CELEX: 62019CJ0184
Eelotsusetaotlus
Direktiivid 92/83/EMÜ ja 92/84/EMÜ
Veini ja muude kääritatud jookide kui vein või õlu aktsiisimäär
Erinevad aktsiisimäärad
Õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtted

Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/83/EMÜ alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta (
EÜT 1992, L 316, lk 21
; ELT eriväljaanne 09/01, lk 206) artiklite 7, 11 ja 15, nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/84/EMÜ alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimäära ühtlustamise kohta (
EÜT 1992, L 316, lk 29
; ELT eriväljaanne 09/01, lk 213) artikli 5 ning õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtete tõlgendamist.
Taotlus on esitatud ühelt poolt Hecta Viticol SRL ning teiselt poolt Ageneyia Naμională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor (Rumeenia maksuameti vaidluste lahendamise peadirektoraat; edaspidi „ANAF“), Biroul Vamal de Interior Buzău (Buzău tolliamet; Rumeenia) ja Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi (Galaţi maakonna eelarve peadirektoraat; Rumeenia) vahelises kohtuvaidluses, mille ese on maksuotsus, millega määrati kindlaks Hecta Viticoli õiguseellase SC Principal Company SA aktsiisikohustus.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiiv 92/83
Direktiivi 92/83 põhjenduses 3 on ette nähtud, et „siseturu nõuetekohaseks toimimiseks tuleks määratleda kõikide [selles direktiivis käsitletud] toodete ühtlustatud mõisted“.
Nimetatud direktiivi põhjenduses 10 on märgitud, et „põhimõtteliselt peaksid liikmesriigid kohaldama ühtset aktsiisimaksumäära kõikide veinide ja muude kääritatud jookide valmistoote hektoliitri kohta ja ühtset aktsiismaksumäära kõikide vahuveinide ja kääritatud vahujookide valmistoote hektoliitri kohta“.
Seoses sellega on direktiivis 92/83 määratletud viis tootekategooriat, millest igaühe suhtes kohaldatakse vastavalt: „õlle“ puhul selle direktiivi I jagu; „veini“ puhul direktiivi II jagu; „muude kääritatud jookide peale veini ja õlle“ suhtes direktiivi III jagu; „vahesaaduste“ suhtes sama direktiivi IV jagu ja „etanooli“ puhul V jagu.
Direktiivi 92/83 artiklid 7 ja 9 kuuluvad II jakku „Vein“.
Direktiivi artiklis 7 on sätestatud:
„1.   Liikmesriigid kehtestavad veini aktsiisimaksu käesolevas direktiivis sätestatud korras.
2.   Liikmesriigid kehtestavad oma maksumäärad vastavalt direktiivile 92/84/EMÜ.“
Direktiivi 92/83 artikli 8 kohaselt tuleb veini puhul eristada ühelt poolt „veini“ ja teiselt poolt „vahuveini“.
Direktiivi artikli 9 lõikes 2 on sätestatud:
„Kui lõigetes 3 ja 4 ei ole sätestatud teisiti, maksustavad liikmesriigid kõiki maksustamisele kuuluvaid veine ühesuguse aktsiisimaksu määraga. Samuti maksustavad nad ühesuguse aktsiisimaksu määraga kõiki maksustamisele kuuluvaid muid kääritatud vahujooke. Nad võivad veinidele ja vahuveinidele ühesugust maksumäära kohaldada.“
Selle direktiivi III jaos „Muud kääritatud joogid peale veini ja õlle“ asuvad artiklid 11, 13 ja 15.
Sama direktiivi artikkel 11 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Liikmesriigid kehtestavad muude kääritatud jookide kui veini ja õlle (muud kääritatud joogid) aktsiisimaksu käesolevas direktiivis sätestatud korras.
2.   Liikmesriigid kehtestavad oma maksumäärad vastavalt direktiivile 92/84/EMÜ.“
Direktiivi 92/83 artikli 12 kohaselt tuleb muude kääritatud jookide kui veini või õlle puhul eristada ühelt poolt „muid kääritatud jooke“ ja teiselt poolt „muid kääritatud vahujooke“.
Direktiivi artikli 13 lõikes 2 on täpsustatud:
„Kui lõikes 3 ei ole sätestatud teisiti, maksustavad liikmesriigid kõiki maksustamisele kuuluvaid muid kääritatud jooke ühesuguse aktsiisimaksu määraga. Samuti maksustavad nad ühesuguse aktsiisimaksu määraga kõiki maksustamisele kuuluvaid muid kääritatud vahujooke. Nad võivad kohaldada ühesugust aktsiisimaksu määra muudele kääritatud jookidele ja muudele kääritatud vahujookidele.“
Direktiivi 92/83 artiklis 15 on sätestatud:
„Direktiivide 92/84/EMÜ ja [nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta (
EÜT 1992, L 76, lk 1
; ELT eriväljaanne 09/01, lk 179)] kohaldamisel kehtivad veini kohta käivad viited ka muude käesolevas jaos määratletud kääritatud jookide kohta.“
Direktiiv 92/84
Direktiivi 92/84 artiklis 5 on sätestatud:
„Veini aktsiisimaksu alammäär on alates 1. jaanuarist 1993:
–
veinil 0 eküüd
ja
–
vahuveinil 0 eküüd
toote hektoliitri kohta.“
Rumeenia õigus
Rumeenia 22. detsembri 2003. aasta seaduse nr 571/2003, millega kehtestatakse maksuseadustik (Legea nr. 571/2003 privind Codul fiscal;
Monitorul Oficial al României
, I osa, nr 927, 23.12.2003) põhikohtuasjas kohaldatava redaktsiooni (edaspidi „maksuseadustik“) artiklis 206j „Vein“ on sätestatud:
„1.   Käesoleva peatüki tähenduses on mõistega „vein“ hõlmatud:
a)
vein, mis hõlmab kõik tooted, mis kuuluvad CN-koodide 2204 ja 2205 alla, välja arvatud punktis b määratletud vahuvein, mille:
1.
tegelik alkoholisisaldus on üle 1,2 mahuprotsendi, kuid mitte üle 15 mahuprotsendi, tingimusel et lõpptootes sisalduv alkohol on täielikult käärimise teel saadud; või
2.
tegelik alkoholisisaldus on üle 15 mahuprotsendi, kuid mitte üle 18 mahuprotsendi, tingimusel et seda ei ole tootmise käigus rikastatud ning lõpptootes sisalduv alkohol on täielikult käärimise teel saadud.
b)
vahuvein, mis hõlmab kõik tooted, mis kuuluvad CN-koodide 220410, 22042110, 22042910 ja 2205 alla, ja:
1.
mis on villitud pudelisse, mis on suletud seenekujulise korgiga, mida hoiavad kinni seosed või kinnitused, või mille ülerõhk on süsinikdioksiidisisalduse tõttu kolm baari või rohkem;
2.
mille tegelik alkoholisisaldus on üle 1,2 mahuprotsendi, kuid mitte üle 15 mahuprotsendi, tingimusel et lõpptootes sisalduv alkohol on täielikult käärimise teel saadud.
[…]“.
Maksuseadustiku artiklis 206k „Muud kääritatud joogid kui õlu ja vein“ on täpsustatud:
„1.   Käesoleva peatüki tähenduses on mõistega „muud kääritatud joogid kui õlu ja vein“ hõlmatud:
a)
kääritatud joogid, mis kuuluvad CN-koodide 2204 ja 2205 alla ja mida ei ole artiklis 206j nimetatud, ning kõik CN-koodi 220600 alla kuuluvad tooted (välja arvatud muud kääritatud vahujoogid punkti b tähenduses) ja kõik artiklis 206i nimetatud tooted, mille:
1.
tegelik alkoholisisaldus on üle 1,2 mahuprotsendi, kuid mitte üle 10 mahuprotsendi; või
2.
tegelik alkoholisisaldus on üle 10 mahuprotsendi, kuid mitte üle 15 mahuprotsendi, tingimusel et tootes sisalduv alkohol on täielikult käärimise teel saadud;
b)
vahujoogid, mis kuuluvad CN-koodide 22060031, 22060039, 220410, 22042110, 22042910 ja 2205 alla ja mida ei ole artiklis 206j nimetatud ning mis on villitud pudelisse, mis on suletud seenekujulise korgiga, mida hoiavad kinni seosed või kinnitused, või mille ülerõhk on süsinikdioksiidisisalduse tõttu kolm baari või rohkem ja:
1.
mille tegelik alkoholisisaldus on üle 1,2 mahuprotsendi, kuid mitte üle 13 mahuprotsendi; või
2.
mille tegelik alkoholisisaldus on üle 13 mahuprotsendi, kuid mitte üle 15 mahuprotsendi, tingimusel et lõpptootes sisalduv alkohol on täielikult käärimise teel saadud.
[…]“.
Maksuseadustiku artikli 206bb lõikes 1 on sätestatud:
„Aktsiisikohustuslane on kohustatud seaduses sätestatud tähtaja jooksul aktsiisi nõuete kohaselt välja arvutama ja tasuma riigikassasse ning esitama aktsiisideklaratsioonid pädevale asutusele seaduses ette nähtud tähtaja jooksul kooskõlas käesoleva peatüki ja kehtivate tollialaste õigusaktidega.“
Enne 1. juulit 2010 kehtinud maksuseadustiku VII jaotise I lisas alapunktis 3.1 oli määratud „muude kääritatud jookide kui õlu ja vein“ kategooriasse kuuluvate „mittevahujookide“ aktsiisimääraks [null].“
Valitsuse 23. juuni 2010. aasta erakorralise määruse nr 54/2010 maksupettuste vastase võitluse meetmete kohta (Ordonanţa de urgenţă a Guvernului nr 54/2010 privind unele măsuri pentru combaterea evaziunii fiscale;
Monitorul Oficial al României
, I osa, nr 421, 23.6.2010; edaspidi „OUG nr 54/2010“) I artikli punktis 21 on kehtestatud muude kääritatud jookide kui vein või õlu aktsiisimääraks 100 eurot toote hektoliitri kohta.
OUG nr 54/2010 IV artikli lõikes 1 on täpsustatud, et see säte jõustub alates 1. juulist 2010.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Maksukontrolli tulemusel tuvastati 29. aprillil 2011, et SC Principal Company oli alates 1. juulist 2010 müünud 13929342 liitrit muid kääritatud jooke kui vein või õlu.
Kuna see äriühing oli kohaldanud sellele kogusele aktsiisi nullmäära, tegi maksuhaldur 3. mail 2011 OUG nr 54/2010 I artikli punktis 21 sätestatud aktsiisimäära alusel maksuotsuse summas 59461575 Rumeenia leud (ligikaudu 12339419 eurot).
SC Principal Company esitas selle maksuotsuse peale vaide, mille ANAF jättis 25. juuli 2017. aasta otsusega rahuldamata pärast seda, kui Curtea Constituțională (Rumeenia konstitutsioonikohus) oli kinnitanud, et OUG nr 54/2010 on põhiseadusega kooskõlas.
Hecta Viticol, kes on alates 14. juunist 2013 SC Principal Company õigusjärglane, esitas eelotsusetaotluse esitanud kohtule nõude, et tühistataks kõnealune ANAFi otsus, 3. mai 2011. aasta maksuotsus ja 29. aprilli 2011. aasta kontrolliaruanne.
Hecta Viticol väidab, et kuni 1. juulini 2010 kohaldati veinile ja muudele kääritatud jookidele kui vein või õlu nullmääraga aktsiisi. Alates sellest kuupäevast maksustati üksnes muud kääritatud joogid kui vein või õlu aktsiisimääraga 100 eurot toote hektoliitri kohta. Selliselt kehtestatud erinev kohtlemine on aga tema väitel vastuolus direktiivide 92/83 ja 92/84 sätetega.
Lisaks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et maksuseadustikuga on kehtestatud neutraalse maksustamise, maksustamise kindluse ja õiguskindluse põhimõtted. Üleminekukorra puudumine ja OUG nr 54/2010 jõustumine kümme päeva pärast selle avaldamist võivad aga olla nende põhimõtetega vastuolus.
Neil asjaoludel otsustas Curtea de Apel București (Bukaresti apellatsioonikohus, Rumeenia) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [OUG nr 54/2010] I artikli punkti 21 ja IV artikli lõige 1 on vastuolus [direktiivi 92/83] artiklitega 7, 11 ja 15 ning [direktiivi 92/84] artikliga 5?
2.
Kas [OUG nr 54/2010] I artikli punkti 21 ja IV artikli lõike 1 normid on osas, milles need muudavad muude kääritatud jookide kui õlle ja veini aktsiisimäära, vastuolus õiguskindluse ja õiguspärase [ootuse] kaitse põhimõtetega?“
Euroopa Kohtu pädevus
Rumeenia valitsus väidab esmalt, et Euroopa Kohus ei ole pädev hindama kõnealuse riigisisese õiguse kooskõla liidu õigusega, ja teisalt, et liidu õigusnormid ei reguleeri alkohoolsete jookide aktsiisimäära muutmise korda, mistõttu on selle kehtestamine üksnes liikmesriikide pädevuses.
Sellega seoses tuleb esiteks meele tuletada, et kuigi ELTL artikli 267 alusel algatatud menetluses ei ole Euroopa Kohus pädev lahendama küsimust, kas riigisisene meede on vastavuses liidu õigusega, võib ta siiski liikmesriigi kohtu esitatud küsimuste sõnastusest viimase poolt esitatud andmeid arvesse võttes välja tuua, millised elemendid on seotud liidu õiguse tõlgendamisega, et võimaldada liikmesriigi kohtul menetluses olev kohtuasi lahendada (17. juuli 2008. aasta kohtuotsus ASM Brescia,
C‑347/06
,
EU:C:2008:416
, punkt
).
Eelotsusetaotlus sisaldab piisavalt teavet nende nõuete täitmiseks, sest eelotsusetaotluse esitanud kohus on märkinud, et vajalik on tõlgendada direktiivi 92/83 artikleid 7, 11 ja 15, direktiivi 92/84 artiklit 5 ning õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtteid, et otsustada, kas OUG nr 54/2010 I artikli punkt 21 ja IV artikli lõige 1 on liidu õigusega kooskõlas.
Teiseks on õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtted osa Euroopa Liidu õiguskorrast. Sellest tulenevalt on kohustatud neist kinni pidama mitte ainult liidu institutsioonid, vaid ka liikmesriigid, kui nad teostavad neile liidu direktiividega antud pädevust (9. juuni 2016. aasta kohtuotsus Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
, punkt
, ja seal viidatud kohtupraktika).
Lähtudes eelnevast ja kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb, kas põhikohtuasjas kõne all olevad riigisisesed õigusnormid on kooskõlas direktiivide 92/83 ja 92/84 sätetega ning õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtetega, on Euroopa Kohtu ülesanne neid sätteid ja põhimõtteid tõlgendada, et anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarvilik vastus tema menetluses oleva asja lahendamiseks.
Seetõttu on Euroopa Kohus pädev eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimustele vastama.
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 92/83 artikleid 7, 11 ja 15 ning direktiivi 92/84 artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et nendega kehtestatakse alkohoolsetele jookidele, mis kuuluvad direktiivi 92/83 tähenduses kategooriasse „vein“ sama aktsiisimäär kui selle direktiivi tähenduses kategooriasse kuuluvatele „muudele kääritatud jookidele kui vein või õlu“.
Kõigepealt olgu korratud, et direktiivi 92/83 eesmärk on alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisistruktuuri ühtlustamine.
Selleks on direktiivi 92/83 põhjenduse 3 kohaselt direktiivis määratletud nende toodete ühtlustatud mõisted.
Nimetatud direktiiv eristab erinevaid alkoholi- ja alkohoolsete jookide kategooriaid viidetega kombineeritud nomenklatuuri koodidele, sealhulgas selle II jaotisele „vein“ ja III jaotisele „muud kääritatud joogid kui vein või õlu“.
Direktiivi 92/83 artikli 9 lõike 2 alusel tuleb kõiki alamkategooriasse „vein“ kuuluvaid tooteid maksustada ühesuguse aktsiisimääraga, samuti nagu maksustatakse ühesuguse aktsiisimääraga kõiki maksustamisele kuuluvaid vahuveine, kuid liikmesriigid võivad neile kahele alamkategooriale kohaldada ühesugust maksumäära.
Direktiivi 92/83 artikli 13 lõige 2 sätestab omakorda, et kõiki alamkategooriasse „muud kääritatud joogid“ kuuluvaid tooteid maksustatakse ühesuguse aktsiisimääraga, samuti nagu maksustatakse ühesuguse aktsiisimääraga kõiki alamkategooriasse „muud kääritatud vahujoogid“ kuuluvaid tooteid, kuid liikmesriigid võivad neile kahele alamkategooriale kohaldada ühesugust maksumäära.
Sellest tuleneb, et liidu seadusandja on soovinud selgelt eristada kategooriaid „vein“ ja „muud kääritatud joogid“, kehtestades liikmesriikidele tõepoolest kohustuse kehtestada põhimõtteliselt ühesugune aktsiisimäär nende kategooriate igale alamkategooriatele, panemata neile siiski kohustust kohaldada nendesse kategooriatesse kuuluvatele jookidele sama aktsiisimäära.
Niisugust tõlgendust, mis tuleneb direktiivi 92/83 kõnealuste sätete sõnastusest endast, ei saa kahtluse alla seada Hecta Viticoli tõlgendus, mille ta on andnud selle direktiivi artiklile 15 koostoimes direktiivi 92/84 artikli 5 esimese taandega.
Kuigi direktiivi 92/83 artiklis 15 on täpsustatud, et eelkõige direktiivi 92/84 ja direktiivi 92/12 kohaldamisel kehtivad mõiste „vein“ kohta käivad sätted ka muude selle direktiivi III jakku kuuluvate kääritatud jookide kohta, tuleb sellist semantilist lihtsustamist mõista nii, et seda kohaldatakse ainult nende direktiivide kontekstis, sest neis direktiivides ei ole kindlaks määratud konkreetseid eeskirju muude kääritatud jookide suhtes kui vein või õlu.
Nii on see eelkõige direktiivi 92/84 artikli 5 esimese taande puhul, millega nähakse ette esiteks, et veini aktsiisi alammäär on null ja teiseks, et vahuveini aktsiisi alammäär on null, ilma et oleks täpsustatud aktsiisi alammäära muude kääritatud jookide jaoks kui vein või õlu.
Kuna selles sättes on piirdutud aga aktsiisi alammäära kehtestamisega, ei seata sellega kohustust kohaldada veini ja muude kääritatud jookide kui vein või õlu suhtes sama maksumäära.
Käesoleva kohtuotsuse punktis 41 esitatud tõlgendust ei sea kahtluse alla ka asjaolu, et direktiivi 92/83 põhjenduse 10 kohaselt kohaldavad liikmesriigid põhimõtteliselt ühtset aktsiisimäära kõikidele veinidele ja muudele kääritatud jookidele ning ühtset aktsiisimäära kõikidele vahuveinidele ja muudele kääritatud vahujookidele. Tegelikult ei nähtu sellest põhjendusest, et liikmesriikidel oleks keelatud selles osas kohaldada erinevaid maksumäärasid.
Pealegi ei lükka seda tõlgendust ümber ka 4. märtsi 1986. aasta kohtuotsus komisjon vs. Taani (
106/84
,
EU:C:1986:99
), millele viitab Hecta Viticol.
Nimelt tuleb meelde tuletada, et nimetatud kohtuotsuse aluseks olnud kohtuasjas väitis Euroopa Komisjon liikmesriigi kohustuste rikkumise hagis, et Taani Kuningriik on rikkunud kohustusi, mis tulevad talle EMÜ asutamislepingu artiklist 95, mis keelab liikmesriikidel maksustada imporditud tooteid kõrgemalt kui samasuguseid omamaiseid tooteid.
Selles kontekstis märkis Euroopa Kohus 4. märtsi 1986. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Taani (
106/84
,
EU:C:1986:99
) punktis 20, et liikmesriikidel on põhimõtteliselt vabadus kehtestada teatavatele toodetele, isegi sarnastele, objektiivsete kriteeriumide alusel diferentseeritud maksusüsteem.
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et esimesele küsimusele tuleb vastata, et direktiivi 92/83 artikleid 7, 11 ja 15 ning direktiivi 92/84 artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et need ei kohusta kehtestama ühesugust aktsiisimäära direktiivi 92/83 tähenduses kategooriasse „vein“ kuuluvatele alkohoolsetele jookidele ja selle direktiivi tähenduses kategooriasse „muud kääritatud joogid kui vein või õlu“ kuuluvatele alkohoolsetele jookidele.
Teine küsimus
Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega muudetakse muude kääritatud jookide kui vein või õlu aktsiisimäära, ilma üleminekukorda ette nägemata, kui selline muudatus jõustub kaheksa päeva pärast selle aluseks oleva akti avaldamist.
Kõigepealt tuleb meenutada, et õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtted nõuavad esiteks, et õigusnormid oleksid selged ja täpsed, ning teiseks, et nende kohaldamine oleks õigussubjektidele ettenähtav (vt selle kohta 11. septembri 2019. aasta kohtuotsus Călin,
C‑676/17
,
EU:C:2019:700
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Samuti peavad liikmesriikide õigusnormid liidu õigusega kaetud valdkondades olema sõnastatud üheti mõistetavalt, et puudutatud isikud teaksid selgelt ja täpselt oma õigusi ja kohustusi, ning liikmesriigi kohtud saaksid tagada nende järgimise (vt 9. juuli 2015. aasta kohtuotsus Salomie ja Oltean,
C‑183/14
,
EU:C:2015:454
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Lisaks on oluline korrata, et liidu õigusega on põhimõtteliselt kooskõlas uus õigusnorm, mis on kohaldatav alates selle õigusakti jõustumisest, milles norm sisaldub, mistõttu ei ole põhimõtteliselt õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtetega vastuolus see, kui liikmesriik võib üleminekukorda ette nägemata muuta varasemat seadust, mistõttu see kohe jõustub (9. juuni 2016. aasta kohtuotsus Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
, punkt
).
Sellegipoolest võib eriolukordades, kus õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtted seda nõuavad, sellise oludele kohandatud korra kehtestamine osutuda kohustuslikuks.
Niisiis on võimalik, et liikmesriigi seadusandja rikkus õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtteid, kui ta võttis ootamatult ja nii, et seda ei olnud võimalik ette näha, vastu uue seaduse, millega tühistati maksukohustuslastele seni kuulunud õigus, andmata neile olukorraga kohandumiseks vajalikku aega, samas kui taotletav eesmärk seda ei nõudnud (9. juuni 2016. aasta kohtuotsus Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
, punkt
).
Eelkõige peab maksukohustuslastel olema kohanemisaega, kui neile seni kuulunud õiguse tühistamine sunnib neid tegema majanduslikke kohandusi (9. juuni 2016. aasta kohtuotsus Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
, punkt
).
Isegi kui eeldada, et OUG nr 54/2010 – mis jõustus kaheksa päeva pärast selle akti avaldamist 23. juuni 2010. aasta väljaandes
Monitorul Oficial al României
(Rumeenia ametlik teataja) – alusel muude kääritatud jookide kui vein või õlu aktsiisimäära suurendamist 100 eurole alkoholi hektoliitri kohta võib pidada ootamatuks ja ettenägematuks, ei näi põhikohtuasjas olevat täidetud tingimused, mis õigustaksid käesoleva kohtuotsuse kahes eelmises punktis käsitletud kohanemiseks vajaliku üleminekukorra kehtestamist.
Esiteks ei saa kõnealuse aktsiisimäära tõstmist pidada käesoleval juhul nullmaksumäära kasutamise õiguse tühistamiseks.
Teiseks ei saa öelda, et selline suurenemine iseenesest nõuaks maksukohustuslastelt majanduslike kohanduste tegemist, mida peab siiski kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et teisele küsimusele tuleb vastata, et õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega muudetakse muude kääritatud jookide kui vein või õlu aktsiisimäära, ilma üleminekukorda ette nägemata, kui see muudatus jõustub kaheksa päeva pärast selle aluseks oleva akti avaldamist, ning kui see ei nõua maksukohustuslastelt majanduslike kohanduste tegemist, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (seitsmes koda) otsustab:

1.
Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/83/EMÜ alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta artikleid 7, 11 ja 15 ning nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/84/EMÜ alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimäära ühtlustamise kohta artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et need ei kohusta kehtestama ühesugust aktsiisimäära direktiivi 92/83 tähenduses kategooriasse „vein“ kuuluvatele alkohoolsetele jookidele ja selle direktiivi tähenduses kategooriasse „muud kääritatud joogid kui vein või õlu“ kuuluvatele alkohoolsetele jookidele.

2.
Õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega muudetakse muude kääritatud jookide kui vein või õlu aktsiisimäära, ilma üleminekukorda ette nägemata, kui see muudatus jõustub kaheksa päeva pärast selle aluseks oleva akti avaldamist, ning kui see ei nõua maksukohustuslastelt majanduslike kohanduste tegemist, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: rumeenia.