CELEX: 62019CJ0356
Преюдициално запитване
Въздушен транспорт
Регламент (ЕО) № 261/2004
Член 7
Право на обезщетение при закъснение или отмяна на полет
Ред и условия за обезщетяване
Искане в национална валута
Национална разпоредба, която забранява избора на валута от кредитора

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (
ОВ L 46, 2004 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).
Запитването е отправено в рамките на спор на Delfly sp. z o. o. със Smartwings Poland sp. z o. o., по-рано Travel Service sp. z o.o., дружество, осъществяващо въздушен транспорт, по повод на искане за обезщетение на основание Регламент № 261/2004.
Правна уредба
Правото на Съюза
Съображение 1 от Регламент № 261/2004 гласи следното:
„Действия на [Европейския съюз] в областта на въздушния транспорт следва да целят, наред с други неща, гарантирането на високо равнище на защита на пътниците. Освен това, по принцип следва да се отчитат изцяло изискванията за защита на клиента“.
Член 3, параграф 1 от този регламент гласи:
„Настоящият регламент се прилага:
а)
за пътници, заминаващи от летище, намиращо се на територията на държава членка, към която Договорът се прилага;
б)
за пътници, заминаващи от летище, намиращо се в трета страна, до летище, разположено на територията на държава членка, за която Договорът се прилага, освен ако те не са получили облаги или обезщетение и не им е предоставена помощ в тази трета страна, ако опериращият въздушен превозвач на съответния полет е превозвач от Общността“.
Член 7 от посочения регламент, озаглавен „Право на обезщетение“, предвижда:
„1.   При прилагането на този член пътниците получават обезщетение, възлизащо на:
а)
250 EUR за всички полети до 1500 километра;
б)
400 EUR за всички полети на територията на Общността над 1500 километра и за всички други полети между 1500 и 3500 километра;
в)
600 EUR за всички полети, непопадащи под букви а) или б).
При определяне на разстоянието базата е последният краен пункт на пристигане, в който отказаният достъп на борда или отмяна на полет ще забавят пристигането на пътника след времето по разписание.
[…]
3.   Обезщетението, посочено в параграф 1, се изплаща в брой, чрез електронен банков превод, банкови ордери или банкови чекове или, с подписано съгласие на пътника, в пътнически ваучери и/или други услуги.
[…]“.
Полското право
Гражданският процесуален кодекс
Член 321 от Ustawa Kodeks postępowania cywilnego (Закон за приемане на граждански процесуален кодекс) от 17 ноември 1964 г. в редакцията, приложима в главното производство (наричан по-нататък „Гражданският процесуален кодекс“), предвижда в параграф 1, че съдът не може да се произнася във връзка с предмет, който не се обхваща от иска, нито да присъди нещо повече от това, което е поискано.
Член 505
, параграф 1 от този кодекс, който урежда опростеното производство, предвижда, че същото се прилага във връзка с притезания, произтичащи от договори, ако стойността на предмета на спора не превишава двадесет хиляди полски злоти (PLN) (около 4487 EUR), както и във връзка с притезания, произтичащи от рекламация, от гаранция за качество или от несъответствие на продадените на потребителите стоки с уговореното по договора, когато стойността на предмета на договора не надвишава посочената сума.
Член 505
, параграф 1, първо изречение от посочения кодекс гласи следното:
„Всяко изменение на иска е недопустимо“.
Закон за приемането на граждански кодекс
Член 358 от Ustawa Kodeks cywilny (Закон за приемането на граждански кодекс) от 23 април 1964 г. в редакцията, приложима в главното производство (Dz. U, 2018 г., позиция 1025), предвижда:
„1.   Ако предмет на задължение, подлежащо на изпълнение на територията на Република Полша, е парична сума, изразена в чуждестранна валута, длъжникът може да изпълни престацията в полска валута, освен ако законът, съдебното решение, което е източник на задължението, или правна сделка изисква изпълнението да бъде в чуждестранна валута.
2.   Стойността в чуждестранна валута се определя по средноаритметичния курс, обявен от Полска народна банка в деня на настъпване на изискуемостта на притезанието, освен ако в закон, съдебно решение или правна сделка има друго изискване.
3.   Ако длъжникът забави изпълнението, кредиторът може да поиска изпълнение в полска валута по средноаритметичния курс, обявен от Полска народна банка в деня на изпълнението“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
Г‑жа Х има потвърдена резервация в авиокомпания Smartwings Poland sp. z o. o., по-рано Travel Service, установена във Варшава (Полша), за полет, който ѝ позволява да се придвижи от град А, намиращ се в трета страна, до град Б, намиращ се в Полша. На 23 юли 2017 г. тя се явява своевременно на гишето за регистрация за посочения полет. Полетът закъснява с повече от три часа. По делото не е установено, че в третата страна на заминаването г‑жа Х е получила облаги, обезщетение или помощ по смисъла на член 3, параграф 1, буква б) от Регламент № 261/2004.
Г‑жа Х, която има право на обезщетение в размер на 400 EUR на основание член 7, параграф 1 от посочения регламент, цедира вземането си на Delfly, установено във Варшава дружество. Впоследствие Delfly сезира запитващата юрисдикция с искане да осъди Smartwings Poland sp. z o. o., по-рано Travel Service, да му изплати сумата от 1698,64 PLN, която в приложение на обменния курс, определен от полската централна банка в деня на предявяване на иска за обезщетение, се равнява на 400 EUR. От дадените от посочената юрисдикция разяснения става ясно, че в съответствие с член 505
от Гражданския процесуален кодекс споровете, свързани с договорни задължения, задължително се разглеждат по реда на „опростено“ производство, когато цената на иска не надвишава 20000 PLN (около 4487 EUR).
Smartwings Poland sp. z o. o., по-рано Travel Service, моли искът за обезщетение да бъде отхвърлен, тъй като по-специално, в разрез с националните правни норми, цената му е посочена в неправилна валута, а именно в полски злоти (PLN), а не в евро. Запитващата юрисдикция сочи, че в рамките на т.нар. „опростено“ производство член 505
, параграф 1, първо изречение от Гражданския процесуален кодекс не предвижда никакви възможности за изменение на иска. Според посочената юрисдикция промяната на валутата, в която е изразено притезанието, трябва да се счита за изменение на иска.
Запитващата юрисдикция подчертава, че член 358 от Закона за приемането на граждански кодекс от 23 април 1964 г. в редакцията, приложима по делото, предмет на главното производство, е бил тълкуван от Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) в решение от 16 май 2012 г., постановено по дело III CSK 273/11. Тя посочва, че разглежданото по това дело вземане е било в чуждестранна валута и страните не са постигнали съгласие относно възможността да се приеме превалутирането му в полски злоти (PLN). Тъй като длъжникът не е избрал да плати дължимата сума в полска валута и между страните не е имало съгласие по този въпрос, Sąd Najwyższy (Върховният съд) приема, че кредиторът може да иска плащане само в чуждестранна валута. Според споменатия Върховен съд единствено длъжникът има право да избере валутата, в която да изпълни задължението си, независимо дали го изпълнява в предвидения срок или при условията на невиновна или виновна забава. В случай на виновна забава на длъжника при изпълнение на задължение с предмет парична сума, изразена в чуждестранна валута, кредиторът има право само да избере обменния курс, който следва да се приложи. Освен това правото на кредитора да избере обменния курс съществува само ако длъжникът е избрал полската валута.
Запитващата юрисдикция отбелязва още, че това решение поставя началото на съдебна практика, съгласно която националните съдилища отхвърлят исковете за обезщетение във връзка с последиците от закъснели полети, по които притезанието е изразено в националната валута, когато вземането е посочено в чуждестранна валута. Запитващата юрисдикция разяснява, че в такъв случай съдът не може да се произнесе заради забраната на основание член 321, параграф 1 от Гражданския процесуален кодекс да се произнася по претенция, с която не е бил сезиран.
Видно от акта за преюдициално запитване, въпросите на запитващата юрисдикция произтичат от обстоятелството, че разпоредбите на Регламент № 261/2004 не се тълкуват еднакво от полските съдилища по отношение на разрешенията, които следва да се възприемат в случай на спор, при който ищецът претендира обезщетение, изразено в национална валута, за вреди, причинени от закъснял полет.
При това положение Sąd Rejonowy dla m. st. Warszawy XV Wydział Gospodarczy (Варшавски столичен районен съд, XV търговско отделение, Полша) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Трябва ли член 7, параграф 1 от [Регламент № 261/2004] да се тълкува в смисъл, че разпоредбата урежда задължението за изплащане на обезщетение не само по размер, а и относно начина на неговото изпълнение?
2)
При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли пътникът или негов правоприемник действително да иска изплащане на равностойността на сумата от 400 EUR в друга валута, и по-специално в националната валута по местоживеене на пътника с отменен или закъснял полет?
3)
При утвърдителен отговор на втория въпрос, по какви критерии трябва да се определя валутата, в която пътникът или негов правоприемник може да иска плащане, и какъв обменен курс трябва да намери приложение?
4)
Допуска ли член 7, параграф 1 или някоя друга разпоредба от [Регламент № 261/2004] да се прилагат национални норми за изпълнението на задължения, които водят до отхвърляне на иск, предявен от пътник или негов правоприемник, единствено поради това че притезанието е посочено неправилно в националната валута по местоживеене на пътника, а не в евро съгласно член 7, параграф 1 от Регламента?“.
По преюдициалните въпроси
С поставените въпроси, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция иска по същество да установи дали Регламент № 261/2004, и по-специално член 7, параграф 1 от него, трябва да се тълкува в смисъл, че пътник с отменен или много закъснял полет или пък негов правоприемник може да изисква изплащане на посоченото в тази разпоредба обезщетение в националната валута, която е законно платежно средство по неговото местоживеене, поради което посочената разпоредба не допуска правна уредба или съдебна практика на държава членка, по силата на които искът, предявен за целта от такъв пътник или негов правоприемник, се отхвърля единствено поради това че цената му е посочена в тази национална валута.
Член 7, параграф 1 от Регламент № 261/2004 предвижда, че при прилагането на този член пътниците получават обезщетение в размер между 250 EUR и 600 EUR в зависимост от разстоянието, което обхващат съответните полети.
Съгласно член 7, параграф 3 от Регламент № 261/2004 обезщетението, дължимо на основание член 7, параграф 1 от този регламент, се изплаща в брой, чрез електронен банков превод, банкови ордери или банкови чекове или, с подписано съгласие на пътника, в пътнически ваучери и/или други услуги.
От сравнението между текстовете съответно на параграф 1 и параграф 3 от член 7 следва, че макар изплащането на посоченото обезщетение да може в зависимост от случая да се направи по някой от посочените в него начини, по отношение на националната валута, различна от еврото, в която обезщетението ще бъде изплатено, не се предвижда такава свобода на избор.
Същевременно от това сравнение, по аргумент за противното, не може да се направи извод, че поначало се изключва свободата по отношение на национална валута, различна от еврото.
Действително, на първо място, следва да се припомни, че основната цел, преследвана от Регламент № 261/2004, видно по-специално от съображение 1, се изразява в осигуряването на високо равнище на защита на пътниците (вж. по-специално решение то 17 септември 2015 г., Van der Lans,
C‑257/14
,
EU:C:2015:618
, т.
и цитираната съдебна практика).
В този смисъл Съдът е постановил, че в съответствие с посочената цел разпоредбите, с които се предоставят права на пътниците във въздушния транспорт, трябва да се тълкуват разширително (в този смисъл вж. по-специално решения от 19 ноември 2009 г., Sturgeon и др.,
C‑402/07 и C‑432/07
,
EU:C:2009:716
, т.
и от 4 октомври 2012 г., Finnair,
C‑22/11
,
EU:C:2012:604
, т.
).
От това следва, че предвиденото в член 7 от Регламент № 261/2004 право на обезщетение трябва да се тълкува разширително.
В тази връзка, както отбелязва Съдът, Регламент № 261/2004 цели да поправи незабавно и стандартизирано различните вреди, каквито представляват сериозните смущения във въздушния транспорт на пътници (вж. в този смисъл решение от 10 януари 2006 г., IATA и ELFAA,
C‑344/04
,
EU:C:2006:10
, т.
, както и т. 45), и по-специално да обезщети увредените по този начин пътници.
Изискването правото на обезщетение за такива вреди да зависи от условието дължимото обезщетение да бъде изплатено на увредения пътник в евро, като се изключи всякаква друга национална валута, би довело до ограничаване на упражняването на това право, поради което би накърнило необходимостта от разширително тълкуване, припомнена в точка 24 от настоящото решение.
На второ място, следва да се отбележи, че Регламент № 261/2004 се прилага за пътниците, без да ги разграничава по гражданство или местоживеене, като релевантен е критерият, посочен в член 3, параграф 1, букви а) и б) от този регламент, а именно мястото, на което се намира летището, от което тези пътници заминават.
Поради това всички пътници, които имат право на обезщетение на основание член 7 от Регламент № 261/2004, трябва да се считат за намиращи се в сравнимо положение, тъй като получават стандартизирано и незабавно обезщетение за подлежащата на обезщетяване вреда съгласно същия.
В това отношение всеки правен акт на Съюза, какъвто е и Регламент № 261/2004, трябва, съгласно практиката на Съда, да се тълкува в съответствие с цялото първично право, включително в съгласие с принципа на равно третиране, който изисква да не се третират по различен начин сходни положения и да не се третират еднакво различни положения, освен ако такова третиране не е обективно обосновано (вж. по-специално решение от 19 ноември 2009 г., Sturgeon и др,
C‑402/07 и C‑432/07
,
EU:C:2009:716
, т.
).
При все това налагането на условие, по силата на което размерът на обезщетението, предвидено в член 7, параграф 1 от Регламент № 261/2004, което увреденият пътник или негов правоприемник е поискал, би могъл да се изплати само в евро, като се изключва, както по делото, предмет на главното производство, валутата, която е законно платежно средство в определена държава членка извън еврозоната, може да доведе до разлика в третирането на увредените пътници или техните правоприемници, без да може да бъде изтъкнато обективно оправдание за такава разлика в третирането.
От изложеното следва, че би било несъвместимо с изискването за разширително тълкуване на правата на пътниците във въздушния транспорт съгласно Регламент № 261/2004, както и с принципа на равно третиране на увредените пътници и техните правоприемници, да се откаже на пътник с право на обезщетение на основание член 7, параграф 1 от този регламент, възможността да изисква изплащане на размера на обезщетението в националната валута, която е законно платежно средство по неговото местоживеене.
На трето място, трябва да се отбележи, че с оглед на изложеното изплащането на размера на дължимото обезщетение в националната валута, която е законно платежно средство по местоживеенето на съответните пътници, предполага по необходимост конвертирането на еврото в тази валута.
В това отношение, тъй като Регламент № 261/2004 не съдържа никакви индикации, редът и условията за конвертиране, включително определянето на приложимия обменен курс, остават в обхвата на вътрешното право на тези държави членки при спазване на принципите на еквивалентност и ефективност.
С оглед на изложените съображения на поставените въпроси следва да се отговори, че Регламент № 261/2004, и по-специално член 7, параграф 1 от него, трябва да се тълкува в смисъл, че пътник с отменен или много закъснял полет или негов правоприемник може да изисква изплащане на посоченото в тази разпоредба обезщетение в националната валута, която е законно платежно средство по неговото местоживеене, поради което посочената разпоредба не допуска правна уредба или съдебна практика на държава членка, по силата на които искът, предявен за целта от такъв пътник или негов правоприемник, се отхвърля единствено поради това че цената му е посочена в тази национална валута.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:

Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, и по-специално член 7, параграф 1 от него, трябва да се тълкува в смисъл, че пътник с отменен или много закъснял полет или негов правоприемник може да изисква изплащане на посоченото в тази разпоредба обезщетение в националната валута, която е законно платежно средство по неговото местоживеене, поради което посочената разпоредба не допуска правна уредба или съдебна практика на държава членка, по силата на които искът, предявен за целта от такъв пътник или негов правоприемник, се отхвърля единствено поради това че цената му е посочена в тази национална валута.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: полски.