CELEX: 62020CJ0076
Előzetes döntéshozatal
Közös Vámtarifa
Tarifális besorolás
Kombinált Nómenklatúra
Többféle anyagból álló áruk
Növényi rostok
Melamingyanta
3924 és 4419 vámtarifaszám
»Bambuszpohárként« leírt áruk

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a 2016. október 6‑i (EU) 2016/1821 bizottsági végrehajtási rendelettel (
HL 2012. L 294., 1. o.
) módosított, a vám‑ és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23‑i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (
HL 1987. L 256., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.) I. mellékletében szereplő Kombinált Nómenklatúra (a továbbiakban: KN), különösen e nómenklatúra 3924 és 4419 vámtarifaszámának, valamint az ennek értelmezésére vonatkozó általános szabályok (a továbbiakban: a KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok) közül a 3. szabály értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a „BalevBio” EOOD és a Teritorialna direktsia Severna morska, Agentsia „Mitnitsi” (a vámhivatal „északi parti” területi igazgatósága, Bulgária) között az ez utóbbi által elfogadott azon határozat tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő, amely bírságot szabott ki a BalevBióra, mivel a vámhivatal „északi parti” területi igazgatósága úgy ítélte meg, mivel az érintett vámáru‑nyilatkozatokban „bambuszpohárként” leírt áruknak a KN szerinti tarifális besorolása téves volt.
Jogi háttér
A HR
A harmonizált áruleíró és kódrendszert (a továbbiakban: HR) a később a Vámigazgatások Világszervezetévé (WCO) átalakult Vámegyüttműködési Tanács állapított meg, amelyet a vámegyüttműködési tanács felállításáról szóló, Brüsszelben 1950. december 15‑én megkötött megállapodás hozott létre. A HR‑t a Brüsszelben 1983. június 14‑én elfogadott, az összehangolt áruleíró és kódrendszerről szóló nemzetközi egyezmény hozta létre (az
Egyesült Nemzetek Szerződéseinek Tára
, 1503. kötet, 4. o., 25910. szám [1988]), amely egyezményt – annak 1986. június 24‑én kelt módosító jegyzőkönyvével együtt – az Európai Gazdasági Közösség nevében az 1987. április 7‑i 87/369/EGK tanácsi határozat (
HL 1987. L 198., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 288. o.) hagyott jóvá (a továbbiakban: HR‑ről szóló egyezmény).
A WCO a HR‑ről szóló egyezmény 8. cikkében meghatározott feltételek szerint jóváhagyja az ezen egyezmény 6. cikkében létrehozott HR‑bizottság által elfogadott magyarázó megjegyzéseket és áruosztályozási véleményeket.
A HR‑ről szóló egyezmény 3. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében minden szerződő fél kötelezettséget vállal arra, hogy tarifa‑ és statisztikai nómenklatúrái a HR‑rel megegyeznek, oly módon, hogy először is felhasználják minden hozzátoldás és változtatás nélkül a HR valamennyi vámtarifaszáma és alszáma szövegét és a hozzájuk tartozó kódszámokat, másodsorban alkalmazzák a „HR általános értelmezési szabályait”, valamint az áruosztályok és árucsoportok, továbbá az alszámok valamennyi megjegyzését, és nem módosítják azok terjedelmét, harmadsorban pedig követik a HR számozási sorrendjét.
Az áruknak a KN alá történő besorolására a „HR értelmezésére vonatkozó általános szabályok” által előírt elvek szerint kerül sor.
A „HR értelmezésére vonatkozó általános szabályok” 3. szabálya a következőket írja elő:
„Ha a 2. (b) szabály alkalmazásából vagy bármely más okból kifolyólag az árut első látásra két vagy több vámtarifaszám alá lehetne besorolni, a besorolást az alábbiak szerint kell elvégezni:
a)
Azt a vámtarifaszámot, amely az árut legpontosabban határozza meg, előnyben kell részesíteni azokkal a vámtarifaszámokkal szemben, amelyek általánosabb meghatározást tartalmaznak. Ha azonban a két vagy több vámtarifaszám mindegyike csak a kevert vagy összetett árukat alkotó alapanyagok vagy anyagok valamelyikére, illetve a kiskereskedelmi forgalom számára készletben kiszerelt áruk egyes darabjaira vonatkozik, akkor ezeket a vámtarifaszámokat a kérdéses árukra vonatkozóan egyformán pontosnak kell tekinteni még akkor is, ha valamelyik vámtarifaszám teljesebb és pontosabb leírást ad, mint a szóba jöhető többi.
b)
Az áruk keverékét és azokat a különböző alapanyagokból álló, illetve különböző alkotórészekből előállított összetett árukat, valamint azokat a kiskereskedelmi forgalom számára készletben kiszerelt árukat, amelyek a 3. a) szabály alkalmazásával nem sorolhatók be, aszerint az alapanyag, illetve alkotórész szerint kell besorolni, amelyik az ilyen áru lényeges jellemzőjét meghatározza, ha ez az anyag vagy alkotórész megállapítható.
c)
Ha az árukat a 3. a) vagy a 3. b) szabály szerint nem lehet besorolni, akkor azokat az egyaránt szóba jöhető vámtarifaszámok közül számsorrendben az utolsó alá kell besorolni.”
A „HR értelmezésére vonatkozó általános szabályok” 3. b) szabályára vonatkozó magyarázó megjegyzés kimondja:
„VI) E Szabály második előírása csak:
1)
a keverékekre;
2)
az összetett árukra, amelyek különböző alapanyagokból állnak:
[…] vonatkozik.
VIII) Az a tényező, amely az áru lényeges jellegét meghatározza, árufajták szerint változik. A jellegmeghatározható pl. az alapanyag vagy alkotórész természete, terjedelme, mennyisége, súlya vagy értéke, vagy az alkotó alapanyagnak az áru felhasználásában betöltött szerepe szerint.
[…]”
A HR „Műanyagok és ezekből készült áruk; gumi és ebből készült áruk” című VII. áruosztálya többek között a „Műanyagok és ezekből készült áruk” elnevezésű 39. árucsoportot foglalja magába.
A HR „Műanyag edények, evőeszközök, konyhafelszerelések, más háztartási eszközök, és higiéniai vagy tisztálkodási áruk” elnevezésű 3924 vámtarifaszáma a következő vámtarifaalszámokat foglalja magába:
„3924.10 – Edények, evőeszközök és konyhafelszerelések
3924.90 – Más”
A HR 39. árucsoportjára vonatkozó magyarázó megjegyzésekben szereplő általános rendelkezések többek között a következőket mondják ki:
„Alapanyagok
A 3901–3914 vtsz.‑ok alá csak az alapanyagok tartoznak. Az »alapanyag[ok]« […] csak az alábbi formákban osztályozhatók ide:
1)
Folyadékok és pépek. […] A »kezeléshez« szükséges anyagok (mint pl. keményítők […] vagy más ko‑reagensek és gyorsítók) mellett ezek a folyadékok vagy pépek más anyagokat, úgymint lágyítókat, stabilizátorokat, töltő‑ és színezőanyagokat is tartalmazhatnak, amelyeket főleg azért adagolnak hozzá, hogy a végtermék speciális fizikai tulajdonságokat vagy más kívánatos jellemzőket nyerjen. […]
2)
Porok, szemcsék és pelyhek. Ezeket ebben a formában sajtolóporként, lakkok, ragasztók stb. gyártásához […] használják. Ezek […] az anyagok tartalmazhatnak töltőanyagokat (pl. falisztet, cellulózt, textilfonalakat, ásványi anyagokat, keményítőt) […]”
A HR 3924 vámtarifaszámra vonatkozó magyarázó megjegyzés értelmében:
„E vtsz. alá tartoznak a következő műanyagáruk:
A)
Asztali áruk, úgymint tea‑ vagy kávéskészletek, tányérok, levesestálak, salátástálak, mindenfajta tál és tálca, kávéskannák, teáskannák, cukortartók, söröskorsók, csészék, szószos tálak, gyümölcsöstálak, kiskancsók (ecet‑olajtartók), sószórók, mustáros edények, tojástartók, teáskannaállványok, tálalátétek, késtartók, szalvétagyűrűk, kések, villák és kanalak.
[…]
Ide tartoznak továbbá azok (a fül nélküli), asztali vagy egészségügyi használatú edények, melyeknek nincs áruk csomagolására vagy szállítására szolgáló tartály jellegük, akár használják néha ilyen célokra, akár nem. […]”
A HR „Fa és faipari termékek; faszén; parafa és parafaáruk; szalmából, eszpartófűből vagy más fonásanyagokból készült áruk; kosárkötő és fonásáruk” című IX. áruosztálya többek között a „Fa és faipari termékek; faszén” elnevezésű 44. árucsoportot tartalmazza.
A HR 44. árucsoportjára vonatkozó magyarázó megjegyzések többek között a következőket mondják ki:
„[…]
3. A 4414–4421 vtsz.‑ok alá kell besorolni az ott megnevezett árukat akkor is, ha ezeket pozdorjalemezből, vagy hasonló lemezből, rostlemezből, rétegelt lemezből (lemezelt fatáblából) vagy tömörített fából állították elő.
[…]
6. A fenti Megjegyzések 1. pontjában foglaltakra is figyelemmel és eltérő rendelkezés hiányában, ezen árucsoportban a »fá«‑ra való minden utalás a bambuszra és más fajellegű anyagra is vonatkozik.
[…]”
A HR 44. árucsoportjára vonatkozó magyarázó megjegyzésekben szereplő általános rendelkezések kimondják:
„Ebbe az árucsoportba tartozik a megmunkálatlan faanyag, a félkész fatermék és általában a fából készült áruk.
Ezeket a termékeket nagyjából az alábbiak szerint lehet csoportosítani:
[…]
3) Forgácslemez és hasonló lemez, rostlemez, rétegelt lemez és tömörített fa (4410–4413 vtsz.).
4) Fából készült áruk (kivéve az árucsoporthoz tartozó Megjegyzések 1. pontjában felsorolt egyes fajtákat, valamint azokat, amelyeket másokkal együtt, különösen a lent említett vtsz.‑okhoz tartozó magyarázatok kivételként említenek) (4414–4421 vtsz.).
[…]
A 4414–4421 vtsz. alá tartozó megmunkált faárukat akkor is e vtsz.‑ok alá kell osztályozni, ha közönséges fából, vagy forgácslemezből vagy, hasonló lemezből, rostlemezből, rétegelt lemezből vagy tömörített fából készültek (lásd az árucsoporthoz tartozó Megjegyzések 3. pontját).
[…]
A bambuszforgács vagy szemcse (amelyeket forgácslemez, rostlemez vagy papírpép előállításához használnak), illetve a bambusznádból vagy más fás jellegű anyagból készült áruk azonban – a kosáráruk, a bútorok vagy más árucsoportokban kifejezetten megnevezett más áruk kivételével – ebbe az árucsoportba tartoznak, a valódi fából készült hasonló termékeknek vagy áruknak megfelelő vtsz. alá, kivéve ha a szöveg másként nem rendelkezik (pl. 4410 és 4411 vtsz.‑ok esetében) (lásd az árucsoporthoz tartozó Megjegyzések 6. pontját).”
A HR 4410 vámtarifaszámra vonatkozó magyarázó megjegyzés értelmében:
„[…]
A forgácslemez fából (más néven mesterséges fa) olyan egyenletes felületű termék, amelyet különféle hosszúságban, szélességben és vastagságban állítanak elő sajtolás vagy préselés útján. Előállítható más fatartalmú anyagból is, mint pl. a kipréselt cukornád, bambusz, […]. A forgácslemezt általában hozzáadott szerves kötőanyaggal agglomerálják (tömörítik), ez rendszerint hőre szilárduló gyanta, amelynek tömege általában nem haladja meg a forgácslemez 15 tömegszázalékát.
[…]
Nem tartoznak ide:
a) Műanyaglapok vagy csíkok, amelyek töltőanyagként falisztet tartalmaznak (39. Árucsoport).
[…]”
A HR 4419 vámtarifaszámra vonatkozó magyarázó megjegyzés értelmében:
„E vtsz. alá csak az esztergályozott vagy esztergályozatlan fából, intarziás vagy berakott fából készült olyan háztartási eszközök tartoznak, amelyek lényeges jellemzője, hogy asztali‑ vagy konyhai cikkek. Nem osztályozhatók ide azonban sem azok az áruk és bútorok sem, amelyek elsősorban díszítő jellegűek.
Az e vtsz. alá tartozó áruk készülhetnek közönséges fából vagy pozdorjalemezből vagy hasonló lemezből, rostlemezből, rétegelt fából vagy tömörített fából (lásd az Árucsoporthoz tartozó Megjegyzések 3 pontját)
Ide tartozik: kanál, villa, salátás villa, kiszedő villa és kanál; tányér, és felszolgáló tál; bögre, csésze, […]
[…]”
A KN
Az Európai Unióba importált áruk vámtarifális besorolását a HR‑en alapuló KN szabályozza.
A KN‑nek a „[b]evezető rendelkezéseket” tartalmazó első részében található az „[á]ltalános szabályokat” magában foglaló I. szakasz, amelynek „A Kombinált Nómenklatúra értelmezésére vonatkozó általános szabályok” című A. pontja a következőképpen rendelkezik:
„Az áruknak a Kombinált Nómenklatúrába történő besorolására a következő elvek az irányadók.
1.
Az áruosztályok, árucsoportok és árualcsoportok címe csak a hivatkozások megkönnyítésére szolgál; jogi szempontból az áruk besorolását a vámtarifaszámokban szereplő árumegnevezések és az azokhoz kapcsolódó, az áruosztályokhoz, illetve az árucsoportokhoz tartozó Megjegyzések alapján, valamint – ha az adott vámtarifaszám vagy Megjegyzés eltérően nem rendelkezik – a következő rendelkezések alapján kell meghatározni.
2.
[…]
b)
A vámtarifaszámok szövegében valamely alapanyagra vagy anyagra történő minden hivatkozást úgy kell érteni, hogy az alapanyagnak vagy anyagnak más alapanyaggal vagy anyaggal való keverékére vagy összetételére is vonatkozik. Az egy adott alapanyagból vagy anyagból előállított árura történő minden hivatkozást úgy kell érteni, hogy az a teljes egészében vagy részben ilyen alapanyagból vagy anyagból készült árura is vonatkozik. Az egynél több alapanyagból vagy anyagból álló áruk besorolásánál a 3. szabályban foglalt elvek szerint kell eljárni.
3.
Ha a 2. b) szabály alkalmazásából vagy bármely más okból kifolyólag az árut első látásra két vagy több vámtarifaszám alá lehetne besorolni, a besorolást az alábbiak szerint kell elvégezni.
a)
Azt a vámtarifaszámot, amely az árut legpontosabban határozza meg, előnyben kell részesíteni azokkal a vámtarifaszámokkal szemben, amelyek általánosabb meghatározást tartalmaznak. Ha azonban a két vagy több vámtarifaszám mindegyike csak a kevert vagy összetett árukat alkotó alapanyagok vagy anyagok valamelyikére, illetve a kiskereskedelmi forgalom számára készletben kiszerelt áruk egyes darabjaira vonatkozik, akkor ezeket a vámtarifaszámokat a kérdéses árukra vonatkozóan egyformán pontosnak kell tekinteni még akkor is, ha valamelyik vámtarifaszám teljesebb és pontosabb leírást ad, mint a szóba jöhető többi.
b)
Az áruk keverékét és azokat a különböző alapanyagokból álló, illetve különböző alkotórészekből előállított összetett árukat, valamint azokat a kiskereskedelmi forgalom számára készletben kiszerelt árukat, amelyek a 3. a) szabály alkalmazásával nem sorolhatók be, aszerint az alapanyag, illetve alkotórész szerint kell besorolni, amelyik az ilyen áru lényeges jellemzőjét meghatározza, ha ez az anyag vagy alkotórész megállapítható.
[…]”
A KN „Vámtarifa” című második részében található többek között a „Műanyagok és ezekből készült áruk; gumi és ebből készült áruk” elnevezésű VII. áruosztály.
E VII. áruosztály többek között a KN „Műanyagok és ezekből készült árucikkek” című 39. árucsoportját foglalja magában.
A KN 39. árucsoportjához fűzött megjegyzés többek között előírja:
„A nómenklatúra egészében a »műanyag« kifejezés alatt azokat a 3901–3914 vtsz. alá tartozó anyagokat kell érteni, amelyek alkalmasak vagy alkalmassá tehetők, akár a polimerizáció pillanatában vagy akár egy közbenső állapotban arra, hogy külső hatás (rendszerint hő és nyomás, ha szükséges, oldószer vagy lágyító hozzáadásával) alatt alakra formálhatók legyenek olvasztással, öntéssel, extrudálással, hengerléssel vagy más eljárással, amelyek az így nyert alakjukat a külső hatás megszűnése után is megtartják.”
A KN 3909 vámtarifaszám értelmében:
„Aminogyanták, fenolgyanták és poliuretánok, alapanyag formájában:
[…]
39092000 – Melamingyanták”
A KN 3924 vámtarifaszám értelmében:
„Műanyag edények, evőeszközök, konyhafelszerelések, más háztartási eszközök, és higiéniai vagy tisztálkodási áruk:
39241000 – Edények, evőeszközök és konyhafelszerelések
39249000 – Más”
A KN második része ezenfelül a „Fa és faipari termékek; faszén; parafa és parafa áruk; szalmából, eszpartófűből vagy más fonásanyagokból készült áruk; kosárkötő‑ és fonásáruk” elnevezésű IX. áruosztályt is magában foglalja, amely többek között a „Fa és faipari termékek; faszén” című 44. árucsoportot tartalmazza.
A KN 44. árucsoportjára vonatkozó magyarázó megjegyzések többek között a következőket írják elő:
„[…]
3. A 4414–4421 vtsz.‑ok alá kell besorolni az ott megnevezett árukat akkor is, ha ezeket pozdorjalemezből vagy hasonló lemezből, rostlemezből, rétegelt lemezből (lemezelt fatáblából) vagy tömörített fából állították elő.
[…]
6. A fenti Megjegyzések 1. pontjában foglaltakra is figyelemmel és eltérő rendelkezés hiányában ezen árucsoportban a »fá« ‑ra való minden utalás a bambuszra és más fajellegű anyagra is vonatkozik.
[…]”
A KN 4410 vámtarifaszám megfogalmazása a következő:
„Forgácslemez, irányított forgácselrendezésű lemez (OSB) és hasonló tábla (például: ostyalemez) fából vagy más fatartalmú anyagból gyantával vagy más szerves kötőanyagokkal agglomerálva (tömörítve) is:
– Fából:
441011 – – Forgácslemez:
[…]
441012 – – Irányított forgácselrendezésű lemez (OSB):
[…]”
A KN 4419 vámtarifaszám a következőképpen fogalmaz:
„Asztali és konyhai cikkek fából:
– Bambusznádból:
44191100 – – Kenyérvágódeszka, vágódeszka és hasonló deszka
44191200 – – Evőpálcika
44191900 – – Más
[…]”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A 2016. december 9. és 2017. október 11. közötti időszakban a BalevBio összesen 18 vámáru‑nyilatkozatot nyújtott be Kínából származó „bambuszpohárként” leírt áruk szabad forgalomba bocsátása és felhasználása céljából, amelyeket a KN 4419009000 és 4419190000 vámtarifaalszám alá sorolt be, amelyek vonatkozásában az alkalmazandó behozatali vámtétel 0%.
Az egyik, 2017. június 12‑én benyújtott vámáru‑nyilatkozatot (a továbbiakban: 2017. június 12‑i vámáru‑nyilatkozat) követően az illetékes vámhatóság ellenőrizte ezen árukat, és mintavételt végzett, amelyet a központi vámlaboratórium vizsgált meg. November 1‑jén e laboratórium szakvéleményt bocsátott ki, amelyben megállapította, hogy a vizsgált minta bambuszrostokat, kukoricakeményítőt és melamin‑formaldehid gyantát tartalmazott. E vélemény szerint a keményítő és a bambuszrostok a töltőanyag szerepét is betöltötték. E szakvélemény arra a következtetésre jutott, hogy az említett áru pohárnak, melamintartalmú műanyag edénynek minősül.
Az illetékes vámhatóság megállapította, hogy a kötelező érvényű tarifális felvilágosításról (KTF) szóló határozatokat a Hauptzollamt Hannover (hannoveri fővámhivatal, Németország) bocsátotta ki a 2017. június 12‑i vámáru‑nyilatkozat tárgyát képezőkhöz hasonló áruk vonatkozásában. E határozatok megállapították, hogy az ilyen árukat a KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok 3. b) szabálya értelmében azon anyag vagy árucikk alapján kell besorolni, amely lényeges tulajdonságát biztosítja, amennyiben lehetséges ennek meghatározása. Az említett határozatok szerint a műanyag (melamin‑formaldehid gyanta) meghatározó, és kizárja, hogy ezeket az árukat a KN 4419 vámtarifaszám alá lehessen sorolni.
Az illetékes vámhatóságnak a 2017. június 12‑i vámáru‑nyilatkozatra vonatkozó határozatával szemben benyújtott kereset keretében a BalevBio egy, a Lesotehnicheski universitet (erdészeti egyetem, Bulgária) által készített szakvéleményt nyújtott be, amely megállapította, hogy az e nyilatkozat tárgyát alkotó áruk 72,33% cellulózból, hemicellulózból és ligninből, azaz növényi lignocellulóz rostból, valamint 25,2% kötőanyagból, mégpedig melamingyantából állnak, következésképpen olyan terméknek minősülnek, amelyet növényalapú, szintetikus kötőanyag mátrixos anyagként kell besorolni. E szakvélemény kizárta, ezen áruk műanyagként történő besorolását, mivel szintetikus anyagtartalmuk lényegesen kevesebb, mint 50%.
Az alapeljárás kizárólag azon áruk behozatalára vonatkozik, amely az alapügy felperese által 2017. április 28‑án benyújtott vámáru‑nyilatkozat tárgyát alkották (a továbbiakban: érintett áruk). A vizsgálatuk során összegyűjtött információk alapján az illetékes vámhatóság úgy ítélte meg, hogy ezek az áruk azonosak voltak a 2017. június 12‑i vámáru‑nyilatkozat tárgyát képező árukkal, és a bíróság ítélkezési gyakorlata értelmében a központi vámlaboratórium és az erdészeti egyetem által végzett elemzések eredményei át lehetett ültetni az érintett árukra.
Az alapeljárás felperese által benyújtott 18 vámáru‑nyilatkozat tekintetében, az érintett árukra vonatkozó vámáru‑nyilatkozatot is beleértve, az illetékes vámhatóságok úgy ítélték meg, hogy a KN 4419009000 és 4419190000 vámtarifaalszámok szerinti tarifális besorolás téves volt. E hatóságok szerint a KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok 1. szabályából, 2. b) szabályából, 3. b)szabályából és 6. szabályából az következik, hogy a műanyag összetevő, azaz a melamin‑formaldehid gyanta adja az érintett áruk formáját, keménységét és szilárdságát, és ez kölcsönzi lényeges tulajdonságukat, ily módon ezen áruk a KN 3924 vámtarifaszám alá, pontosabban – eredetüket tekintve – a KN 3924100011 vámtarifa‑alszám tartoznak, amiért is az ezekre alkalmazandó vámtétel 6,5%. Következésképpen az említett hatóság 2018. február 23‑i és szeptember 5‑i határozatával (a továbbiakban: helyesbítő határozatok) ebben az értelemben módosította az érintett áruknak az alapeljárás felperese által az összes vámáru‑nyilatkozatban tett besorolását.
Az alapeljárás felperese két keresetet nyújtott be a helyesbítő határozatokkal szemben az Administrativen sad – Varnához (várnai közigazgatási bíróság, Bulgária), amelyeket e bíróság mint megalapozatlanokat elutasított. E bíróság úgy ítélte meg, hogy mivel az érintett áruk két fő összetevőből álltak, nevezetesen növényi rostokból és melamingyantából, amely közvetlenül a KN egyetlen vámtarifaszáma alá sem tartozik, ezeket a KN értelmezésére vonatkozó szabályok 3. b) szabályának megfelelően kell besorolni. Ezenfelül a HR 4410 és 4419 vámtarifaszámára vonatkozó magyarázó megjegyzésekre figyelemmel az említett bíróság úgy ítélte meg, hogy bár a növényi rostok volumenüket tekintve túlsúlyban vannak ezen árukban, a műanyagtartalom nagyobb volt, mint 15%, következésképpen az említett árukat műanyagedénynek kell tekinteni.
Az alapeljárás felperese felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a Varhoven administrativen sadhoz (legfelsőbb közigazgatási bíróság, Bulgária), amely 2019. október 29‑i határozatával hatályon kívül helyezte a kérdést előterjesztő bíróság által az előző pontban említett keresetekre vonatkozó egyik ügyben hozott ítéletet, amely azonban nem vonatkozik az érintett árukra, és úgy ítélte meg, hogy ezen áruk tarifális besorolása tekintetében a KN értelmezésére vonatkozó szabályok 3.a) szabályát kell alkalmazni, amely előírja, hogy azt a vámtarifaszámot, amely az árut legpontosabban határozza meg, előnyben kell részesíteni azokkal a vámtarifaszámokkal szemben, amelyek általánosabb meghatározást tartalmaznak. A Varhoven administrativen sad (legfelsőbb közigazgatási bíróság) úgy ítélte meg, hogy még ha a növényi vagyis a bambuszrostok egy másik összetevőhöz, nevezetesen a melamin‑formaldehid gyantához kötődnek is, nagyobb mennyiségben vannak jelen az érintett árukban, következésképpen kijelölik az árut legpontosabban meghatározó vámtarifaszámot. Ebből azt a következtetést vonta le, hogy ezen áruknak az alapeljárás felperese által elvégzett tarifális besorolása helyes volt.
A helyesbítő határozatokon kívül az illetékes vámhatóság több olyan határozatot hozott, amelyek vámcsalás miatt közigazgatási szankciókat szabott ki az alapeljárás felperesével szemben a releváns nemzeti jog értelmében, és amely határozatok között szerepel a 2018. augusztus 23‑i szankciót előíró határozat (a továbbiakban: 2018. augusztus 23‑i szankcionáló határozat), amelyben e hatóság azt rótta fel az alapeljárás felperesének, hogy a 2017. április 28‑i vámáru‑nyilatkozatban az érintett árukat a KN 44191900 vámtarifaalszáma alá, nem pedig a KN 3924100011 vámtarifaalszáma alá sorolta be, és így kikerülte a vonatkozó vámok, illetve az államnak fizetendő egyéb díjak egy részének megfizetését, mintegy 6335,43 bolgár leva (BGN) (mintegy 3150 euró) összegben.
A Rayonen sad Devnya (devnyai kerületi bíróság, Bulgária) első, a 2018. augusztus 23‑i szankcionáló határozat jogszerűségére vonatkozó határozatát a kérdést előterjesztő bíróság hatályon kívül helyezte, és az ügyet új eljárásra visszautalta elé. E vizsgálat keretében vegyészeti szakvélemény kiadását rendelték el, és azt kizárólag az ügy iratai alapján készítették el. E szakvéleményből az tűnik ki, hogy az érintett áruk összetevőinek összetétele és összetevőinek mennyisége megegyezik a 2017. június 12‑i vámáru‑nyilatkozat tárgyát képező áruk összetételével és összetevőinek mennyiségével, nevezetesen a 75%‑os növényi rost és 25%‑os melamingyanta tartalommal. E szakvélemény szerint az érintett áruk összetételét alkotó valamennyi összetevő hozzájárul azok tulajdonságaihoz. Ennek megfelelően a növényi rostok a következő tényezők tekintetében meghatározóak: hőszigetelő tulajdonság, alacsony sűrűség, biológiai lebonthatóság, tartósság meghajlítás során, munkahelyi biztonság és egészségvédelem, környezeti biztonság, megújuló nyersanyag és ár, míg a melamingyanta a termékek környezeti hatásoktól és mechanikus károsodástól való védelme, vízállósága, formatartása, szilárdsága és hosszabb élettartama tekintetében meghatározó.
E szakvélemény bemutatásának keretében a szakértő hangsúlyozta, hogy az anyagok jellege és mennyisége a termék tervezett felhasználásától, valamint a termék hasznosításának körülményeitől függ. Véleménye szerint a melamingyanta használata az összetett anyag jobb impregnálását vonja maga után, és megerősíti annak bizonyos tulajdonságait, mint például a vízállóságot, a mosásnak való ellenállást, a kémiai hatásokat és a megnövekedett sűrűséget. Ezenfelül a felhasználás környezete a melamingyantához hasonló kötőanyag magasabb arányát feltételezi annak érdekében, hogy biztosítva legyenek a felhasználásnak megfelelő körülmények, amelyek elsősorban jó vízállóságot, megnövelt sűrűséget és sima felszínt követelnek meg.
Ezen információk alapján a Rayonen sad Devnya (devnyai kerületi bíróság) 2019. október 14‑i határozatával helybenhagyta a 2018. augusztus 23‑i szankcionáló határozatot, mivel úgy ítélte meg, hogy a kémiai igazságügyi szakvéleményre, valamint a HR 4410 és 4419 vámtarifaszámaira vonatkozó magyarázó megjegyzésekre figyelemmel, még ha az érintett árukban szereplő növényi rostok volumene elsődleges is, ezen áruk nem sorolhatók be faipari áruként, mivel az azokban alkalmazott kötőanyag, nevezetesen a melamingyanta aránya magasabb, mint 15%. E bíróság ebből azt a következtetést vonta le, hogy az érintett áruk két fő összetevőt, nevezetesen farostot és melamingyantát tartalmazó összetett anyagból állnak, amelyek kifejezetten nem tartoznak egyetlen KN vámtarifaszám alá sem, így tarifális besorolásukat a KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok 3. b) szabályának megfelelően az árunak a termék lényeges jellemzőjét meghatározó alapanyaga alapján kell elvégezni. E bíróság szerint következésképpen műanyagedényről van szó.
Az alapeljárás felperese a Rayonen sad Devnya (devnyai kerületi bíróság) 2019. október 14‑i határozatával szemben keresetet indított a kérdést előterjesztő bíróság előtt.
E bíróság hangsúlyozza, hogy az általa az alapeljárásban hozandó ítélet ellen nincs helye jogorvoslatnak. Márpedig az előtte folyamatban lévő, szankcionáló határozatok jogszerűségére vonatkozó különböző keresetek keretében ítélkező testületei egymásnak ellentmondó határozatokat hoztak: egyes testületek úgy döntöttek, hogy az érintett árukat a KN értelmezésére vonatkozó szabályok 3. b) szabályának alkalmazásával kell besorolni, nevezetesen azon anyag alapján, amely lényeges tulajdonságukat határozza meg, míg más testületek úgy ítélték meg, hogy e tekintetben a KN értelmezésére vonatkozó szabályok 3. a) szabályát kell alkalmazni, és úgy kell tekinteni, hogy az a vámtarifaszám határozza „legpontosabban” az árut, amely alá az áru túlnyomó többségben lévő összetevője tartozik.
Ennek megfelelően a kérdést előterjesztő bíróság megállapítja, hogy az nem vitatott, hogy az érintett áruk több különböző anyagból, nevezetesen 72,33% növényi, elsősorban bambusz‑ és kukoricarostból, illetve 25,2% melamingyantából állnak, következésképpen két vagy több vámtarifaalszám alá sorolhatók be, a kétség azonban azon kérdést illetően merül fel, hogy tarifális besorolásukhoz a KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok 3. a) vagy 3. b) szabályát kell‑e alkalmazni az e tekintetben figyelembe veendő kritériumokat és az érintett KN vámtarifaszámok értelmezését illetően.
E körülmények között az Administrativen sad – Varna (várnai közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Úgy kell‑e értelmezni [a 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletét módosító, 2015. október 6‑i (EU) 2015/1754 bizottsági végrehajtási rendeletben található], a KN értelmezésére vonatkozó általános [szabályok] 3. a) szabályát, hogy az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló, különböző alapanyagokból készült termékek besorolása érdekében annak a »vámtarifaszám[nak], amely az árut legpontosabban határozza meg« minden esetben az a vámtarifaszám minősül, amely alá a mennyiség (terjedelem) alapján túlnyomó alapanyag tartozik, vagy ezen értelmezés csak akkor lehetséges, ha a vámtarifaszám maga is a mennyiséget (terjedelmet) határozza meg olyan kritériumként, amely az árut pontosabban meghatározza, egyértelműbben és teljes körűbben leírja?
2)
Az első kérdésre adott válasz függvényében és a [HR] Magyarázatában a 4410 és 4419 vámtarifaszámokhoz fűzött magyarázat összefüggésében: úgy kell‑e értelmezni a (EU) 2015/1754 végrehajtási rendeletet, hogy nem tartoznak a 4419 vámtarifaszám alá a forgácslemezből (rostanyagból) előállított azon áruk, amelyek esetében a kötőanyag (hőre szilárduló gyanta) súlya meghaladja a lemez súlyának 15%‑át?
3)
Úgy kell‑e értelmezni a […] 2015/1754 végrehajtási rendeletet, hogy az alapügy tárgyát képezőhöz hasonló árukat, mégpedig a 72,33%‑os arányban növényi lignocellulóz rostból, 25,2%‑os arányban pedig kötőanyagból (melamingyanta) álló összetett anyagból készült poharakat a [2658/87 rendelet] I. melléklet[e] 39241000 vámtarifa‑alszáma alá kell sorolni?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az elfogadhatóságról
Az alapeljárás felperese arra hivatkozva vitatja a kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelem elfogadhatóságát, hogy a Varhoven administrativen sad (legfelsőbb közigazgatási bíróság) ítélkezési gyakorlatára tekintettel, amely az alapügyre alkalmazható pontos iránymutatást ad, a feltett kérdésekre adandó válasz nem enged teret semmilyen észszerű kétségnek.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében hogy az EUMSZ 267. cikkben említett eljárás keretében kizárólag az ügyben eljáró és határozathozatalra hivatott nemzeti bíróság hatáskörébe tartozik annak megítélése, hogy – tekintettel az ügy különleges jellemzőire – ítélete meghozatalához szükségesnek tartja‑e az előzetes döntéshozatalt, és hogy a Bíróságnak feltett kérdései relevánsak‑e. Következésképpen, amennyiben a feltett kérdések az uniós jog értelmezésére vonatkoznak, a Bíróság – főszabály szerint – köteles határozatot hozni. Ebből következően az uniós jogra vonatkozó kérdések releváns voltát vélelmezni kell. Ennek megfelelően a Bíróság csak akkor utasíthat el egy nemzeti bíróság által benyújtott kérelmet, ha nyilvánvaló, hogy az uniós jog kért értelmezése semmilyen kapcsolatban sem áll az alapügy tényállásával vagy tárgyával, vagy ha a probléma hipotetikus természetű, illetve ha nem állnak a Bíróság rendelkezésére azon ténybeli és jogi körülmények, amelyek ahhoz szükségesek, hogy a feltett kérdésekre hasznos módon válaszolhasson (lásd ebben az értelemben: 2013. február 26‑iMelloni ítélet,
C‑399/11
,
EU:C:2013:107
,
28.
és
29.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen ügyben nem tűnik nyilvánvalónak, hogy a KN 3924 és 4419 vámtarifaszámának, illetve a KN értelmezésére vonatkozó szabályok 3. szabályának a kérdést előterjesztő bíróság által kért értelmezése semmilyen kapcsolatban nem áll az alapügy tényállásával vagy tárgyával, vagy hipotetikus jellegű problémát érint. Ezzel szemben az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből kitűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság indokolással kísérve fejezi ki kétségeit azzal kapcsolatban, hogy miként kell értelmezni az uniós jog érintett rendelkezéseit, és hangsúlyozza, hogy az ítélkező testületeinek e tárgyban kialakított ítélkezési gyakorlata ellentmondásos.
Következésképpen a kérdést előterjesztő bíróság által előterjesztett előzetes döntéshozatal iránti kérelmet elfogadhatónak kell nyilvánítani.
Az ügy érdeméről
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy ha a Bíróság elé tarifális besorolással kapcsolatban terjesztenek előzetes döntéshozatal iránti kérelmet, a Bíróság feladata inkább az, hogy megvilágítsa a nemzeti bíróság számára azokat a szempontokat, amelyek alapján lehetővé válik az utóbbi számára, hogy a szóban forgó árukat helyesen sorolja be a KN alá, mintsem hogy a Bíróság maga végezze el ezt a besorolást, annál is inkább, mivel nem áll feltétlenül rendelkezésére az ehhez szükséges valamennyi adat. Úgy tűnik ugyanis, hogy a nemzeti bíróság mindenképpen kedvezőbb helyzetben van ennek elvégzéséhez. Mindazonáltal a nemzeti bíróság és a Bíróság között az EUMSZ 267. cikkel bevezetett együttműködési eljárás keretében a Bíróság feladata, hogy a nemzeti bíróságnak az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez hasznos választ adjon (2016. február 25‑iG. E. Security ítélet,
C‑143/15
,
EU:C:2016:115
,
41.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Következésképpen a kérdést előterjesztő bíróság feladata az alapügyben szóban forgó termékek besorolása, a Bírósághoz az általa előterjesztett kérdésekre adott válaszokra tekintettel.
Továbbá hangsúlyozni kell, hogy az állandó ítélkezési gyakorlat szerint a nemzeti bíróságok és a Bíróság között az EUMSZ 267. cikkel bevezetett együttműködési eljárás keretében a Bíróság feladata, hogy a nemzeti bíróságnak az előtte folyamatban lévő ügy eldöntéséhez hasznos választ adjon. Ennek érdekében adott esetben a Bíróságnak át kell fogalmaznia a feltett kérdéseket (2016. szeptember 8‑iSchenker ítélet,
C‑409/14
,
EU:C:2016:643
,
72.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen ügyben az előzetes döntéshozatal iránti kérelemből az tűnik ki, hogy a kérdést előterjesztő bíróság az érintett áruk tarifális besorolása céljából a KN 3924 és 4419 vámtarifaszám értelmezését kéri.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy mivel az alapeljárás tárgyát képező, 2018. augusztus 23‑i szankcionáló határozat a 2017. április 28‑i vámáru‑nyilatkozatra vonatkozik, amellyel az érinett árukat fogyasztásra és egyidejűleg szabad forgalomba bocsátották, az alapügy tényállására alkalmazandó uniós jog nem a 2015/1754 végrehajtási rendelet, amelyre a kérdést előterjesztő bíróság alakszerűen hivatkozik az előzetes döntéshozatal iránti kérelemben, hanem a 2017. január 1‑jén hatályba lépett 2016/1821 végrehajtási rendelet.
Ennek megfelelően meg kell állapítani, hogy kérdéseivel – amelyeket célszerű együttesen vizsgálni – a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy úgy kell‑e értelmezni a KN‑t, hogy az érintett árukhoz hasonló, „bambuszpohárként” leírt áruk, amelyek 72,33%‑ban növényi rostokból és 25,2%‑ban melamingyantából állnak, e nómenklatúra 3924 vagy 4419 vámtarifaszáma alá tartoznak‑e.
E tekintetben hangsúlyozni kell, hogy egyfelől a KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok előírják, hogy az áruk besorolását a vámtarifaszámok megnevezései és az azokhoz kapcsolódó, az áruosztályokhoz, illetve az árucsoportokhoz tartozó megjegyzések alapján kell meghatározni, mivel az áruosztályok, árucsoportok és árualcsoportok címeit csak jelzésértékűeknek kell tekinteni (2016. február 25‑iG. E. Security ítélet,
C‑143/15
,
EU:C:2016:115
,
43.
pont).
Másfelől, az állandó ítélkezési gyakorlat értelmében a jogbiztonság és az ellenőrzések elősegítése érdekében az áruk tarifális besorolásának meghatározó feltételeit általában az áruk objektív jellemzői és tulajdonságai között kell keresni, amint azokat a KN vámtarifaszámai és az áruosztályok, illetve árucsoportok megjegyzései meghatározzák (2016. február 25‑iG. E. Security ítélet,
C‑143/15
,
EU:C:2016:115
,
44.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A HR magyarázó megjegyzéseit illetően ezt azzal kell kiegészíteni, hogy annak ellenére, hogy nincs kötelező erejük, e megjegyzések a Közös Vámtarifa egységes alkalmazása lényeges eszközeinek minősülnek, és ily módon hasznos segítséget nyújtanak annak értelmezéséhez. Ugyanez vonatkozik a KN magyarázó megjegyzéseire is (2016. február 25‑iG. E. Security ítélet,
C‑143/15
,
EU:C:2016:115
,
45.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen ügyben a Bíróság rendelkezésére álló iratokból az tűnik ki, hogy az érintett áruk, nevezetesen a poharak 72,33% növényi rostból (bambusz és kukorica), valamint 25,2% melamingyantából (melamin‑formaldehid gyanta. Következésképpen ezen áruk „több anyagból álló áruknak” minősülnek „a HR értelmezésére vonatkozó általános szabályok” 3. szabálya értelmében.
Ami az alapügyben szóban forgó KN vámtarifaszámokat, nevezetesen a 3924 és a 4419 vámtarifaszámot illeti, meg kell állapítani, hogy e nómenklatúra 3924 vámtarifaszáma, amely műanyagból készült edényekre, konyhafelszerelésekre és más háztartási eszközökre vonatkozik, az említett nómenklatúra „Műanyagok és ezekből készült áruk” elnevezésű 39. árucsoportjába tartozik, és az ezen árucsoporthoz fűzött 1. megjegyzés szerint a melamingyanta műanyagnak minősül, mivel ugyanezen nómenklatúra 3909 vámtarifaszáma alá tartozik. Egyébiránt a HR 3924 vámtarifaszámra vonatkozó magyarázó megjegyzés szerint ez utóbbi alá tartoznak azok a fül nélküli, asztali vagy egészségügyi használatú edények is, amelyeknek nincs áruk csomagolására vagy szállítására szolgáló tartály jellegük, még akkor is, ha azokat néha ilyen célokra használják.
A KN 4419 vámtarifaszám, amely e nómenklatúra „Fa és faipari termékek; faszén” elnevezésű 44. árucsoportjának részét alkotja, amely a fából, és többek között bambuszból készült asztali és konyhai cikkeket foglalja magában. Az e HR vámtarifaszámra vonatkozó magyarázó megjegyzés szerint az e vámtarifaszám alá tartozó áruk készülhetnek közönséges fából vagy pozdorjalemezből vagy hasonló lemezből, rostlemezből, rétegelt fából vagy tömörített fából. Ezenfelül a HR 4410 vámtarifaszámra vonatkozó magyarázó megjegyzés szerint a pozdorjalemezek más fatartalmú anyagból is előállíthatók, mint pl. a bambusz, és a forgácslemezt általában hozzáadott szerves kötőanyaggal agglomerálják (tömörítik), amely rendszerint hőre szilárduló gyanta, amelynek tömege általában nem haladja meg a forgácslemez 15 tömegszázalékát.
Ebből az következik, hogy az érintett áruk megfelelhetnek mind a KN 3924 vámtarifaszám, mind pedig a KN 4419 vámtarifaszám megfogalmazásának.
Az érintett áruk besorolását tehát a KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok 3. szabályának alkalmazásával kell elvégezni, amely az abban az esetben alkalmazandó besorolási módszereket írja elő, amikor úgy tűnik, hogy egy több anyagból álló cikk egy vagy több vámtarifaszám alá is besorolható.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok 3. a) szabálya, amelynek értelmében a legpontosabb vámtarifaszámot előnyben kell részesíteni azokkal a vámtarifaszámokkal szemben, amelyek általánosabb meghatározást tartalmaznak, a jelen ügyben nem meghatározó. A jelen ítélet 67–69. pontjában tett megállapításokra, valamint ezen általános szabály második mondatára figyelemmel, amelynek értelmében, ha a két vagy több vámtarifaszám mindegyike csak a kevert vagy összetett árukat alkotó alapanyagok vagy anyagok valamelyikére vonatkozik, akkor ezeket a vámtarifaszámokat a kérdéses árukra vonatkozóan egyformán pontosnak kell tekinteni még akkor is, ha valamelyikük teljesebb és pontosabb leírást ad, sem a KN 3924 vámtarifaszám, sem pedig a KN 4419 vámtarifaszám nem minősíthető a „legpontosabbnak” az említett általános szabály értelmében véve.
E körülményekre figyelemmel az érintett áruk tarifális besorolása céljából a KN értelmezésére vonatkozó általános szabályok 3. b) szabályát kell alkalmazni.
Ezen általános szabály értelmében a termék tarifális besorolása érdekében meg kell állapítani, hogy az alkotó elemek közül melyik adja a termék lényeges jellemzőjét, amelyet annak megvizsgálásával lehet meghatározni, hogy a termék az egyik vagy másik összetevője nélkül is megtartja‑e a jellemző tulajdonságait. Amint arra a HR 3. b) általános szabályra vonatkozó magyarázó megjegyzésének VIII. pontja is rámutat, a termék lényeges jellemzőjét meghatározó szempont a termék fajtájától függően lehet például az alapanyag vagy alkotórész természete, terjedelme, mennyisége, súlya vagy értéke, illetve valamelyik alapanyagnak az e termékek felhasználásában betöltött szerepe (2012. november 15‑iKurcums Metal ítélet,
C‑558/11
,
EU:C:2012:721
,
37.
és
38.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen ügyben meg kell állapítani, hogy még ha a növényi rostok mennyiségileg meghatározóak is, az érintett árukban található melamingyanta döntő jelentőséggel bír azok használata szempontjából.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból, valamint a Bíróság rendelkezésére álló iratokból ugyanis az tűnik ki, hogy a melamingyanta az ahhoz nélkülözhetetlen összetevő, hogy az érintett árukat asztali edénynek minősülő poharakként lehessen használni, mivel az a növényi rostok tömörítésére szolgál, és ezen áruk számára elsősorban a tömítettséget, a szilárdságot, a mechanikai védelmet, valamint a formát biztosítja.
A liszt vagy por formájában jelen lévő növényi rostok olyan tulajdonságokkal ruházzák fel az érintett árukat, mint a hőszigetelés, az alacsony sűrűség, a biológiai lebonthatóság és a hajlítással szembeni ellenállás, amelyek járulékos jellegnek minősülnek, mivel ha ezen árukban nem lennének összetevőként jelen, akkor is megőriznék azon tulajdonságaikat, amelyek mint poharakat jellemzik azokat.
Ebből az következik, hogy a melamingyantát azon anyagnak kell tekinteni, amely az érintett áruknak a KN általános értelmezési szabályai 3. b) szabálya értelmében vett „lényeges jellemzőjét” biztosítja. Következésképpen ezen árukat e nómenklatúra 3924 vámtarifaszáma alá kell sorolni, elsősorban annak 39241000 vámtarifaalszáma alá.
Hozzá kell tenni, hogy a Bíróság rendelkezésére álló iratokból, és különösen a központi vámlaboratórium szakvéleményéből az következik, hogy az érintett árukban jelen lévő kukoricakeményítő és bambuszrostok, másképpen mondva növényi rostok a töltőanyag szerepét töltik be.
Márpedig a HR 39. árucsoportjában szereplő általános megfontolásokból az tűnik ki, hogy hogy a műanyagok tartalmazhatnak olyan töltőanyagokat, mint faliszt, cellulóz, textilanyag, ásványi anyagok, keményítő stb., amelyeket azért adagolnak hozzá, hogy „a végtermék speciális fizikai tulajdonságokat, vagy más kívánatos jellemzőket nyerjen”. Ezenfelül a HR 4410 vámtarifaszámra vonatkozó magyarázó megjegyzések szerint nem tartoznak e vámtarifaszám alá a „műanyaglapok vagy csíkok, amelyek töltőanyagként falisztet tartalmaznak”, mivel ezeket a KN 39. árucsoportjába kell sorolni.
Egyébiránt az egyes áruk Kombinált Nómenklatúra szerinti besorolásáról szóló, 2013. március 19‑i 276/2013/EU bizottsági végrehajtási rendeletből (
HL 2013. L 84., 9. o.
) az következik, hogy a fa kompozit anyagból készült teraszburkoló deszka, amely többek között fahulladékrostokból és újrafeldolgozott műanyagokból áll, nem sorolható faipari termékként a 44. árucsoport alá, és mivel a farostok csak a töltetet alkotják, és a farostokat a műanyag foglalja magában és az adja a termék lényeges jellemzőjét, e cikket műanyagnak kell minősíteni.
Következésképpen, ha a növényi rostok valóban a töltőanyag szerepét játsszák, aminek vizsgálata a kérdést előterjesztő bíróság feladata, e körülmény megerősíti a jelen ítélet 69. pontjában megfogalmazott azon következtetést, miszerint ezen árukat a KN 3924 vámtarifaszám alá kell besorolni.
A fenti megfontolások összességére figyelemmel a kérdést előterjesztő bíróság kérdésére azt a választ kell adni, hogy a KN‑t úgy kell értelmezni, hogy a „bambuszpohárként” leírt olyan árukat, amelyek 72,33%‑ban növényi rostokból és 25,2%‑ban melamingyantából állnak, – a rendelkezésére álló összes ténybeli adat kérdést előterjesztő bíróság általi értékelésének fenntartása mellett – e nómenklatúra 3924 vámtarifaszáma, elsősorban pedig 39241000 vámtarifaalszáma alá kell sorolni.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg

A fenti indokok alapján a Bíróság (nyolcadik tanács) a következőképpen határozott:

A 2016. október 6‑i (EU) 2016/1821 bizottsági végrehajtási rendelettel módosított, a vám‑ és statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23‑i 2658/87/EGK tanácsi rendelet I. mellékletében szereplő Kombinált Nómenklatúrát úgy kell értelmezni, hogy a „bambuszpohárként” leírt olyan árukat, amelyek 72,33%‑ban növényi rostokból és 25,2%‑ban melamingyantából állnak, – a rendelkezésére álló összes ténybeli adat kérdést előterjesztő bíróság általi értékelésének fenntartása mellett – e nómenklatúra 3924 vámtarifaszáma, elsősorban pedig 39241000 vámtarifaalszáma alá kell sorolni.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: bolgár.