CELEX: 62015CJ0193
Pritožba
Skupna zunanja in varnostna politika (SZVP)
Omejevalni ukrepi proti Sirski arabski republiki
Ukrepi proti osebam in subjektom, ki imajo od režima koristi ali ga podpirajo
Dokaz o utemeljenosti uvrstitve na sezname
Vrsta indicev
Izkrivljanje dokazov

T. Akhras v pritožbi Sodišču predlaga, naj sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 12. februarja 2015, Akhras/Svet (
T‑579/11
,
EU:T:2015:97
, v nadaljevanju: izpodbijana sodba) razveljavi v delu, v katerem je bila s to sodbo zavrnjena njegova tožba za razglasitev ničnosti:
—
Izvedbenega sklepa Sveta 2012/172/SZVP z dne 23. marca 2012 o izvajanju Sklepa 2011/782/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (
UL L 87, str. 103
);
—
Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 266/2012 z dne 23. marca 2012 o izvajanju člena 32(1) Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (
UL L 87, p. 45
);
—
Sklepa Sveta 2012/739/SZVP z dne 29. novembra 2012 o omejevalnih ukrepih proti Siriji in razveljavitvi Sklepa 2011/782/SZVP (
UL L 330, str. 21
);
—
Sklepa Sveta 2013/185/SZVP z dne 25. oktobra 2012 o spremembi Sklepa 2010/739 (
UL L 111, str. 77
);
—
Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 363/2013 z dne 22. aprila 2013 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (
UL L 111, str. 1
);
—
Sklepa Sveta 2013/255/SZVP z dne 31. maja 2013 o omejevalnih ukrepih proti Siriji (
UL L 147, str. 14
);
—
Izvedbenega sklepa Sveta 2014/730/SZVP z dne 20. oktobra 2014 o izvajanju Sklepa 2013/255 (
UL L 301, str. 36
);
—
Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 1105/2014 z dne 20. oktobra 2014 o izvajanju Uredbe (EU) št. 36/2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (
UL L 301, str. 7
),
v delih, v katerih se ti akti nanašajo na T. Akhrasa (v nadaljevanju: skupaj: sporni akti).
Dejansko stanje in sporni akti
Svet Evropske unije je 9. maja 2011 na podlagi člena 29 PEU sprejel Sklep 2011/273/SZVP o omejevalnih ukrepih proti Siriji (
UL L 121, str. 11
). Kot je bilo razvidno iz uvodne izjave 2 tega sklepa, je „Unija […] strogo obsodila nasilno zatiranje mirnih protestov, vključno z uporabo streliva, […] na različnih koncih Sirije, ki je imelo za posledico smrt več protestnikov, ranjene osebe in samovoljna pridržanja“. V uvodni izjavi 3 navedenega sklepa je bilo navedeno:
„Glede na resnost razmer bi bilo treba uvesti omejevalne ukrepe proti [Sirski arabski republiki] in osebam, odgovornim za nasilno zatiranje civilnega prebivalstva v Siriji.“
V členih 3(1) in 4(1) Sklepa 2011/273 je bilo predvideno sprejetje omejevanih ukrepov za osebe, odgovorne za nasilno zatiranje civilnega prebivalstva v Siriji, in osebe, povezane z njimi, ki so bile navedene na seznamu v prilogi k temu sklepu.
Uredba Sveta (EU) št. 442/2011 z dne 9. maja 2011 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji (
UL L 121, str. 1
) je bila sprejeta na podlagi člena 215 PDEU in Sklepa 2011/273. Člen 4(1) te uredbe je določal, da se zamrznejo „vsa sredstva in gospodarski viri, ki pripadajo fizičnim ali pravnim osebam, subjektom in organom iz Priloge II, so v njihovi lasti, posesti ali s katerimi ti razpolagajo“. Člen 5(1) te uredbe je določal, da to prilogo sestavlja seznam oseb, subjektov in organov, ki jih je Svet opredelil kot osebe, ki so odgovorne za nasilno zatiranje civilnega prebivalstva v Siriji, ter oseb in subjektov, povezanih z njimi.
Svet je v uvodni izjavi 2 Sklepa Sveta 2011/522/SZVP z dne 2. septembra 2011 o spremembi Sklepa 2011/273 (
UL L 228, str. 16
) spomnil, da je Evropska unija najostreje obsodila surovo represijo, ki jo predsednik Bašar Al Asad in njegov režim izvajata nad lastnim ljudstvom in v kateri so bili ubiti ali ranjeni številni sirski državljani. Ker se sirsko vodstvo na pozive Unije in širše mednarodne skupnosti ni odzvalo, je Unija sklenila, da proti njemu sprejme dodatne omejevalne ukrepe. V uvodni izjavi 4 Sklepa 2011/522 je bilo navedeno:
„Omejitve vstopa ter zamrznitev sredstev in gospodarskih virov bi bilo treba uporabiti za dodatne osebe in subjekte, ki izkoriščajo ali podpirajo režim, zlasti osebe in subjekte, ki režim financirajo ali zanj zagotavljajo logistično podporo, zlasti varnostni aparat, ali ki ovirajo prizadevanja za miroljuben prehod v demokracijo v Siriji.“
Člen 3(1) Sklepa 2011/273, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2011/522, se je nanašal tudi na „osebe, ki izkoriščajo ali podpirajo režim“. Podobno je člen 4(1) Sklepa 2011/273, kakor je bil spremenjen s Sklepom 2011/522, določal zamrznitev sredstev, ki med drugim pripadajo „osebam in subjektom, ki izkoriščajo ali podpirajo režim, ter z njimi povezanim osebam in subjektom s seznama v Prilogi“.
Ime T. Akhrasa je bilo s Sklepom 2011/522 dodano na seznam iz Priloge k Sklepu 2011/273. Razlogi za njegovo uvrstitev na ta seznam so bili:
„Ustanovitelj Akhras Group (blago, trgovina, predelava in logistika) iz Homsa. Finančno podpira sirski režim.“
Z Uredbo Sveta (EU) št. 878/2011 z dne 2. septembra 2011 o spremembi Uredbe št. 442/2011 (
UL L 228, str. 1
) so bila spremenjena tudi splošna merila za uvrstitev iz člena 5(1) Uredbe št. 442/2011, da bi se vključili osebe in subjekti, ki imajo koristi od režima ali ga podpirajo, ali oseb in subjektov, povezanih z njimi. Ime T. Akhrasa je bilo s to uredbo dodano v Prilogo II k Uredbi št. 442/2011. Razlogi za njegovo uvrstitev na ta seznam so enaki tistim, ki so navedeni v prilogi k Sklepu 2011/522.
V Sklepu Sveta 2011/628/SZVP z dne 23. septembra 2011 o spremembah Sklepa 2011/273 (
UL L 247, str. 17
) in Uredbi Sveta (EU) št. 1011/2011 z dne 13. oktobra 2011 o spremembah Uredbe št. 442/2011 (
UL L 269, str. 18
) je bilo določeno, da pritožnikovo ime ostane na seznamih oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, dodani pa so bili podatki o datumu in kraju njegovega rojstva.
Sklep Sveta 2011/782/SZVP z dne 1. decembra 2011 o omejevalnih ukrepih proti Siriji in razveljavitvi Sklepa 2011/273 (
UL L 319, str. 56
) je razveljavil in nadomestil Sklep 2011/273 in dodal nove dodatne ukrepe. Člen 18(1) Sklepa 2011/782 je določal, da države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da osebam, odgovornim za nasilno zatiranje civilnega prebivalstva v Siriji ter osebam, ki izkoriščajo ali podpirajo režim, in tudi z njimi povezanim osebam, ki so navedene na seznamu v Prilogi I tega sklepa, preprečijo vstop na njihovo ozemlje ali tranzit preko njega. Člen 19(1) navedenega sklepa je določal, da se „[o]sebam, odgovornim za nasilno zatiranje civilnega prebivalstva v Siriji ter osebam in subjektom, ki imajo od režima koristi ali ga podpirajo, ter z njimi povezanim osebam in subjektom s seznama v prilogah I in II, […] zamrznejo vsa sredstva in gospodarski viri, ki jim pripadajo, so v njihovi lasti, s katerimi razpolagajo ali so pod njihovim nadzorom“. Način te zamrznitve je določen v členu 19, od (2) do (7), Sklepa 2011/782. V skladu s členom 21(1) tega sklepa ta seznama sestavi Svet.
S tem sklepom se je ime T. Akhrasa ohranilo na seznamu oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, pri čemer se razlog za njegovo uvrstitev na ta seznam ni spremenil.
Uredba Sveta (EU) št. 36/2012 z dne 18. januarja 2012 o omejevalnih ukrepih glede na razmere v Siriji in razveljavitvi Uredbe (EU) št. 442/2011 (
UL L 16, str. 1
) je razveljavila Uredbo št. 442/2011 in v členu 15(1)(a) določa, da se med drugim zamrznejo sredstva oseb in subjektov, ki imajo koristi od režima ali ga podpirajo, ter z njimi povezanih fizičnih ali pravnih oseb in subjektov.
Z Uredbo št. 36/2012 se je ime T. Akhrasa ohranilo na seznamu oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, pri čemer se razlog za njegovo uvrstitev na ta seznam ni spremenil.
Ime T. Akhrasa se je z Izvedbenim sklepom 2012/172 ohranilo na seznamu iz priloge k Sklepu 2011/782. Poleg tega so bile dodane informacije v zvezi s številko njegovega potnega lista, njegov rojstni datum pa je bil popravljen. Razlogi za njegovo uvrstitev na ta seznam so bili spremenjeni tako:
„Pomemben poslovnež, ki ima koristi od podpore režimu. Ustanovitelj Akhras Group (blago, trgovina, predelava in logistika) in nekdanji predsednik trgovinske zbornice v Homsu. Tesni poslovni stiki z družino predsednika Al Asada. Član upravnega odbora Zveze sirskih trgovinskih zbornic. Režimu dal na voljo industrijske in stanovanjske prostore za improvizirane centre za pridržanje ter zagotavljal logistično podporo (avtobusi in nakladalniki za tanke).“
Ime T. Akhrasa se je z Izvedbenim sklepom 266/2012 ohranilo na seznamu iz Priloge II k Uredbi št. 36/2012. Informacije v zvezi z njim in razlogi za njegovo uvrstitev na seznam iz te priloge so enaki tistim, ki so navedeni v prilogi k Izvedbenem sklepu 2012/172.
Sklep 2011/782 je bil razveljavljen in nadomeščen s Sklepom 2012/739. S tem sklepom se je ime T. Akhrasa ohranilo na seznamu oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, pri čemer so bili informacije in razlogi v zvezi s pritožnikom povzeti iz priloge k Izvedbenemu sklepu 2012/172.
Z Izvedbenim sklepom 2013/185 v zvezi s seznamom iz Priloge I k Sklepu 2012/739 in z Izvedbeno uredbo št. 363/2013 v zvezi s seznamom iz Priloge II k Uredbi št. 36/2012 se je ime T. Akhrasa ohranilo na seznamu oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, pri čemer so bili informacije in razlogi v zvezi s pritožnikom povzeti iz priloge k Izvedbenemu sklepu 2012/172.
S Sklepom 2013/255 je Svet proti Siriji sprejel nove omejevalne ukrepe. Ime T. Akhrasa je uvrščeno tudi na Prilogo I k temu sklepu, iz enakih razlogov, kot so navedeni v točki 14 te sodbe.
Z Izvedbenim sklepom 2014/730 se je ime T. Akhrasa ohranilo na seznamu iz priloge k Sklepu 2013/255, razlogi za njegovo uvrstitev na ta seznam pa so bili spremenjeni tako:
„Pomemben poslovnež, ki ima koristi od podpore režimu. Ustanovitelj Akhras Group (blago, trgovina, predelava in logistika) in nekdanji predsednik trgovinske zbornice v Homsu. Tesni poslovni stiki z družino predsednika Al Asada. Član upravnega odbora Zveze sirskih trgovinskih zbornic. Režimu zagotavljal logistično podporo (avtobusi in nakladalniki za tanke).“
Ime T. Akhrasa se je z Izvedbenim sklepom 1105/2014 ohranilo na seznamu iz Priloge II k Uredbi št. 36/2012. Informacije v zvezi z njim in razlogi za njegovo uvrstitev na seznam iz te priloge so enaki tistim, ki so navedeni v prilogi k Izvedbenem sklepu 2014/730.
Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
Predlog T. Akhrasa, kakor je bil razširjen s kasnejšimi predlogi, se je nanašal na razglasitev ničnosti sklepov 2011/522, 2011/628 in 2011/782, uredb št. 878/2011, 1011/2011 in 36/2012 ter spornih aktov.
T. Akhras je Splošnemu sodišču predlagal tudi, naj ugotovi, da se nekatere določbe sklepov 2011/273 in 2013/255 ter Uredbe št. 442/2011 zanj ne uporabljajo.
T. Akhras je v utemeljitev tožbe navajal tri tožbene razloge, ki so se nanašali na očitno napako pri presoji, na kršitev nekaterih temeljnih pravic ter na bistveno kršitev postopka in pravice do obrambe.
Splošno sodišče je deloma ugodilo tretjemu tožbenemu razlogu, na katerega se je skliceval T. Akhras, in je zaradi pomanjkljive obrazložitve razglasilo za nične sklepe 2011/522, 2011/628 in 2011/782 ter uredbe št. 878/2011, 1011/2011 in 36/2012 v delu, v katerem se ti akti nanašajo na pritožnika.
V preostalem delu je Splošno sodišče tožbo T. Akhrasa zavrnilo. Poleg tega je Splošno sodišče odločilo, da v okviru postopka na prvi stopnji vsaka stranka nosi svoje stroške in pritožniku naložilo plačilo stroškov, povezanih s predlogom za izdajo začasne odredbe, ki je bil prej s sklepom zavrnjen.
Predlogi strank
T. Akhras Sodišču predlaga, naj:
—
točke od 107 do 135 in od 155 do 157 izpodbijane sodbe razveljavi;
—
sporne akte razglasi za nične in
—
Svetu naloži plačilo stroškov postopka na obeh stopnjah.
Svet Sodišču predlaga, naj:
—
pritožbo zavrne in
—
pritožniku naloži plačilo stroškov.
Evropska komisija Sodišču predlaga, naj:
—
pritožbo zavrne in
—
pritožniku naloži plačilo stroškov.
Pritožba
Dopustnost
Trditve strank
Svet, ki je sicer navedel, da dobro razume vsebinski namen pritožnikove pritožbe, meni, da bi moral pritožnik v pritožbenih predlogih jasno navesti, kateri del izreka odločbe Splošnega sodišča naj se razglasi za ničen. Brez take navedbe naj pritožba ne bi izpolnjevala zahtev iz člena 169(1) Poslovnika Sodišča.
Presoja Sodišča
Člen 169(1) Poslovnika Sodišča določa, da se s pritožbo predlaga, naj se odločba Splošnega sodišča, kot izhaja iz izreka te odločbe, v celoti ali deloma razveljavi.
V tej zadevi iz točk 1 in 2 izreka izpodbijane sodbe izhaja, da je Splošno sodišče odločilo, prvič, da se sklepi 2011/522, 2011/628 in 2011/782 ter uredbe št. 878/2011, 1011/2011 in 36/2012 razglasijo za nične v delu, v katerem se ti akti nanašajo na tožečo stranko, in drugič, da se tožba T. Akhrasa v preostalem delu zavrne.
Iz tega izhaja, da se s pritožbo, ki je bila vložena zoper izpodbijano sodbo, nujno oporeka vsaj enemu od teh dveh vidikov odločbe Splošnega sodišča, se pravi, da se izpodbija od Splošnega sodišča izrečena ničnost nekaterih aktov ali zavrnitev tožbe T. Akhrasa v preostalem delu (glej po analogiji sklep Cytochroma Development/UUNT,
C‑490/13 P
,
EU:C:2014:2122
, točka
). Nasprotno pa je treba pritožbo, s katero se predlaga le spremembo nekaterih delov obrazložitve, ki jih je Splošno sodišče navedlo v utemeljitev odločbi, ne da bi se predlagala delna razveljavitev te odločbe ali njena razveljavitev v celoti, na podlagi člena 169(1) Poslovnika Sodišča razglasiti za nedopustno (v tem smislu glej sodbi Al-Aqsa/Svet in Nizozemska/Al-Aqsa,
C‑539/10 P in C‑550/10 P
,
EU:C:2012:711
, točki
in
, ter Svet in drugi/Vereniging Milieudefensie in Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht,
od C‑401/12 P do C‑403/12 P
,
EU:C:2015:4
, točki
in
).
V zvezi s tem je treba sicer ugotoviti, da se pritožbeni predlogi T. Akhrasa izrecno ne nanašajo na del izreka izpodbijane sodbe, temveč na nekatere točke obrazložitve, s katerimi je Splošno sodišče izrek utemeljilo.
Vendar pa iz argumentacije pritožbe, iz točk obrazložitve izpodbijane sodbe, navedenih v pritožbenih predlogih, in iz dejstva, da se ti predlogi nanašajo tudi na razglasitev ničnosti spornih aktov, jasno izhaja, da se s pritožbo ne želi doseči le spremembe obrazložitve, kot to trdita Svet in Komisija, temveč razglasitev ničnosti izpodbijane sodbe v delu, v katerem je bil zavrnjen del tožbe T. Akhrasa, ki se nanaša na razglasitev ničnosti spornih aktov.
V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da se želi s pritožbo doseči razglasitev delne ničnosti odločbe Splošnega sodišča, kakor je vsebovana v izreku izpodbijane sodbe, in da formalne pomanjkljivosti pri redakciji pritožbenih razlogov Sodišču ne preprečujejo izvedbe nadzora zakonitosti (glej po analogiji sodbo ISD Polska in drugi/Komisija,
C‑369/09 P
,
EU:C:2011:175
, točka
, in sklep Fercal/UUNT,
C‑324/13 P
,
EU:C:2014:60
, točka
).
Iz zgoraj navedenih razlogov je pritožba dopustna.
Vsebinska presoja
Trditve strank
T. Akhras v utemeljitev pritožbe navaja dva pritožbena razloga, ki se nanašata na napačno uporabo prava, do katere naj bi prišlo, ker se je Svetu dopustila možnost, da domneva, da poslovodstvo najpomembnejših sirskih podjetij podpira sirski režim, in na izkrivljanje dokazov, predloženih na prvi stopnji.
T. Akhras s prvim pritožbenim razlogom navaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je Svetu dovolilo uporabo domneve, katere uporaba je bila s sodbami Sodišča Anbouba/Svet (
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
) in Anbouba/Svet (
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
) izključena. Iz teh sodb naj bi izhajalo, da pa bi moral Svet sodišču Unije predložiti vrsto dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, ki omogočajo, da se dokaže obstoj zadostne povezave med osebo, za katero velja ukrep zamrznitve njenih sredstev, in sirskim režimom.
Svet pa naj se v tej zadevi ne bi skliceval na tako vrsto indicev.
T. Akhras namreč pojasnjuje, da je sicer priznal, da je bil pomemben poslovnež, da je bil v preteklosti predsednik trgovinske zbornice v Homsu in da je bil član upravnega odbora Zveze sirskih trgovinskih zbornic, vendar pa je trditve Sveta zanikal. Poleg tega naj Svet za te trditve ne bi navedel nobenih dokazov. V teh okoliščinah naj bi moralo Splošno sodišče upoštevati, da je Svet navedel več resnih in spornih trditev, ki jih ni niti skušal podpreti z dokazi.
Pritožnik navaja tudi, da obstajajo odločilni dokazi za to, da ni podpiral sirijskega režima in da od njega ni imel koristi. Glede na te dokaze naj bi moralo Splošno sodišče, tako da bi dokaze, ki jih je predložil Svet, upoštevalo v njihovem kontekstu, ugotoviti, da nalog T. Akhrasa v okviru mreže sirskih podjetnikov ni mogoče šteti za podporo temu režimu.
Pritožnik z drugim pritožbenim razlogom navaja, da je Splošno sodišče izkrivilo dokaze, ki so mu bili predloženi. Navaja tudi, da je Splošno sodišče, s tem ko je predložene dokaze obravnavalo ločeno, s tem ko pomembnih dokazov ni upoštevalo in s tem ko mu je naložilo nerazumno in nezakonito dokazno breme, napačno uporabilo pravo.
T. Akhras zlasti meni, da je dokazal, da je bil lastnik opozicijskega časopisa, ki ga je sirski režim samovoljno zaprl, čemur Svet ni oporekal z nobenim dokazom. Splošno sodišče naj bi s tem, da je v točki 129 izpodbijane sodbe ugotovilo, da dejstva, ki jih je pritožnik v zvezi s tem navajal, niso bila dokazana, izkrivljalo dokaze, ki izhajajo iz poročila ministrstva Združenih držav za zunanje zadeve, iz pričanja pritožnika in iz tedenskih posodobitev arabske mreže za človekove pravice.
Trditvi Splošnega sodišča, da T. Akhras ni dokazal, da je imelo zaprtje njegovega časopisa kak vpliv na uspešnost njegovih poslov, in da si je lahko privoščil določeno stopnjo svobode pri izražanju stališč glede sirskega režima, naj bi bili prav tako posledica izkrivljanja dokazov iz spisa. Poleg tega naj ob upoštevanju tveganj, ki jih prinaša kritika tega režima, od pritožnika ne bi bilo razumljivo zahtevati, naj predloži več dokazov za svoje nasprotovanje temu režimu.
Poleg tega naj bi bila trditev pritožnika, da je bil žrtev nasilne prekinitve najemne pogodbe, ki jo je sklenil s pristaniščem Tartous (Sirija), v točki 130 izpodbijane sodbe obravnavana ločeno, medtem ko bi morala biti obravnavana v povezavi z zaprtjem njegovega časopisa.
Splošno sodišče naj bi dokaze, ki jih je pritožnik predložil, izkrivilo tudi s tem, da je v točkah 131 in 132 izpodbijane sodbe štelo, da ni dokazal, da je bil v sporu s protežiranci režima. Splošno sodišče naj med drugim ne bi upoštevalo dejstva, da je T. Akhras jasno navedel, da je bil proti svoji volji odstranjen iz mesta predsednika trgovinske zbornice v Homsu. Prav tako naj bi moralo upoštevati dejstvo, da noben od takratnih članov te trgovinske zbornice ni bil uvrščen na seznam oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, in ne bi smelo brez kakršnih kolih dokazov ugotoviti, da se članstvo v trgovinski zbornici lahko pojasni le z neko povezanostjo z režimom. Splošno sodišče naj bi nazadnje pritožniku v zvezi s tem naložilo nerazumno in nezakonito dokazno breme.
Glede na vse te okoliščine, naj bi iz pristopa Splošnega sodišča dejansko izhajal zaključek, da dejstvo, da je nekdo uspešen poslovnež, zadostuje za utemeljitev uvrstitve na seznam oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, in da je treba dokaze, iz katerih izhaja nasprotno, obravnavati ločeno, ker naj bi bili sumljivi ali nezadostni. Ta pristop naj bi bil točno enak kot pristop, ki ga je Sodišče grajalo v sodbah Anbouba/Svet (
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
) in Anbouba/Svet (
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
).
Svet in Komisija trdita, da mora Sodišče zavrniti pritožbena razloga, ki ju T. Akhras navaja v podporo svoji pritožbi.
Presoja Sodišča
T. Akhras s pritožbenima razlogoma, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu navaja, da je Splošno sodišče v izpodbijani sodbi, s tem ko je priznalo obstoj domneve, da podpira sirski režim, kršilo pravila o dokaznem bremenu na področju omejevalnih ukrepov in da je treba zaradi te napačne uporabe prava razveljaviti izpodbijano sodbo, ker Splošno sodišče brez izkrivljanja dokazov, ki jih je predložil pritožnik, in če mu ne bi naložilo nezakonitega in nerazumnega dokaznega bremena, ne bi moglo ugotoviti, da njegova uvrstitev na sezname oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, temelji na vrsti dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev.
V zvezi s tem je treba na prvem mestu preučiti splošna merila za uvrstitev na sezname oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, na drugem obrazložitev uvrstitve T. Akhrasa na te sezname in na tretjem dokaze o utemeljenosti take uvrstitve (v tem smislu glej sodbe Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
, Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točka
, in Ipatau/Svet,
C‑535/14 P
,
EU:C:2015:407
, točka
).
Na prvem mestu, v zvezi s splošnimi merili, ki so bila v obravnavanem primeru sprejeta za uporabo omejevalnih ukrepov in za opredelitev katerih ima Svet široko polje proste presoje (v tem smislu glej sodbe Svet/Manufacturing Support & Procurement Kala Naft,
C‑348/12 P
,
EU:C:2013:776
, točka
, Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
, in Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točka
), je treba ugotoviti, da sta se člena 18(1) in 19(1) Sklepa 2011/782 med drugim nanašala na osebe in subjekte, ki imajo od režima koristi ali ga podpirajo, ter z njimi povezane osebe in subjekte, medtem ko se člen 15(1) Uredbe št. 36/2012 med drugim nanaša na osebe in subjekte, ki imajo koristi od režima ali ga podpirajo, ter z njimi povezane osebe in subjekte.
Niti Sklep 2011/782 niti Uredba št. 36/2012 ne vsebujeta opredelitve pojmov „korist“ od sirskega režima, „podpora“ temu režimu ali „povezava“ z osebami in subjekti, ki imajo koristi od sirskega režima ali ga podpirajo. Prav tako ne vsebujeta natančnejših opredelitev glede dokazovanja teh elementov (glej po analogiji sodbi Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
, in Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točka
).
Zato je treba ugotoviti, da niti Sklep 2011/782 niti Uredba št. 36/2012 ne vzpostavljata domneve, da poslovodstvo najpomembnejših podjetij v Siriji podpira sirski režim (glej po analogiji sodbi Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
, in Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točka
).
Splošno sodišče pa je ne glede na neobstoj take izrecne domneve v teh aktih v točki 109 izpodbijane sodbe menilo, da je bila s Sklepom 2011/782, na katerega se sklicuje Uredba št. 36/2012, potrjena razširitev omejevalnih ukrepov iz Sklepa 2011/522 na najpomembnejše sirske podjetnike, ker je Svet menil, da je mogoče poslovodstvo najpomembnejših sirskih podjetij opredeliti kot osebe, „povezane“ s sirskim režimom, saj poslovne dejavnosti teh podjetij ne morejo uspevati brez naklonjenosti tega režima in brez tega, da bi mu ta podjetja v zameno zagotavljala neko podporo. Splošno sodišče je iz tega sklepalo, da je Svet s takim ravnanjem nameraval vzpostaviti domnevo, da poslovodstvo najpomembnejših podjetij v Siriji podpira omenjeni režim.
Čeprav se je Splošno sodišče tako sklicevalo na to, da je Svet uporabil domnevo, pa je treba vseeno preveriti, ali je glede nadzora, ki ga je opravilo v zvezi z zakonitostjo preudarkov, s katerimi je Svet utemeljil svojo odločitev, da T. Akhrasa uvrsti na seznam oseb, na katere se nanašajo omejevalni ukrepi, dejansko napačno uporabilo pravo, zaradi česar bi bilo treba izpodbijano sodbo razveljaviti (v tem smislu glej sodbi Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
, in Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točka
).
V zvezi s tem je treba spomniti, da se zaradi učinkovitosti sodnega nadzora, ki ga zagotavlja člen 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, zahteva, da se sodišče Unije v okviru nadzora zakonitosti razlogov, na katerih temelji sklep o uvrstitvi imena na seznam oseb, za katere veljajo omejevalni ukrepi, prepriča, da ta sklep, ki je za to osebo posamični akt, temelji na dovolj trdni dejanski podlagi. To v zadevnem primeru vključuje preverjanje dejstev, ki so navedena v obrazložitvenem memorandumu, na katerem temeljijo sporni akti, tako da se lahko preveri, ali so navedeni razlogi oziroma vsaj eden od njih, za katerega se šteje, da je zadosten za utemeljitev te odločbe, utemeljeni (v tem smislu glej sodbe Komisija in drugi/Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
, točka
; Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
, in Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točka
).
V obravnavanem primeru je mogoče pri presoji teže zadevnega primera, ki je del nadzora nad sorazmernostjo zadevnih ukrepov, upoštevati okvir, v katerega se umeščajo ti ukrepi – ker je bilo take ukrepe, katerih namen je izvajati pritisk nad sirskim režimom, da bi prenehalo nasilno zatiranje prebivalstva, nujno sprejeti – in težavnost pridobitve natančnejših dokazov v državi, ki je v državljanski vojni in v kateri vlada avtoritaren režim (glej po analogiji sodbi Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
, in Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točka
).
Na drugem mestu, v zvezi z razlogi za to, da je bil T. Akhras s Sklepom 2012/172 in z Izvedbeno uredbo št. 266/2012 uvrščen na seznam oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, je treba ugotoviti, da so povezani z dejstvi, da je pomemben poslovnež, ki ima koristi od podpore režimu, da je ustanovitelj družbe Akhras Group, da je nekdanji predsednik trgovinske zbornice v Homsu, da ima tesne poslovne stike z družino predsednika Al Asada, da je član upravnega odbora Zveze sirskih trgovinskih zbornic, da je dal na voljo industrijske in stanovanjske prostore za improvizirane centre za pridržanje in da je režimu zagotavljal logistično podporo. S Sklepom 2014/730 in Izvedbeno uredbo št. 1105/2014 je Svet te razloge spremenil tako, da je bila izbrisana trditev o dajanju na voljo industrijskih in stanovanjskih prostorov za improvizirane centre za pridržanje.
V zvezi s tem je Splošno sodišče v točki 127 izpodbijane sodbe poudarilo, da „kot upravičeno navaja Svet, je tožeča stranka pomemben poslovnež, ki spada v vodilni gospodarski razred v Siriji. To, da je poslovnež, njegova vodilna mesta v mreži sirskih podjetnikov, kot so trgovinske zbornice, in njegova vloga zastopnika sirskih podjetnikov so neizpodbitna dejstva, ki jih tožeča stranka poleg tega ne prereka.“
Na tretjem mestu je treba ugotoviti, da je treba nadzor nad utemeljenostjo uvrstitve T. Akhrasa na sezname oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, opraviti ob presoji, ali njegov položaj pomeni zadosten dokaz, da je finančno podpiral sirski režim ali imel od njega koristi. Tako presojo je treba opraviti tako, da se dokazi ne preučijo ločeno, temveč v okviru, v katerega so ti dokazi umeščeni (v tem smislu glej sodbi Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
, in Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točka
).
Ob upoštevanju težav, ki jih ima Svet zaradi vojne v Siriji pri pridobivanju dokazov, slednji zadosti dokaznemu bremenu, ki ga nosi, če sodišču Unije predloži vrsto dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, ki omogočajo, da se dokaže obstoj zadostne povezave med osebo, za katero velja ukrep zamrznitve njenih sredstev, in sirskim režimom (v tem smislu glej sodbi Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
, in Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točka
).
Glede na okvir, v katerega se umeščajo dokazi, na katere se sklicuje Svet, je Splošno sodišče upravičeno štelo, da položaj T. Akhrasa v sirskem gospodarskem življenju in njegovi pomembni nekdanji in sedanji položaji v trgovinski zbornici v Homsu in v upravnem odboru Zveze sirskih trgovinskih zbornic pomenijo vrsto dovolj konkretnih, natančnih in skladnih indicev, da je mogoče ugotoviti, da je T. Akhras finančno podpiral sirski režim ali imel od njega koristi (glej po analogiji sodbi Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
, in Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točka
).
Te ugotovitve ni mogoče ovreči z okoliščino, da se izpodbija tudi več drugih trditev, ki jih je Svet navedel v Izvedbenem sklepu 2012/172, Izvedbeni uredbi št. 266/2012 in aktih, ki so jima sledili, in da niso bile z ničemer dokazane.
Iz sodne prakse Sodišča namreč izhaja, da je uvrstitev osebe na sezname, kakršni so bili tisti iz spornih aktov, lahko upravičena, če je eden od navedenih razlogov, za katere se šteje, da so zadostni za utemeljitev te uvrstitve, utemeljen (v tem smislu glej sodbo Komisija in drugi/Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
, točka
), iz Sklepa 2011/782, Uredbe št. 36/2012 in spornih aktov pa izhaja, da dejstvo, da neka oseba finančno podpira sirski režim ali ima od njega koristi, zadostuje za utemeljitev uvrstitve te osebe na seznam oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi.
Po drugi strani pa ni mogoče izključiti možnosti, da bi se lahko z drugimi konkretnimi in natančnimi indici, ki niso navedeni v točki 62 te sodbe, ovrgla utemeljenost očitka, da je T. Akhras ekonomsko podpiral ta režim ali imel od njega koristi.
Da bi se ugotovilo, ali je Splošno sodišče v pravno zadostni meri preizkusilo, ali za uvrstitev T. Akhrasa na sezname oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, obstaja dovolj trdna dejanska podlaga, se je zato treba izreči o argumentih, s katerimi pritožnik trdi, da je Splošno sodišče pri preizkusu njegovih različnih trditev, s katerimi je želel dokazati, da je sirski režim dejansko oviral njegove dejavnosti in da je temu režimu nasprotoval, kršilo pravila o dokaznem bremenu in izkrivilo določene dokaze (glej po analogiji sodbi Anbouba/svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točki
in
, in Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točki
in
).
V zvezi s tem je treba spomniti, da iz ustaljene sodne prakse Sodišča izhaja, da je samo Splošno sodišče pristojno za ugotavljanje in presojo dejanskega stanja ter načeloma za presojo dokazov, ki jih je sprejelo za utemeljitev tega dejanskega stanja. Če so bili namreč ti dokazi pravilno pridobljeni in če so bila spoštovana splošna načela prava ter postopkovna pravila glede dokaznega bremena in izvajanja dokazov, je samo Splošno sodišče pristojno za presojo vrednosti, ki jo je treba pripisati predloženim dokazom. Ta presoja torej – razen če gre za izkrivljanje teh dokazov – ni pravno vprašanje, ki je predmet nadzora Sodišča (sodba InnoLux/Komisija,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, točka
in navedena sodna praksa).
Za tako izkrivljenje gre, če se brez upoštevanja novih dokazov ugotovi, da je presoja obstoječih dokazov očitno napačna. Vendar mora to izkrivljanje očitno izhajati iz listin v spisu, ne da bi bilo treba ponovno presojati dejstva in dokaze (sodba Italija/Komisija,
C‑280/14 P
,
EU:C:2015:792
, točka
in navedena sodna praksa).
V tem kontekstu je treba poudariti, prvič, da za ugotovitev Splošnega sodišča iz točke 129 izpodbijane sodbe, da pritožnik ni dokazal, da je mogoče njegov časopis šteti za opozicijski časopis, ni mogoče šteti, da temelji na izkrivljanju dokazov.
Kot je poudaril T. Akhras, tako iz poročila ministrstva Združenih držav za zunanje zadeve kot iz dokumentov, ki jih je izdala arabska mreža za človekove pravice in so bili predloženi na prvi stopnji, izhaja, da so sirske oblasti zasegle več izdaj tega časopisa.
Vendar pa je treba ugotoviti, da v teh dokumentih ni navedeno, ali je bil ta ukrep posledica tega, da je ta časopis nasprotoval režimu. Zlasti se v omenjenem poročilu le omenja občasne kritike ekonomskih politik in dosežkov vlade, pri čemer se za ta časopis navaja, da spada med kvazi-neodvisne periodične medije, ki so na splošno v lasti oseb, povezanih s sirsko vlado.
Ker razlaga, ki jo je predlagal pritožnik, ni edina možna razlaga teh dokumentov, se v teh okoliščinah z njegovimi izjavami, navedenimi v potrdilu, priloženem tožbi na prvi stopnji, ne more ovreči te ugotovitve. Splošnemu sodišču zato ni mogoče očitati, da je pri preizkusu teh dokumentov očitno prekoračilo razumne meje ali da je te dokumente razlagalo v očitnem nasprotju z njihovo vsebino.
V tem kontekstu je treba šteti za odvečno trditev Splošnega sodišča, da se – tudi če se domneva, da je bil zadevni časopis komaj kaj naklonjen režimu – zdi, da njegovo zaprtje ni imelo nobenih posledic za posle T. Akhrasa, kar napeljuje na misel, da se si je lahko privoščil določeno stopnjo svobode pri izražanju stališč glede režima.
Zato je treba – ne da bi bilo treba preizkusiti, ali so bila s to trditvijo kršena dokazna pravila – ugotoviti, da argumenti, usmerjeni zoper to trditev, vsekakor niso upoštevni.
Drugič, v zvezi s trditvijo Splošnega sodišča iz točke 130 izpodbijane sodbe, ki se nanaša na prekinitev najemne pogodbe, ki jo je pritožnik sklenil s pristaniščem Tartous, je treba ugotoviti, da Splošnemu sodišču ni mogoče uspešno očitati, da pritožnikovih trditev v zvezi s tem ni preizkusilo v povezavi z zaprtjem njegovega časopisa, saj po eni strani iz točk od 69 do 74 te sodbe izhaja, da je Splošno sodišče nasprotovanje tega časopisa sirskemu režimu pravilno štelo za nedokazano, po drugi pa je do te prekinitve prišlo osem let pred zaprtjem tega časopisa.
Tretjič, v zvezi s položaji, ki jih je imel pritožnik v mreži sirskih podjetnikov, je treba sicer ugotoviti, da iz tožbe na prvi stopnji in iz njej priloženega potrdila očitno izhaja, da je T. Akhras trdil, da je do odstranitve z mesta predsednika trgovinske zbornice v Homsu prišlo proti njegovi volji in da je temu nasprotoval, kar je v nasprotju z navedbami Splošnega sodišča v točki 131 izpodbijane sodbe.
Ne glede na to pa ta napaka ne more spremeniti zaključka, do katerega je prišlo Splošno sodišče. Splošno sodišče se je pri presoji teže argumenta T. Akhrasa, da se mu mandat predsednika trgovinske zbornice v Homsu ni podaljšal proti njegovi volji, namreč sklicevalo tudi na položaj člana v upravnem odboru Zveze sirskih trgovinskih zbornic, ki ga T. Akhras še vedno zaseda in za katerega je Splošno sodišče ugotovilo, da se lahko pojasni le z določeno mero povezanosti s sirskim režimom.
V zvezi z očitki, ki jih je T. Akhras navedel zoper to ugotovitev, je treba navesti, da se z njimi izpodbija presoja dejstev, ki je v izključni pristojnosti Splošnega sodišča in je Sodišče v okviru pritožbe torej ne more preizkusiti.
Četrtič, kar zadeva način, kako je Splošno sodišče preizkusilo različne trditve pritožnika in dokaze, predložene v utemeljitev teh trditev, je treba na splošno glede ugotoviti, da okoliščina, da je Splošno sodišče zaporedoma preizkusilo različne trditve in dokaze, še ne pomeni, da je kršilo zahtevo, da se dokazi ne preizkušajo ločeno, temveč v kontekstu, v katerega so umeščeni.
Ta zahteva namreč Splošnemu sodišču ne preprečuje, da bi posamično preizkusilo vsebino različnih trditev pritožnika, če se pri tem ob preizkusu vsakega izmed njih in ob njihovi celoviti presoji kot vrste indicev upošteva kontekst posebnega položaja v Siriji.
Nazadnje, ni mogoče šteti, da način, na kakršen je Splošno sodišče postopalo, pritožniku nalaga nezakonito in nerazumno dokazno breme, glede na to, da ta način ne izključuje možnosti, da bi pritožnik dokazal, da njegova uvrstitev na seznam oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, ne temelji na dovolj trdni dejanski podlagi, na primer tako, da bi zavrnil trditve Sveta v zvezi s svojim položajem v sirskem gospodarstvu ali da bi navedel dovolj konkretne in natančne dokaze, da ne podpira sirskega režima in da od njega nima koristi.
Iz vseh navedenih razlogov je razvidno, da je Splošno sodišče opravilo nadzor nad utemeljenostjo uvrstitve T. Akhrasa na sezname oseb in subjektov, za katere veljajo omejevalni ukrepi, na podlagi vrste indicev v zvezi z njegovim položajem in funkcijami v okviru sirskega režima, ki jih zadevna stranka ni izpodbijala. Zato sklicevanje na domnevo o podpori navedenemu režimu v izpodbijani sodbi ne more vplivati na zakonitost izpodbijane sodbe, saj je iz ugotovitev Splošnega sodišča razvidno, da je to v pravno zadostni meri preverilo obstoj dovolj trdne dejanske podlage za uvrstitev T. Akhrasa na zadevne sezname (glej po analogiji sodbi Anbouba/Svet,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
, točka
, in Anbouba/Svet,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
, točka
).
Pri tem je Splošno sodišče spoštovalo načela, ki izhajajo iz sodne prakse, navedene v točki 56 te sodbe, in ki se nanašajo na nadzor nad zakonitostjo razlogov, na katerih temeljijo akti, kakršni so sporni akti.
Ker prvi pritožbeni razlog, ki se nanaša na napačno uporabo prava s strani Splošnega sodišča, ne more povzročiti razveljavitve izpodbijane sodbe in ker drugi pritožbeni razlog delno ni dopusten, delno ni utemeljen in delno ni upošteven, je treba pritožbena razloga T. Akhrasa zavrniti.
Iz tega izhaja, da je treba pritožbo v celoti zavrniti.
Stroški
V skladu s členom 184(2) Poslovnika Sodišča Sodišče odloči o stroških, če pritožba ni utemeljena.
V skladu s členom 138(1) tega poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi člena 184(1) tega poslovnika, se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.
Svet je predlagal, naj se T. Akhrasu naloži plačilo stroškov, in ker ta s pritožbenimi razlogi ni uspel, se mu naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi tiste, ki jih je priglasil Svet.
V skladu s členom 140(1) Poslovnika Sodišča, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi člena 184(1) tega poslovnika, Komisija nosi svoje stroške.

Iz teh razlogov je Sodišče (tretji senat) razsodilo:

1.
Pritožba se zavrne.

2.
Tarif Akhras poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je priglasil Svet Evropske unije.

3.
Evropska komisija nosi svoje stroške.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.