CELEX: 62021CJ0278
Előzetes döntéshozatal
Környezet
92/43/EGK irányelv
A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelme
A 6. cikk (3) bekezdése
Olyan projekt vizsgálata, amely valamely védett területre hatással lehet
Vizsgálati kötelezettség
Egy gazdaság projektfázisban már engedélyezett gazdasági tevékenységének változatlan feltételek mellett történő folytatása, amikor az engedélyt hiányos vizsgálatot követően adták meg

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK tanácsi irányelv (
HL 1992. L 206., 7. o.
; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 2. kötet, 102. o.) 6. cikke (3) bekezdésének értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet az AquaPri A/S nevében eljáró Dansk Akvakultur egyesület és a Miljø‑ og Fødevareklagenævnet (környezetvédelmi és élelmiszerügyi fellebbviteli bizottság, Dánia; a továbbiakban: fellebbviteli bizottság) között egy, az AquaPrihez tartozó halgazdaság tevékenysége folytatásának engedélyezését megtagadó határozat tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 92/43 irányelv tizedik preambulumbekezdése így szól:
„[M]ivel alaposan meg kell vizsgálni minden olyan tervet vagy programot [helyesen: projektet], amelynek jelentős hatása lehet a már kijelölt, illetve a jövőben kijelölendő területek védelmének célkitűzéseire.”
Ezen irányelv 6. cikkének (1), (2) és (3) bekezdése így rendelkezik:
„(1)   A tagállamok megállapítják a különleges természetvédelmi [helyesen: természetmegőrzési] területek védelméhez szükséges intézkedéseket, megfelelő esetben beleértve a kifejezetten az egyes természeti területekre kidolgozott vagy más fejlesztési tervek részét képező intézkedési terveket, továbbá olyan törvényi [helyesen: jogszabályi], közigazgatási, vagy szerződéses aktusokat [helyesen: intézkedéseket] is, amelyek az adott természeti területen megtalálható, I. mellékletben [helyesen: az I. mellékletben] szereplő természetes élőhelytípusok, illetve II. mellékletben [helyesen: a II. mellékletben] szereplő fajok ökológiai szükségleteinek megfelelnek.
(2)   A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket a különleges természetvédelmi területeken [helyesen: különleges természetmegőrzési területeken] található olyan természetes élőhelytípusok és olyan fajok élőhelyei károsodásának és megzavarásának megakadályozására [helyesen: a természetes élőhelytípusok és fajok élőhelyei károsodásának, valamint olyan fajok megzavarásának megakadályozására], amelyek céljára az egyes területeket kijelölték, amennyiben a zavarás mértéke ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatással lehet.
(3)   Figyelembe véve az adott természeti terület védelmével [helyesen: megőrzésével] kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell folytatni minden olyan terv vagy program [helyesen: projekt] hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de akár önmagában, akár pedig más terv vagy program [helyesen: projekt] részeként valószínűleg jelentős hatással lesz arra. A természeti területre gyakorolt hatások vizsgálatának eredményét figyelembe véve, […] az illetékes nemzeti hatóságok csak azután hagyják jóvá az érintett tervet vagy programot [helyesen: projektet], ha megbizonyosodtak arról, hogy az nem fogja hátrányosan befolyásolni az érintett természeti terület épségét, és miután – adott esetben – kikérték a lakosság véleményét is.”
A dán jog
A környezetvédelemről szóló törvény
A 2006. december 22‑i Miljøbeskyttelsesloven (a környezetvédelemről szóló törvény) 33. §‑a 1. bekezdésének első mondata az alapügy tényállására alkalmazandó változatában a következőket írja elő:
„A 35. §‑ban említett listán szereplő vállalatok, üzemek vagy létesítmények (engedélyköteles tevékenységek) nem alakíthatók ki és nem üzemelhetők be az engedély kiadása előtt.”
E törvény 35. §‑a kimondja:
„A környezetvédelmi miniszter listát készít azokról a különösen szennyező vállalatokról, üzemekről vagy létesítményekről, amelyekre a 33. §‑ban előírt engedélyezési kötelezettség vonatkozik.”
Az élőhelyekről szóló rendelet
A 2016. február 26‑i Habitatbekendtgørelsen (Bekendtgørelse nr. 188 om udpegning ogadministration af internationale naturbeskyttelsesområder samt beskyttelse af visse arter) (a nemzetközi természetvédelmi területek kijelöléséről és kezeléséről szóló 188. sz. rendelet) 6. §‑ának 1. és 2. bekezdésében, amely a 92/43 irányelv 6. cikkének (3) bekezdését ülteti át a dán jogrendbe, a következőképpen rendelkezik:
„1.   A 7. § szerinti határozat meghozatala előtt meg kell vizsgálni, hogy a projekt akár önmagában, akár pedig más tervvel vagy projekttel együtt jelentős hatással lehet‑e valamely Natura 2000 területre. […]
2.   Amennyiben a hatóság úgy ítéli meg, hogy a projekt jelentős hatással lehet valamely Natura 2000 területre, a projekt Natura 2000 területre gyakorolt hatásának részletes vizsgálatát kell elvégezni, amelynek során figyelembe kell venni az érintett terület megőrzésével kapcsolatos célkitűzéseket. Ha a hatásvizsgálatból az tűnik ki, hogy a projekt hátrányosan befolyásolná a nemzetközi természetvédelmi területet, a kérelemre nem adható engedély, eltérés vagy jóváhagyás.”
Az említett rendelet 7. §‑a 7. bekezdésének megfelelően:
„A környezetvédelmi törvényben szabályozott alábbi helyzetek a 6. § hatálya alá tartoznak:
[…]
6)
létesítmények stb. engedélyezése a környezetvédelmi törvény 33. §‑ának 1. bekezdése és 38. §‑a és 39. §‑a alapján. […]
[…]”
Az engedélyezésről szóló rendelet
A 2017. december 12‑i Godkendelsesbekendtgørelsen (Bekendtgørelse nr. 1458 om godkendelse af listevirksomhed) (a jegyzett vállalkozások engedélyezéséről szóló 1458. sz. rendelet; a továbbiakban: engedélyezési rendelet) 70. §‑ának 2. bekezdése kimondja:
„A 2. melléklet I 203., I 205. pontja alá tartozó, a környezetvédelemről szóló törvény 33. cikke alapján nem engedélyezett meglévő létesítményeknek az engedély iránti kérelmeket a jelen rendeletben megállapított szabályoknak megfelelően legkésőbb 2014. március 15‑ig kell benyújtaniuk.”
E rendelet 2. melléklete többek között az I 203. és I 205. pontot tartalmazza, amelyek szövege a következő:
„I 203. A halgazdaságok, vagyis olyan tenyészetek, amelyek tengeri vizeken elhelyezett ketrecekből, illetve hálós vagy ahhoz hasonló rekeszekből állnak, amennyiben a létesítmény egésze a parttól kevesebb mint ezer tengeri mérföldre található, amelyek működtetéséhez takarmányok felhasználása szükséges.
[…]
I 205. A halgazdaságok, vagyis olyan tenyészetek, amelyek tengeri vizeken elhelyezett ketrecekből, illetve hálós vagy ahhoz hasonló rekeszekből állnak, amennyiben a létesítmény egésze részben vagy egészben a parttól több mint ezer tengeri mérföldre található, amelyek működtetéséhez takarmányok felhasználása szükséges.”
A jogvita előzményei és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
Az AquaPri a Smålandi öbölben, egy olyan Natura 2000 terület közelében található halgazdaság tulajdonosa, amely számos szárazföldi és vízi természetes élőhelytípust foglal magában, valamint több vadon élő madárfajnak ad otthont. Ez a gazdaság az úgynevezett „szivárványos” pisztráng tenyésztésével foglalkozik, amely tevékenység nitrogén, foszfor, réz és antibiotikum környezetbe történő kibocsátásával vagy kiengedésével jár.
Az említett gazdaságnak a jelenlegi telephelyére történő átköltöztetésére irányuló projektet 1999. február 15‑én engedélyezték.
2006 folyamán az AquaPri kérelmet nyújtott be az iránt, hogy a gazdasága által kibocsátható nitrogén mennyiségét 0,87 tonna mértékben 15,6 tonnáról 16,47 tonnára emelhesse.
Az illetékes rendelkező hatóság a köz‑ és magánprojektek környezeti hatásvizsgálatára vonatkozó, akkoriban hatályos dán szabályozás alapján megvizsgálta azt a kérdést, hogy az ilyen emelés jelentős hatással lehet‑e az e gazdaság közelében található Natura 2000 területre. Vizsgálata alapján úgy ítélte meg, hogy az érintett területen nincsenek a nitrogénre érzékeny természetes élőhelyek vagy vadon élő madárfajok, és ezért azokat az AquaPri projekt nem érintheti jelentős mértékben. Az illetékes hatóság tehát 2006. október 27‑én elfogadott határozatával engedélyezte az AquaPri számára e projekt végrehajtását.
E határozatot megtámadták az illetékes jogorvoslati szerv előtt, amely megállapította, hogy a határozat hibás, mivel az illetékes hatóság az AquaPri projektre vonatkozó vizsgálata során nem vette figyelembe a három szomszédos halgazdaság által kibocsátható nitrogénmennyiségek növelésére irányuló párhuzamos projektek létét. Mindazonáltal e hatóság úgy ítélte meg, hogy e hiba nem indokolja az említett határozat megsemmisítését.
Mivel ugyanezen határozat egyébiránt arra kötelezte az AquaPrit, hogy legkésőbb 2014. március 15‑ig nyújtson be a környezetvédelemről szóló törvény 33. és 35. §‑a szerinti engedély iránti kérelmet, amint azt az engedélyezési rendelet 70. §‑ának 2. bekezdése előírja, e társaság benyújtottaz az erre irányuló kérelmet.
2014. december 16‑i határozatával az illetékes hatóság megadta az AquaPri által kért engedélyt, miután megállapította egyrészt, hogy a tulajdonában lévő halgazdaság által kibocsátott nitrogénmennyiség változatlan a 2006. október 27‑i határozatban engedélyezetthez képest, másrészt pedig, hogy az e határozat elfogadását követően elvégzett vizsgálatból kitűnik, hogy e gazdaság a három szomszédos halgazdasággal együttesen tekintve valószínűleg nem lesz jelentős hatással azon Natura 2000 területre, amelynek a közelében található.
Miután a 2014. december 16‑i határozatot megtámadták a fellebbviteli bizottság előtt, e bizottság 2018. március 13‑i határozatával megsemmisítette azt.
Ez utóbbi határozatban a fellebbviteli bizottság először is úgy ítélte meg, hogy az AquaPri számára a 2006. október 27‑i határozatban adott engedélyt nem előzte meg a 92/43 irányelv 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt követelményeknek megfelelő vizsgálat, mivel e vizsgálat az érintett projekt egyedi hatására vonatkozott, nem pedig arra a kérdésre, hogy e projekt – a szomszédos három üzemmel együtt vizsgálva – jelentős hatással lehet‑e arra a Natura 2000 területre, amelynek közelében e különböző üzemek találhatók.
Ezt követően a fellebbviteli bizottság megállapította, hogy az érintett területen található vizekre vonatkozó nemzeti vízgyűjtő‑gazdálkodási tervet fogadtak el a 2015–2021‑es időszakot illetően a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének megfelelően elvégzett vizsgálatot követően, és hogy e tervből többek között az következik, hogy összesen 43 tonna nitrogénmennyiség kibocsátását engedélyezték „annak biztosítása érdekében, hogy a meglévő halgazdaságok […] használhassák jelenlegi kibocsátási engedélyüket”. Lényegében azonban úgy ítélte meg, hogy e megállapítások nem befolyásolják az illetékes hatóságot a 92/43 irányelv 6. cikkének (3) bekezdése alapján terhelő azon kötelezettséget, hogy külön vizsgálatot végezzen az AquaPri tulajdonában álló halgazdaság vonatkozásában annak meghatározása érdekében, hogy e projekt jelentős hatással lehet‑e azon Natura 2000 területre, amelynek közelében található.
Végül a fellebbviteli tanács úgy ítélte meg, hogy az e halüzem által kibocsátott nitrogénmennyiség – a három szomszédos halüzem által kibocsátott nitrogénmennyiséggel együtt – jelentős hatást gyakorolhat a szóban forgó területre.
Az AquaPri az említett határozattal szemben keresetet nyújtott be az illetékes bírósághoz, amely pedig az ügyet az ezen ügyben felmerülő kérdésekre tekintettel továbbította a kérdést előterjesztő bíróságnak.
Előzetes döntéshozatalra utaló határozatában az Østre Landsret (keleti fellebbviteli bíróság, Dánia) kimondja először is, hogy az alapügy tárgyát képező határozatot a 92/43 irányelv 6. cikkét átültető szabályozás alapján fogadták el, majd kiemeli, hogy noha e cikk nem határozza meg pontosan azon „projekt” fogalmát, amelyre utal, a Bíróság ítélkezési gyakorlatából, különösen a 2004. szeptember 7‑iWaddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítéletből (
C‑127/02
,
EU:C:2004:482
,
–
26.
pont) és a 2018. november 7‑iCoöperatie Mobilisation for the Environment és társai ítéletből (
C‑293/17 és C‑294/17
,
EU:C:2018:882
,
66.
és
–
83.
pont), az következik, hogy e fogalom tágabb az egyes köz‑ és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 2011. december 13‑i 2011/92/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben (
HL 2012. L 26., 1. o.
), valamint az azt megelőző, az egyes köz‑ és magánprojektek környezetre gyakorolt hatásainak vizsgálatáról szóló, 1985. június 27‑i 85/337/EGK tanácsi irányelvben (
HL 1985. L 175., 40. o.
; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 1. kötet, 248. o.) szereplő fogalomnál.
Másodszor a kérdést előterjesztő bíróság lényegében kifejti, hogy a Bíróságnak a „projekt” 92/43 irányelv 6. cikke értelmében vett fogalmára vonatkozó ítélkezési gyakorlata nem adja meg számára azokat az értelmezési szempontokat, amelyek szükségesek lennének annak eldöntéséhez, hogy a jelen ügyben ilyen projektről van‑e szó.
E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság először is kijelenti, hogy az alapeljárás tárgyát képező engedély iránti kérelem célja csupán az volt, hogy lehetővé tegye az AquaPri számára, hogy egy hozzávetőleg tizenöt éve működő halgazdaság tevékenységét azon feltételekhez képest változatlan feltételek mellett folytassa, amelyekre tekintettel az AquaPri részére korábbi engedélyt adtak. Másodszor, ezt a korábbi engedélyt olyan vizsgálatot követően adták meg, amely kizárólagosan az e halgazdaság által kibocsátott nitrogénmennyiség növeléséből álló projekt esetleges környezeti hatására vonatkozott, és amely tehát együttesen nem vette figyelembe a párhuzamos és hasonló projektek fennállását. Harmadszor azonban e különböző halgazdaságok együttes környezeti hatását figyelembe vették az azóta a 92/43 irányelv 6. cikke alapján, a jelen ítélet 20. pontjában említett nemzeti vízgyűjtő‑gazdálkodási terv engedélyezése érdekében végzett vizsgálat keretében.
E körülmények összességére tekintettel a kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy az alapeljárásban szereplő engedély iránti kérelemre vonatkozó határozat elfogadását megelőzően a 92/43 irányelv 6. cikkének (3) bekezdése szerinti új vizsgálatot kellett volna‑e végezni, és ha igen, milyen módon.
Az Østre Landsret (keleti regionális fellebbviteli bíróság) e körülmények között határozott úgy, hogy felfüggeszti az eljárást, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„(1)
Úgy kell‑e értelmezni a [92/43] irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondatát, hogy az alkalmazandó a jelen ügyben fennállóhoz hasonló olyan helyzetre, amelyben meglévő halgazdaság működése folytatásának engedélyezését kérik, amennyiben a halgazdaság tevékenysége, valamint a nitrogén és más tápanyagok kibocsátása a 2006‑ban engedélyezett tevékenységhez és kibocsátáshoz képest változatlan maradt, de a halgazdaság korábbi engedélyével összefüggésben nem vizsgálták a területen lévő valamennyi halgazdaság összes tevékenységét és kumulatív hatását, mivel az illetékes hatóságok kizárólag a nitrogén érintett halgazdaságból származó összes többletkibocsátását stb. vizsgálták?
2)
Jelentőséggel bír‑e az első kérdés megválaszolása szempontjából az, hogy a 2015 és 2021 közötti időszakra vonatkozó nemzeti vízgyűjtőgazdálkodási terv figyelembe veszi a területen található halgazdaságokat, mivel meghatározott mennyiségű nitrogént különít el annak biztosítása érdekében, hogy a területen meglévő halgazdaságok használhassák jelenlegi kibocsátási engedélyeiket, és hogy a halgazdaságok tényleges kibocsátása az előírt határértékeken belül maradjon?
3)
Amennyiben a jelen ügyben fennállóhoz hasonló helyzetben a [92/43] irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondata szerinti vizsgálatot kell végezni, az illetékes hatóság köteles‑e ezen vizsgálattal összefüggésben figyelembe venni a 2015 és 2021 közötti vízgyűjtőgazdálkodási tervben elkülönített nitrogénkibocsátásra vonatkozó határértékeket, valamint a területre vonatkozó vízgyűjtőgazdálkodási tervből vagy Natura 2000 tervből esetlegesen következő minden egyéb releváns információt és vizsgálatot?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondatát úgy kell‑e értelmezni, hogy egy gazdaság projektfázisban már engedélyezett tevékenységének változatlan feltételek mellett történő folytatása az e rendelkezésben előírt vizsgálati kötelezettség hatálya alá tartozik abban az esetben, ha egyrészt az ezen engedélyt megelőző vizsgálat kizárólag e projekt egyedileg vizsgált hatásaira vonatkozott, más projektekkel együttes hatásaira nem, másrészt az említett engedély e tevékenység folytatását a belső jog által előírt új engedélyezéshez köti.
E tekintetben ki kell emelni először is azt, hogy a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondata úgy rendelkezik, hogy figyelembe véve az adott természeti terület védelmével kapcsolatos célkitűzéseket, megfelelő vizsgálatot kell lefolytatni minden olyan terv vagy projekt hatásait illetően, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de arra akár önmagában, akár más terv vagy projekt részeként jelentős hatással lehet.
Amint e rendelkezésnek magából a szövegéből következik, az e rendelkezésben előírt vizsgálati kötelezettség nem kizárólag abban az esetben alkalmazandó, ha valamely terv vagy projekt önmagában jelentős hatással lehet egy olyan területre, amelynek kezeléséhez e terv vagy projekt nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen. E rendelkezés ugyanis abban az esetben is alkalmazandó, amikor az említett tervnek vagy projektnek más tervvel vagy projekttel való együttes hatása lehet jelentős hatással az érintett területre.
Mind az egyik, mind a másik esetben vizsgálni kell tehát a szóban forgó tervnek vagy projektnek az érintett területre gyakorolt hatásait, tekintettel a terv vagy projekt megőrzésével kapcsolatos célkitűzésekre.
Magának e vizsgálatnak „megfelelőnek” kell lennie, amely követelmény azt jelenti, hogy az illetékes hatóságnak figyelembe kell vennie mindazon hatásokat, amelyeket a terv vagy projekt önmagában, illetve más tervvel vagy projekttel együtt gyakorolhat az érintett területre, tehát e hatóságnak meg kell határoznia és értékelnie kell e terv vagy projekt minden olyan részletét, amely hatással lehet az e területet érintő megőrzési célkitűzésekre (lásd ebben az értelemben: 2016. január 14‑iGrüne Liga Sachsen és társai ítélet,
C‑399/14
,
EU:C:2016:10
,
49.
pont; 2018. november 7‑iHolohan és társai ítélet,
C‑461/17
,
EU:C:2018:883
,
33.
,
43.
és
45.
pont).
Mindemellett, és amint az a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdése első mondatának szövegéből is következik, az e rendelkezésben előírt vizsgálati kötelezettség csak terv vagy projekt esetén alkalmazandó.
Amint az a Bíróságnak az említett rendelkezés értelmében vett „projekt” fogalmára vonatkozó ítélkezési gyakorlatából következik, e fogalom tágabb, mint a 85/337 irányelvben és a 2011/92 irányelvben szereplő fogalom, amelyek valamely terület fizikai tartalmát módosító munkálatok vagy beavatkozások fennállására utalnak. Az említett fogalom magában foglal ugyanis egyéb olyan tevékenységeket, amelyek, noha nem kapcsolódnak vagy nem nélkülözhetetlenek valamely védett terület kezeléséhez valószínűleg jelentős hatással lesznek rá (lásd ebben az értelemben: 2018. november 7‑iCoöperatie Mobilisation for the Environment és társai ítélet,
C‑293/17 és C‑294/17
,
EU:C:2018:882
,
–
68.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ugyanakkor, ha egy tevékenységet, amely jelentős hatással lehet egy védett területre, a projektfázisban már engedélyeztek, e tevékenység folytatása csak akkor tekinthető olyan új vagy külön projektnek, amelyet a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondata értelmében új vizsgálatnak kell alávetni, ha nem áll fenn a tevékenységek folytonossága és az azok jellegének a többek között a helyüket és a végrehajtási feltételeiket illető azonossága (lásd ebben az értelemben: 2018. november 7‑iCoöperatie Mobilisation for the Environment és társai ítélet,
C‑293/17 és C‑294/17
,
EU:C:2018:882
,
83.
pont; 2019. július 29‑iInter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet,
C‑411/17
,
EU:C:2019:622
,
–
131.
pont).
Ugyanis e tevékenység folytonossága és azonossága esetén annak folytatását úgy kell tekinteni, mint amely egy és ugyanazon, már engedélyezett projekt részét képezi, amelyet a 92/43 irányelv 6. cikkének (3) bekezdése értelmében nem kell új vizsgálatnak alávetni (lásd ebben az értelemben: 2018. november 7‑iCoöperatie Mobilisation for the Environment és társai ítélet,
C‑293/17 és C‑294/17
,
EU:C:2018:882
,
78.
és
79.
pont; 2019. július 29‑iInter‑Environnement Wallonie és Bond Beter Leefmilieu Vlaanderen ítélet,
C‑411/17
,
EU:C:2019:622
,
128.
pont; 2020. szeptember 9‑iFriends of the Irish Environment ítélet,
C‑254/19
,
EU:C:2020:680
,
35.
pont).
A jelen ügyben a tárgyalt kérdés világos és pontos megfogalmazásából az következik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdése első mondatának alkalmazhatóságával kapcsolatban tesz fel kérdést a Bíróságnak egy olyan jogvitában, amelynek tárgyát egy gazdaság projektfázisban már engedélyezett tevékenységének ahhoz képest változatlan feltételek mellett történő folytatása képezi, amelyek alapján ezt az engedélyt megadták. Úgy tűnik tehát, hogy ebből a szempontból nem létezik olyan új vagy külön projekt, amelyet e rendelkezés értelmében új vizsgálatnak kellene alávetni, azon vizsgálatokra is figyelemmel, amelyek elvégzése kizárólag a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
Másodszor meg kell jegyezni azonban, hogy mivel a tagállamok kötelesek tiszteletben tartani a 92/43 irányelv 6. cikkének (3) bekezdését és különösen az e rendelkezés első mondatában előírt vizsgálati kötelezettséget, nem fogadható el, hogy e kötelezettség megsértéséből semmilyen jogkövetkezmény ne származzon abban az esetben, ha az ilyen jogsértést jogerős határozatban az illetékes nemzeti hatóság vagy bíróság állapítja meg.
Éppen ellenkezőleg, amint azt a Bíróság a 85/337 irányelv által bevezetett hasonló vizsgálati kötelezettséggel kapcsolatban kimondta, valamely projekt még akkor sem tekinthető az említett kötelezettségre tekintettel jogszerűen engedélyezettnek, ha a projektnek az e kötelezettség megsértésével történő engedélyezése végleges jellegű, így az érintett tagállam az EUSZ 4. cikk (3) bekezdésében előírt lojális együttműködés elve alapján köteles hatásköre tekintetében megtenni minden szükséges intézkedést az általa elkövetett jogsértés jogellenes következményeinek megszüntetése érdekében (2019. november 12‑iBizottság kontra Írország [Derrybrieni szélerőműpark] ítélet,
C‑261/18
,
EU:C:2019:955
,
71.
,
75.
,
80.
és
90.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Közelebbről, amint arra a főtanácsnok indítványának 29. és 30. pontjában lényegében rámutatott, ha valamely projektet a 92/43 irányelv 6. cikkének (3) bekezdésében foglalt követelményeknek meg nem felelő vizsgálat alapján engedélyeztek, azt az illetékes nemzeti hatóságoknak az e területet érintő hatásaira vonatkozóan utólagos vizsgálatnak kell alávetniük abban az esetben, ha e vizsgálat az egyetlen megfelelő intézkedés annak elkerüléséhez, hogy az említett terv vagy projekt végrehajtása olyan károsodást vagy megzavarást okozzon, amely ezen irányelv céljaira tekintettel jelentős hatást gyakorolhat (lásd ebben az értelemben: 2016. január 14‑iGrüne Liga Sachsen és társai ítélet,
C 399/14
,
EU:C:2016:10
,
46.
pont).
Ugyanakkor a 92/43 irányelv 6. cikkének (2) bekezdésén alapuló ilyen utólagos vizsgálat nem az egyetlen olyan megfelelő intézkedés, amelyet az illetékes nemzeti hatóság az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló helyzetben hozhat.
Amint ugyanis a Bíróság ítélkezési gyakorlatából kitűnik, az uniós joggal nem ellentétes az, hogy az alkalmazandó követelményeknek megfelelő új vizsgálat elvégzése érdekében e hatóság egy már kiadott engedélyt visszavonjon vagy felfüggesszen, amennyiben ezen intézkedésekre észszerű időn belül kerül sor, és figyelembe veszi, hogy az érintett adott esetben milyen mértékben bízhatott ezen engedély jogszerűségében, vagy hogy az említett hatóság, az alkalmazandó nemzeti szabályok által előírt bizonyos kivételes esetekben szabályossá tegye a szabálytalan műveleteket vagy aktusokat, amely szabályossá tételnek nem csak meg kell felelnie e követelményeknek, hanem ezenfelül olyan feltételek mellett kell történnie, amelyek kizárják az uniós jogi szabályok megkerülésének vagy alkalmazása elmaradásának minden kockázatát (lásd ebben az értelemben: 2019. november 12‑iBizottság kontra Írország [Derrybrieni szélerőműpark] ítélet, (
C‑261/18
,
EU:C:2019:955
),
–
77.
és
92.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ezenkívül, abban az esetben, ha valamely tagállam általános hatályú jogi aktusban vagy egyedi hatályú jogi aktusban előírta, hogy a már engedélyezett tevékenység folytatását újból engedélyeztetni kell, az illetékes nemzeti hatóságnak ezen engedélyt a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondatában foglalt követelményeknek megfelelő új vizsgálatnak kell alávetnie, amennyiben nyilvánvaló, hogy az említett tevékenység még nem képezte ilyen megfelelő vizsgálat tárgyát, és ez esetben e hatóságnak az esetlegesen megadandó új engedély tárgyában elfogadásra kerülő határozat keretében le kell vonnia az ezen új vizsgálatból eredő minden ténybeli és jogi következtetést.
Márpedig a jelen ügyben a tárgyalt kérdés szövegéből és a kérdést előterjesztő bíróságnak a jelen ítélet 16. pontjában összefoglalt megállapításaiból kitűnik, hogy a 2006. október 27‑én kiadott engedély előírta, hogy az alapügyben szereplő gazdaság tevékenységének folytatása legkésőbb 2014. március 15‑ig a jóváhagyásról szóló rendelet 70. cikkének (2) bekezdése szerinti új engedély iránti kérelem tárgyát képezi.
A kérdést előterjesztő bíróságnak a jelen ítélet 15. és 19. pontjában összefoglalt megállapításaiból az is kitűnik továbbá, hogy az illetékes hatóság által 2006‑ban, az előző pontban említett engedélyezést megelőzően elvégzett vizsgálat nem felelt meg a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondatában foglalt követelményeknek, mivel kizárólag az érintett projekt egyedi hatására, nem pedig e projekt más projektekkel együttesen vizsgált hatására vonatkozott.
E tekintetben pontosítani szükséges, hogy bármi is legyen az a intézkedés, amelyet a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondatában előírthoz hasonló vizsgálati kötelezettség megsértéséből eredő jogellenes következmények megszüntetése érdekében alkalmaznak, az e jogsértésért felelős tagállam köteles lehet – amennyiben az ilyen intézkedés az említett jogsértést követően megadott nemzeti engedély megkérdőjelezéséhez vagy módosításához vezet – minden olyan kárt megtéríteni, amelyet magatartása azon gazdasági szereplőnek okozott, amely számára ezen engedélyt megadta, amire a jelen esetben az AquaPri hivatkozik, és aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata.
A fenti megfontolások összességére tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondatát úgy kell értelmezni, hogy egy gazdaság projektfázisban már engedélyezett tevékenységének változatlan feltételek mellett történő folytatása főszabály szerint nem tartozik az e rendelkezésben előírt vizsgálati kötelezettség hatálya alá. Ugyanakkor, abban az esetben, ha egyrészt az ezen engedélyt megelőző vizsgálat kizárólag e projekt egyedileg vizsgált hatásaira vonatkozott, más projektekkel együttes hatásaira nem, másrészt az említett engedély e tevékenység folytatását a belső jog által előírt új engedélyezéshez köti, ezt az említett rendelkezés követelményeinek megfelelő új vizsgálatnak kell megelőznie.
A második és a harmadik kérdésről
Második és harmadik kérdésével, amelyeket célszerű együttesen tárgyalni, a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keres választ, hogy a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondatát úgy kell‑e értelmezni, hogy annak meghatározásához, hogy egy gazdaság – az e rendelkezés követelményeinek meg nem felelő vizsgálat alapján – projektfázisban már engedélyezett tevékenységének folytatását az e követelményeknek megfelelő új vizsgálathoz kell‑e kötni, és amennyiben igen, ezen új vizsgálat elvégzéséhez figyelembe kell venni az időközben elvégzett vizsgálatokat, mint amilyenek az azon területre vonatkozó nemzeti vízgyűjtőgazdálkodási terv vagy Natura 2000 terv elfogadását megelőzték, amelyen az e tevékenységgel valószínűleg érintett terület található.
E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy amint az a jelen ítélet 29. és 32. pontjából következik, minden olyan tervnek vagy projektnek, amely nem kapcsolódik közvetlenül, illetve nem nélkülözhetetlen a természeti terület kezeléséhez, de jelentős hatással lehet arra, az említett természeti területre gyakorolt hatásait illetően megfelelő vizsgálat tárgyát kell képeznie, amely követelmény magában foglalja e terv vagy projekt által a területre gyakorolt hatások összességének azonosítását, értékelését és figyelembevételét.
Amint az a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlatából következik, a tervet vagy projektet ilyen vizsgálatnak kell alávetni, ha fennáll annak a valószínűsége vagy kockázata, hogy a terv vagy a projekt jelentős hatással lesz erre a területre, amely feltételt az elővigyázatosság elvére figyelemmel teljesültnek kell tekinteni, ha az adott területre vonatkozó legjobb tudományos ismeretek alapján – többek között az ilyen tervvel vagy projekttel érintett természeti terület egyedi környezeti jellemzőinek és feltételeinek figyelembevételével – nem zárható ki annak valószínűsége vagy kockázata, hogy a terv vagy projekt az e területre vonatkozó megőrzési célkitűzésekre hatással lehet (lásd ebben az értelemben: 2004. szeptember 7‑iWaddenvereniging és Vogelbeschermingsvereniging ítélet,
C‑127/02
,
EU:C:2004:482
,
–
45.
és
49.
pont; 2018. április 17‑iBizottság kontra Lengyelország [Białowieża‑erdő] ítélet,
C‑441/17
,
EU:C:2018:255
,
–
113.
pont; 2020. szeptember 9‑iFriends of the Irish Environment ítélet,
C‑254/19
,
EU:C:2020:680
,
50.
és
51.
pont).
Ezenkívül, amennyiben az adott tervet vagy projektet ilyen vizsgálatnak kell alávetni, e vizsgálat kizárólag akkor tekinthető megfelelőnek, ha egyrészt átfogó, pontos és végleges megállapításokat és következtetéseket tartalmaz, másrészt ha a védett természeti területen tervezett munkálatok hatásait illetően minden észszerű tudományos kételyt eloszlat (lásd ebben az értelemben: 2018. április 17‑iBizottság kontra Lengyelország [Białowieża‑erdő] ítélet,
C‑441/17
,
EU:C:2018:255
,
114.
pont; 2020. szeptember 9‑iFriends of the Irish Environment ítélet,
C‑254/19
,
EU:C:2020:680
,
53.
pont).
Végül, annak meghatározásához, hogy szükséges‑e valamely tervet vagy projektet a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondata szerinti vizsgálatnak alávetni, továbbá, igenlő válasz esetén, e vizsgálat során figyelembe kell venni azokat a vizsgálatokat, amelyeket korábban el lehetett végezni, amennyiben azok relevánsak, és amennyiben az azokban foglalt megállapítások, értékelések és következtetések szintén teljesek, pontosak és véglegesek. E korábbi vizsgálatok figyelembevétele azonban csak akkor teszi lehetővé a szóban forgó terv vagy projekt által az érintett területre gyakorolt jelentős káros hatások valószínűségének vagy kockázatának a kizárását, ha egyrészt a releváns tudományos és környezetvédelmi adatok a megvalósításuk óta nem változtak, másrészt pedig nincs más olyan terv vagy projekt, amelyet figyelembe kellene venni, de amelyeket nem, nem teljes mértékben vagy nem megfelelően vettek figyelembe (lásd ebben az értelemben: 2020. szeptember 9‑iFriends of the Irish Environment ítélet,
C‑254/19
,
EU:C:2020:680
,
–
56.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ugyanis a projekt kivitelezését engedélyező határozat meghozatalának időpontjában kell, hogy tudományos szempontok alapján ne maradjon semmilyen észszerű kétség a tekintetben, hogy nem áll fenn a valószínűsége vagy kockázata annak, hogy e terv vagy projekt az érintett természeti terület épségét veszélyeztető jelentős káros hatásokkal jár (2018. április 17‑iBizottság kontra Lengyelország [Białowieża‑erdő] ítélet,
C‑441/17
,
EU:C:2018:255
,
120.
pont).
Ezen elvek átültethetők a jelen ítélet 43. pontjában említett azon esetre is, amikor valamely tagállam általános hatályú jogi aktusban vagy egyedi hatályú aktusban előírta, hogy a projektfázisban már engedélyezett tevékenység folytatását új engedélyhez kell kötni.
Következésképpen az illetékes nemzeti hatóságnak mind annak meghatározásához, hogy ezt az új engedélyt meg kell‑e előznie a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondata szerinti új vizsgálatnak, mind pedig – igenlő válasz esetén – ezen új vizsgálat elvégzése során figyelembe kell vennie a korábban elvégzett vizsgálatokat, amennyiben azok relevánsak, és az abban szereplő megállapítások, értékelések és következtetések teljesek, pontosak és véglegesek.
Mindazonáltal az ilyen korábbi vizsgálatok fennállása semmilyen esetben sem mentesíti az illetékes nemzeti hatóságot az alól, hogy mind az esetlegesen megadandó engedélyezésről szóló határozata, mind az azt megelőző vizsgálat során figyelembe vegyen az e határozat és e vizsgálat időpontjában fennálló minden elemet, és különösen minden olyan hatást, amely ezen, az említett irányelv 6. cikke szerinti tervnek vagy projektnek az említett területen az ezen időpontot követően történő részleges vagy teljes végrehajtása miatt jelentkezett vagy jelentkezhet (lásd ebben az értelemben: 2016. január 14‑iGrüne Liga Sachsen és társai ítélet,
C 399/14
,
EU:C:2016:10
,
61.
és
62.
pont).
A jelen ügyben kizárólag a kérdést előterjesztő bíróság feladata annak meghatározása, hogy azok a korábbi vizsgálatok, amelyekre a jelen kérdésekben utal, megfelelnek‑e a jelen ítélet 55. pontjában említett követelményeknek, és amennyiben igen, annak, hogy az illetékes nemzeti hatóságnak milyen ténybeli és jogi következtetéseket kellett volna levonnia az alapügyben szóban forgó tevékenység folytatásának engedélyezése és szükség esetén e tevékenység előzetes vizsgálata céljából.
A fenti megfontolások összességére tekintettel a második és a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondatát úgy kell értelmezni, hogy annak meghatározásához, hogy egy gazdaság – az e rendelkezés követelményeinek meg nem felelő vizsgálat alapján – projektfázisban már engedélyezett tevékenységének folytatását az e követelményeknek megfelelő új vizsgálathoz kell‑e kötni, és, amennyiben igen, ezen új vizsgálat elvégzéséhez, figyelembe kell venni az időközben elvégzett vizsgálatokat, mint amilyenek az azon területre vonatkozó nemzeti vízgyűjtőgazdálkodási terv vagy Natura 2000 terv elfogadását megelőzték, amelyen az e tevékenységgel valószínűleg érintett terület található, amennyiben e korábbi vizsgálatok relevánsak, és az azokban foglalt megállapítások, értékelések és következtetések teljesek, pontosak és véglegesek.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (második tanács) a következőképpen határozott:

1)
A természetes élőhelyek, valamint a vadon élő állatok és növények védelméről szóló, 1992. május 21‑i 92/43/EGK tanácsi irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondatát
a következőképpen kell értelmezni:
egy gazdaság projektfázisban már engedélyezett tevékenységének változatlan feltételek mellett történő folytatása főszabály szerint nem tartozik az e rendelkezésben előírt vizsgálati kötelezettség hatálya alá. Ugyanakkor, abban az esetben, ha egyrészt az ezen engedélyt megelőző vizsgálat kizárólag e projekt egyedileg vizsgált hatásaira vonatkozott, más projektekkel együttes hatásaira nem, másrészt az említett engedély e tevékenység folytatását a belső jog által előírt új engedélyezéshez köti, ezt az említett rendelkezés követelményeinek megfelelő új vizsgálatnak kell megelőznie.

2)
A 92/43 irányelv 6. cikke (3) bekezdésének első mondatát
a következőképpen kell értelmezni:
annak meghatározásához, hogy egy gazdaság – az e rendelkezés követelményeinek meg nem felelő vizsgálat alapján – projektfázisban már engedélyezett tevékenységének folytatását az e követelményeknek megfelelő új vizsgálathoz kell‑e kötni, és, amennyiben igen, ezen új vizsgálat elvégzéséhez, figyelembe kell venni az időközben elvégzett vizsgálatokat, mint amilyenek az azon területre vonatkozó nemzeti vízgyűjtőgazdálkodási terv vagy Natura 2000 terv elfogadását megelőzték, amelyen az e tevékenységgel valószínűleg érintett terület található, amennyiben e korábbi vizsgálatok relevánsak, és az azokban foglalt megállapítások, értékelések és következtetések teljesek, pontosak és véglegesek.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: dán.