CELEX: 62018CJ0282
Apelācija
Eiropas Savienības preču zīme
Apelācijas process
Termiņi
Elektroniska paziņošana
Termiņu aprēķins

Ar savu apelācijas sūdzību
The Green Effort Limited
lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2018. gada 23. februāra rīkojumu lietā
The Green Effort
/
EUIPO
–
Fédération Internationale de l’Automobile
(
Formula E
) (T‑794/17, nav publicēts, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais rīkojums”,
EU:T:2018:115
), ar kuru Vispārējā tiesa ir noraidījusi tās prasību atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (
EUIPO
) Apelācijas otrās padomes 2017. gada 11. septembra lēmumu lietā R 1827/2016‑2 attiecībā uz atcelšanas procesu starp
The Green Effort
un
Fédération internationale de l’automobile
(turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Atbilstošās tiesību normas
Regula (EK) Nr. 207/2009
Padomes Regula (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par [Eiropas Savienības preču zīmi] (
OV 2009, L 78, 1. lpp.
) ir kodificēta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (
OV 2017, L 154, 1. lpp.
), kas atbilstoši tās 212. pantam ir piemērojama no 2017. gada 1. oktobra.
Regulas Nr. 207/2009 65. panta “Prasības Tiesā” 5. punktā (tagad Regulas 2017/1001 72. panta 5. punkts) ir paredzēts:
“Prasību Tiesā ceļ divu mēnešu laikā pēc Apelācijas padomes lēmuma izziņošanas brīža.”
Regulas Nr. 207/2009 79. pantā “Paziņošana” (tagad Regulas 2017/1001 98. pants) ir paredzēts:
“Birojs tieši informē attiecīgās personas par lēmumiem un pavēstēm, kā arī par visiem paziņojumiem vai citu informāciju, uz ko attiecināms termiņa ierobežojums vai par ko attiecīgās personas jāinformē atbilstīgi citiem šīs regulas vai ievērojot šo regulu pieņemto aktu noteikumiem, vai kuru izziņošanu norīkojis izpilddirektors.”
Regula (EK) Nr. 2868/95
Komisijas Regulas (EK) Nr. 2868/95 (1995. gada 13. decembris), ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 par Kopienas preču zīmi (
OV 1995, L 303, 1. lpp.
), 65. noteikuma 2. punktā ir noteikts:
“Sīkākus noteikumus izziņošanai ar citu tehnisko sakaru līdzekļu starpniecību nosaka Biroja priekšsēdētājs.”
2013. gada 26. novembra lēmums
Biroja priekšsēdētāja 2013. gada 26. novembra lēmuma Nr. EX‑13‑2 “Par savstarpējo elektronisko saziņu ar Biroju (turpmāk tekstā – “2013. gada 26. novembra lēmums”) 3. pantā “
User Area
un citas ierobežotas sistēmas” ir noteikts:
“1)   Birojs nodrošina elektroniskās saziņas platformu, kas ļauj lietotājiem saņemt, aplūkot, izdrukāt un saglabāt visus pieejamos dokumentus un paziņojumus, kurus Birojs ir nosūtījis elektroniski, kā arī atbildēt uz paziņojumiem un ievietot pieprasījumus un citu dokumentus. Šī elektroniskā platforma ir ierobežota sistēma un tiek saukta “
User Area
” (“lietotāja zona”).
[..]
4)   Lietotāja zonā tiks piedāvāta iespēja saņemt visus Biroja paziņojumus elektroniski. Ja lietotājs izvēlas šo iespēju, Birojs sūtīs visus paziņojumus elektroniski, izmantojot šo elektronisko platformu, izņemot gadījumus, kad tas nav iespējams tehnisku iemeslu dēļ.
[..]”
Šī lēmuma 4. panta “Biroja saziņa, izmantojot
User Area
” 1.–4. punktā ir paredzēts:
“1)   Tiklīdz lietotājs izvēlas elektroniskas saziņas ar Biroju iespēju, visi elektroniskā formā pieejamie oficiālie Biroja paziņojumi principā tiek nosūtīti, izmantojot elektronisko platformu.
2)   Lietotāji var arī izvēlēties saņemt brīdinājumu par katru paziņojumu, kas viņiem nosūtīts, izmantojot platformu. Brīdinājums ir paredzēts, vienīgi lai informētu lietas dalībniekus, ka viņu iesūtnē ir ievietots dokuments; tam nav ne paziņojuma, ne arī jebkāda cita juridiskā spēka.
3)   Birojs reģistrē datumu, kurā attiecīgais dokuments ir ievietots lietotāja iesūtnē, un datums attiecīgi parādās [lietotāja zonā].
4)   Neskarot precīzu paziņojuma datuma noteikšanu, paziņojums ir uzskatāms par paziņotu piektajā kalendāra dienā pēc dienas, kurā Birojs ievietojis attiecīgo dokumentu konkrētā lietotāja iesūtnē.”
Saskaņā ar minētā lēmuma 11. pantu tas ir stājies spēkā 2013. gada 2. decembrī.
2013. gada 26. novembra lēmums ir atcelts ar Biroja izpilddirektora 2017. gada 16. augusta lēmumu Nr. EX‑17‑4 par elektronisko saziņu, kas grozīts ar 2018. gada 15. maija lēmumu Nr. EX‑18‑1 un stājies spēkā 2017. gada 1. oktobrī, un tā 3. panta 4. punktā ir pārņemts 2013. gada 26. novembra lēmuma 4. panta 4. punkta formulējums.
Tiesvedības priekšvēsture
The Green Effort
ir ieguvusi tiesības uz vārdisku preču zīmi “Formula E” (turpmāk tekstā – “apstrīdētā preču zīme”), kuras reģistrācijas pieteikums atbilstoši Regulai Nr. 207/2009 tika iesniegts 2010. gada 17. novembrī.
Preces un pakalpojumi, attiecībā uz kuriem ir pieteikta reģistrācija, ietilpst 25., 38. un 41. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un attiecībā uz katru no šīm klasēm atbilst šādam aprakstam:
–
25. klase: “Apģērbi”;
–
38. klase: “Izplatīšana pa radio, televīziju, satelītu”;
–
41. klase: “Sporta pasākumu organizēšana”.
Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikums tika publicēts 2010. gada 3. decembrī, un attiecīgā preču zīme tika reģistrēta 2011. gada 14. martā.
2016. gada 15. martā
Fédération internationale de l’automobile (FIA)
, pamatojoties uz Regulas Nr. 207/2009 51. panta 1. punkta a) apakšpunktu (tagad Regulas 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts) iesniedza pieteikumu par apstrīdētās preču zīmes atcelšanu, pamatojot šo pieteikumu ar to, ka šī preču zīme neesot faktiski izmantota nepārtraukti piecu gadu laikā.
2016. gada 21. martā
EUIPO
Anulēšanas nodaļa uzaicināja
The Green Effort
līdz 2016. gada 21. jūnijam iesniegt pierādījumus par apstrīdētās preču zīmes faktisko izmantošanu. Tā kā šie pierādījumi, pārkāpjot noteikto termiņu, tika iesniegti 2016. gada 22. jūnijā, tie netika ņemti vērā.
2016. gada 27. jūlijā
The Green Effort
iesniedza
EUIPO
Iebildumu nodaļai pieteikumu par
restitutio in integrum
, lai tiktu atjaunotas tās tiesības iesniegt attiecīgos pierādījumus.
Ar 2016. gada 8. septembra lēmumu Anulēšanas nodaļa noraidīja šo pieteikumu un pasludināja strīdus preču zīmi par pilnībā atceltu.
2016. gada 5. oktobrī
The Green Effort
iesniedza
EUIPO
apelācijas sūdzību par Anulēšanas nodaļas lēmumu.
Ar apstrīdēto lēmumu
EUIPO
Apelācijas otrā padome (turpmāk tekstā – “Apelācijas padome”) noraidīja minēto apelācijas sūdzību.
Sava lēmuma pamatojumā Apelācijas padome norādīja, ka nedz apstrīdētās preču zīmes īpašniece, nedz arī tās pārstāvis nav pierādījuši, ka viņi ar vislielāko rūpību ir centušies ievērot apstrīdētās preču zīmes faktisko izmantošanu pierādošo dokumentu iesniegšanai noteikto termiņu. Tā uzskatīja, ka, lai gan lietas materiālos ir pierādījumi par
The Green Effort
atkārtotiem mēģinājumiem nosūtīt
EUIPO
elektroniskos paziņojumus un faksa sūtījumus, tā kā visi šie paziņojumi atbilstoši Spānijas laikam tika saņemti 2016. gada 22. jūnijā, proti, pēc noteiktā termiņa beigām, šajā jautājumā sniegtie paskaidrojumi nevar tikt kvalificēti kā “izņēmumi”.
Līdz ar to Apelācijas padome atstāja spēkā Anulēšanas nodaļas lēmumu attiecībā uz pieteikuma par
restitutio in integrum
noraidīšanu un saistībā ar pieteikumu par apstrīdētās preču zīmes atcelšanu uzskatīja, ka, ņemot vērā pierādījumu par tās faktisko izmantošanu Eiropas Savienībā attiecīgajā laika periodā vai norāžu par atbilstīgiem neizmantošanas iemesliem neesamību,
The Green Effort
tiesības ir jāatzīst par pilnībā spēkā neesošām un tās nerada juridiskās sekas no 2016. gada 15. marta.
Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais rīkojums
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2017. gada 4. decembrī,
The Green Effort
cēla prasību par apstrīdētā lēmuma atcelšanu, apgalvojot, ka tās pieteikums par
restitutio in integrum
esot kļūdaini noraidīts, jo tā dokumentus, kas pierāda apstrīdētās preču zīmes faktisko izmantošanu, neesot varējusi nosūtīt
EUIPO
saziņas sistēmas tehnisko problēmu dēļ.
The Green Effort
arī uzsvēra, ka
FIA
, iesniedzot pieteikumu par [apstrīdētās preču zīmes] atcelšanu, esot rīkojusies ļaunticīgi.
Tiesvedības gaitā Vispārējā tiesā
The Green Effort
, atbildot uz sekretāra pausto lūgumu novērst trūkumus attiecībā uz apstrīdētā lēmuma paziņošanas datumu, atbildēja, ka attiecīgais lēmums tai ir paziņots 2017. gada 19. septembrī.
Pārsūdzētajā rīkojumā Vispārējā tiesa tostarp ir konstatējusi, ka apstrīdētais
The Green Effort
lēmums ir paziņots 2017. gada 19. septembrī un tādējādi atbilstoši tās Reglamenta 58. pantam Regulas Nr. 207/2009 65. panta 5. punktā paredzētais prasības celšanas termiņš ir beidzies 2017. gada 29. novembrī. Tātad, tā kā prasības pieteikums šīs tiesas kancelejā ir iesniegts 2017. gada 4. decembrī, tas esot iesniegts novēloti.
Turklāt Vispārējā tiesa arī norādīja, ka
The Green Effort
nav ne pierādījusi, ne pat atsaukusies uz neparedzētu apstākļu vai nepārvaramas varas esamību, kas, pamatojoties uz Eiropas Savienības Tiesas statūtu 45. panta otro daļu, kura saskaņā ar minēto statūtu 53. pantu ir piemērojama tiesvedībai Vispārējā tiesā, ļautu atkāpties no attiecīgā termiņa.
Ņemot vērā šos apsvērumus, Vispārējā tiesa noraidīja prasību kopumā kā acīmredzami nepieņemamu.
Lietas dalībnieku prasījumi Tiesai
The Green Effort
prasījumi Tiesai ir šādi:
–
atcelt pārsūdzēto rīkojumu un apstrīdēto lēmumu;
–
apmierināt pirmajā instancē izvirzītos prasījumus, un
–
piespriest
EUIPO
, kā arī
FIA
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
EUIPO
un
FIA
prasījumi Tiesai ir šādi:
–
apelācijas sūdzību noraidīt un
–
piespriest
The Green Effort
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par apelācijas sūdzību
Par pieņemamību
FIA
norāda, ka apelācijas sūdzība esot acīmredzami nepamatota, jo
The Green Effort
mēģina noraidīt Vispārējās tiesas veikto faktisko apstākļu konstatējumu attiecībā uz apstrīdētā lēmuma paziņošanas datumu. Taču, tā kā apelācijas sūdzību Tiesā var iesniegt tikai par tiesību jautājumiem, faktu konstatēšana un vērtēšana ir vienīgi Vispārējās tiesas kompetencē.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka
The Green Effort
neapstrīd datumu, kurā ir paziņots apstrīdētais lēmums, kā šo datumu ir konstatējusi Vispārējā tiesa, bet gan pārmet tai, ka tā, aprēķinot prasības celšanai par šo lēmumu paredzēto termiņu, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
Līdz ar to apelācijas sūdzība ir pieņemama.
Par lietas būtību
Savu apelācijas sūdzību
The Green Effort
vispirms ir balstījusi uz pamatu saistībā ar to, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini noteikusi Regulas Nr. 207/2009 65. pantā, aplūkojot to kopsakarā ar 2013. gada 26. novembra lēmuma 4. panta 4. punktu, paredzētā prasības pieteikuma iesniegšanas termiņa sākumpunktu. Turpinot attiecībā uz pieteikuma par [apstrīdētās preču zīmes] atcelšanu pamatotību, tā apgalvo, ka
FIA
, iesniedzot šo pieteikumu, esot rīkojusies ļaunticīgi un ka pierādījums par apstrīdētās preču zīmes faktisko izmantošanu
EUIPO
esot bijis iesniegts noteiktajā termiņā. Ja
EUIPO
šo pierādījumu neesot saņēmis, tas esot noticis
EUIPO
saziņas sistēmas tehnisko problēmu dēļ, tādējādi tās pieteikums par
restitutio in integrum
esot bijis jāpieņem.
Lietas dalībnieku argumenti
Attiecībā uz pamatu par kļūdainu prasības pieteikuma iesniegšanai paredzētā termiņa sākumpunkta noteikšanu
The Green Effort
apgalvo, ka Vispārējā tiesa esot kļūdaini aprēķinājusi prasības par apstrīdēto lēmumu celšanas termiņu, jo neesot ņemts vērā, ka saskaņā ar 2013. gada 26. novembra lēmuma 4. panta 4. punktu paziņojums ir uzskatāms par saņemtu piektajā kalendārajā dienā pēc
EUIPO
sistēmas izveidotā dokumenta datuma.
Tā kā apstrīdētais lēmums tās pārstāvja elektroniskā konta iesūtnē tika ievietots 2017. gada 19. septembrī, paziņojums esot uzskatāms par saņemtu 2017. gada 25. septembrī, jo 2017. gada 24. septembris bija svētdiena. Tādējādi divu mēnešu termiņš, kam pieskaitīts desmit dienu termiņš, kas noteikts, pamatojoties uz apsvērumiem par attālumu, lai iesniegtu prasības pieteikumu par apstrīdēto lēmumu, esot beidzies 2017. gada 5. decembrī. Tātad prasības pieteikums Vispārējās tiesas kancelejā ir iesniegts 2017. gada 4. decembrī, līdz ar to pārsūdzētais rīkojums esot jāatceļ.
EUIPO
atzīst, ka 2013. gada 26. novembra lēmuma 4. panta 4. punkts nav brīvs no zināmas neskaidrības. Tas norāda, ka saskaņā ar tā administratīvo procesu termiņu aprēķināšanai izmantoto interpretāciju frāze “neskarot precīzu paziņojuma datuma noteikšanu” tiek saprasta tādā nozīmē kā “neatkarīgi no jebkura cita datuma, kurā paziņošana var tikt skaidri pierādīta” vai “neraugoties uz jebkuru citu datumu, kurā paziņošana var tikt skaidri pierādīta”. Tātad, tiklīdz
EUIPO
nosūta dokumentu elektroniski, tas automātiski termiņā, kuru tas nosaka jebkurai atbildei vai jebkuram nākamajam procedūras posmam, iekļauj piecu kalendāro dienu pagarinājumu pēc dokumenta ievietošanas
User Area
(dokumentu apmaiņas platformā) datuma.
Tomēr šajā lietā
EUIPO
uzskata, ka, tā kā
The Green Effort
sniegtajā atbildē, novēršot trūkumus savā Vispārējā tiesā iesniegtajā prasības pieteikumā, kā datumu, kurā tai ir paziņots apstrīdētais lēmums, tā ir norādījusi 2017. gada 19. septembri, Vispārējai tiesai nebija jāpieprasa vairāk informācijas par paziņošanas veidiem, tāpēc pārsūdzētajā rīkojumā nav pieļauts nekāds pārkāpums.
Savukārt
FIA
uzskata, ka Vispārējai tiesai 2013. gada 26. novembra lēmums neesot bijis saistošs, tādejādi šo noteikumu nepiemērošana nevar būt pamats pārsūdzētā rīkojuma atcelšanai.
Tiesas vērtējums
No Regulas Nr. 207/2009 65. un 79. panta kombinētajām tiesību normām, kuru saturs būtībā ir atspoguļots Regulas 2017/1001 72. un 98. pantā, izriet, ka prasību Vispārējā tiesā var celt divu mēnešu laikā no datuma, kad paziņots Apelācijas padomes lēmums.
Saskaņā ar Regulas Nr. 2868/95 65. noteikuma 2. punktu sīkākus noteikumus izziņošanai ar citu tehnisko sakaru līdzekļu starpniecību, izņemot faksu, nosaka Biroja priekšsēdētājs, kas ir
EUIPO
izpilddirektors.
Tā kā 2013. gada 26. novembra lēmumu ir pieņēmis
EUIPO
izpilddirektors un tā kā tajā ir reglamentēta savstarpējā elektroniskā saziņa ar
EUIPO
, tostarp paziņojumu nosūtīšana elektroniski, tas ir piemērojams šajā lietā.
Atbilstoši šī lēmuma 4. panta 4. punktam, neskarot precīzu paziņojuma datuma noteikšanu, paziņojums ir uzskatāms par paziņotu piektajā kalendārajā dienā pēc dienas, kad Birojs attiecīgo dokumentu ievietojis konkrētā lietotāja iesūtnē.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka šīs tiesību normas formulējums neļauj viennozīmīgi noteikt, kāds tvērums ir jāpiešķir vārdam “neskarot” minētās tiesību normas izpratnē.
Tomēr 2013. gada 26. novembra lēmuma 4. panta 4. punktā ietvertās frāzes “neskarot precīzu paziņošanas datuma noteikšanu” interpretācija, kādu to piedāvā EUIPO, saprotot šo frāzi kā “neraugoties uz precīzu paziņošanas datuma noteikšanu” vai “neatkarīgi” no tā, nerod pamatu 2013. gada 26. novembra lēmuma dažādu valodu redakcijās, kurās nav nekādu atšķirību attiecībā uz vārdu “neskarot”. Šāda interpretācija liegtu jebkādu patiesu nozīmi atsaucei uz precīzu paziņojuma datuma noteikšanu, jo paziņojums jebkurā gadījumā būtu uzskatāms par veiktu piektajā kalendārajā dienā pēc dienas, kad
EUIPO
ievietoja dokumentu lietotāja iesūtnē.
Ņemot vērā šos apsvērumus, 2013. gada 26. novembra lēmuma 4. panta 4. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka paziņojums ir uzskatāms par iesniegtu piektajā kalendārajā dienā pēc dienas, kad
EUIPO
ir ievietojis dokumentu lietotāja iesūtnē, ja vien paziņojuma faktiskais datums šī intervāla ietvaros nevar tikt skaidri noteikts citā datumā.
Šāda interpretācija atbilst prasībām, kas izriet no tiesiskās drošības principa, novēršot nebeidzamu apelācijas padomes lēmuma apstrīdēšanu, jo, ja pēc attiecīgā dokumenta ievietošanas lietotāja iesūtnē šim dokumentam nav bijis neviens piekļuves pieprasījums, paziņojums ir uzskatāms par veiktu piektajā kalendārajā dienā pēc šādas ievietošanas.
Līdz ar to, nepastāvot strīdam par to, ka
The Green Effort
pārstāvis 2017. gada 19. septembrī ir lūdzis piekļuvi apstrīdētajam lēmumam, ka pārstāvis to ir lejupielādējis un uzzinājis tajā pašā dienā, Vispārējā tiesa, nospriežot, ka, tā kā apstrīdētais lēmums ir paziņots 2017. gada 19. septembrī, termiņš apelācijas sūdzības iesniegšanai par šo lēmumu ir beidzies 2017. gada 29. novembrī, nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Līdz ar to [apelācijas sūdzības] pamats attiecībā uz kļūdainu prasības celšanas termiņa sākumpunktu ir jānoraida kā nepamatots.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, nav jāpārbauda [apelācijas sūdzības] pamati attiecībā uz pieteikuma par atcelšanu pamatotību, nedz pieteikuma par
restitutio in integrum
noraidīšanas iemesli.
Tādējādi apelācijas sūdzība ir jānoraida kopumā.
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Tiesas Reglamenta 138. panta 1. punktam, kas apelācijas tiesvedībā piemērojams saskaņā ar šī paša reglamenta 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs. Tā kā
The Green Effort
spriedums ir nelabvēlīgs, tai ir jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar
EUIPO
un
FIA
prasījumiem.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (sestā palāta) nospriež:

1)
Apelācijas sūdzību noraidīt.

2)
The Green Effort Limited
sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (
EUIPO
) un
Fédération internationale de l’automobile (FIA)
tiesāšanās izdevumus
.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.