CELEX: 62020CJ0315
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Životné prostredie
Nariadenie (ES) č. 1013/2006
Preprava odpadu
Článok 3 ods. 5 a článok 11 ods. 1 písm. i)
Smernica 2008/98/ES
Nakladanie s odpadom
Článok 16
Zásada sebestačnosti a zásada blízkosti
Rozhodnutie 2000/532/ES
Európsky katalóg odpadov (EKO)
Zmesový komunálny odpad podrobený mechanickému spracovaniu, ktoré nezmenilo jeho povahu

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 zo 14. júna 2006 o preprave odpadu (
Ú. v. EÚ L 190, 2006, s. 1
) a smernice Európskeho parlamentu a Rady 2008/98/ES z 19. novembra 2008 o odpade a o zrušení určitých smerníc (
Ú. v. EÚ L 312, 2008, s. 3
).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Regione Veneto (región Benátsko, Taliansko) a spoločnosťou Plan Eco Srl vo veci prepravy odpadov medzi členskými štátmi.
Právny rámec
Právo Únie
Nariadenie č. 1013/2006
Článok 2 nariadenia č. 1013/2006, s názvom „Vymedzenie pojmov“, stanovuje:
„Na účely tohto nariadenia:
…
19.
‚príslušný orgán miesta odoslania‘ je príslušný orgán pre oblasť, z ktorej sa má začať plánovaná preprava alebo z ktorej sa začala preprava;
20.
‚príslušný orgán miesta určenia‘ je príslušný orgán pre oblasť, do ktorej má smerovať alebo smeruje plánovaná preprava alebo v ktorej sa odpad naložil pred zhodnotením alebo zneškodnením v oblasti, ktorá nie je pod národnou jurisdikciou žiadnej krajiny;
…“
Článok 3 ods. 5 tohto nariadenia stanovuje:
„Preprava zmesového komunálneho odpadu (položka 20 03 01) zozbieraného zo súkromných domácností vrátane prípadov, keď tento zber pokrýva aj odpady od iných pôvodcov, do zariadenia na zhodnocovanie alebo zneškodňovanie podlieha podľa tohto nariadenia tým istým ustanoveniam ako preprava odpadu určeného na zneškodnenie.“
Podľa článku 11 uvedeného nariadenia s názvom „Námietky voči preprave odpadu určeného na zneškodnenie“:
„1.   Ak sa podalo oznámenie o plánovanej preprave odpadu určeného na zneškodnenie, príslušný orgán miesta určenia a príslušný orgán miesta odoslania môže do 30 dní po dni odoslania potvrdenia príslušného orgánu miesta určenia podľa článku 8 vzniesť námietky na základe jedného alebo viacerých nasledujúcich dôvodov a podľa zmluvy:
a)
že plánovaná preprava alebo zneškodnenie nebude v súlade s opatreniami prijatými na zavedenie zásad blízkosti, prednosti zhodnotenia a sebestačnosti na úrovni Spoločenstva a na vnútroštátnej úrovni podľa smernice [Európskeho parlamentu a Rady] 2006/12/ES [z 5. apríla 2016 o odpadoch (
Ú. v. EÚ L 114, 2006, s. 9
)]; vtedy možno vydať všeobecný alebo čiastočný zákaz, alebo možno proti preprave odpadu systematicky namietať, alebo
…
i)
že odpad je zmesový komunálny odpad zo súkromných domácností (položka 20 03 01), alebo
…
6.   O opatreniach členských štátov prijatých podľa odseku 1 písm. a) zameraných na všeobecný alebo čiastočný zákaz, alebo na systematické namietanie voči preprave odpadu určeného na zneškodnenie,… treba okamžite informovať Komisiu, ktorá informuje ostatné členské štáty.“
Článok 12 toho istého nariadenia, s názvom „Námietky voči preprave odpadu určeného na zhodnotenie“, stanovuje:
„1.   Ak sa podalo oznámenie o plánovanej preprave odpadu určeného na zhodnotenie, príslušný orgán miesta určenia a príslušný orgán miesta odoslania môže do 30 dní po dni odoslania potvrdenia príslušného orgánu miesta určenia podľa článku 8 vzniesť odôvodnené námietky na základe jedného alebo viacerých nasledujúcich dôvodov a podľa zmluvy:
…
b)
plánovaná preprava alebo zhodnotenie nebude v súlade s vnútroštátnymi právnymi predpismi o ochrane životného prostredia, o verejnom poriadku, verejnej bezpečnosti alebo o ochrane zdravia vzhľadom na činnosti, ktoré sa v namietajúcej krajine uskutočňujú, alebo
…
g)
pomer zhodnotiteľného a nezhodnotiteľného odpadu, odhadovaná hodnota materiálu, ktorý sa má v konečnom dôsledku zhodnotiť, alebo náklady na toto zhodnotenie a náklady na zneškodnenie nezhodnotiteľnej frakcie neodôvodňujú zhodnotenie s ohľadom na hospodárnosť a/alebo životné prostredie,…
…“
Smernica 2008/98
Smernica 2008/98 zrušila smernicu 2006/12 s účinnosťou od 12. decembra 2010 a vo svojom článku 41 stanovuje, že odkazy na túto smernicu sa považujú za odkazy na smernicu 2006/12.
Odôvodnenie 33 smernice 2008/98 znie:
„Na účely uplatňovania nariadenia… (ES) č. 1013/2006… ostáva zmesový komunálny odpad uvedený v článku 3 ods. 5 uvedeného nariadenia zmesovým komunálnym odpadom, aj keď bol predmetom spracovania, ktoré podstatným spôsobom nezmenilo jeho vlastnosti.“
Podľa článku 16 smernice 2008/98, s názvom „Zásada sebestačnosti a zásada blízkosti“:
„1.   Členské štáty prijmú, ak je to potrebné alebo vhodné, v spolupráci s inými členskými štátmi príslušné opatrenia na vytvorenie integrovanej a primeranej siete zariadení na zneškodňovanie odpadu a zariadení na zhodnocovanie zmesového komunálneho odpadu zozbieraného zo súkromných domácností vrátane prípadov, keď sa tento zber vzťahuje aj na takýto odpad od iných pôvodcov, pričom sa zohľadňujú najlepšie dostupné techniky.
Odchylne od nariadenia (ES) č. 1013/2006 môžu členské štáty s cieľom chrániť svoju sieť obmedziť prichádzajúce zásielky odpadu určené pre spaľovne, ktoré sú označené ako zhodnocovacie zariadenia, ak sa zistilo, že v dôsledku takýchto zásielok by sa musel vnútroštátny odpad zneškodňovať alebo, že by sa musel odpad spracovať spôsobom, ktorý nie je v súlade s ich programami odpadového hospodárstva. Členské štáty oznámia takéto rozhodnutie Komisii. Členské štáty môžu tiež obmedziť odchádzajúce zásielky odpadu z environmentálnych dôvodov, ako to ustanovuje nariadenie (ES) č. 1013/2006.
2.   Sieť sa navrhne tak, aby umožnila Spoločenstvu ako celku stať sa sebestačným pri zneškodňovaní odpadu, ako aj pri zhodnocovaní odpadu uvedeného v odseku 1, a aby sa členským štátom umožnilo približovať sa k tomuto cieľu individuálne, pričom sa zohľadnia zemepisné okolnosti alebo potreba špecializovaných zariadení pre určité druhy odpadu.
3.   Sieť umožní, aby sa odpad zneškodňoval alebo aby sa odpad uvedený v odseku 1 zhodnocoval v niektorom z najbližších vhodných zariadení najvhodnejšími metódami a technológiami, aby sa zabezpečila vysoká úroveň ochrany životného prostredia a verejného zdravia.
4.   Zásady blízkosti a sebestačnosti neznamenajú, že každý členský štát má mať na svojom území úplnú škálu zariadení na konečné zhodnocovanie.“
Rozhodnutie 2000/532/ES
Rozhodnutie Komisie 2000/532/ES z 3. mája 2000 nahradzujúce rozhodnutie 94/3/ES, ktorým sa vydáva zoznam odpadov podľa článku 1 písm. a) smernice Rady 75/442/EHS o odpadoch a rozhodnutie Rady 94/904/ES, ktorým sa vydáva zoznam nebezpečných odpadov podľa článku 1 ods. 4 smernice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadoch (
Ú. v. ES L 226, 2000, s. 3
; Mim. vyd. 15/005, s. 151), zmenené rozhodnutím Komisie 2014/955/EÚ z 18. decembra 2014 (
Ú. v. EÚ L 370, 2014, s. 44
), obsahuje prílohu so zoznamom odpadov uvedených v článku 7 smernice 2008/98, s názvom „európsky katalóg odpadov“ (ďalej len „EKO“).
V kapitole 19 EKO, s názvom „Odpady zo zariadení na úpravu odpadu…“ v oddiele 19 12, s názvom „Odpady z mechanického spracovania odpadu (napr. triedenia, drvenia, lisovania a peletizovania) inak nešpecifikované“
19 12 11*
iné odpady (vrátane zmiešaných materiálov) z mechanického spracovania odpadu obsahujúce nebezpečné látky
19 12 12
iné odpady (vrátane zmiešaných materiálov) z mechanického spracovania odpadu, iné ako uvedené v 19 12 11
V kapitole 20 EKO, s názvom „Komunálne odpady (odpady z domácností a podobné odpady z obchodu, priemyslu a inštitúcií) vrátane ich zložiek z triedeného zberu“, v časti 20 03, nazvanej „Iné komunálne odpady“, je uvedená položka 20 03 01: „zmesový komunálny odpad“.
Talianske právo
Článok 182a ods. 1 decreto legislativo n. 152. – Norma in materia ambientale (legislatívny dekrét č. 152 týkajúci sa noriem v oblasti životného prostredia) z 3. apríla 2006 (riadna príloha GURI č. 88 zo 14. apríla 2006, ďalej len „legislatívny dekrét č. 152/2006“) v odseku 1 stanovuje:
„Zneškodňovanie odpadu a zhodnocovanie zmesového komunálneho odpadu sa uskutočňuje prostredníctvom integrovanej a primeranej siete zariadení, pričom sa zohľadňujú najlepšie dostupné techniky a pomer medzi celkovými nákladmi a prínosmi, s tým cieľom, aby sa
a)
dospelo k sebestačnosti pri zneškodňovaní komunálneho odpadu, ktorý nie je nebezpečný, a odpadu vyplývajúceho z jeho spracovania v optimálnych zemepisných zónach;
b)
umožnilo zneškodňovanie odpadu a zhodnocovanie zmesového komunálneho odpadu v niektorom z vhodných zariadení, ktoré sa nachádzajú najbližšie k miestam produkcie alebo zberu, s cieľom obmedziť pohyb odpadu, pričom sa zohľadní zemepisný kontext alebo potreba špecializovaných zariadení pre určité druhy odpadu;
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Prepravná spoločnosť Plan Eco podala na región Benátsko žiadosť o získanie predbežného povolenia na prepravu 2000 ton zmesového komunálneho odpadu, ktorý Futura Srl vyrobila v Taliansku, do cementárne nachádzajúcej sa v Slovinsku. Tento odpad Futura spracovala mechanicky na účely jeho použitia v rámci spoluspaľovania a po tomto spracovaní ho Futura zaradila pod položku 19 12 12 EKO.
Rozhodnutím z 22. apríla 2016 región Benátsko vzniesol námietky proti preprave na základe práva Únie, najmä článku 12 ods. 1 písm. b) a g) nariadenia č. 1013/2006 a vnútroštátneho práva. Po prvé sa domnieval, že predmetný odpad si zachoval v nadväznosti na činnosti predbežného spracovania vykonaných spoločnosťou Futura svoju povahu, teda povahu zmesového komunálneho odpadu, ktorý zodpovedá položke 20 03 01 EKO, a že jeho zaradenie touto spoločnosťou do oddielu 19 12 EKO s názvom „Odpady z mechanického spracovania odpadu (napr. triedenia, drvenia, lisovania a peletizovania) inak nešpecifikované“, ako aj priradenie položky 19 12 12 EKO nebolo v tejto súvislosti rozhodujúce. Po druhé sa domnieval, že článok 182a ods. 1 písm. b) legislatívneho dekrétu č. 152/2006 – zavedeného v rámci prebratia smernice 2008/98 a zásad sebestačnosti a blízkosti zakotvených v jej článku 16 – vyžadoval, aby sa zmesový komunálny odpad zhodnocoval v jednom z vhodných zariadení, ktoré sú najbližšie k miestu výroby alebo zberu. Napokon po tretie sa domnieval, že na jeho území existuje sieť zariadení, ktorá je schopná uspokojiť potreby spoločnosti Plan Eco, a že v prejednávanej veci zariadenie regiónu Benátsko vyhlásilo v oznámení o preprave, že je spôsobilé prijať 2000 ton odpadu.
Plan Eco podala proti tomuto rozhodnutiu žalobu na Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Regionálny správny súd pre Benátsko, Taliansko), ktorý rozsudkom z 15. novembra 2016 uvedené rozhodnutie zrušil okrem iného z dôvodu, že preprava do zahraničia sa týkala špeciálneho odpadu, ktorý mal byť zaradený pod položku 19 12 12 EKO, a že teda zásada sebestačnosti, zásada blízkosti a zásada územného obmedzenia, stanovené pre spracovanie komunálneho odpadu, sa neuplatňujú.
Región Benátsko podal proti tomuto rozsudku odvolanie na Consiglio di Stato (Štátna rada, Taliansko), ktorá po tom, čo okrem iného preverila, že predmetný odpad bol predmetom spracovania, ktoré podstatne nezmenilo jeho pôvodné vlastnosti ako komunálneho odpadu, rozhodla prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„V súvislostiach, o aké ide v prejednávanej veci, v ktorej zmesový komunálny odpad, ktorý neobsahuje nebezpečný odpad, bol mechanicky spracovaný zariadením na účely energetického zhodnocovania (činnosť R1/R12 v zmysle prílohy C [legislatívneho dekrétu č. 152/2006]) a za predpokladu, že po spracovaní sa ukáže, že spracovanie podstatne neovplyvnilo pôvodné vlastnosti zmesového komunálneho odpadu, avšak tomuto odpadu bola v rámci klasifikácie stanovenej [EKO] priradená [položka] 19 12 12, ktorú účastníci nespochybnili;
na účely posúdenia zákonnosti námietok krajiny pôvodu týkajúcich sa žiadosti o predbežné povolenie na prepravu spracovaného odpadu do európskej krajiny do výrobného zariadenia na účely jeho použitia v rámci spoluspaľovania alebo v každom prípade ako prostriedku na výrobu energie, ktoré vzniesol príslušný orgán v krajine pôvodu na základe zásad smernice 2008/98/ES, a najmä takých námietok, aké sú v prejednávanej veci založené: na zásade ochrany zdravia ľudí a životného prostredia (článok 13 smernice 2008/98); na zásade sebestačnosti a blízkosti stanovenej v článku 16 ods. 1 smernice 2008/98…; na zásade stanovenej v tom istom článku 16 ods. 1 poslednej vete…; na odôvodnení 33 smernice 2008/98… [:]
1.
[EKO] (v prejednávanej veci položka 19 12 12 [tohto katalógu], označujúca odpad vytvorený zariadeniami na mechanické spracovanie odpadu pre činnosti zhodnocovania R1/R12) a jeho klasifikácia zasahujú, resp. nezasahujú, a v prípade kladnej odpovede, za akých podmienok a obmedzení, do právnej úpravy [Únie] týkajúcej sa prepravy odpadu, ktorý bol pred mechanickým spracovaním zmesovým komunálnym odpadom?
2.
Konkrétne s odkazom na prepravu odpadu vzniknutého zo spracovania zmesového komunálneho odpadu, ustanovenia článku 16 a odôvodnenia 33 smernice 2008/98, ktoré sa výslovne týkajú prepravy odpadu, prevládajú, resp. neprevládajú nad kvalifikáciou vyplývajúcou z [EKO]?
3.
Ak by Súdny dvor považoval túto otázku za vhodnú a užitočnú, má uvedený katalóg normatívnu povahu alebo predstavuje iba technickú certifikáciu spôsobilú na homogénne sledovanie všetkých odpadov?“
O prejudiciálnych otázkach
Svojimi otázkami, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či príslušný orgán miesta odoslania môže na základe nariadenia č. 1013/2006 a smernice 2008/98 namietať proti preprave zmesového komunálneho odpadu určeného na zhodnotenie, ktorý bol po mechanickom spracovaní s cieľom jeho energetického zhodnotenia, ktoré však podstatne nezmenilo jeho pôvodné vlastnosti, zaradený pod položku 19 12 12 EKO.
V prvom rade treba uviesť, že nariadenie č. 1013/2006 a smernica 2008/98, ktorých cieľ spočíva v minimalizácii negatívnych vplyvov vzniku odpadu a nakladania s ním na zdravie ľudí a životné prostredie, priznávajú mimoriadnu pozornosť zmesovému komunálnemu odpadu.
Článok 3 ods. 5 nariadenia č. 1013/2006 tak stanovuje, že preprava „zmesového komunálneho odpadu (položka 20 03 01) zozbieraného zo súkromných domácností vrátane prípadov, keď tento zber pokrýva aj odpady od iných pôvodcov, do zariadenia na zhodnocovanie alebo zneškodňovanie podlieha podľa tohto nariadenia tým istým ustanoveniam ako preprava odpadu určeného na zneškodnenie“, podlieha v súlade s týmto nariadením tým istým ustanoveniam ako preprava odpadu určeného na zneškodnenie.
Článok 11 nariadenia č. 1013/2006 sa preto uplatňuje aj v prípade oznámenia týkajúceho sa prepravy zmesového komunálneho odpadu určeného na zhodnotenie, aj keď sa v zásade uplatňuje v súlade s jeho názvom a znením len na odpad určený na zneškodnenie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 12. decembra 2013, Ragn‑Sells,
C‑292/12
,
EU:C:2013:820
, body
a
).
Okrem toho príslušný orgán miesta určenia alebo príslušný orgán miesta odoslania môžu v súlade s článkom 11 ods. 1 písm. i) tohto nariadenia brániť takejto preprave len z dôvodu, že dotknutý odpad je „zmesový komunálny odpad zo súkromných domácností (položka 20 03 01)“.
V tejto súvislosti z prípravných prác k nariadeniu č. 1013/2006 vyplýva, že cieľom sledovaným normotvorcom Únie v týchto ustanoveniach bolo obmedziť prepravu odpadu zo súkromných domácností na nevyhnutné minimum a stanoviť, že členské štáty by sa mali postarať o tento nehomogénny odpad a mali byť podporované v tom, aby autonómne riešili svoje problémy s odpadom z domácností, bez vylúčenia akejkoľvek spolupráce so susednými krajinami.
V rovnakom zmysle článok 16 smernice 2008/98 ukladá členským štátom povinnosť zriadiť integrovanú a primeranú sieť zariadení na spracovanie odpadu určeného na zneškodnenie a „zmesového komunálneho odpadu zozbieraného zo súkromných domácností vrátane prípadov, keď sa tento zber vzťahuje aj na takýto odpad od iných pôvodcov“, pričom sa zohľadňujú najlepšie dostupné techniky. Tento článok tiež stanovuje, že členské štáty musia vytvoriť túto sieť najmä tak, aby sa individuálne približovali k sebestačnosti pri spracovaní tohto odpadu a aby k tomuto spracovaniu mohlo dochádzať v niektorom z vhodných zariadení nachádzajúcich sa najbližšie k miestu jeho produkcie.
Súdny dvor v tejto súvislosti rozhodol, že pri vytvorení takejto integrovanej siete disponujú členské štáty voľnou úvahou, pokiaľ ide o výber územného základu, ktorý považujú za vhodný na dosiahnutie vnútroštátnej sebestačnosti, pokiaľ ide o spracovanie predmetného odpadu. Zdôraznil však, že v tomto rámci, pokiaľ ide osobitne o vhodné opatrenia na podporu racionalizácie pri zbere, triedení a spracovaní odpadu, jedným z najdôležitejších opatrení, ktoré musia členské štáty prijať najmä prostredníctvom samosprávnych územných celkov, ktoré majú na to právomoc, je najmä opatrenie spočívajúce v úsilí o spracovávanie uvedených odpadov v čo najbližšom vhodnom zariadení od miesta jeho vzniku, najmä pokiaľ ide o zmesový komunálny odpad, tak aby bola jeho preprava čo možno najobmedzenejšia (pozri rozsudok z 12. decembra 2013, Ragn‑Sells,
C‑292/12
,
EU:C:2013:820
, body
a
, ako aj citovanú judikatúru).
Z toho vyplýva, že v súlade s článkom 3 ods. 5 a článkom 11 ods. 1 písm. i) nariadenia č. 1013/2006 a na účely zabezpečenia dodržiavania zásady sebestačnosti a zásady blízkosti zakotvených v článku 16 smernice 2008/98 a vykonanej vyššie uvedenými ustanoveniami nariadenia č. 1013/2006, na ktoré sa vo veci samej odvoláva príslušný orgán miesta odoslania, tento orgán môže namietať proti preprave zmesového komunálneho odpadu zozbieraného zo súkromných domácností určeného na zhodnotenie alebo na zneškodnenie.
V druhom rade treba uviesť, že podľa odôvodnenia 33 smernice 2008/98 na účely uplatňovania nariadenia č. 1013/2006 zmesový komunálny odpad uvedený v článku 3 ods. 5 uvedeného nariadenia zostáva zmesovým komunálnym odpadom, aj keď bol predmetom spracovania odpadu, ktoré podstatne nezmenilo jeho vlastnosti.
Podľa ustálenej judikatúry, hoci odôvodnenia aktu Únie nemajú záväznú právnu silu a nemožno sa na ne odvolávať na účely odchýlenia sa od samotných ustanovení dotknutého aktu, ani na účely výkladu týchto ustanovení v zmysle, ktorý je v rozpore s ich znením, môžu spresniť obsah ustanovení tohto aktu a poskytnúť výkladové prvky, ktoré môžu objasniť vôľu autora uvedeného aktu (pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. marca 2021, Bălgarska Narodna Banka,
C‑501/18
,
EU:C:2021:249
, bod
a citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci článok 3 ods. 5 a článok 11 ods. 1 písm. i) nariadenia č. 1013/2006 vykladané z hľadiska odôvodnenia 33 smernice 2008/98 znamenajú, že zmesový komunálny odpad, ktorý bol zaradený pod položku 19 12 12 EKO po mechanickom spracovaní s cieľom jeho energetického zhodnotenia, ktoré však podstatným spôsobom nezmenilo pôvodné vlastnosti tohto odpadu, treba považovať za odpad patriaci do zmesového komunálneho odpadu zozbieraného zo súkromných domácností, ktorého sa týkajú tieto ustanovenia, aj keď uvedené ustanovenia uvádzajú položku 20 03 01 EKO.
Ako totiž zdôraznil generálny advokát v bode 56 svojich návrhov, právna úprava uplatniteľná na prepravu odpadu závisí od jeho skutočnej podstaty a nie od jeho formálnej klasifikácie podľa EKO.
Okrem toho akýkoľvek iný výklad by umožnil vyňať z pôsobnosti článku 3 ods. 5 a článku 11 ods. 1 písm. i) nariadenia č. 1013/2006 a
in fine
zásady sebestačnosti a zásady blízkosti, ktorých dodržiavanie, ako bolo uvedené v bode 23 tohto rozsudku, majú tieto ustanovenia za cieľ zabezpečiť, zmesový komunálny odpad, ktorý bol po spracovaní zaradený do inej položky EKO než tej, ktorá je vyhradená zmesovému komunálnemu odpadu, pričom toto spracovanie podstatne nezmenilo jeho povahu.
V prejednávanej veci je nesporné, že mechanické spracovanie predmetného odpadu podstatne nezmenilo pôvodné vlastnosti tohto odpadu, a teda ani jeho povahu.
Z toho vyplýva, že na účely uplatnenia nariadenia č. 1013/2006 zmesový komunálny odpad určený na zhodnotenie, ktorý bol po mechanickom spracovaní na účely jeho energetického zhodnotenia, ktoré však podstatne nezmenilo jeho pôvodné vlastnosti, zaradený pod položku 19 12 12 EKO, treba považovať za odpad patriaci do zmesového komunálneho odpadu pochádzajúceho zo súkromných domácností.
Zo všetkých vyššie uvedených úvah vyplýva, že na položené otázky je potrebné odpovedať tak, že článok 3 ods. 5 a článok 11 nariadenia č. 1013/2006 sa majú vykladať v tom zmysle, že vzhľadom na zásadu sebestačnosti a zásadu blízkosti môže príslušný orgán miesta odoslania, najmä na základe dôvodu uvedeného v článku 11 ods. 1 písm. i) tohto nariadenia, namietať proti preprave zmesového komunálneho odpadu, ktorý bol po mechanickom spracovaní na účely jeho energetického zhodnotenia, ktoré však podstatne nezmenilo jeho pôvodné vlastnosti, zaradený do položky 19 12 12 EKO.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:

Článok 3 ods. 5 a článok 11 nariadenia (ES) č. 1013/2006 Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 zo 14. júna 2006 o preprave odpadu sa majú vykladať v tom zmysle, že vzhľadom na zásadu sebestačnosti a zásadu blízkosti môže príslušný orgán miesta odoslania, najmä na základe dôvodu uvedeného v článku 11 ods. 1 písm. i) tohto nariadenia, namietať proti preprave zmesového komunálneho odpadu, ktorý bol po mechanickom spracovaní na účely jeho energetického zhodnotenia, ktoré však podstatne nezmenilo jeho pôvodné vlastnosti, zaradený do položky 19 12 12 zoznamu odpadov stanoveného v prílohe rozhodnutia Komisie 2000/532/ES z 3. mája 2000 nahradzujúceho rozhodnutie 94/3/ES, ktorým sa vydáva zoznam odpadov podľa článku 1 písm. a) smernice Rady 75/442/EHS o odpadoch a rozhodnutie Rady 94/904/ES, ktorým sa vydáva zoznam nebezpečných odpadov podľa článku 1 ods. 4 smernice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadoch, zmenené rozhodnutím Komisie 2014/955/EÚ z 18. decembra 2014.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: taliančina.