaatsete isikuandmete kaitset, siis leiab Austria, et kuna isikut tõendavad dokumendid sisaldavad selliseid andmeid, eelkõige biomeetrilisi andmeid, eeldab nende dokumentide kaitse kõrgendatud julgeolekunõudeid. Siinkohal vaidleb Austria Vabariik vastu komisjoni argumendile, mille kohaselt käesoleval juhul on tegemist pelgalt individuaalsete huvidega, samas kui kõnealuse liikmesriigi arvates tuleb selliseid andmeid puudutavat rünnakut lugeda hoopis – eelkõige terrorismivastase võitluse kontekstis – ohuks sisemisele avalikule julgeolekule ja seega tuleb seda kõigi vahenditega vältida.
Kolmandaks eeldab kõnealuste ametlike dokumentide kiire saamine seda, et tagatud on riigipoolne varustuskindlus. Kui aga isikut tõendavate dokumentide trükkimine anda teistele ettevõtjatele kui ÖS, võib see püsivalt kahjustada Austria Vabariigi strateegiat julgeoleku valdkonnas, kuna juhul, kui vajalikku arvu passe ei ole võimalik väljastada, trükitakse küll ajutised passid, kuid see toimub vähem turvalistel tingimustel.
Austria Vabariik väidab, et terrorismiohtu ja terroristlikku tegevust arvestades võib isikut tõendavate dokumentide valmistamise teha ülesandeks vaid trükikojale, mis on riigi tõhusa kontrolli all.
Austria Vabariik toonitab, et kõigi asjakohaste julgeolekuvaldkonna teenuste osutamise tsentraliseerimine üheainsa teenuseosutaja juurde kujutab endast samuti julgeolekustrateegia põhielementi. Selles osas kinnitab kõnealune liikmesriik, et määruse nr 2252/2004 artikli 3 lõikest 2 ja täpsemalt nõudest määrata „üks ettevõte, kes vastutab passide ja reisidokumentide trükkimise eest“, järeldub, et neid dokumente ei saa valmistada mitu ettevõtjat. Lisaks kujutab kõnealuste dokumentide trükkimise tsentraliseerimine endast julgeolekualase tundliku teabe levimise vältimiseks kohast meedet.
Austria Vabariik leiab, et tema järgitav strateegia, mis seisneb kõnealuste hankelepingute sõlmimises ainsa teenuseosutajaga, kellel on riigi territooriumil oma tootmiskoht või -kohad, lähtub esiteks eesmärgist vältida teabe levimist julgeolekumeetmete kohta teistele teenuseosutajatele, olenemata sellest, kas nad tegutsevad Austrias või muus liikmesriigis.
Teiseks on sel viisil hankelepingu sõlmimise eesmärk tagada liikmesriigi ametiasutuste tõhusam kontroll selle trükikoja üle nende asutuste administratiivse kontrollipädevuse raames. Austria Vabariik väidab, et kohtumenetluse teel toimuv kontroll, millega tõenäoliselt kurnava menetluse tulemusel kaasnevad lepingutingimuste alusel julgeolekunõuete järgimata jätmise eest sanktsioonid, ei ole nii tõhus kui riigi kontroll.
Mis puudutab komisjoni etteheidet, et Austria Vabariik peab tõendama, et hankemenetlus on täielikult välistatud, siis kinnitab kõnealune liikmesriik, et ei direktiivi 92/50 artikli 4 lõige 2 ega direktiivi 2004/18 artikkel 14 ei sisalda sellist tingimust.
Lisaks ei ole kõnealune liikmesriik tuginenud mitte üksnes oma julgeolekuhuvidele, vaid on nimetanud ka kaitsmist vajavad huvid ja nende huvide kaitseks võetud meetmed.
Lõpuks kinnitas Austria Vabariik kohtuistungil, et kõnealuseid lepinguid ei saa täita hankemenetluse teel, kuna teistes liikmesriikides asuvad ettevõtjad ei saa täielikult oma vastava riigi ametivõimude sekkumise eest kõrvale hoida ning need ettevõtjad on teatud juhul kohustatud nende ametivõimudega või nende riikide teabeteenistustega koostööd tegema, ning seda isegi siis, kui nad täidavad neid hankelepinguid Austrias asuva tegevuskoha kaudu, mistõttu on oht, et tundlik teave saab avalikuks.
Euroopa Kohtu hinnang
Kõigepealt tuleb märkida, et nagu selgub Euroopa Kohtule esitatud toimikust, pärinevad esimesed ÖSiga sõlmitud lepingud 2004. aastast ja võivad seetõttu kuuluda direktiivi 92/50 kohaldamisalasse, samas kui lepingud, mis selle ettevõtjaga sõlmiti ajavahemikus alates 31. jaanuarist 2006 kuni 12. septembrini 2014, mis on kuupäev, mil lõppes põhjendatud arvamuses määratud tähtaeg, võivad kuuluda direktiivi 2004/18, millega tunnistati direktiivi 92/50 asjakohased sätted alates 31. jaanuarist 2006 kehtetuks ja asendati, kohaldamisalasse.
Lisaks kujutavad kõnealused lepingud esiteks endast selliseid lepinguid, mille ese on direktiivi 92/50 I A lisas ja direktiivi 2004/18 II A lisas viidatud teenused, täpsemalt tasulised või lepingulised kirjastamis- ja trükiteenused. Teiseks puudub poolte vahel vaidlus selle üle, et nende lepingute hinnanguline väärtus ületab mõlema direktiivi kohaldamise künnise.
Tulenevalt direktiivi 92/50 artiklist 8 koostoimes selle direktiivi artiklitega 11–37 ning direktiivi 2004/18 artiklist 20 koostoimes selle direktiivi artiklitega 23–55 on nimetatud teenus põhjusel, et nende dokumentide trükkimine kujutab endast tasulist või lepingulist kirjastamis- ja trükiteenust, üldjuhul allutatud kohustusele viia kooskõlas nende artiklitega läbi hankemenetlus.
Siiski on esiteks ELTL artikli 346 lõike 1 punktis a sätestatud, et ükski liikmesriik ei ole kohustatud andma informatsiooni, mille avalikustamist peab ta oma oluliste julgeolekuhuvide vastaseks. Nagu kohtujurist märkis oma ettepaneku punktis 42, saab seda sätet selle üldise sõnastuse tõttu kohaldada ka mittesõjaliste hangete valdkonnas, nagu on käesolevas kohtuasjas kõne all olevad trükiteenuslepingud.
Teiseks selgub direktiivi 92/50 artikli 4 lõikest 2 ja direktiivi 2004/18 artiklist 14, mille sõnastus on peaaegu identne, et neid direktiive ei kohaldata teenuste suhtes, mille täitmisel tuleb muu hulgas rakendada erilisi julgeolekumeetmeid vastavalt asjaomases liikmesriigis kehtivatele õigus- või haldusnormidele või kui see on vajalik selle riigi põhiliste huvide kaitseks.
Nendele eranditele tugineb käesolevas menetluses Austria Vabariik selleks, et põhjendada kõnealuste trükiteenuslepingute sõlmimist otse ÖSiga.
Selle kohta tuleb märkida, et nagu väidab Austria Vabariik, on liikmesriigi ülesanne määratleda oma põhilised julgeolekuhuvid ning käesoleval juhul on Austria ametivõimude ülesanne määratleda turvameetmed, mis on isikut tõendavate dokumentide ja muude selliste ametlike dokumentide trükkimisel, nagu käesolevas kohtuasjas kõne all olevate dokumentide trükkimisel, kõnealuse liikmesriigi avaliku julgeoleku kaitsmiseks vajalikud (vt analoogia alusel 16. oktoobri 2003. aasta kohtuotsus komisjon vs. Belgia,
C‑252/01
,
EU:C:2003:547
, punkt
).
Siiski tuleb ka märkida, et nagu Euroopa Kohus on juba otsustanud, ei ole meetmed, mida liikmesriigid riiklike huvidega seotud õiguspäraste nõuete raames võtavad, liidu õiguse kohaldamisalast täies ulatuses välja arvatud üksnes asjaolu tõttu, et need on muu hulgas riigi julgeoleku huvides (vt selle kohta 8. aprilli 2008. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia,
C‑337/05
,
EU:C:2008:203
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Pealegi tuleb käesolevas kohtuasjas kõne all olevaid erandeid tõlgendada kitsalt, nagu on väljakujunenud kohtupraktikas põhivabadusi puudutavate erandite kohta otsustatud (vt analoogia alusel ELTL artikli 346 lõike 1 punkti b kohta 7. juuni 2012. aasta kohtuotsus Insinööritoimisto InsTiimi,
C‑615/10
,
EU:C:2012:324
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Lisaks, kuigi direktiivi 92/50 artikli 4 lõikega 2 ja direktiivi 2004/18 artikliga 14 –neile tugines Austria Vabariik esimese võimalusena – jäetakse liikmesriikidele kaalutlusruum otsustamaks meetmete üle, mida nad peavad vajalikuks oma põhiliste julgeolekuhuvide kaitsmisel, siis ei saa neid artikleid siiski tõlgendada nii, et nendega antakse liikmesriikidele pädevus kalduda EL toimimise lepingu sätetest kõrvale pelga viitega kõnealustele huvidele. Nimelt peab liikmesriik, kes soovib, et tema suhtes neid erandeid kohaldataks, tõendama vajadust kasutada neid eesmärgiga kaitsta oma põhilisi julgeolekuhuve. Sama nõue kehtib ka siis, kui kõnealune liikmesriik tugineb lisaks ELTL artikli 346 lõike 1 punktile a (vt analoogia alusel 4. septembri 2014. aasta kohtuotsus Schiebel Aircraft,
C‑474/12
,
EU:C:2014:2139
, punkt
).
Järelikult peab liikmesriik, kes soovib, et tema suhtes neid erandeid kohaldataks, tõendama, et vajadust kaitsta selliseid huve ei oleks olnud võimalik saavutada direktiivides 92/50 ja 2004/18 ette nähtud hankemenetluses (vt analoogia alusel 8. aprilli 2008. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia,
C‑337/05
,
EU:C:2008:203
, punkt
).
Kuigi käesoleval juhul määratles Austria Vabariik küll oma need põhilised julgeolekuhuvid, mis tema arvates väärivad kaitset, ning nende huvide kaitsmisega seotud tagatised, tuleb samas käesoleva kohtuotsuse punktides 75 ja 76 toodut arvestades siiski kontrollida, kas kõnealune liikmesriik on tõendanud, et taotletavaid eesmärke ei oleks olnud võimalik saavutada nendes kahes direktiivis ette nähtud hankemenetluses.
Selle kohta väidab Austria Vabariik esiteks, et riigi põhiliste julgeolekuhuvide kaitsmisel on nõutav, et ametlike dokumentide trükkimise lepingud täidetakse tsentraliseeritult, sõlmides need üheainsa ettevõtjaga.
Isegi kui kõnealuste lepingute täitmise tsentraliseerimist võib Austria Vabariigi esitatud kaalutlustel lugeda Austria riigi põhiliste julgeolekuhuvide kaitsemeetmeks, tuleb tõdeda, et direktiivi 92/50 artiklis 8 koostoimes selle direktiivi artiklitega 11–37 ning direktiivi 2004/18 artiklis 20 koostoimes selle direktiivi artiklitega 23–55 ette nähtud hankemenetluste järgimine ei takista kõnealuste lepingute täitmise usaldamist üheleainsale ettevõtjale.
Nagu Austria Vabariik märgib, siis kuigi liikmesriigil lasub kohustus järgida määruse nr 2252/2004 artikli 3 lõike 2 sätteid, mille kohaselt peab liikmesriik määrama ühe ettevõtja, kes vastutab passide ja reisidokumentide trükkimise eest, tuleb võtta seisukoht, et kõnealuses sättes nähakse ette vaid kohustus määrata selline üksainus ettevõtja, välistamata kuidagi selle ettevõtja määramise eesmärgil hankemenetluse eelnevat läbiviimist.
Teiseks, mis puudutab Austria Vabariigi argumenti, et Austria ametivõimudel peab olema võimalik neile StDrG § 6 lõikega 3 antud pädevuse alusel tagada tõhus halduskontroll üheainsa teenuseosutaja – antud juhul ÖSi – üle, kellel on oma tootmis- ja ladustamiskohad kõnealuse liikmesriigi territooriumil, siis tuleb märkida, et kuigi ettevõtja, kellele on usaldatud kõnealuse trükiteenuselepingu täitmine, peab vastama julgeolekunõuetele, et tagada kaitstava teabe konfidentsiaalsus, ei tõenda Austria Vabariik, et üksnes halduskontroll, mida Austria ametivõimud võivad selle sätte alusel ÖSi üle läbi viia, on suuteline tagama konfidentsiaalsuse ning et sellega seoses tuleb direktiivide 92/50 ja 2004/18 hanget puudutavad sätted jätta kohaldamata.
Selle kohta ei ole ilmne, et selliseid halduskontrolle ei saaks korraldada ka muude Austrias asuvate ettevõtjate üle kui ÖS. Lisaks ei tõenda kõnealune liikmesriik, et kontroll selle üle, kas ametlike dokumentide trükkimiseks edastatud teabe konfidentsiaalsust on järgitud, on vähem tagatud, kui trükkimisteenus oleks hankemenetluses usaldatud teistele Austrias või muus liikmesriigis asuvatele ettevõtjatele, kes peavad tsiviilõigusega reguleeritud lepingutingimuse alusel täitma konfidentsiaalsus- ja julgeolekumeetmeid.
Eelkõige oleks võimalik hankemenetluses kehtestada pakkujale, kellega leping sõlmiti, kohustus kõnealuste lepingute täitmise käigus taluda julgeolekukontrolle, külastusi või kontrollimisi tema ettevõtte ruumides, olenemata sellest, kas ettevõtja asub Austrias või mõnes muus liikmesriigis, ning samuti järgida konfidentsiaalsust puudutavaid tehnilisi nõudeid, isegi kui need on eriti ranged.
Kolmandaks, mis puudutab Austria Vabariigi viidatud kohustust tagada varustuskindlus, siis tuleb märkida, et kuigi kõnealused ametlikud dokumendid on tihedalt seotud avaliku korra ja riigi institutsioonilise toimimisega, mis eeldab, et varustuskindlus tuleb tagada, ei ole asjaomane liikmesriik siiski tõendanud, et väidetavat eesmärki ei ole hankemenetluses võimalik saavutada ning et selline tagatis oleks ohus, kui nende dokumentide trükkimine usaldataks teistele ettevõtjatele, sealhulgas olenevalt olukorrast ettevõtjatele, kes asuvad muus liikmesriigis.
Neljandaks, mis puudutab vajadust tagada teenuseosutaja usaldusväärsus, siis kuigi liikmesriigil peab olema tagatis, et selliseid lepinguid puudutavates hankemenetlustes, nagu käesolevas kohtuasjas kõne all olevad hankemenetlused, sõlmitakse need üksnes usaldusväärsete ettevõtjatega süsteemis, millega tagatakse kõnealuste dokumentide trükkimisel eriliste konfidentsiaalsus- ja julgeolekunormide järgimine, ei ole Austria Vabariik sellegipoolest tõendanud, et edastatud andmete konfidentsiaalsust ei oleks võimalik piisavalt tagada, kui nende dokumentide trükkimine usaldatakse hankemenetluse lõppedes muule ettevõtjale kui ÖS.
Siinkohal tuleb tõdeda, et Euroopa Kohus on otsustanud, et vajadus ette näha konfidentsiaalsuskohustus ei takista iseenesest hankelepingu sõlmimiseks kasutamast hankemenetlust (vt selle kohta 8. aprilli 2008. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia,
C‑337/05
,
EU:C:2008:203
, punkt
).
Lisaks on Euroopa Kohus samuti otsustanud, et andmete konfidentsiaalsuse saab tagada saladuse hoidmise kohustusega, ilma et oleks vaja rikkuda hankemenetlusi puudutavaid sätteid (vt analoogia alusel 5. detsembri 1989. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia,
C‑3/88
,
EU:C:1989:606
, punkt
).
Nagu kohtujurist märkis oma ettepaneku punktis 68, ei takista miski hankijat kehtestamast eriti rangeid nõudeid teenuseosutajate sobivusele ja usaldusväärsusele, sisustamast sel viisil hanketingimusi ja teenuste osutamise lepinguid ning nõudmast potentsiaalsetelt kandidaatidelt vajalikke tõendeid.
Selles osas väitis Austria Vabariik kohtuistungil, et esineb tundliku teabe avalikuks saamise oht, kuna väljapool kõnealust liikmesriiki asuvad ettevõtjad ei saa täielikult oma vastava riigi ametivõimude sekkumise eest kõrvale hoida, sest teatud juhul on nad ise neis riikides kehtivate õigusnormide alusel kohustatud nende ametivõimudega või nende riikide teabeteenistustega koostööd tegema, ning seda isegi siis, kui nad täidavad hankelepinguid Austrias asuva tegevuskoha kaudu.
Sellegipoolest tuleb toonitada, et Austria ametivõimudel on lubatud kõnealuste lepingute sõlmimiseks lisada hankemenetlust reguleerivatesse tingimustesse klausleid, millega pakkujale pannakse üldine konfidentsiaalsuskohustus, ning ette näha, et pakkujast ettevõtja, kes ei suuda muu hulgas oma liikmesriigi õigusnormide tõttu anda piisavaid tagatisi, et järgida vastavat kohustust nimetatud riigi ametivõimude ees, välistatakse pakkumismenetlusest. Austria ametivõimudel on lubatud ka juhul, kui kõnealuse lepingu täitmisel rikutakse konfidentsiaalsuskohustust, ette näha pakkuja suhtes eelkõige lepinguliste sanktsioonide kohaldamist.
Selles osas ei ole Austria Vabariik tõendanud, et eesmärki takistada selliste tundlike andmete avaldamist, mis puudutavad kõnealuste ametlike dokumentide valmistamist, ei ole võimalik saavutada hankemenetluses, nagu see on ette nähtud vastavalt direktiivi 92/50 artikliga 8 koostoimes selle direktiivi artiklitega 11–37 ning direktiivi 2004/18 artiklis 20 koostoimes selle direktiivi artiklitega 23–55.
Järelikult on kõnealustes direktiivides ette nähtud hankemenetluste järgimata jätmine selle eesmärgi suhtes ebaproportsionaalne.
Eespool toodut tervikuna arvesse võttes ei saa Austria Vabariik tulemuslikult tugineda ELTL artikli 346 lõike 1 punktile a, direktiivi 92/50 artikli 4 lõikele 2 ja direktiivi 2004/18 artiklile 14, et põhjendada neis kahes direktiivis ette nähtud hankemenetluste järgimata jätmist.
Teenusleping pürotehnika käitlemise lubade trükkimiseks
Poolte argumendid
Komisjon väidab, et kuivõrd pürotehnika käitlemise lubade valmistamise lepingu väärtus ei ületa nendes direktiivides ette nähtud künniseid, tuleb see siiski sõlmida EL toimimise lepingus sätestatud põhimõtetega kooskõlas, järgides eelkõige asutamisvabaduse ja teenuste vaba liikumise põhimõtet.
Komisjon on seisukohal, et võrdse kohtlemise ja kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtte kohaselt, millest tuleneb läbipaistvuskohustus, on nõutav, et kõnealune leping tuleb sõlmida avalikkust piisavalt teavitades.
Komisjon lisab, et isegi kui pürotehnika käitlemise lubade valmistamise lepingu väärtus on suhteliselt väike, võib leping selle tehnilist laadi arvestades tekitada teiste liikmesriikide ettevõtjates huvi. Seetõttu esineb kindel piiriülene huvi, kuna turvalisi isikut tõendavaid dokumente valmistavate ettevõtjate turg on spetsialiseerunud, väike ja rahvusvaheline ning geograafiline lähedus ei ole turvaliste dokumentide valmistamise lepingute täitmiseks kohustuslik.
Lisaks toob komisjon esile asjaolu, et hulk liikmesriike tellis ÖSilt eneselt viisade ja passide trükkimise, mis selles osas kujutab endast väga olulist kaudset tõendit kindla piiriülese huvi kohta.
Austria Vabariik väidab vastu, et lepingu suhtes, mille väärtus on liidu õiguses ette nähtud künnisest madalam, ei kehti komisjoni viidatud aluspõhimõtted. Lepingu väikest väärtust arvestades ei ole komisjon tõendanud kindlat piiriülest huvi.
Asjaolu, et ÖS valmistab turvalisi dokumente teistele liikmesriikidele, ei tõenda ka, et pürotehnika käitlemise lubade trükkimise teenuse leping pakub kindlat piiriülest huvi.
Euroopa Kohtu hinnang
Tuleb tõdeda, et poolte vahel puudub vaidlus selle üle, et pürotehnika käitlemise lubade valmistamise lepingu hinnanguline väärtus on 56000 eurot – summa, mis on selgelt madalam künnistest, mis on kehtestatud direktiividega 92/50 ja 2004/18 teenuste hankelepingutele. Seega ei tulene nendest direktiividest kohustust viia läbi hankemenetlus.
Sellegipoolest tuleb väljakujunenud kohtupraktika kohaselt selliste hankelepingute sõlmimisel, mis oma väärtuse poolest ei kuulu riigihankedirektiivide kohaldamisalasse, järgida EL toimimise lepingu alusnorme ja üldpõhimõtteid, eelkõige võrdse kohtlemise põhimõtet ja kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõtet ning neist tulenevat läbipaistvuskohustust, kui lepingud pakuvad kindlat piiriülest huvi (6. oktoobri 2016. aasta kohtuotsus Tecnoedi Costruzioni,
C‑318/15
,
EU:C:2016:747
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Selle kohta tuleb esile tuua, et komisjonil lasub kohustus tõendada, et kõnealune leping pakub ettevõtja jaoks, kes asub muus liikmesriigis kui asjaomane hankija, kindlat huvi, ilma et komisjon võiks siinkohal tugineda mis tahes oletusele (vt selle kohta 13. novembri 2007. aasta kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa,
C‑507/03
,
EU:C:2007:676
, punktid
ja
ning seal viidatud kohtupraktika).
Seoses kindla piiriülese huvi olemasolule viidata võivate objektiivsete kriteeriumidega on Euroopa Kohus juba otsustanud, et sellised kriteeriumid võivad muu hulgas olla asjaomase hankelepingu võrdlemisi suur maksumus koostoimes tööde teostamise kohaga või ka hanke tehnilised tingimused ja asjaomase kauba spetsiifilised omadused (vt selle kohta 6. oktoobri 2016. aasta kohtuotsus Tecnoedi Costruzioni,
C‑318/15
,
EU:C:2016:747
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Kuigi sellise piiriülese huvi olemasolu ei saa – nagu komisjon kinnitas – kindlaks teha üksnes lepingu väärtusest lähtudes, sest arvesse tuleb võtta muid kriteeriume ja üksikjuhtumi kõiki asjasse puutuvaid fakte kogumis, tuleb märkida, et pürotehnika käitlemise lubade valmistamise leping ei eristu üksnes oma suhteliselt väikese väärtuse poolest, vaid ka oma väga tehniliselt laadilt, mis lisaks eeldab eriliste turvameetmete järgimist koos selliste meetmete rakendamisel kaasnevate kuludega.
Mis puudutab komisjoni esile toodud asjaolu, et see, et hulk välisriike tellisid ÖSilt viidade ja passide trükkimist, kujutab endast olulist kaudset tõendit kindla piiriülese huvi olemasolu kohta, siis ei ole see asjaolu pürotehnika käitlemise lubade trükkimise puhul asjakohane.
Neil asjaoludel ei piisa komisjoni esitatud kaudsetest tõenditest, et tõendada, et sellel lepingul oli kindel piiriülene huvi.
Kuna komisjon ei ole oma väiteid tõendanud, tuleb tema hagiavaldus jätta rahuldamata osas, milles see puudutab kõnealuste pürotehnika käitlemise lubade trükiteenuselepingut.
Kõiki eespool toodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb järeldada, et kuna Austria Vabariik esiteks sõlmis hankemenetlust EL tasandil läbi viimata teenuslepingud kiipkaardiga passide, erakorraliste passide, elamislubade, isikutunnistuste, krediitkaardikujuliste juhilubade ja krediitkaardikujuliste sõiduki registreerimistunnistuste valmistamiseks otse ÖSiga ning teiseks jättis jõusse liikmesriigi õigusnormid, mis kohustavad hankijat sõlmima need teenuslepingud otse selle äriühinguga, siis on Austria Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 92/50 artikli 4 lõikest 2 ja artiklist 8 koostoimes selle direktiivi artiklitega 11–37 ning direktiivi 2004/18 artiklitest 14 ja 20 koostoimes selle direktiivi artiklitega 23–55.
Ülejäänud osas tuleb hagi jätta rahuldamata.
Kohtukulud
Vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 138 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.
Käesolevas asjas on komisjon ja Austria Vabariik kumbki palunud kohtukulud vastaspoolelt välja mõista.
Kodukorra artikli 138 lõikes 3 on sätestatud, et kui kohtuasja asjaolud õigustavad, võib Euroopa Kohus otsustada, et lisaks enda kohtukulude kandmisele mõistetakse poolelt välja ka osa teise poole kohtukuludest. Kuna käesolevas asjas rahuldati komisjoni hagi, välja arvatud osas, mis puudutab pürotehnika käitlemise lubade trükiteenuselepingut, siis sellest sättest lähtudes tuleb otsustada, et Austria Vabariigi kohtukulud jäetakse tema kanda ning Austria Vabariigilt mõistetakse välja neli viiendikku komisjoni kohtukuludest.
Komisjoni kanda jäetakse üks viiendik tema kohtukuludest.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:

1.
Kuna Austria Vabariik sõlmis hankemenetlust EL tasandil läbi viimata teenuslepingud kiipkaardiga passide, erakorraliste passide, elamislubade, isikutunnistuste, krediitkaardikujuliste juhilubade ja krediitkaardikujuliste sõiduki registreerimistunnistuste valmistamiseks otse Österreichische Staatsdruckerei GmbH‑ga ning jättis jõusse liikmesriigi õigusnormid, mis kohustavad hankijat hankemenetlust liidu tasandil läbi viimata sõlmima need teenuslepingud otse selle äriühinguga, siis on Austria Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, artikli 4 lõikest 2 ja artiklist 8 koostoimes selle direktiivi artiklitega 11–37 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artiklitest 14 ja 20 koostoimes selle direktiivi artiklitega 23–55.

2.
Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.

3.
Jätta Austria Vabariigi kohtukulud tema enda kanda ning mõista Austria Vabariigilt välja neli viiendikku Euroopa Komisjoni kohtukuludest. Jätta üks viiendik komisjoni kohtukuludest tema enda kanda.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.