CELEX: 62015CJ0638
Trimitere preliminară
Directiva 2011/64/UE
Articolul 2 alineatul (1) litera (c)
Articolul 5 alineatul (1) litera (a)
Noțiunile «tutun de fumat», «tutun tăiat sau divizat în alt mod» și «prelucrare industrială»

Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolelor 2 și 5 din Directiva 2011/64/UE a Consiliului din 21 iunie 2011 privind structura și ratele accizelor aplicate tutunului prelucrat (
JO 2011, L 176, p. 24
).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Eko‑Tabak s. r. o., pe de o parte, și Generální ředitelství cel (Direcția Generală a Vămilor, Republica Cehă), pe de altă parte, în legătură cu confiscarea unor produse considerate tutun prelucrat supus accizelor.
Cadrul juridic
Dreptul Uniunii
Considerentele (2), (3), (8) și (9) ale Directivei 2011/64 au următorul cuprins:
„(2)
Este necesar ca legislația fiscală a Uniunii referitoare la produsele din tutun să asigure funcționarea corectă a pieței interne și, în același timp, un nivel ridicat de protecție a sănătății, astfel cum se prevede la articolul 168 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, având în vedere că produsele din tutun pot fi extrem de dăunătoare pentru sănătate și având în vedere apartenența Uniunii la Convenția‑cadru a Organizației Mondiale a Sănătății privind controlul tutunului (FCTC). Ar trebui să fie avută în vedere situația fiecăruia dintre diferitele tipuri de tutun prelucrat în parte.
(3)
Unul dintre obiectivele Tratatului privind Uniunea Europeană este de a menține o uniune economică ale cărei caracteristici să fie similare cu cele ale unei piețe interne, în cadrul căreia există o concurență sănătoasă. În ceea ce privește tutunul prelucrat, realizarea acestui obiectiv presupune ca aplicarea taxelor privind consumul de produse în acest sector în statele membre să nu producă condiții de denaturare a concurenței și să nu împiedice libera lor circulație în cadrul Uniunii.
[…]
(8)
În interesul taxării corecte și uniforme, o definiție a țigaretelor, a trabucurilor și a țigărilor de foi, precum și a altor tipuri de tutun pentru fumat ar trebui prevăzută astfel încât rulourile de tutun care, în funcție de lungime, pot fi considerate a reprezenta două țigarete sau mai mult să fie tratate drept două țigarete sau mai mult în scopul stabilirii nivelului accizelor; un tip de trabuc asemănător în multe aspecte unei țigarete să fie tratat drept țigaretă în scopul stabilirii nivelului accizelor; tutunul de fumat, asemănător în multe aspecte tutunului tăiat fin destinat rulării în țigarete, să fie tratat drept tutun tăiat fin în scopul stabilirii nivelului accizelor; iar deșeurile de tutun să fie definite în mod clar. […]
(9)
În ceea ce privește accizele, armonizarea structurilor trebuie să conducă în special la concurență loială între diferitele categorii de tutun prelucrat care aparțin aceleiași grupe și care să nu fie denaturată de efectele induse de impozitare și, în consecință, la deschiderea piețelor naționale ale statelor membre.”
Articolul 1 din această directivă prevede:
„Prezenta directivă stabilește principiile generale pentru armonizarea structurii și a ratelor accizei care se aplică tutunului prelucrat în statele membre.”
Articolul 2 alineatul (1) din directiva menționată prevede:
„În sensul prezentei directive, tutun prelucrat înseamnă:
(a)
țigarete;
(b)
trabucuri și țigări de foi;
(c)
tutun de fumat:
(i)
tutun tăiat fin destinat rulării în țigarete;
(ii)
alte tipuri de tutun de fumat.”
Articolul 5 din aceeași directivă are următorul cuprins:
„(1)   În sensul prezentei directive, tutun de fumat înseamnă:
(a)
tutunul care a fost tăiat sau divizat în alt mod, răsucit sau presat în blocuri, care poate fi fumat fără prelucrare industrială ulterioară;
(b)
deșeuri de tutun destinate vânzării cu amănuntul care nu intră sub incidența articolului 3 și a articolului 4 alineatul (1) și care pot fi fumate. În sensul prezentului articol, deșeurile de tutun sunt considerate ca fiind resturi de foi de tutun și produse secundare obținute la prelucrarea tutunului sau fabricarea produselor din tutun.
(2)   Tutunul de fumat în care mai mult de 25 % din greutatea particulelor de tutun au o lățime de tăiere mai mică de 1,5 milimetri se consideră tutun tăiat fin destinat rulării în țigarete.
[…]”
Dreptul ceh
Articolul 101 din zákon č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních (Legea nr. 353/2003 privind accizele), în versiunea sa aplicabilă faptelor din litigiul principal (denumită în continuare „Legea privind accizele”), intitulat „Tutunul prelucrat supus taxei”, prevede:
„(1)   Tutunul prelucrat este supus taxei.
(2)   În sensul prezentei legi, tutun prelucrat înseamnă țigarete, trabucuri, țigări de foi și tutun de fumat.
(3)   În sensul prezentei legi:
[…]
(c)
tutun de fumat înseamnă:
1.
tutunul care a fost tăiat sau divizat în alt mod, răsucit sau presat în blocuri, care poate fi fumat fără prelucrare industrială ulterioară;
2.
deșeurile de tutun pregătite pentru vânzarea către consumatorul final care nu intră sub incidența literelor a) sau b) și care pot fi fumate sau
3.
tutunul de fumat în care mai mult de 25 % din greutatea particulelor de tutun au o lățime de tăiere mai mică de 1,5 milimetri; este vorba despre tutun tăiat fin destinat rulării în țigarete.
[…]
(6)   În sensul prezentei legi, noțiunea de tutun de fumat cuprinde și produsele care conțin integral sau parțial alte substanțe decât tutunul și care îndeplinesc celelalte condiții prevăzute la alineatul (3) litera c), cu excepția produselor menționate la alineatul (8), sau produsele care nu sunt prevăzute la alineatul (3) litera c), care, fără a fi destinate fumatului, pot fi totuși fumate și au fost pregătite pentru vânzare către consumatorul final.
[…]”
Litigiul principal și întrebările preliminare
Prin decizia din 14 noiembrie 2013, modificată la 29 mai 2014, Celní úřad pro Jihočeský kraj (Biroul vamal din regiunea Boemia de Sud, Republica Cehă) a dispus confiscarea unui anumit număr de produse deținute de Eko‑Tabak, cu motivarea că acestea constituiau tutun de fumat în sensul articolului 101 alineatul (6) din Legea privind accizele și, prin urmare, erau supuse accizelor. Din informațiile transmise de instanța de trimitere reiese că aceste produse sunt frunze de tutun uscate, plate, cu limbul neregulat, al căror pețiol a fost parțial îndepărtat, care au făcut obiectul unui proces de uscare primară și de umidificare controlată ulterioară, care conțin glicerină, ce permite menținerea umidității și a elasticității frunzelor pentru a evita ruperea acestora în timpul manevrării, și care, fără a fi destinate fumatului, pot fi fumate în urma unei transformări elementare constând, spre exemplu, în tocare sau tăiere manuală. Aceste produse erau destinate, în ansamblul lor, vânzării către consumatorul final.
Eko‑Tabak a introdus o acțiune împotriva acestei decizii în fața Krajský soud v Českých Budějovicích (Curtea Regională din České Budějovice, Republica Cehă), susținând că definiția produselor care intră sub incidența articolului 101 alineatul (6) ultima teză din Legea privind accizele a extins în mod inadmisibil lista produselor din tutun prelucrat prevăzută de Directiva 2011/64.
Prin decizia din 30 ianuarie 2015, această instanță a respins acțiunea Eko‑Tabak, considerând că definiția prevăzută la articolul 101 alineatul (6) ultima teză din Legea privind accizele nu excedează limitelor fixate de Directiva 2011/64, în măsura în care spiritul și scopul acesteia urmăresc să supună accizelor produsele care, fără a fi destinate fumatului, pot fi totuși fumate, precum și să prevină eludarea legislației fiscale sau a dreptului Uniunii.
Eko‑Tabak a declarat recurs împotriva acestei decizii în fața Nejvyšší správní soud (Curtea Administrativă Supremă, Republica Cehă). Această societate arată printre altele că Directiva 2011/64 nu conține nicio categorie de tutun prelucrat care să corespundă celei prevăzute la articolul 101 alineatul (6) ultima teză din Legea privind accizele și că cerința potrivit căreia produsul în discuție poate fi fumat trebuie îndeplinită din momentul în care acest produs a fost depozitat în magazin în scopul vânzării. Pe de altă parte, nu ar fi suficient ca un produs din tutun să poată fi fumat pentru a putea fi considerat ca fiind un produs din tutun prelucrat, în sensul acestei directive. Astfel, condiția potrivit căreia produsul în discuție poate fi fumat nu ar fi decât una dintre condițiile care trebuie îndeplinite de un produs din tutun pentru ca acesta să poată fi calificat drept „tutun de fumat”, în sensul directivei menționate.
Cu toate că din decizia de trimitere reiese că articolul 101 din Legea privind accizele are drept obiect transpunerea în ordinea juridică cehă a articolelor 2 și 5 din Directiva 2011/64, Nejvyšší správní soud (Curtea Administrativă Supremă) exprimă îndoieli cu privire la aspectul dacă produse precum cele în discuție în litigiul principal constituie produse din tutun prelucrat cărora li se aplică această directivă. În cazul unui răspuns negativ la această întrebare, ea urmărește să se stabilească dacă articolele 2 și 5 din directiva menționată se opun ca un stat membru să supună accizelor astfel de produse.
În această privință, instanța de trimitere arată că Curtea nu s‑a pronunțat încă nici cu privire la interpretarea articolului 2 alineatul (1) litera (c) punctul (ii), nici cu privire la cea a articolului 5 din Directiva 2011/64, referitor la noțiunea „tutun de fumat”.
Instanța de trimitere consideră, pe de altă parte, că tutunul prelucrat, în sensul Directivei 2011/64, se caracterizează în principal prin faptul că poate fi fumat. Această caracteristică ar permite de asemenea definirea diferitor grupe sau tipuri de tutun prelucrat.
În aceste condiții, Nejvyšší správní soud (Curtea Administrativă Supremă) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Frunzele de tutun uscate, plate, cu limbul neregulat, al căror pețiol a fost parțial îndepărtat, care au făcut obiectul unui proces de uscare primară și de umidificare controlată ulterioară, care [conțin] glicerină și care pot fi fumate după o transformare elementară (constând în tocare sau tăiere manuală) și/sau părțile lor pot fi considerate, în tot sau în parte, că reprezintă tutun prelucrat în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) sau al articolului 5 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2011/64?
2)
În cazul în care răspunsul la prima întrebare este negativ, articolul 5 coroborat cu articolul 2 din Directiva 2011/64 se opune unei reglementări a unui stat membru care supune accizei pe tutunul prelucrat și produsele din tutun care nu sunt menționate la articolele 2 și 5 din această directivă și care, fără a fi destinate fumatului, pot fi totuși fumate (sunt de natură sau sunt adecvate să fie fumate) și au fost transformate pentru vânzarea către consumatorul final?”
Cu privire la întrebările preliminare
Prin intermediul primei întrebări formulate, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 2 alineatul (1) litera (c) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2011/64 trebuie interpretate în sensul că frunzele de tutun uscate, plate, cu limbul neregulat, al căror pețiol a fost parțial îndepărtat, care au făcut obiectul unui proces de uscare primară și de umezire controlată ulterioară, care conțin glicerină și care pot fi fumate în urma unei transformări elementare constând în tocare sau tăiere manuală intră în sfera noțiunii „tutun de fumat” în sensul acestor dispoziții.
În această privință trebuie arătat că, astfel cum rezultă din articolul 1 din Directiva 2011/64, aceasta are ca obiect stabilirea principiilor generale pentru armonizarea structurii și a ratelor accizei care se aplică tutunului prelucrat în statele membre. Această directivă face parte, așadar, din legislația fiscală a Uniunii aplicabilă produselor din tutun, legislație care, potrivit considerentului (2) al directivei menționate, are ca obiectiv să asigure funcționarea corectă a pieței interne și în același timp un nivel ridicat de protecție a sănătății.
În plus, din considerentul (3) al Directivei 2011/64 reiese că aceasta urmărește astfel să garanteze că aplicarea taxelor privind consumul de produse din sectorul tutunului prelucrat în statele membre nu produce condiții de denaturare a concurenței și nu împiedică libera circulație a acestor produse în cadrul Uniunii. În special, în considerentul (8) al acestei directive se arată în esență că produsele care sunt asemănătoare sub multe aspecte produselor care intră sub incidența directivei menționate ar trebui să fie supuse aceluiași regim ca și acestea din urmă, în timp ce considerentul (9) al aceleiași directive arată că armonizarea structurilor accizelor trebuie să conducă în special la concurență loială între diferitele categorii de tutun prelucrat care aparțin aceleiași grupe și care să nu fie denaturată de efectele induse de impozitare și, în consecință, la deschiderea piețelor naționale ale statelor membre.
Articolul 2 alineatul (1) din Directiva 2011/64 clasifică în trei categorii tutunul prelucrat care face obiectul armonizării prevăzute de această directivă, dintre care prima privește țigaretele, cea de a doua se referă la trabucuri și țigări de foi, iar cea de a treia vizează tutunul de fumat.
În ceea ce privește în special tutunul de fumat, din modul de redactare a articolului 2 alineatul (1) litera (c) punctele (i) și (ii) din directiva menționată reiese că această categorie se împarte în două subcategorii, denumite „tutun tăiat fin destinat rulării în țigarete” și, respectiv, „alte tipuri de tutun de fumat”.
La rândul său, articolul 5 alineatele (1) și (2) din Directiva 2011/64 definește noțiunile „tutun de fumat” și, respectiv, „tutun tăiat fin destinat rulării în țigarete”. Astfel, prima dintre aceste noțiuni include atât „tutunul care a fost tăiat sau divizat în alt mod, răsucit sau presat în blocuri, care poate fi fumat fără prelucrare industrială ulterioară”, cât și „deșeuri de tutun destinate vânzării cu amănuntul, care nu intră sub incidența [definiției țigaretelor sau a celei a trabucurilor ori țigărilor de foi] și care pot fi fumate”.
În speță, nu se contestă faptul că produsele din tutun în discuție în litigiul principal nu intră nici în sfera noțiunii „tutun tăiat fin destinat rulării în țigarete”, în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (c) punctul (i) și al articolului 5 alineatul (2) din Directiva 2011/64, nici în sfera noțiunii „deșeuri de tutun”, în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (b) din această directivă.
Prin urmare, pentru a se stabili dacă aceste produse intră în sfera subcategoriei „alte tipuri de tutun de fumat”, menționată la articolul 2 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) din Directiva 2011/64, trebuie să se examineze dacă acestea constituie „tutun de fumat”, în raport cu definiția care figurează la articolul 5 alineatul (1) litera (a) din această directivă.
Ținând cont de obiectivele directivei menționate amintite la punctele 17 și 18 din prezenta hotărâre, noțiunea „tutun de fumat” nu poate face obiectul unei interpretări restrictive.
Din modul de redactare a articolului 5 alineatul (1) litera (a) din aceeași directivă reiese că acesta impune necesitatea respectării a două condiții cumulative, și anume, pe de o parte, ca tutunul să fie tăiat sau divizat în alt mod, răsucit sau presat în blocuri și, pe de altă parte, ca acesta să poată fi fumat fără prelucrare industrială ulterioară.
În ceea ce privește prima condiție, din decizia de trimitere nu rezultă că tutunul în discuție în litigiul principal ar fi răsucit sau presat în blocuri.
Prin urmare, trebuie să se stabilească dacă acesta poate fi considerat ca fiind tăiat sau divizat în alt mod, în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2011/64.
În această privință, în lipsa unei definiții a termenilor „tăiat” și „divizat” în această directivă, trebuie să se aibă în vedere, pentru a stabili conținutul lor, sensul general și comun admis al acestora (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 iulie 2015, Sommer Antriebs- und Funktechnik,
C‑369/14
,
EU:C:2015:491
, punctul
, precum și jurisprudența citată). Or, acești termeni, al căror sens obișnuit este deosebit de larg, desemnează, printre altele, în privința primului, rezultatul operațiunii constând în înlăturarea unei părți sau a unei bucăți dintr‑un lucru cu un instrument tăietor, iar referitor la cel de al doilea, rezultatul operațiunii constând în dezmembrarea sau divizarea unui lucru.
În consecință, în măsura în care produsele în discuție în litigiul principal constau, potrivit indicațiilor furnizate de instanța de trimitere, în frunze de tutun al căror pețiol a fost parțial îndepărtat, aceste produse trebuie considerate ca fiind din tutun tăiat sau divizat în alt mod, în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2011/64.
În ceea ce privește noțiunea „prelucrare industrială”, utilizată de respectivul articol 5 alineatul (1) litera (a), această noțiune se referă în mod obișnuit la transformarea materiilor prime în bunuri materiale, de obicei pe scară largă, potrivit unui proces standardizat.
Din jurisprudența Curții rezultă în esență că nu constituie „prelucrări industriale” manipulările ușoare menite să transforme un produs din tutun nefinit astfel încât să poată fi fumat, precum cea care constă în a introduce pur și simplu un rulou de tutun într‑un tub de hârtie de țigarete (a se vedea prin analogie Hotărârea din 24 septembrie 1998, Brinkmann,
C‑319/96
,
EU:C:1998:429
, punctele
și
, și Hotărârea din 10 noiembrie 2005, Comisia/Germania,
C‑197/04
,
EU:C:2005:672
, punctele
și
).
În aceste condiții, trebuie să se considere că poate fi fumat fără „prelucrare industrială” ulterioară, în sensul articolului 5 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2011/64, tutunul prelucrat care este pregătit sau care poate fi cu ușurință pregătit pentru fumat prin mijloace neindustriale.
În speță, astfel cum reiese din decizia de trimitere, produsele în discuție în litigiul principal au fost supuse unui proces de uscare primară și de umidificare controlată ulterioară, conțin glicerină și pot fi fumate în urma unei transformări elementare constând în tocare sau tăiere manuală. Cu condiția verificării de către instanța de trimitere, se pare astfel că aceste produse îndeplinesc și cea de a doua condiție menționată la punctul 25 din prezenta hotărâre și, în consecință, intră în sfera noțiunii „tutun de fumat”, astfel cum este definită la articolul 5 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2011/64.
În aceste condiții, întrucât nu constituie tutun tăiat fin destinat rulării în țigarete, în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (c) punctul (i) din această directivă, asemenea produse trebuie atunci considerate ca intrând în sfera noțiunii „alte tipuri de tutun de fumat”, în sensul articolului 2 alineatul (1) litera (c) punctul (ii) din directiva menționată.
Având în vedere ansamblul considerațiilor precedente, este necesar să se răspundă la prima întrebare că articolul 2 alineatul (1) litera (c) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2011/64 trebuie interpretate în sensul că frunzele de tutun uscate, plate, cu limbul neregulat, al căror pețiol a fost parțial îndepărtat, care au făcut obiectul unui proces de uscare primară și de umidificare controlată ulterioară, care conțin glicerină și care pot fi fumate în urma unei transformări elementare constând în tocare sau tăiere manuală intră în sfera noțiunii „tutun de fumat” în sensul acestor dispoziții.
Având în vedere răspunsul formulat la prima întrebare, nu este necesar să se răspundă la cea de a doua întrebare.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a șasea) declară:

Articolul 2 alineatul (1) litera (c) și articolul 5 alineatul (1) din Directiva 2011/64/UE a Consiliului din 21 iunie 2011 privind structura și ratele accizelor aplicate tutunului prelucrat trebuie interpretate în sensul că frunzele de tutun uscate, plate, cu limbul neregulat, al căror pețiol a fost parțial îndepărtat, care au făcut obiectul unui proces de uscare primară și de umidificare controlată ulterioară, care conțin glicerină și care pot fi fumate în urma unei transformări elementare constând în tocare sau tăiere manuală intră în sfera noțiunii „tutun de fumat” în sensul acestor dispoziții.

Semnături
(
)	* Limba de procedură: ceha.