CELEX: 62019CJ0184
Begäran om förhandsavgörande
Direktiven 92/83/EEG och 92/84/EEG
Punktskattesatser på vin och andra icke mousserande jästa drycker än vin och öl
Olika punktskattesatser
Rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artiklarna 7, 11 och 15 i rådets direktiv 92/83/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på alkohol och alkoholdrycker (
EGT L 316, 1992, s. 21
; svensk specialutgåva, område 9, volym 2, s. 100), artikel 5 i rådets direktiv 92/84/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser på alkohol och alkoholdrycker (
EGT L 316, 1992, s. 29
; svensk specialutgåva, område 9, volym 2, s. 108) samt rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar.
Begäran har getts in inom ramen för en tvist mellan Hecta Viticol SRL och Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor (Nationella skattemyndigheten – generaldirektoratet för handläggning av klagomål, Rumänien, nedan kallad ANAF) och Biroul Vamal de Interior Buzău (Inre tullkontoret i Buzău, Rumänien) och Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi (Regionala generaldirektoratet för offentliga finanser i Galaţi, Rumänien) angående ett skattebesked om den punktskatt som ska betalas av SC Principal Company SA, ett bolag vars rättigheter och skyldigheter har övertagits av Hecta Viticol.
Tillämpliga bestämmelser
Unionsrätt
Direktiv 92/83
I tredje skälet i direktiv 92/83 anges att det ”[f]ör att den inre marknaden ska fungera väl är … nödvändigt att fastställa gemensamma definitioner för alla produkter [som berörs av detta direktiv]”.
Enligt tionde skälet i samma direktiv ”bör medlemsstaterna [i princip] tillämpa en enda skattesats per hektoliter färdig produkt på allt icke mousserande vin och övriga icke mousserande jästa drycker, och en enda skattesats per hektoliter färdig produkt på allt mousserande vin och mousserande jästa drycker”.
Direktivet preciserar fem produktkategorier och föreskriver tillämpliga bestämmelser för respektive kategori i avsnitt I (om ”Öl”), avsnitt II (”Vin”), avsnitt III (”Andra jästa drycker än vin och öl”), avsnitt IV (”Mellanprodukter”), och avsnitt V (”Etylalkohol”).
Artiklarna 7 och 9 i direktivet ingår i avsnitt II, om ”Vin”.
Artikel 7 stadgar följande:
”1.   Medlemsstaterna skall tillämpa en punktskatt på vin i enlighet med detta direktiv.
2.   Medlemsstaterna skall fastställa sina skattesatser i enlighet med direktiv 92/84/EEG.”
Enligt artikel 8 i direktivet ska, beträffande vin, åtskillnad göras mellan å ena sidan ”icke mousserande vin” och å andra sidan ”mousserande vin”.
Artikel 9.2 i direktivet stadgar följande:
”I den mån inte annat föreskrivs i punkterna 3 och 4 skall medlemsstaterna tillämpa samma punktskattesats på alla varor som beskattas som icke mousserande vin. Likaså skall de tillämpa samma punktskattesats på alla varor som beskattas som mousserande vin. De får tillämpa samma skattesats på både icke mousserande och mousserande vin.”
Artiklarna 11, 13 och 15 i direktivet ingår i avsnitt III, om ”Andra jästa drycker än vin och öl”.
Artikel 11 har följande lydelse:
”1.   Medlemsstaterna skall ta ut punktskatt på andra jästa drycker än öl och vin (övriga jästa drycker) i enlighet med detta direktiv.
2.   Medlemsstaterna skall fastställa sina skattesatser i enlighet med direktiv 92/84/EEG.”
Enligt artikel 12 i direktiv 92/83 ska beträffande andra jästa drycker än vin och öl åtskillnad göras mellan ”övriga icke mousserande jästa drycker” och ”övriga mousserande jästa drycker”.
Artikel 13.2 i direktivet preciserar följande:
”I den mån inte annat föreskrivs i punkt 3 skall medlemsstaterna tillämpa samma punktskattesats på alla varor som beskattas som övriga icke mousserande jästa drycker. Likaså skall de tillämpa samma punktskattesats på alla varor som beskattas som övriga mousserande jästa drycker. De får tillämpa samma skattesats på både övriga icke mousserande jästa drycker och övriga mousserande jästa drycker.”
I artikel 15 föreskrivs följande:
”Vid tillämpningen av direktiv 92/84/EEG och [rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor (
EGT L 76, 1992, s. 1
; svensk specialutgåva, område 9, volym 2, s. 57)] skall hänvisningar till ’vin’ anses gälla i samma mån för övriga jästa drycker såsom de definieras i detta avsnitt.”
Direktiv 92/84
I artikel 5 i direktiv 92/84 stadgas följande:
”Från och med den 1 januari 1993 skall minimipunktskattesatsen på vin vara fastställd till följande:
–
För icke mousserande vin 0 [euro], och
–
För mousserande vin 0 [euro]
per hektoliter av produkten.”
Rumänsk rätt
Legea nr. 571/2003, privind Codul fiscal (lag nr 571/2003 om skattelagen) av den 22 december 2003 (
Monitorul Oficial al României
, del I, nr 927 av den 23 december 2003), i dess tillämpliga lydelse i det nationella målet (nedan kallad skattelagen), föreskriver följande i artikel 206 undecies, om ”viner”:
”1.   I detta kapitel avses med ’viner’ följande:
a)
icke mousserande vin, inbegripet alla varor som omfattas av KN-nummer 2204 och 2205, med undantag för mousserande vin enligt definitionen i b, och som
1.
har en faktisk alkoholhalt som överstiger 1,2 volymprocent men inte 15 volymprocent, om den alkohol som ingår i den färdiga produkten uteslutande kommer från jäsning, eller
2.
har en faktisk alkoholhalt som överstiger 15 volymprocent men inte 18 volymprocent, om de är framställda utan någon tillsats och om den alkohol som ingår i den färdiga produkten uteslutande kommer från jäsning.
b)
mousserande vin, inklusive alla varor som omfattas av KN-nummer 220410, 22042110, 22042910 och 2205, och som
1.
är tappade på buteljer med champagnekorkar som hålls på plats av bindningar eller fästanordningar eller har ett övertryck på grund av koldioxid i lösning om minst tre bar,
2.
har en faktisk alkoholhalt som överstiger 1,2 volymprocent men inte 15 volymprocent, om den alkohol som ingår i den färdiga produkten uteslutande kommer från jäsning.
…”
I artikel 206 duodecies i skattelagen, som avser ”andra jästa drycker än öl och vin”, föreskrivs följande:
”1.   I detta kapitel avses med andra jästa drycker än öl och vin
a)
icke mousserande jästa drycker enligt KN-nummer 2204 och 2205 som inte omfattas av artikel 206 undecies samt alla produkter som omfattas av KN-nummer 220600, med undantag för andra mousserande jästa drycker i den mening som avses i b, och alla produkter som omfattas av artikel 206 decies och som
1.
har en faktisk alkoholhalt som överstiger 1,2 volymprocent men inte 10 volymprocent, eller
2.
har en faktisk alkoholhalt som överstiger 10 volymprocent men inte 15 volymprocent, om den alkohol som ingår i den färdiga produkten uteslutande kommer från jäsning.
b)
mousserande jästa drycker enligt KN-nummer 22060031, 22060039, 220410, 22042110, 22042910 och 2205, vilka inte omfattas av artikel 206 undecies, och som är tappade på buteljer med champagnekorkar som hålls på plats av bindningar eller fästanordningar eller har ett övertryck på grund av koldioxid i lösning om minst tre bar, och som
1.
har en faktisk alkoholhalt som överstiger 1,2 volymprocent men inte 13 volymprocent, eller
2.
har en faktisk alkoholhalt som överstiger 13 volymprocent men inte 15 volymprocent, om den alkohol som ingår i den färdiga produkten uteslutande kommer från jäsning.
…”
Artikel 206 quinquinquagies punkt 1 i skattelagen har följande lydelse:
”Det ankommer på varje person som är skyldig att erlägga punktskatt att på ett riktigt sätt beräkna och inbetala punktskatten till staten inom den frist som föreskrivs i lag samt att lämna in punktskattedeklarationerna till den behöriga myndigheten inom den frist som föreskrivs i lag, i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel och i gällande tullagstiftning.”
I bilaga I till avdelning VII i skattelagen, i dess lydelse före den 1 juli 2010, fastställdes i punkt 3.1 för ”[i]cke mousserande” drycker i kategorin ”Andra jästa drycker än öl och vin’ en punktskattesats på noll.
I artikel I.21 i Ordonanţa de urgenţă a Guvernului nr. 54/2010, privind unele măsuri pentru combaterea evaziunii fiscale (regeringsdekret nr 54/2010 om vissa åtgärder för att bekämpa skatteflykt) av den 23 juni 2010 (
Monitorul Oficial al României
, del I, nr 421 av den 23 juni 2010) (nedan kallat dekret nr 54/2010) fastställs punktskattesatsen för andra icke mousserande jästa drycker än vin och öl till 100 euro per hektoliter av produkten.
I artikel IV.1 i dekret nr 54/2010 preciseras att denna bestämmelse träder i kraft den 1 juli 2010.
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Efter en skattekontroll konstaterades den 29 april 2011 att SC Principal Company sedan den 1 juli 2010 hade sålt 13929342 liter av andra icke mousserande jästa drycker än vin och öl.
Bolaget hade tillämpat punktskattesatsen noll på den kvantiteten. Skattemyndigheterna utfärdade därför den 3 maj 2011 ett skattebesked med ett belopp på 59461575 rumänska lei (RON) (ungefär 12339419 euro) i enlighet med den skattesats som angavs i artikel I.21 i dekret nr 54/2010.
SC Principal Company gav in ett klagomål mot det skattebeskedet. Klagomålet avslogs av ANAF den 25 juli 2017, efter att Curtea Constituţională (Författningsdomstolen, Rumänien) hade bekräftat att dekret nr 54/2010 var grundlagsenligt.
Hecta Viticol, som från den 14 juni 2013 övertagit SC Principal Companys rättigheter och skyldigheter, överklagade till den hänskjutande domstolen och yrkade att den skulle ogiltigförklara ANAF:s beslut, skattebeskedet av den 3 maj 2011 och kontrollrapporten av den 29 april 2011.
Hecta Viticol har understrukit att fram till den 1 juli 2010 var en nollskattesats tillämplig på icke mousserande vin och på andra icke mousserande jästa drycker än vin och öl. Från och med detta datum tillämpades punktskattesatsen på 100 euro per hektoliter av produkten endast på andra icke mousserande jästa drycker än vin och öl. Denna åtskillnad i behandling strider mot bestämmelserna i direktiven 92/83 och 92/84.
Den hänskjutande domstolen har anfört att skattelagen vilar på principerna om skatteneutralitet, visshet om beskattningen och rättssäkerhet. Att det inte föreskrevs några övergångsbestämmelser och att dekret nr 54/2010 trädde i kraft åtta dagar efter att det offentliggjordes kan tänkas strida mot de principerna.
Mot denna bakgrund beslutade Curtea de Apel București (Appellationsdomstolen i Bukarest, Rumänien) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU‑domstolen:
”1)
Utgör bestämmelserna i artiklarna 7, 11 och 15 i [direktiv 92/83] och artikel 5 i [direktiv 92/84] hinder för bestämmelserna i artiklarna I.21 och IV.1 i [dekret nr 54/2010]?
2)
Utgör rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar hinder för bestämmelserna i artiklarna I.21 och IV.1 i [dekret nr 54/2010], då dessa ändrar punktskattesatserna för andra icke mousserande jästa drycker än öl och vin?”
Domstolens behörighet
Den rumänska regeringen har gjort gällande dels att EU-domstolen inte är behörig att pröva om nationell rätt är förenlig med unionsrätten, dels att de unionsrättsliga bestämmelserna inte omfattar förfarandet för ändring av punktskattesatserna för alkoholhaltiga drycker. Medlemsstaterna är ensamma behöriga att fastställa dessa.
EU-domstolen erinrar här för det första om att den i ett förfarande enligt artikel 267 FEUF visserligen inte är behörig att avgöra om en nationell bestämmelse är förenlig med unionsrätten, men att den emellertid, mot bakgrund av de uppgifter som den nationella domstolen har lämnat, av dess frågor kan utläsa vilka omständigheter som hör samman med tolkningen av unionsrätten, för att ge den nationella domstolen möjlighet att lösa det juridiska problem som den ställts inför (dom av den 17 juli 2008, ASM Brescia,
C‑347/06
,
EU:C:2008:416
, punkt
).
Upplysningarna i begäran om förhandsavgörande är tillräckliga för att uppfylla dessa krav, med tanke på att den hänskjutande domstolen har uppgett att den behöver få artiklarna 7, 11 och 15 i direktiv 92/83, artikel 5 i direktiv 92/84 samt rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar tolkade för att kunna uttala sig om huruvida artiklarna I.21 och IV.1 i dekret nr 54/2010 är förenliga med unionsrätten.
För det andra utgör rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar en del av Europeiska unionens rättsordning. De ska inte bara iakttas av unionens institutioner utan även av medlemsstaterna när de utövar sina befogenheter enligt unionsdirektiven (dom av den 9 juni 2016, Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Eftersom den hänskjutande domstolen är osäker på huruvida de nationella bestämmelser som är i fråga i målet är förenliga med bestämmelserna i direktiven 92/83 och 92/84 samt med rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar, ankommer det på EU-domstolen att tolka dessa bestämmelser och principer för att kunna ge den ett användbart svar som gör det möjligt för den att avgöra den tvist som anhängiggjorts vid den.
Domstolen är följaktligen behörig att besvara de frågor som ställts av den hänskjutande domstolen.
Prövning av tolkningsfrågorna
Den första frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida artiklarna 7, 11 och 15 i direktiv 92/83 och artikel 5 i direktiv 92/84 ska tolkas så, att de innebär att identiska punktskattesatser ska fastställas för alkoholhaltiga drycker som ingår i kategorin ”viner”, i den mening som avses i direktiv 92/83, och drycker som hör till kategorin ”andra jästa drycker än vin och öl” i det direktivets mening.
Domstolen erinrar inledningsvis om att syftet med direktiv 92/83 är att harmonisera strukturerna för punktskatter på alkohol och alkoholdrycker.
I detta syfte fastställs i direktiv 92/83, enligt tredje skälet i direktivet, gemensamma definitioner för dessa produkter.
I detta direktiv görs i detta avseende åtskillnad mellan olika kategorier av alkohol och alkoholdrycker, med hänvisning till nummer i Kombinerade nomenklaturen, bland annat, i avsnitt II, ”vin” och, i avsnitt III, ”andra jästa drycker än vin och öl”.
Enligt artikel 9.2 i direktiv 92/83 ska samma punktskattesats tillämpas på alla varor som hör till underkategorin ”icke mousserande vin”. Likaså ska samma punktskattesats tillämpas på alla varor som hör till underkategorin ”mousserande vin”. Medlemsstaterna får också tillämpa samma skattesats på både dessa underkategorier.
Artikel 13.2 i direktiv 92/83 föreskriver för sin del att samma punktskattesats ska tillämpas på alla varor som hör till underkategorin ”andra icke mousserande jästa drycker”. Likaså ska samma punktskattesats tillämpas på alla varor som hör till underkategorin ”andra mousserande jästa drycker”. Medlemsstaterna får också tillämpa samma skattesats på både dessa underkategorier.
Av detta följer att unionslagstiftaren har haft för avsikt att tydligt skilja mellan kategorierna ”vin” och ”andra jästa drycker”. Medlemsstaterna ska visserligen i princip tillämpa en identisk punktskattesats inom varje underkategori av dessa kategorier, men de är inte skyldiga att tillämpa en identisk skattesats på drycker som hör till dessa respektive kategorier.
Den tolkningen, som följer av själva lydelsen av dessa bestämmelser i direktiv 92/83, påverkas inte av Hecta Viticols läsning av artikel 15 i direktivet jämförd med artikel 5 första strecksatsen i direktiv 92/84.
Även om artikel 15 i direktiv 92/83 preciserar att hänvisningar till ”vin” bland annat vid tillämpningen av direktiv 92/84 och 92/12 ska anses gälla i samma mån för övriga jästa drycker, såsom de definieras i avsnitt III i direktiv 92/83, måste denna semantiska förenkling förstås så, att den bara gäller inom ramen för tillämpningen av de direktiven i den mån dessa inte föreskriver specifika bestämmelser för andra jästa drycker än vin och öl.
Så är särskilt fallet när det gäller artikel 5 första strecksatsen i direktiv 92/84, som dels fastställer en minimiskattesats på noll för icke mousserande vin, dels en minimiskattesats på noll för mousserande vin, medan det däremot inte anges någon minimiskattesats för andra jästa drycker än vin och öl.
Den bestämmelsen fastställer dock endast en minimiskattesats. Den föreskriver inte någon skyldighet att tillämpa samma skattesats på vin och på andra jästa drycker än vin och öl.
Den tolkning som avses i punkt 41 ovan påverkas inte heller av att medlemsstaterna enligt tionde skälet i direktiv 92/83 i princip bör tillämpa en enda skattesats på allt icke mousserande vin och övriga icke mousserande jästa drycker och en enda skattesats på allt mousserande vin och mousserande jästa drycker. Det framgår inte av det skälet att medlemsstaterna är förhindrade att i det sammanhanget tillämpa olika skattesatser.
Domen av den 4 mars 1986, kommissionen/Danmark (
106/84
,
EU:C:1986:99
), som åberopats av Hecta Viticol, motsäger inte heller denna tolkning.
Det ska nämligen erinras om att kommissionens fördragsbrottstalan mot Konungariket Danmark i det målet grundade sig på en överträdelse av artikel 95 i EEG‑fördraget, som föreskrev ett förbud för medlemsstaterna att beskatta importerade varor högre än liknande inhemska varor.
I detta sammanhang angav domstolen, i punkt 20 i domen av den 4 mars 1986, kommissionen/Danmark (
106/84
,
EU:C:1986:99
), att medlemsstaterna i princip var fria att på grundval av objektiva kriterier införa ett differentierat beskattningssystem för vissa varor, även liknande varor.
Av det ovan anförda följer att den första frågan ska besvaras enligt följande. Artiklarna 7, 11 och 15 i direktiv 92/83 och artikel 5 i direktiv 92/84 ska tolkas så, att de inte innebär någon skyldighet att fastställa identiska skattesatser för sådana alkoholhaltiga drycker som ingår i kategorin ”vin” i den mening som avses i direktiv 92/83 och för sådana som hör till kategorin ”andra jästa drycker än vin och öl” i den mening som avses i samma direktiv.
Den andra frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar ska tolkas så, att de utgör hinder för en nationell lagstiftning om ändring av punktskattesatsen för andra jästa drycker än vin och öl, utan att det föreskrivs några övergångsbestämmelser, när en sådan ändring träder i kraft åtta dagar efter det att den rättsakt som ligger till grund för ändringen har offentliggjorts.
Det ska inledningsvis erinras om att rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar kräver dels att den rättsliga regleringen ska vara klar och tydlig, dels att den enskilde kan förutse hur den kommer att tillämpas (se, för ett liknande resonemang, dom av den 11 september 2019, Călin,
C‑676/17
,
EU:C:2019:700
, punkt
och där angiven rättspraxis).
På de områden som omfattas av unionsrätten ska medlemsstaternas rättsregler ha en entydig formulering, så att de berörda personerna på ett klart och tydligt sätt kan få kännedom om sina rättigheter och skyldigheter och de nationella domstolarna kan säkerställa att dessa iakttas (dom av den 9 juli 2015, Salomie och Oltean,
C‑183/14
,
EU:C:2015:454
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Domstolen erinrar om att en ny bestämmelse, som är tillämplig från och med ikraftträdandet av den rättsakt i vilken den ingår, i princip är förenlig med unionsrätten. Rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar utgör följaktligen i princip inte något hinder mot en medlemsstats möjlighet att ändra en äldre lag med omedelbar verkan utan att föreskriva några övergångsbestämmelser (dom av den 9 juni 2016, Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
, punkt
).
I särskilda situationer, då rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar kräver detta, kan det dock vara nödvändigt att införa sådana bestämmelser, anpassade till de aktuella omständigheterna.
Det kan således strida mot rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar om en nationell lagstiftare på ett plötsligt och oförutsägbart sätt antar en ny lag som avskaffar en tidigare rättighet för skattskyldiga personer, utan att ge dessa den tid som behövs för att de ska kunna anpassa sig och trots att ett sådant tillvägagångssätt inte krävs för att uppnå det eftersträvade syftet (dom av den 9 juni 2016, Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
, punkt
).
Skattskyldiga personer måste i synnerhet ges tid för att anpassa sig när avskaffandet av en tidigare rättighet tvingar dem att göra nödvändiga ekonomiska justeringar (dom av den 9 juni 2016, Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
, punkt
).
Även om höjningen av punktskattesatsen för andra icke mousserande jästa drycker än vin och öl på 100 euro per hektoliter genom dekret nr 54/2010, som trädde i kraft åtta dagar efter det att rättsakten offentliggjordes i
Monitorul Oficial al României
(Rumäniens officiella tidning) den 23 juni 2010, skulle anses plötslig och oförutsägbar, tycks de villkor som anges i de två föregående punkterna för när en anpassad övergångslösning kan krävas inte vara uppfyllda under sådana omständigheter som i förevarande fall.
För det första kan höjningen av punktskattesatsen i förevarande fall inte anses upphäva en rätt att åtnjuta en nollskattesats.
För det andra tycks en sådan höjning inte i sig tvinga de skattskyldiga att göra nödvändiga ekonomiska justeringar, vilket det emellertid ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera.
Av vad som anförts följer att den andra frågan ska besvaras på följande sätt. Rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar ska tolkas så, att de inte utgör hinder för en nationell lagstiftning om ändring av punktskattesatsen för andra jästa drycker än vin och öl utan att det föreskrivs några övergångsbestämmelser, när en sådan ändring träder i kraft åtta dagar efter det att den rättsakt som ligger till grund för ändringen har offentliggjorts och den inte medför nödvändiga ekonomiska justeringar, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjunde avdelningen) följande:

1)
Artiklarna 7, 11 och 15 i rådets direktiv 92/83/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på alkohol och alkoholdrycker och artikel 5 i rådets direktiv 92/84/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser på alkohol och alkoholdrycker ska tolkas så, att de inte innebär någon skyldighet att fastställa identiska skattesatser för sådana alkoholhaltiga drycker som ingår i kategorin ”vin” i den mening som avses i direktiv 92/83 och för sådana som hör till kategorin ”andra jästa drycker än vin och öl” i den mening som avses i samma direktiv.

2)
Rättssäkerhetsprincipen och principen om skydd för berättigade förväntningar ska tolkas så, att de inte utgör hinder för en nationell lagstiftning om ändring av punktskattesatsen för andra jästa drycker än vin och öl utan att det föreskrivs några övergångsbestämmelser, när en sådan ändring träder i kraft åtta dagar efter det att den rättsakt som ligger till grund för ändringen har offentliggjorts och den inte medför nödvändiga ekonomiska justeringar för de skattskyldiga, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: rumänska.