CELEX: 62020CJ0347
Ennakkoratkaisupyyntö
Rakennerahastot
Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR)
Asetus (EU) N:o 1303/2013
Yhteisrahoitusohjelma
Valtiontuki
Asetus (EU) N:o 651/2014
Soveltamisala
Rajat
Merkityn osakepääoman ja vaikeuksissa olevan yrityksen käsitteet
Vaikeuksissa olevien yritysten jättäminen EAKR:n tuen ulkopuolelle
Merkityn osakepääoman korotuksen voimaantuloa koskevat yksityiskohtaiset säännöt
Korotusta koskevien todisteiden esittämispäivä
Syrjintäkiellon ja avoimuuden periaatteet

Ennakkoratkaisupyyntö koskee Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (
EUVL 2013, L 347, s. 320
) 125 artiklan 3 kohdan a alakohdan ii alakohdan sekä tiettyjen tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi [SEUT] 107 ja [SEUT] 108 artiklan mukaisesti 17.6.2014 annetun komission asetuksen (EU) N:o 651/2014 (
EUVL 2014, L 187, s. 1
) 2 artiklan 18 alakohdan a alakohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat SIA ”Zinātnes parks” ja Finanšu ministrija (valtiovarainministeriö, Latvia) ja joka koskee valtiovarainministeriön 4.11.2019 tekemää päätöstä hylätä SIA ”Zinātnes parksin” Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) yhteisrahoitusohjelman yhteydessä tekemä hanke-ehdotus (jäljempänä hylkäyspäätös).
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetus (EU) N:o 1301/2013
Euroopan aluekehitysrahastosta ja Investoinnit kasvuun ja työpaikkoihin ‑tavoitetta koskevista erityissäännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1080/2006 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1301/2013 (
EUVL 2013, L 347, s. 289
) johdanto-osan ensimmäisessä perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”[SEUT] 176 artiklassa määrätään, että [EAKR:n] tarkoituksena on myötävaikuttaa keskeisimmän alueellisen epätasapainon poistamiseen unionissa. – –”
Saman asetuksen 3 artiklan, jonka otsikko on ”EAKR:n tuen laajuus”, 3 kohdassa säädetään seuraavaa:
”EAKR:stä ei tueta:
– –
d)
vaikeuksissa olevia yrityksiä sellaisina kuin ne on määritelty unionin valtiontukisäännöissä;
– –”
Asetus N:o 1303/2013
Asetuksessa N:o 1303/2013 annetaan EAKR:ää, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa, joita kutsutaan yleisesti Euroopan rakenne- ja investointirahastoiksi (jäljempänä ERI-rahastot), koskevat yhteiset säännöt.
Asetuksen 4 artiklan 7 kohdan mukaan ERI-rahastoille kohdennettu unionin talousarvion osa toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission yhteistyössä toteutettavan hallinnon puitteissa.
Kyseisen asetuksen 26 artiklan 1 ja 2 kohdan sanamuoto on seuraava:
”1.   ERI-rahastot on pantava täytäntöön ohjelmien välityksellä kumppanuussopimuksen mukaisesti. Kunkin ohjelman on katettava 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välinen ajanjakso.
2.   Ohjelman laatii jäsenvaltio tai sen nimeämä viranomainen yhteistyössä 5 artiklassa tarkoitettujen kumppaneiden kanssa. Jäsenvaltioiden on laadittava ohjelmat [soveltaen] yleisöön nähden avoimia menettelyjä institutionaalisten ja oikeudellisten puitteidensa mukaisesti.”
Saman asetuksen 123 artiklassa asetetaan kullekin jäsenvaltiolle velvollisuus nimetä kutakin toimenpideohjelmaa varten hallintoviranomainen, todentamisviranomainen ja tarkastusviranomainen.
Asetuksen N:o 1303/2013 125 artiklassa määritetään hallintoviranomaisen tehtävät. Tämän artiklan 1 kohdan mukaan hallintoviranomainen vastaa toimenpideohjelman hallinnoinnista moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen.
Saman asetuksen 125 artiklan 3 kohdassa säädetään toimien valinnasta, että hallintoviranomaisen tehtävänä on:
”a)
laatia ja ottaa hyväksymisen jälkeen käyttöön asianmukaiset valintamenettelyt ja ‑perusteet,
i)
joilla varmistetaan, että toimet edistävät asiaankuuluvien toimintalinjojen erityistavoitteiden ja tulosten saavuttamista;
ii)
jotka ovat syrjimättömät ja avoimet;
iii)
joissa otetaan huomioon 7 ja 8 artiklassa säädetyt yleiset periaatteet;
– –
d)
varmistaa ennen toimen hyväksymistä, että tuensaajalla on c alakohdassa tarkoitettujen edellytysten täyttämiseen tarvittavat hallinnolliset, toiminnalliset ja rahoitusvalmiudet;
– –”
Asetus N:o 651/2014
Asetuksen N:o 651/2014 johdanto-osan 14 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”Tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle olisi jätettävä vaikeuksissa oleville yrityksille myönnettävä tuki, koska tällaista tukea olisi arvioitava valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi 1 päivänä lokakuuta 2004 annettujen suuntaviivojen [(
EUVL 2004, C 244, s. 2
)], joiden voimassaoloa on pidennetty komission tiedonannolla valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi 1 päivänä lokakuuta 2004 annettujen yhteisön suuntaviivojen voimassaoloajan pidentämisestä [(
EUVL 2012, C 296, s. 3
)] tai myöhempien pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien suuntaviivojen perusteella, jotta voidaan välttää suuntaviivojen kiertäminen. Oikeusvarmuuden takaamiseksi on aiheellista vahvistaa selkeät kriteerit, jotka eivät edellytä yrityksen tilanteen kaikkien erityispiirteiden arviointia sen määrittämiseksi, katsotaanko yritys vaikeuksissa olevaksi yritykseksi tätä asetusta sovellettaessa.”
Tämän asetuksen 1 artiklan, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, 4 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tätä asetusta ei sovelleta seuraaviin:
– –
c)
tuki vaikeuksissa oleville yrityksille, lukuun ottamatta tukiohjelmia tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi.”
Kyseisen asetuksen 2 artiklan, jonka otsikko on ”Määritelmät”, sanamuoto on seuraava:
”Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
– –
18.
’vaikeuksissa olevalla yrityksellä’ tarkoitetaan yritystä, jonka tapauksessa vähintään yksi seuraavista olosuhteista on olemassa:
a)
On kyse yhtiöstä, jonka osakkaiden vastuu on rajattu – – ja joka on menettänyt yli puolet merkitystä osakepääomastaan kertyneiden tappioiden vuoksi. Näin on silloin, kun kertyneiden tappioiden vähentäminen rahastoista (ja kaikista muista yhtiön omiin varoihin tavallisesti luettavista eristä) johtaa negatiiviseen tulokseen, joka on suurempi kuin puolet merkitystä osakepääomasta. Tässä säännöksessä ’yhtiöllä, jonka osakkaiden vastuu on rajattu’, tarkoitetaan erityisesti [tietyntyyppisten yritysten vuositilinpäätöksistä, konsernitilinpäätöksistä ja niihin liittyvistä kertomuksista, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/43/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY kumoamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston] direktiivin 2013/34/EU [(
EUVL 2013, L 182, s. 19
)] liitteessä I mainittuja yritysmuotoja ja ’osakepääoma’ sisältää tarvittaessa emissiovoitot.
– –
c)
Yritys on asetettu yleistäytäntöönpanomenettelyyn maksukyvyttömyyden vuoksi tai täyttää kansallisessa lainsäädännössä vahvistetut edellytykset yleistäytäntöönpanomenettelyyn asettamiselle velkojien pyynnöstä.
– –”
Direktiivi (EU) 2017/1132
Tietyistä yhtiöoikeuden osa-alueista 14.6.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2017/1132 (
EUVL 2017, L 169, s. 46
) johdanto-osan seitsemännessä ja kahdeksannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(7)
Julkistamista, osakeyhtiöiden ja muiden yhtiöiden, joissa vastuu on rajoitettu, sitoumusten pätevyyttä sekä tällaisten yhtiöiden pätemättömyyttä koskevien kansallisten säännösten yhteensovittaminen on erityisen tärkeää varsinkin ulkopuolisten henkilöiden etujen suojaamiseksi.
(8)
Tärkeimmät yhtiötä koskevat asiakirjat olisi julkistettava, jotta ulkopuoliset henkilöt voivat tutustua niihin ja saada tietoja yhtiöstä, erityisesti siitä, keillä on oikeus edustaa yhtiötä.”
Direktiivin 4 artiklassa, jonka otsikko on ”Pakolliset tiedot yhtiöjärjestyksissä, perustamiskirjoissa tai erillisissä asiakirjoissa”, säädetään seuraavaa:
”Joko yhtiöjärjestyksestä, perustamiskirjasta tai erillisestä asiakirjasta, joka julkaistaan noudattaen jäsenvaltion lainsäädännössä säädettyä 16 artiklan mukaista menettelyä, on käytävä ilmi ainakin seuraavat tiedot:
– –
b)
merkittyjen osakkeiden nimellisarvo ja ainakin kerran vuodessa näiden osakkeiden lukumäärä;
– –
g)
merkityn osakepääoman määrä, joka on maksettu yhtiön perustamishetkellä tai sen saadessa luvan aloittaa toimintansa”.
Saman direktiivin 14 artiklassa, jonka otsikko on ”Yhtiöiden toimesta julkistettavat asiakirjat ja tiedot”, säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yhtiöiden on julkistettava ainakin seuraavat asiakirjat ja tiedot:
a)
perustamiskirja sekä yhtiöjärjestys, jos se on erillisessä asiakirjassa;
b)
kaikki a alakohdassa tarkoitettujen asiakirjojen muutokset, myös yhtiön toimintakauden pidennys;
– –
e)
merkityn pääoman määrä vähintään kerran vuodessa, kun yhtiön pääoma on vahvistettu perustamiskirjassa tai yhtiöjärjestyksessä, jollei merkityn pääoman korottamiseksi ole tarpeen muuttaa yhtiöjärjestystä;
– –”
Direktiivin 2017/1132 16 artiklan, jonka otsikko on ”Julkistaminen rekisterissä”, 3 ja 5–7 kohdassa säädetään seuraavaa:
”3.   Kaikki asiakirjat ja tiedot, jotka on 14 artiklan mukaan julkistettava, on otettava asiakirjavihkoon tai merkittävä rekisteriin; rekisterimerkintöjen perusteiden on aina ilmettävä asiakirjavihkosta.
– –
5.   Edellä 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat ja tiedot on julkistettava julkaisemalla ne asianomaisen jäsenvaltion siihen tarkoitukseen nimeämässä kansallisessa virallisessa julkaisussa joko kokonaisuudessaan tai osittain taikka viittauksina asiakirjavihkoon otettuun tai rekisteriin merkittyyn asiakirjaan. Jäsenvaltion tähän tarkoitukseen nimeämä virallinen julkaisu voi olla sähköisessä muodossa.
– –
6.   Yhtiö ei voi vedota asiakirjoihin ja tietoihin ulkopuolista kohtaan ennen 5 kohdassa tarkoitettua julkistamista, jollei yhtiö näytä, että ulkopuolinen tiesi niistä.
Toimien osalta, jotka on tehty ennen kuudettatoista julkistamispäivän jälkeistä päivää, asiakirjoihin tai tietoihin ei voi vedota sellaista ulkopuolista kohtaan, joka osoittaa, että hän ei ollut voinut tietää niistä.
7.   Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet 5 kohdan mukaisesti julkistettujen ja rekisterissä tai asiakirjavihkossa olevien tietojen välisten ristiriitaisuuksien välttämiseksi.
Jos ristiriitaisuuksia kuitenkin ilmenee, 5 kohdan mukaisesti julkistettuun sanamuotoon ei voi vedota ulkopuolista kohtaan; ulkopuolinen voi kuitenkin vedota siihen, jollei yhtiö osoita, että ulkopuolinen tiesi asiakirjavihkossa olevasta tai rekisteriin merkitystä sanamuodosta.
Ulkopuolinen henkilö voi lisäksi aina vedota asiakirjoihin ja tietoihin, joiden julkistamistoimia ei ole vielä saatettu päätökseen, jollei julkistamattomuudesta seuraa, että asiakirjoilla ja tiedoilla ei ole oikeusvaikutuksia.”
Kyseisen direktiivin liitteen II sanamuodon mukaan kyseessä oleviin yhtiömuotoihin Liettuassa kuuluu muun muassa sabiedrība ar ierobežotu atbildību (rajavastuuyhtiö), joka on pääasian kantajan oikeudellinen muoto.
Latvian oikeus
Rahoituksen hallinnoinnista annettu laki
Unionin rahastoista annettavan tuen myöntämistä Latviassa säännellään Euroopan unionin rakennerahastojen ja koheesiorahaston rahoituksen hallinnoinnista ohjelmakaudella 2014–2020 annetulla lailla (Eiropas Savienības struktūrfondu un Kohēzijas fonda 2014.-2020. gada plānošanas perioda vadības likums; jäljempänä rahoituksen hallinnoinnista annettu laki). Tämän lain 21 §:ssä, jonka otsikko on ”Hanke-ehdotusten valinta”, säädetään seuraavaa:
”1.   Hanke-ehdotusten valinta on:
1)
julkinen silloin, kun hakijoilla on yhtäläiset kilpailuedellytykset hanke-ehdotusten hyväksymisen ja Euroopan unionin rahaston rahoituksen myöntämisen osalta;
– –
2.   Yhteysviranomainen valitsee hanke-ehdotukset valintamenettelyä koskevien menetelmien ja ilmoituksen mukaisten tukiehtojen mukaisesti. Yhteysviranomainen laatii hanke-ehdotusten valintaa koskevan asetuksen, ja ne hyväksytään yhteisymmärryksessä vastuuviranomaisen ja hallintoviranomaisen kanssa.
– –
5.   Hakijat laativat hanke-ehdotuksensa ja esittävät ne tukiehtoihin sisältyvien määräysten mukaisesti.
– –”
Rahoituksen hallinnoinnista annetun lain 25 §:n, jonka otsikko on ”Hankkeiden hyväksyminen, ehdollinen hyväksyminen tai hylkääminen hanke-ehdotusten julkisissa valintamenettelyissä”, 3 ja 4 momentissa säädetään seuraavaa:
”3.   Hanke-ehdotus on hylättävä, jos ainakin yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:
– –
2)
Hanke-ehdotus ei täytä arviointiperusteita, ja tämän pykälän 4 momentissa tarkoitettujen puutteiden korjaaminen vaikuttaisi hanke-ehdotuksen sisältöön.
– –
4.   Hanke-ehdotuksen hyväksymisestä tehdään ehdollinen päätös, jos hakijan on toteutettava tiettyjä yhteysviranomaisen täsmentämiä toimenpiteitä, jotta ehdotus täyttäisi arviointiperusteet kaikilta osin ja hanke voitaisiin toteuttaa asianmukaisella tavalla. Kyseinen päätös sisältää hyväksymisen edellytykset, ja niiden noudattaminen varmistetaan tukiehdot huomioon ottaen. Jos jokin kyseisessä päätöksessä asetetuista edellytyksistä ei täyty tai sitä ei täytetä päätöksessä asetetussa määräajassa, hanke-ehdotus katsotaan hylätyksi.”
Tämän lain 30 §:ssä, jonka otsikko on ”Hanke-ehdotuksia koskevat selvennykset”, säädetään seuraavaa:
”Hanke-ehdotuksiin ei voida tehdä selvennyksiä niiden jättämisen ja hyväksymistä, ehdollista hyväksymistä tai hylkäämistä koskevan päätöksen tekemisen välisenä aikana.”
Täytäntöönpanoasetus
Pääasiassa kyseessä olevasta tukitoimenpiteestä säädetään 25.9.2018 annetussa Euroopan aluekehitysrahaston toimenpideohjelman ”Kasvu ja työllisyys” erityistavoitteen 3.1.1 (”Pk-yritysten perustamisen ja kehittämisen edistäminen erityisesti valmistusteollisuudessa ja älykästä erikoistumista koskevien alueellisten tutkimus- ja innovaatiostrategioiden (RIS3) painopistealoilla”) toimenpiteen 3.1.1.5 (”Investointituki tuotantotilojen ja infrastruktuurien perustamiseen tai kunnostamiseen”) hankkeiden valintamenettelyn toisen vaiheen täytäntöönpanosäännöistä 25.9.2018 annetussa ministerineuvoston asetuksessa (Ministru kabineta noteikumi Nr. 612 ”Darbības programmas ’Izaugsme un nodarbinātība’ 3.1.1. specifiskā atbalsta mērķa ’Sekmēt MVK izveidi un attīstību, īpaši apstrādes rūpniecībā un RIS3 prioritārajās nozarēs’ 3.1.1.5. pasākuma ’Atbalsts ieguldījumiem ražošanas telpu un infrastruktūras izveidei vai rekonstrukcijai’ otrās projektu iesniegumu atlases kārtas īstenošanas noteikumi”, Latvijas Vēstnesis, 2018, nro 101; jäljempänä täytäntöönpanoasetus). Tämän täytäntöönpanoasetuksen 7 §:n sanamuoto on seuraava:
”Toimenpiteen hankkeiden valinnan toinen vaihe toteutetaan julkisella valintamenettelyllä.”
Kyseisen täytäntöönpanoasetuksen 15 §:n sanamuoto on seuraava:
”Rahoitusta ei voida myöntää, jos
– –
15.3. hakija on komission asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdassa tarkoitettu vaikeuksissa oleva yritys;
– –”
Hanke-ehdotusten valinnasta annettu asetus
Hanke-ehdotusten valintaan liittyvistä käytännön näkökohdista säädetään Centrālā finanšu un līgumu aģentūran (rahoituksesta ja sopimustoiminnasta vastaava keskusvirasto; jäljempänä toimivaltainen kansallinen virasto) laatimassa hanke-ehdotusten valinnasta annetussa asetuksessa ja sen liitteissä.
Tämän asetuksen liitteessä 5 olevan II jakson 6 kohdassa, jonka otsikko on ”Hanke-ehdotuksia koskevien arviointiperusteiden soveltamismenetelmä”, säädetään seuraavaa:
”Hanke-ehdotuksesta annetaan myönteinen arviointi, jos hakija ei ole vaikeuksissa oleva talouden toimija. Sen, että yritys todetaan vaikeuksissa olevaksi yritykseksi tuen myöntämistä koskevan päätöksen tekohetkellä, on perustuttava objektiivisesti tarkastettavissa oleviin ja luotettaviin tietoihin hakijasta ja siihen etuyhteydessä olevista yrityksistä:
a)
Viimeisimmän julkaistun lopullisen vuositilinpäätöksen tiedot tarkistetaan.
b)
Jos esitetään valantehneen tilintarkastajan hyväksymä yrityksen tilannetta koskeva välitilinpäätös, tämän tilinpäätöksen tietoja käytetään sen määrittämiseksi, onko kyseessä vaikeuksissa oleva yritys.
c)
Jos hakija viittaa yleisesti saatavilla oleviin [eli tarkistettavissa oleviin] tietoihin, jotka koskevat yhtiöjärjestyksen mukaisen pääoman korottamista viimeisimmän lopullisen vuositilinpäätöksen jälkeen, nämä tiedot – jotka on esitetty yhdessä valantehneen tilintarkastajan hyväksymän yrityksen tilannetta koskevan välitilinpäätöksen kanssa – on otettava huomioon.
– –
Hanke-ehdotuksesta annetaan ehdollinen myönteinen arviointi, jos esitetyt tiedot ovat puutteellisia tai jos ne eivät ole riittävän täsmällisiä. Hakijaa kehotetaan esittämään selvennyksiä toimitettuihin tietoihin. Selvennykset voivat koskea ainoastaan teknisiä sekä lukuihin ja sanamuotoon liittyviä näkökohtia. – –”
Kauppalaki
Kauppalain (Komerclikums) 12 §:ssä, jonka otsikko on ”Julkistaminen rekisterissä”, säädetään seuraavaa:
”1.   Kaupparekisteriin tehdyillä merkinnöillä on vaikutuksia kolmansiin nähden niiden julkaisemisesta lähtien. – –
2.   Jos tietoja, jotka on merkittävä kaupparekisteriin, ei ole merkitty siihen tai ne on merkitty siihen mutta niitä ei ole julkaistu, henkilö, jonka hyväksi ne olisi pitänyt merkitä, ei voi vedota näihin tietoihin kolmansiin nähden, paitsi jos tällaiset tiedot olivat jo kyseisten kolmansien tiedossa.
– –”
Kauppalain 196 §:ssä, jonka otsikko on ”Yhtiöjärjestyksen mukaisen pääoman muuttamista koskevat päätökset”, säädetään seuraavaa:
”1.   Yhtiöjärjestyksen mukaista pääomaa voidaan korottaa tai alentaa ainoastaan yhtiökokouksen päätöksellä, jossa vahvistetaan tätä korottamista tai alentamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
– –
3.   Jos yhtiöjärjestyksen mukaista pääomaa päätetään muuttaa, yhtiöjärjestystä on samalla muutettava vastaavasti.”
Kauppalain 202 §:n, jonka otsikko on ”Kaupparekisterille tehdyt hakemukset yhtiöjärjestyksen mukaisen pääoman korottamisesta”, 3 momentin sanamuoto on seuraava:
”Yhtiöjärjestyksen mukaisen pääoman korotuksen katsotaan tapahtuneen sinä päivänä, jona uusi pääoman määrä merkitään kaupparekisteriin.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Latvian oikeuden mukaan perustettu rajavastuuyhtiö Zinātnes parks esitti tukien saamista EAKR:n yhteisrahoitusohjelmasta ”Kasvu ja työllisyys” koskevan hankkeiden valintamenettelyn yhteydessä hanke-ehdotuksen toimivaltaiselle kansalliselle virastolle 30.4.2019, joka oli hanke-ehdotusten jättämiselle asetetun määräajan päättymispäivä. Kantaja liitti hanke-ehdotukseensa yhtiökokouksensa 29.4.2019 tekemän päätöksen yhtiöjärjestyksensä muuttamisesta ja yhtiöjärjestyksen mukaisen pääomansa korottamisesta siten, että tietty osakas maksaa tietyssä määräajassa osan yhtiöjärjestyksen mukaisesta uudesta pääomasta emissiovoitolla korotettuna.
Kantaja ilmoitti hanke-ehdotuksen arviointijakson aikana toimivaltaiselle kansalliselle virastolle, että yhtiöjärjestyksen mukaisen pääoman korotus oli merkitty kaupparekisteriin 24.7.2019, ja se esitti myöhemmin täydentävänä asiakirjana valantehneen tilintarkastajan hyväksymän välitilinpäätöksen.
Valtiovarainministeriö hylkäsi päätöksellään Zinātnes parksin hanke-ehdotuksen sillä perusteella, että kyseistä yhtiötä oli ehdotuksen esittämisajankohtana pidettävä asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdan a alakohdassa tarkoitettuna vaikeuksissa olevana yrityksenä.
Administratīvā rajona tiesa (alueellinen hallintotuomioistuin, Latvia), joka on ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ja joka käsittelee tästä päätöksestä nostettua kumoamiskannetta, toteaa, että asianosaiset ovat yhtä mieltä siitä, että jos Zinātnes parksin viimeisimpään, vuotta 2018 koskevaan tilinpäätökseen sisältyvät tiedot olisi otettava huomioon, tämä yhtiö olisi kyseisen asetuksen 2 artiklan 18 alakohdan a alakohdassa tarkoitettu vaikeuksissa oleva yritys. Asiassa ei ole myöskään riitautettu sitä, ettei kyseinen yhtiö osakepääoman korottamisen ja vastaavan muutoksen kaupparekisteriin merkitsemisen jälkeen täyttänyt enää asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdan a alakohdassa olevaa edellytystä, jotta sitä voitaisiin pitää vaikeuksissa olevana yrityksenä. Asianosaiset ovat sitä vastoin eri mieltä siitä, missä määrin toimivaltaisen kansallisen viraston olisi pitänyt ottaa huomioon edellä mainitun osakepääoman korotuksen kaupparekisteriin merkitseminen sekä Zinātnes parksin hanke-ehdotuksen arviointijakson aikana esittämät todisteet.
Ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella on tässä yhteydessä epäilyjä ensinnäkin siitä, onko valtiovarainministeriö hylkäyspäätöksen tehdessään tulkinnut asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdan a alakohtaan sisältyvää merkityn osakepääoman käsitettä perustellusti Latvian kansallisessa lainsäädännössä olevan yhtiöjärjestyksen mukaisen pääoman käsitteen valossa siten, että tällä käsitteellä tarkoitetaan ainoastaan osakepääomaa, joka on julkaistu kansallisessa lainsäädännössä yksilöityjen menettelyjen mukaisesti.
Kauppalain 202 §:n 3 momentin mukaan Latvian oikeusjärjestyksessä katsotaan, että yhtiöjärjestyksen mukaista pääomaa on korotettu sinä päivänä, jolloin uusi osakepääoma on merkitty kaupparekisteriin, ja tällaiseen korotukseen voidaan vedota kolmansia vastaan vasta tästä ajankohdasta alkaen. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa kuitenkin yhtäältä, ettei asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdan a alakohtaan sisälly sellaista nimenomaista viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen, jolla osakepääoman käsite määriteltäisiin. Direktiivissä 2017/1132, erityisesti sen 14 ja 16 artiklassa, ei toisaalta aseteta ennakkoehtoa osakepääoman korottamista koskevien päätösten pätevyydelle eikä siinä myöskään anneta nimenomaisesti jäsenvaltioille toimivaltaa säätää tästä seikasta.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii myös, ovatko valintamenettelyn yhteydessä asetetut vaatimukset, jotka koskevat esitettäviä asiakirjoja ja erityisesti ajankohtaa, jolloin ne on esitettävä, merkityksellisiä hakijan taloudellisen tilanteen arvioimiseksi ja voidaanko hanke-ehdotuksen mahdolliset puutteet, jotka liittyvät hakijan taloudellisen tilanteen todistamiseen, tarvittaessa korjata valintamenettelyn aikana. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin näet toteaa muun muassa, että asetuksen N:o 1303/2013 125 artiklan 3 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaan valintamenettelyjen ja valintaperusteiden on oltava avoimia ja syrjimättömiä.
Mainittu tuomioistuin katsoo, että ensi näkemältä nämä periaatteet ovat rahoituksen hallinnoinnista annetun lain 30 §:ssä vahvistetun ja hanke-ehdotusten valinnasta annetusta asetuksesta ilmenevän sen periaatteen taustalla, jonka mukaan hanke-ehdotuksia ei voida selventää tai täydentää niiden esittämisen jälkeen. Näin ollen toimivaltaisen kansallisen viraston olisi noudatettava niitä perusteita, jotka se itse on laatinut, joten sen olisi pitänyt sulkea hankkeiden valinnan ulkopuolelle hakijat, jotka eivät olleet liittäneet asiakirjaa tai antaneet tietoa, jonka esittämistä tätä valintaa koskevissa säännöksissä edellytettiin. Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa kuitenkin, että vaikka unionin tuomioistuin on julkisten hankintojen yhteydessä jo todennut, että myös tarjousten valinnassa oli noudatettava samankaltaisia periaatteita, tällainen näkökohta ei ilmene nimenomaisesti unionin tuomioistuimen valtiontukia koskevasta oikeuskäytännöstä.
Tässä tilanteessa Administratīvā rajona tiesa päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko asetuksen [N:o 651/2014] 2 artiklan 18 alakohdan a alakohdassa käytettyä merkityn osakepääoman käsitettä, luettuna yhdessä yhtiöiden toimintaa koskevien muiden unionin oikeussääntöjen kanssa, tulkittava siten, että merkityn osakepääoman määrittämiseksi on käytettävä perusteena vain sellaisia tietoja, jotka on julkistettu kunkin jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti, joten tällaisten tietojen vaikutuksen on katsottava alkavan vasta tästä ajankohdasta?
2)
Onko asetuksen [N:o 651/2014] 2 artiklan 18 alakohdassa tarkoitettua vaikeuksissa olevan yrityksen käsitettä arvioitaessa annettava merkitystä niille edellytyksille, jotka on vahvistettu unionin rahoitukseen oikeutettujen hankkeiden valintamenettelyssä ja jotka koskevat kyseisen yrityksen taloudellisen tilanteen osoittamiseksi esitettäviä asiakirjoja?
3)
Jos toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, onko hankkeiden valintaa koskeva kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan hanke-ehdotuksia ei voida selventää niiden jättämisen jälkeen, asetuksen N:o 1303/2013 125 artiklan 3 kohdan a alakohdan ii alakohtaan sisältyvien syrjimättömyyden ja avoimuuden periaatteiden mukainen?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään lähinnä, onko asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdan a alakohtaa tulkittava siten, että sen määrittämiseksi, onko yhtiö vaikeuksissa kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla, ilmaisua ”merkitty osakepääoma” on tulkittava siten, että sillä viitataan ainoastaan sellaisiin pääomasijoituksiin, jotka on julkistettu sen jäsenvaltion, jossa yhtiö on perustettu, kansallisen lainsäädännön yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti.
Aluksi on muistutettava, että asetuksen N:o 1301/2013 3 artiklassa EAKR:n tuen ulkopuolelle suljetaan kokonaan vaikeuksissa olevat yritykset, sellaisina kuin ne on määritelty valtiontukia koskevissa unionin säännöissä.
Pääasian tosiseikkojen tapahtuma-aikaan vaikeuksissa olevan yrityksen käsite määriteltiin asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohtaan sisältyvissä valtiontukia koskevissa unionin säännöissä. Sen sijaan, että kyseisessä säännöksessä turvauduttaisiin yhteen ainoaan vaikeuksissa olevan yrityksen käsitteen määritelmään, siinä esitetään useita vaihtoehtoisia kriteereitä, joihin kuuluu sen a alakohta, jonka mukaan rajavastuuyhtiö on menettänyt yli puolet merkitystä osakepääomastaan kertyneiden tappioiden vuoksi.
Asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdassa käytetystä merkityn osakepääoman käsitteestä on todettava, että tässä säännöksessä ainoastaan selvennetään, että kyseinen käsite kattaa tarvittaessa myös emissiovoitot. Sitä vastoin mainitussa säännöksessä tai missään muussakaan tämän asetuksen säännöksessä ei määritellä sitä eikä täsmennetä, minä ajankohtana tämän pääomankorotuksen on katsottava tulleen voimaan.
Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan sekä unionin oikeuden yhdenmukainen soveltaminen että yhdenvertaisuusperiaate edellyttävät, että unionin oikeuden sellaisen säännöksen sanamuotoa, joka ei sisällä nimenomaista viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen sisältönsä ja soveltamisalansa määrittämiseksi, on tavallisesti tulkittava koko unionissa itsenäisesti ja yhdenmukaisesti. Lisäksi sellaisten ilmaisujen merkitys ja ulottuvuus, joita ei ole määritelty unionin oikeudessa, on määriteltävä sen tavanomaisen merkityksen mukaan, joka niillä on yleiskielessä, ottaen samalla huomioon asiayhteys, jossa niitä käytetään, ja sen lainsäädännön tavoitteet, johon ne kuuluvat (ks. vastaavasti mm. tuomio 17.12.2020, BAKATI PLUS,
C‑656/19
,
EU:C:2020:1045
,
ja
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tässä yhteydessä on todettava, että rajavastuuyhtiöiden yhteydessä osakepääoman käsitteellä viitataan sen tavanomaisen merkityksen mukaisesti niiden pääomasijoitusten arvoon, jotka yhtiön osakkaat tai osakkeenomistajat ovat asettaneet tai ovat sitoutuneet asettamaan yhtiön käyttöön vastineena siitä, että yhtiöosuuksia tai osakkeita lasketaan liikkeeseen heidän hyväkseen. Käsitettä ”merkitty” taas käytetään yleensä kuvaamaan rahamäärää, jonka nykyiset tai tulevat osakkaat tai osakkeenomistajat ovat peruuttamattomasti sitoutuneet sijoittamaan yhtiöön, riippumatta siitä, onko vastaavat pääomasijoitukset jo maksettu vai ei. Ainoastaan silloin, kun tätä käsitettä seuraa adjektiivi ”maksettu”, ilmaisua ”merkitty osakepääoma” käytetään poikkeuksellisesti siten, että sillä viitataan ainoastaan osakepääomaan, jonka kyseiset osakkaat tai osakkeenomistajat ovat tosiasiassa maksaneet.
Tästä seuraa, että koska asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdan a alakohdassa käytetään merkityn osakepääoman käsitettä ilman täsmennyksiä, sillä on ymmärrettävä viitattavan kaikkiin pääomasijoituksiin, joita nykyiset tai tulevat osakkaat tai osakkeenomistajat ovat jo tehneet tai ovat peruuttamattomasti sitoutuneet tekemään.
Tämän päätelmän vahvistavat asetuksen N:o 651/2014 tavoitteet, kun niitä tarkastellaan sen asiayhteydessä.
Tässä yhteydessä on muistutettava, että asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdassa vahvistetuilla vaikeuksissa olevan yrityksen käsitteen vaihtoehtoisilla määrittelyperusteilla on tarkoitus täsmentää kyseisen asetuksen 1 artiklan 4 kohtaa, jonka mukaan kyseistä asetusta ei sovelleta vaikeuksissa oleville yrityksille myönnettävään tukeen, lukuun ottamatta tukiohjelmia tiettyjen luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi.
Tämän asetuksen johdanto-osan 14 perustelukappaleen mukaan mainitun 1 artiklan 4 kohdan ja näin ollen vaikeuksissa olevan yrityksen käsitteen tavoitteena on puolestaan varmistaa, että asianomaisille yrityksille myönnettäviä tukia arvioidaan erityisesti valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen suuntaviivojen mukaisesti, jotta näiden suuntaviivojen kiertäminen voidaan välttää.
Tältä osin komission tiedonannon – Suuntaviivat valtiontuesta rahoitusalan ulkopuolisten vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen (
EUVL 2014, C 249, s. 1
) –, johon asetuksen N:o 651/2014 johdanto-osan 14 perustelukappaleessa nimenomaisesti viitataan, 20 ja 23 kohdassa täsmennetään seuraavaa: ”Yrityksen katsotaan olevan vaikeuksissa, jos sen toiminta loppuu lähes varmasti lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä, jos viranomaiset eivät puutu tilanteeseen. – – Koska vaikeuksissa olevan yrityksen koko olemassaolo on vaarassa, sitä ei voida pitää sopivana palvelemaan muita julkistaloudellisia tavoitteita ennen kuin sen elinkelpoisuus on varmistettu.”
Kun otetaan huomioon tähän komission tiedonantoon sisältyvät tiedot, asetuksen N:o 651/2014 johdanto-osan 14 perustelukappaleessa mainittua tavoitetta ja siihen liittyvää, asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdan a alakohdassa asetettua kriteeriä on tulkittava siten, että niillä pyritään arvioimaan asianomaisen yhtiön kykyä jatkaa toimintaansa lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä.
Tämän kriteerin tutkiminen edellyttää näin ollen sitä, että huomioon otetaan kaikki pääomasijoitukset, joita osakkaat tai osakkeenomistajat ovat peruuttamattomasti sitoutuneet tekemään. Vaikka näitä pääomasijoituksia ei vielä ole maksettu, niitä – kuten myös maksettuja pääomasijoituksia – koskeva tieto on merkityksellistä, kun kyse on asianomaisen yhtiön kyvystä jatkaa toimintaansa tällaisella aikavälillä.
Näin ollen asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdan a alakohdassa tarkoitettua merkityn osakepääoman käsitettä on tulkittava siten, että se on itsenäinen käsite, jolla viitataan kaikkiin pääomasijoituksiin, joita yhtiön nykyiset tai tulevat osakkaat tai osakkeenomistajat ovat tehneet tai ovat peruuttamattomasti sitoutuneet tekemään.
Nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuimelle toimitetun asiakirja-aineiston tiedoista, joista tämän tuomion 29 kohdassa muistutettiin, ilmenee, että ennen kuin Zinātnes parksin hanke esitettiin toimivaltaiselle kansalliselle virastolle rahoituksen saamiseksi EAKR:n yhteisrahoitusohjelmasta, sen yhtiökokous oli päättänyt sen yhtiöjärjestyksen mukaisen pääoman korottamisesta siten, että tietty osakas maksoi tietyssä määräajassa osan uudesta osakepääomasta emissiovoitolla korotettuna. Kun otetaan huomioon tämän tuomion edellisessä kohdassa mainittu merkityn osakepääoman käsitteen itsenäinen ja yhdenmukainen tulkinta, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, vahvistetaanko näillä kyseisen hankkeen esittämishetkellä osoitetuilla tosiseikoilla se, että kyseinen osakas on peruuttamattomasti sitoutunut toteuttamaan mainitun osakepääomankorotuksen, käyttäen perusteena siinä kansallisessa oikeudessa, jonka mukaan asianomainen yhtiö on perustettu, tätä varten säädettyjä kriteereitä.
Tässä yhteydessä on näet korostettava, että unionin oikeudessa toki sovitetaan direktiivin 2017/1132 I osaston III ja IV luvussa yhteen pääomankorotuksen julkistamista koskevat kansalliset säännöt silloin, kun kyse on näiden lukujen soveltamisalaan kuuluvista yhtiöistä. Kyseisen direktiivin johdanto-osan seitsemännestä ja kahdeksannesta perustelukappaleesta sekä sen 1 artiklan ensimmäisestä luetelmakohdasta ilmenee kuitenkin, että yhteensovittamisen tarkoituksena on mahdollistaa se, että erityisesti kolmannet saavat tietoonsa tärkeimmät asianomaista yhtiötä koskevat asiakirjat. Mistään mainitun direktiivin johdanto-osan perustelukappaleesta tai sen säännöksestä ei sitä vastoin ilmene, että nämä julkistamista koskevat säännöt olisivat edellytyksiä, joita olisi noudatettava, jotta sitoumusta pääomasijoituksen tekemiseen voitaisiin pitää peruuttamattomana.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että sen määrittämiseksi, onko yhtiö vaikeuksissa kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla, ilmaisu ”merkitty osakepääoma” on ymmärrettävä siten, että sillä viitataan kaikkiin pääomasijoituksiin, joita yhtiön nykyiset tai tulevat osakkaat tai osakkeenomistajat ovat tehneet tai ovat peruuttamattomasti sitoutuneet tekemään.
Toinen kysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee toisella kysymyksellään lähinnä, onko asetuksen N:o 1301/2013 3 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että toimivaltaisen hallintoviranomaisen on sen määrittämiseksi, onko katsottava, että hakija ei ole vaikeuksissa asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdassa tarkoitetulla tavalla, otettava huomioon ainoastaan hankkeiden valintamenettelyä laadittaessa vahvistettujen vaatimusten mukaiset esitetyt todisteet.
Tässä yhteydessä on todettava, että asetuksen N:o 1301/2013 3 artiklan 3 kohdassa ainoastaan selvennetään, ettei EAKR tue vaikeuksissa olevia yrityksiä, sellaisina kuin ne on määritelty unionin valtiontukisäännöissä. On näin ollen todettava, ettei tässä säännöksessä ole mainintaa niiden todisteiden luonteesta, jotka voidaan ottaa huomioon sen osoittamiseksi, että yritys ei ole vaikeuksissa.
Asetuksen N:o 1303/2013 125 artiklan 3 kohdan sanamuodosta, jossa määritellään toimintaohjelmien hallinnoinnista vastaavien hallintoviranomaisten rooli, ilmenee kuitenkin, että hallintoviranomaisten on laadittava ja otettava hyväksymisen jälkeen käyttöön asianmukaiset valintamenettelyt ja ‑perusteet ja varmistettava muun muassa, että tuensaajilla on tukiedellytysten täyttämiseen tarvittavat rahoitusvalmiudet ja – kun kyse on EAKR:n tuesta – että mainitut tuensaajat eivät siten ole vaikeuksissa asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
Hallintoviranomaisten on tämän velvollisuuden täyttämiseksi välttämättä käytettävä perusteena riittävän luotettavia tietoja, jotta kaikki asianomaisten yhtiöiden taloudellista tilannetta koskevat perustellut epäilyt voidaan poistaa.
Kun kyse on niiden todisteiden, joita voidaan ottaa huomioon, täsmällisen luonteen määrittämisestä, on todettava, että koska unionin säännöstöön ei sisälly mainintaa tästä, määrittäminen kuuluu jäsenvaltioiden menettelyllisen itsemääräämisoikeuden piiriin, ja että toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla on tältä osin harkintavaltaa hankkeiden valintamenettelyä laatiessaan.
Vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteiden mukaisesti tällaiset näyttövaatimukset eivät kuitenkaan saa olla tiukempia kuin vaatimukset, jotka koskevat samankaltaisia jäsenvaltion sisäisiä tilanteita, kunhan tällaisilla vaatimuksilla – jos niitä sovelletaan –, voidaan säilyttää asetuksen N:o 1301/2013 3 artiklan 3 kohdan tehokas vaikutus, eikä niillä tehdä unionin oikeudessa annettujen oikeuksien – ja muun muassa jokaiselle hankkeen toteuttajalle kuuluvan oikeuden esittää hanke tosiasiallisesti saadakseen EAKR:n tukea – käyttämisestä käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa (ks. analogisesti tuomio 21.1.2016, Eturas ym.,
C‑74/14
,
EU:C:2016:42
,
kohta ja tuomio 3.6.2021, Instituto Madrileño de Investigación y Desarrollo Rural, Agrario y Alimentario,
C‑726/19
,
EU:C:2021:439
,
kohta).
Koska pääasiassa kyseessä oleva menettely koskee unionin talousarviosta peräisin olevan rahoituksen myöntämistä EAKR:n ohjelmien kautta ja koska tämä menettely on tällä perusteella unionin oikeuden täytäntöönpanotoimi, sen on oltava myös niiden unionin oikeuden yleisten periaatteiden mukainen, joihin kuuluvat muun muassa yhdenvertaisen kohtelun periaate, avoimuuden periaate ja suhteellisuusperiaate, joilla on perustavanlaatuinen merkitys silloin, kun on kyse menettelystä, jossa talouden toimijat kilpailevat keskenään (ks. vastaavasti tuomio 26.4.2017, Farkas,
C‑564/15
,
EU:C:2017:302
,
ja
kohta).
Yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden periaatteen noudattaminen edellyttää muun muassa sitä, että samoja näyttövaatimuksia sovelletaan saman ohjelman kaikkiin hakijoihin ja että nämä vaatimukset julkistetaan (ks. analogisesti tuomio 2.6.2016, Pizzo,
C‑27/15
,
EU:C:2016:404
,
kohta ja tuomio 11.5.2017, Archus ja Gama,
C‑131/16
,
EU:C:2017:358
,
kohta). Suhteellisuusperiaate puolestaan edellyttää, ettei näillä vaatimuksilla ylitetä sitä, mikä on tarpeen unionin oikeudessa asetettujen aineellisten edellytysten tarkistamiseksi (ks. vastaavasti tuomio 3.6.2021, Rad Service ym.,
C‑210/20
,
EU:C:2021:445
,
kohta).
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, täyttyvätkö kaikki nämä edellytykset nyt käsiteltävässä asiassa. Unionin tuomioistuin voi ohjatakseen kansallista tuomioistuinta tässä arvioinnissa esittää sille kaikki sellaiset unionin oikeuden tulkintaan liittyvät seikat, joista saattaa olla sille hyötyä (ks. mm. tuomio 16.7.2015, CHEZ Razpredelenie Bulgaria,
C‑83/14
,
EU:C:2015:480
,
kohta ja tuomio 6.10.2021, A (Rajojen ylittäminen huviveneellä),
C‑35/20
,
EU:C:2021:813
,
kohta).
Tältä osin kansallisesta säännöstöstä, jota ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin lainaa, ilmenee, että sitä, onko yritystä luonnehdittava vaikeuksissa olevaksi, on arvioitava tässä säännöstössä valintamenettelyä varten vahvistettujen vaatimusten nojalla yksinomaan viimeisimpään julkaistuun lopulliseen vuositilinpäätökseen sisältyvien tietojen perusteella tai – jos hakija esittää valantehneen tilintarkastajan hyväksymän välitilinpäätöksen – välitilinpäätökseen sisältyvien tietojen perusteella. Jos hakija viittaa julkaistuihin tietoihin ja siihen, että yhtiöjärjestyksen mukaista pääomaa on viimeisimmän lopullisen vuositilinpäätöksen jälkeen korotettu, huomioon on otettava nämä tiedot, jotka on esitetty yhdessä valantehneen tilintarkastajan hyväksymän välitilinpäätöksen kanssa.
Ensinnäkin on niin, että koska yhtiö voi lähtökohtaisesti milloin tahansa teettää valantehneellä tilintarkastajalla välitilinpäätöksen ilman, että tästä aiheutuu sille kohtuuttomia kustannuksia, tällainen vaatimus tekisi yhtiölle, joka oli vaikeuksissa asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdassa tarkoitetulla tavalla silloin, kun sen viimeisin lopullinen vuositilinpäätös laadittiin, käytännössä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi osoittaa, ettei se ole enää vaikeuksissa, eikä tällaisia sääntöjä voida lähtökohtaisesti pitää tehokkuusperiaatteen vastaisina.
Kun on kyse yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja avoimuuden periaatteen noudattamisesta, asiakirja-aineistosta ei ilmene, että ennakkoratkaisua pyytäneellä tuomioistuimella olisi epäilyksiä sen osalta, onko pääasiassa kyseessä olevat vaatimukset julkaistu asianmukaisesti tai sovelletaanko niitä erotuksetta.
Suhteellisuusperiaatteesta on lopuksi todettava, että kun otetaan huomioon vuositilinpäätöksen laatimiseen liittyvät vaatimukset, joilla edistetään niihin sisältyvien tietojen luotettavuutta, ja takeet, jotka saadaan siitä, että valantehnyt tilintarkastaja hyväksyy välitilinpäätökset, se, että hallintoviranomaisen edellytetään käyttävän perusteena yksinomaan tämän tyyppisiä asiakirjoja, ei ilmeisesti ylitä sitä, mikä on tarpeen asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdassa asetetun edellytyksen tarkistamiseksi.
Näin ollen unionin oikeus ei lähtökohtaisesti ole esteenä sille, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa kansallisessa säännöstössä vaaditaan, että hallintoviranomainen arvioi yrityksen taloudellista tilannetta ainoastaan niiden tietojen perusteella, jotka sisältyvät hakijana olevan yhtiön viimeisimpään julkaistuun lopulliseen vuositilinpäätökseen sekä tarvittaessa valantehneen tilintarkastajan hyväksymään välitilinpäätökseen, kunhan tämä välitilinpäätös on esitetty kyseiselle viranomaiselle, paitsi jos ilmenee, etteivät nämä vaatimukset ole vastaavuusperiaatteen mukaisia, minkä määrittäminen on kyseisen viranomaisen tehtävä.
Kaiken edellä esitetyn perusteella toiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1301/2013 3 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että toimivaltaisen hallintoviranomaisen on sen määrittämiseksi, onko katsottava, että hakija ei ole vaikeuksissa asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdassa tarkoitetulla tavalla, otettava huomioon ainoastaan hankkeiden valintamenettelyä laadittaessa vahvistettujen vaatimusten mukainen näyttö, kunhan nämä vaatimukset ovat tehokkuus- ja vastaavuusperiaatteiden sekä unionin yleisten oikeusperiaatteiden, kuten muun muassa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, avoimuuden periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen, mukaisia.
Kolmas kysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kolmannella kysymyksellään lähinnä, onko asetuksen N:o 1303/2013 125 artiklan 3 kohtaa sekä syrjintäkiellon periaatetta ja avoimuuden periaatetta, joihin tässä säännöksessä viitataan, tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan hanke-ehdotuksia ei voida selventää niiden esittämisen jälkeen.
Aluksi on todettava, ettei ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmennä, tarkoittaako se silloin, kun se viittaa kysymyksessään hankkeiden esittämiseen, kansallisessa oikeudessa säädettyä hanke-ehdotusten jättämiselle asetetun määräajan päättymispäivää vai ajankohtaa, jona asianomaisen hakijan hanke-ehdotus on jätetty. Asiakirja-aineistosta ilmenee kuitenkin, että pääasiassa Zinātnes parks on jättänyt asiakirja-aineistonsa kansallisessa oikeudessa säädetyn, hanke-ehdotusten jättämiselle asetun määräajan päättymispäivänä. Näin ollen on ilmeistä, ettei ole tarpeen tutkia sitä, velvoitetaanko jäsenvaltiot unionin oikeudessa sallimaan se, että hakijat esittävät selvennyksiä hanke-ehdotuksensa jättämisen jälkeen mutta ennen jättämiselle asetetun määräajan päättymispäivää. Tämä kysymys koskee sitä vastoin sitä, voidaanko selvennyksiä tehdä tämän määräajan päättymispäivän jälkeen.
Tämän jälkeen on todettava, että asetuksen N:o 1303/2013 125 artiklan 3 kohdan d alakohdassa mainitaan ainoastaan, että toimivaltaisen hallintoviranomaisen on ennen kunkin toimen hyväksymistä varmistettava, että jokaisella EAKR:n tuen saajalla on kunkin toimen osalta tukiedellytysten täyttämiseen tarvittavat hallinnolliset, toiminnalliset ja rahoitusvalmiudet, eikä siinä täsmennetä, minä ajankohtana näitä valmiuksia on arvioitava tai milloin hakijoiden on toimitettava kyseiselle viranomaiselle tarvittavat tiedot näiden valmiuksien tutkimiseksi.
Koska unionin oikeudessa ei säädetä siitä, mikä on sen määräajan, jonka kuluessa hallintoviranomaisille voidaan toimittaa tarvittavia todisteita, päättymispäivä, jäsenvaltioiden on päätettävä tästä määräajan päättymispäivästä niissä rajoissa, jotka johtuvat tehokkuus- ja vastaavuusperiaatteesta sekä kaikkia hallintoviranomaisia sitovasta velvollisuudesta valvoa tunnontarkasti niiden yleisten oikeusperiaatteiden noudattamista, joihin asetuksen N:o 1303/2013 125 artiklan 3 kohdassa mieleen palautetut yhdenvertaisen kohtelun periaate ja avoimuusperiaate kuuluvat.
Erityisesti avoimuuden ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteista on muistutettava, että silloin kun jäsenvaltio on vahvistanut hakijoille niiden asiakirja-aineiston täydentämistä koskevan määräajan päättymispäivän, hallintoviranomaisten on näiden periaatteiden nojalla suljettava valintamenettelyn ulkopuolelle kaikki hanke-ehdotukset, joihin ei kyseisenä ajankohtana ole liitetty tarvittavia tietoja (ks. analogisesti tuomio 6.11.2014, Cartiera dell’Adda,
C‑42/13
,
EU:C:2014:2345
,
kohta ja tuomio 2.6.2016, Pizzo,
C‑27/15
,
EU:C:2016:404
,
–
kohta).
Pääasiassa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toimittamista tiedoista ilmenee, että asianomainen jäsenvaltio, joka on katsonut, että asetuksen N:o 1301/2013 3 artiklan 3 kohdassa säädettyä edellytystä on arvioitava hanke-ehdotusten hyväksymisajankohtana, on päättänyt kieltää näitä samoja hakijoita täydentämästä asiakirja-aineistoaan kyseisten hanke-ehdotusten jättämiselle asetetun määräajan päättymispäivän jälkeen.
Kun otetaan huomioon, että kansallisilla hallintoviranomaisilla on oltava käytettävissään niiden käsiteltäväksi saatettujen asiakirja-aineistojen tutkimiseksi tarvittava aika (ks. vastaavasti analogisesti tuomio 10.2.1998, Saksa v. komissio,
C‑263/95
,
EU:C:1998:47
,
kohta ja tuomio 25.3.2010, komissio v. Espanja,
C‑392/08
,
EU:C:2010:164
,
kohta), tätä jäsenvaltiota ei kuitenkaan voida moittia siitä, että se on vahvistanut hakijoille kaikkien sellaisten tietojen ilmoittamista, joita toimivaltainen hallintoviranomainen tarvitsee, koskevan määräajan päättymispäivän, joka on aikaisempi kuin hanke-ehdotusten hyväksymispäivä.
Kuten julkisasiamies ratkaisuehdotuksensa 80 kohdassa lähinnä korosti, on niin, että jos hakijat voisivat täydentää asiakirja-aineistoaan hanke-ehdotusten jättämiselle asetetun määräajan päättymispäivän jälkeen, toimivaltainen hallintoviranomainen voisi joutua tarkistamaan samat asiakirja-aineistot toistuvasti, mihin liittyisi vaara muun muassa siitä, että kyseisten ehdotusten hyväksymisajankohtaa jouduttaisiin lykkäämään, millä vaarannettaisiin rahoitusohjelmien tavoitteet, tai että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja avoimuuden periaatetta ei enää noudatettaisi. Tällaisesta mahdollisuudesta voisi aiheutua toimivaltaiselle hallintoviranomaiselle myös lisäkustannuksia, joista jäsenvaltio hyvän hallinnon periaatteen mukaisesti voi perustellusti kieltäytyä vastaamasta.
Näin ollen on todettava, että jäsenvaltio voi päättää, että hakijat eivät saa täydentää asiakirja-aineistoaan hanke-ehdotusten jättämisen määräajan päättymispäivän jälkeen, vaikka kansallisessa lainsäädännössä säädettäisiinkin, että mainittua asetuksen N:o 1301/2013 3 artiklan 3 kohdassa säädettyä edellytystä on arvioitava myöhempänä ajankohtana.
Kansallisessa oikeudessa on vastaavuusperiaatteen mukaisesti yksilöitävä menettelyt, jotka ovat kohteensa, perusteensa ja olennaisten osatekijöidensä osalta verrattavissa EAKR:n tuen saamiseksi noudatettavaan menettelyyn, ja varmistuttava siitä, etteivät nämä menettelyt ole edullisempia kuin pääasiassa kyseessä oleva menettely, koska hakijoiden sallitaan niissä täydentää asiakirja-aineistoaan hanke-ehdotusten jättämiselle asetetun määräajan päättymispäivän jälkeen (ks. analogisesti tuomio 26.9.2018, Belastingdienst v. Toeslagen (Valituksen lykkäävä vaikutus),
C‑175/17
,
EU:C:2018:776
,
–
kohta).
Edellä esitetyn perusteella kolmanteen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1303/2013 125 artiklan 3 kohtaa sekä syrjintäkiellon ja avoimuuden periaatteita, joihin tässä säännöksessä viitataan, on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan hanke-ehdotuksia ei voida selventää näiden ehdotusten jättämiselle asetetun määräajan päättymispäivän jälkeen. Sen, että hakijat eivät voi täydentää asiakirja-aineistoaan hanke-ehdotusten jättämiselle asetetun määräajan päättymispäivän jälkeen, on kuitenkin vastaavuusperiaatteen mukaisesti koskettava kaikkia menettelyjä, jotka voidaan niiden kohteen, perusteen ja olennaisten osatekijöiden kannalta tarvittaessa rinnastaa EAKR:n tuen saamiseksi säädettyyn menettelyyn.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (viides jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Tiettyjen tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi [SEUT] 107 ja [SEUT] 108 artiklan mukaisesti 17.6.2014 annetun komission asetuksen (EU) N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että sen määrittämiseksi, onko yhtiö vaikeuksissa kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla, ilmaisu ”merkitty osakepääoma” on ymmärrettävä siten, että sillä viitataan kaikkiin pääomasijoituksiin, joita yhtiön nykyiset tai tulevat osakkaat tai osakkeenomistajat ovat tehneet tai ovat peruuttamattomasti sitoutuneet tekemään.

2)
Euroopan aluekehitysrahastosta ja Investoinnit kasvuun ja työpaikkoihin ‑tavoitetta koskevista erityissäännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1080/2006 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1301/2013 3 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että toimivaltaisen hallintoviranomaisen on sen määrittämiseksi, onko katsottava, että hakija ei ole vaikeuksissa asetuksen N:o 651/2014 2 artiklan 18 alakohdassa tarkoitetulla tavalla, otettava huomioon ainoastaan hankkeiden valintamenettelyä laadittaessa vahvistettujen vaatimusten mukainen näyttö, kunhan nämä vaatimukset ovat tehokkuus- ja vastaavuusperiaatteiden sekä unionin yleisten oikeusperiaatteiden, kuten muun muassa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, avoimuuden periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen, mukaisia.

3)
Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 125 artiklan 3 kohtaa sekä syrjintäkiellon ja avoimuuden periaatteita, joihin tässä säännöksessä viitataan, on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan hanke-ehdotuksia ei voida selventää näiden ehdotusten jättämiselle asetetun määräajan päättymispäivän jälkeen. Sen, että hakijat eivät voi täydentää asiakirja-aineistoaan hanke-ehdotusten jättämiselle asetetun määräajan päättymispäivän jälkeen, on kuitenkin vastaavuusperiaatteen mukaisesti koskettava kaikkia menettelyjä, jotka voidaan niiden kohteen, perusteen ja olennaisten osatekijöiden kannalta tarvittaessa rinnastaa Euroopan aluekehitysrahaston tuen saamiseksi säädettyyn menettelyyn.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: latvia.