CELEX: 62021TJ0330
Szociálpolitika
A vállalatirányítással kapcsolatos kezdeményezések előmozdítására irányuló intézkedésekhez nyújtott támogatások
VP/2020/008. sz. pályázati felhívás
A jogi személyiséggel nem rendelkező európai üzemi tanácsok kizárása
Az (EU) 2018/1046 rendelet 197. cikke (2) bekezdésének c) pontja

Az EUMSZ 263. cikken alapuló keresetében a felperes, az EWC Academy GmbH az Európai Bizottság 2021. április 14‑i határozatának megsemmisítését kéri, amelyben ez utóbbi elutasította a munkavállalók vállalkozás irányításában való részvételére vonatkozó VP/2020/008. sz. pályázati felhívás keretében a felperes mint konzorcium koordinátora által benyújtott támogatás iránti kérelmet (a továbbiakban: megtámadott határozat).
A jogvita előzményei
Pályázati felhívás
2020. június 2‑án közzétették a VP/2020/008 (information, consultation and participation of representatives of undertakings) pályázati felhívást (a továbbiakban: pályázati felhívás) a vállalatirányítással kapcsolatos kezdeményezések előmozdítására irányuló intézkedésekhez nyújtandó támogatások érdekében.
E közzététel „A Foglalkoztatás, a Szociális Ügyek és a Társadalmi Befogadás” Főigazgatósága különleges előjogaival és hatásköreivel kapcsolatos támogatásokra és közbeszerzési szerződésekre vonatkozó 2020. évi munkaprogram elfogadásáról szóló, 2019. szeptember 16‑i C(2019) 6522 final bizottsági határozat keretébe illeszkedett, amely határozat finanszírozási határozatnak minősült.
A pályázati felhívás 2.1 pontja értelmében a rendelkezésre álló előirányzatoknak lényegében olyan intézkedések finanszírozására kell irányulniuk, amelyek lehetővé teszik a szociális partnerek és szereplők számára, hogy megismerjék az Európai Uniónak a munkavállalók vállalkozásokban való közreműködésére vonatkozó jogát és politikáit, és hogy kidolgozzák az e közreműködéssel kapcsolatos kihívásokra adandó konkrét válaszok meghatározását és végrehajtását. Ennek alapján a 2020‑as pénzügyi évre megállapított prioritások többek között a szociális partnerek közötti transznacionális együttműködés előmozdítására, az ismeretek és helyes gyakorlatok cseréjére és terjesztésére, valamint a transznacionális információs, konzultációs és részvételi mechanizmusok és szervek, beleértve az európai üzemi tanácsokat is, támogatását célzó intézkedések kidolgozására vonatkoztak.
Ebben az összefüggésben a pályázati felhívás 6.1 pontjának b) alpontja pontosítja, hogy az e felhívásban részvételre jogosult pályázóknak, vezető pályázóknak és társpályázóknak többek között jogi személyeknek vagy a munkavállalók képviselőinek, mint például az üzemi tanácsok, kell lenniük. Hasonlóképpen, az Unió általános költségvetésére alkalmazandó pénzügyi szabályokról, az 1296/2013/EU, az 1301/2013/EU, az 1303/2013/EU, az 1304/2013/EU, az 1309/2013/EU, az 1316/2013/EU, a 223/2014/EU és a 283/2014/EU rendelet és az 541/2014/EU határozat módosításáról, valamint a 966/2012/EU, Euratom rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2018. július 18‑i (EU, Euratom) 2018/1046 európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL 2018. L 193., 1. o.
; helyesbítés:
HL 2019. L 60., 36. o.
; a továbbiakban: költségvetési rendelet) 197. cikke (2) bekezdésének c) pontja alapján az alkalmazandó nemzeti jog alapján jogi személyiséggel nem rendelkező szociális partnerszervezetek szintén jogosultak pályázat benyújtására, feltéve hogy tiszteletben tartják az említett rendeletben foglalt feltételeket.
A pályázati felhívás 8.1 pontja értelmében a pályázóknak, a vezető pályázóknak és a társpályázóknak biztos pénzügyi kapacitással kell rendelkezniük ahhoz, hogy tevékenységüket az intézkedés időtartama alatt fenntartsák, és szükség esetén hozzájáruljanak annak finanszírozásához.
Közigazgatási eljárás
A felperes határokon átnyúló viszonylatban a munkavállalók képviseletével kapcsolatos kérdésekre szakosodott képzési és tanácsadási társaság.
A felperes, valamint a Mayr‑Melnhof Packaging és a DS Smith plc társaságok európai üzemi tanácsai konzorciumban üléseztek annak érdekében, hogy jelentkezzenek a pályázati felhívásra. A konzorcium tervezete lényegében a csomagolóipar munkavállalóinak szánt műhelyek, konferenciák és képzések kidolgozására és végrehajtására vonatkozott.
2020. július 30‑án a felperes támogatás iránti kérelmet nyújtott be, és társpályázóként a Mayr‑Melnhof Packaging és a DS Smith európai üzemi tanácsait (a továbbiakban: társpályázó üzemi tanácsok) jelölte meg. A kérelemhez csatolták többek között az említett tanácsok elnökeinek eskü alatt tett olyan nyilatkozatát, amely tanúsította, hogy azok a pályázati felhívásban meghatározott feltételeknek megfelelően rendelkeztek a megkövetelt pénzügyi és működési kapacitással.
2020. szeptember 14‑én a Bizottság felhívta a felperest, hogy szolgáltasson bizonyítékot a társpályázó üzemi tanácsok nemzeti hatóságoknál való bejegyzéséről.
2020. szeptember 15‑én a felperes azt válaszolta, hogy ez utóbbiak olyan európai üzemi tanácsok, amelyeknek az alapításához nem szükséges bejegyzés, és amelyeket az elnökeik képviselnek.
2021. január 20‑i levelében a Bizottság jelezte a felperesnek, hogy a konzorcium kérelme sikeresen átment az érdemi értékelés szakaszán, és felhívta arra, hogy nyújtson be további dokumentumokat, különösen a „Jogalany” című formanyomtatványt.
2021. január 25‑én a felperes azt nyilatkozta a Bizottságnak, hogy a társpályázó üzemi tanácsok nem jogi személyek, és ezért ilyen értelemben semmiféle dokumentumot nem tudnak benyújtani.
A költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdésének c) pontja alapján a Bizottság felhívta a felperest, hogy szolgáltasson bizonyítékot a Mayr‑Melnhof Packaging európai üzemi tanácsának pénzügyi kapacitására, és egyúttal a 2021. március 24‑i elektronikus levélben kérte ezen üzemi tanács mérlegét és eredménykimutatását.
2021. március 29‑i levelében a felperes jelezte, hogy nem tudja bizonyítani társpályázó üzemi tanácsok pénzügyi kapacitását, mivel ‑ Franciaország kivételével ‑ az európai üzemi tanácsok nem rendelkeznek saját bankszámlával, és nem készítenek mérleget.
A 2021. április 14‑i Ares(2021) 2519314. sz. levélben a Bizottság elfogadta a megtámadott határozatot, amelyben elutasította a felperesnek mint a konzorcium koordinátorának a pályázati felhívás keretében benyújtott támogatás iránti kérelmét.
A Bizottság a megtámadott határozatban megjegyezte, hogy a társpályázó üzemi tanácsok által benyújtott, eskü alatt tett arra vonatkozó nyilatkozatok ellenére, hogy elegendő pénzügyi kapacitással rendelkeznek ahhoz, hogy a pályázati felhívás alapjául szolgáló intézkedést elvégezzék, azok nem rendelkeznek sem éves beszámolóval (mérleg és/vagy eredménykimutatás), sem bankszámlával. Következésképpen a Bizottság megállapította, hogy e két üzemi tanács nem felel meg a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdésének c) pontjában, valamint a pályázati felhívás 8.1 pontjában foglalt feltételeknek.
Annak megállapítását követően, hogy a társpályázó üzemi tanácsok nem felelnek meg a jogosultsági feltételeknek, a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a felperes nem felel meg a pályázati felhívás 6.1 pontjának b) alpontjában szereplő minimális támogathatósági feltételnek, így a kérelmet teljes egészében el kell utasítani.
A felek kérelmei
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
semmisítse meg a megtámadott határozatot;
–
kötelezze a Bizottságot arra, hogy fogadjon el odaítélésről szóló jogszerű határozatot;
–
kötelezze a Bizottságot a költségek viselésére.
A Bizottság azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
nyilvánítsa a keresetet elfogadhatatlannak a rá vonatkozó azon kötelezést illetően, hogy fogadjon el odaítélésről szóló jogszerű határozatot;
–
a keresetet ezt meghaladó részében mint megalapozatlant utasítsa el;
–
kötelezze a felperest a költségek viselésére
A jogkérdésről
A Törvényszék hatásköréről
A Bizottság azzal érvel, hogy a Törvényszék nem rendelkezik hatáskörrel a második kereseti kérelem elbírálására, mivel a felperes olyan nyilatkozat megtételét kéri, amely egy esetleges megsemmisítő ítélet joghatásaira irányul, ami annak végrehajtási módját illető utasításnak minősül.
Meg kell állapítani, hogy e kereseti kérelemmel valójában azt kérik, hogy a Törvényszék kötelezze a Bizottságot a támogatás nyújtásáról szóló szabályszerű határozat elfogadására.
E tekintetben elegendő emlékeztetni arra, hogy az EUMSZ 263. cikken alapuló jogszerűségi vizsgálat keretében a Törvényszéknek nincs hatásköre arra, hogy utasításokat adjon az Unió intézményei, szervei vagy szervezetei számára (2016. szeptember 22‑iGaki kontra Bizottság végzés,
C‑130/16 P
, nem tették közzé,
EU:C:2016:731
,
14.
pont), még akkor sem, ha azok a Törvényszék ítéleteinek végrehajtására vonatkoznak (2016. július 19‑iTrajektna luka Split kontra Bizottság végzés,
T‑169/16
, nem tették közzé,
EU:T:2016:441
,
13.
pont).
Ebből következik, hogy a második kereseti kérelmet el kell utasítani, mivel a Törvényszék nem rendelkezik hatáskörrel annak elbírálására.
Az ügy érdeméről
Keresete alátámasztására a felperes lényegében három jogalapra hivatkozik, amelyek közül az elsőt a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdésének a pályázati felhívás 18.1 pontjával összefüggésben értelmezett c) pontjának a megsértésére, a másodikat ugyanezen rendelet 197. cikke (3) bekezdésének a megsértésére, a harmadikat pedig a bizalomvédelem elvének a megsértésére alapítja.
Az első jogalapot illetően a felperes lényegében azzal érvel, hogy a Bizottság megsértette a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdésének a pályázati felhívás 8.1 pontjával összefüggésben értelmezett c) pontját. Úgy véli, hogy a Bizottság nem kötelezheti a jogi személyiséggel nem rendelkező európai üzemi tanácsokat annak bizonyítására, hogy bankszámlával vagy saját éves mérleggel rendelkeznek.
E tekintetben a felperes azt állítja, hogy a konzorcium valamennyi tagja bizonyította, hogy elegendő pénzügyi forráshoz fér hozzá. A Bizottság az elemzésében nem vette figyelembe azt a tényt, hogy a Mayr‑Melnhof Packaging európai üzemi tanácsára, illetve a DS Smith európai üzemi tanácsára alkalmazandó osztrák és brit jog lehetőséget biztosít ezen üzemi tanácsok számára arra, hogy a vállalkozással szemben érvényesítsék a tevékenységükből eredő költségek megtérítéséhez való jogot, beleértve az elnökök és a projektben részt vevő tagok díjazásának megtartásához való jogot is.
Egyébiránt a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdésének c) pontja a jogi személyiséggel nem rendelkező jogalanyok esetében nem a jogi személyektől megkövetelt bizonyítékhoz hasonló, hanem azzal egyenértékű bizonyítékot követel meg.
Végül a felperes úgy véli, hogy a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdése c) pontjának a Bizottság által a megtámadott határozatban adott értelmezése azzal a következménnyel jár, hogy nemcsak a pályázó konzorciumot, hanem a tagállamok azon európai üzemi tanácsainak többségét is kizárja a pályázati felhívásból, amelyek nem rendelkeznek jogi személyiséggel.
A Bizottság azt állítja, hogy a költségvetési rendelet 198. cikkének (2) bekezdésében említett pénzügyi kapacitás bizonyítását minden pályázótól megkövetelik, függetlenül attól, hogy rendelkeznek‑e jogi személyiséggel, vagy sem.
A Bizottság szerint a pénzügyi kapacitást a költségvetési rendelet 196. cikke (1) bekezdésének c) pontjában megjelölt információk és bizonylatok alapján kell ellenőrizni. Ezen ellenőrzés célja az érintett pályázó stabilitására és fizetőképességére vonatkozó információk szolgáltatása.
Ezen az alapon nagyobb bizonytalanság áll fenn a jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek pénzügyi kapacitását illetően. E körülmény az Unió általános költségvetése és annak pénzügyi érdekei tekintetében növeli a támogatás nyújtásának pénzügyi kockázatát. Ebben az összefüggésben a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdésének c) pontja azáltal, hogy az e rendelet 196. cikke (1) bekezdésének c) pontjában megjelölt bizonyítékokkal egyenértékű bizonyítékokat követel meg, csupán az e jogalanyok jogállásához kapcsolódó kockázatok kompenzálására irányul, ami igazolja annak lehetőségét, hogy a jogi személyekkel szemben megköveteltnél magasabb követelményt írjanak elő.
A Bizottság szerint a társpályázó üzemi tanácsok feladata nem csupán a költségvetési rendelet 196. cikke (1) bekezdésének c) pontjában felsorolt bizonyítékokkal összehasonlítható bizonyítékok előterjesztése, hanem ugyanezen rendelet 197. cikke (2) bekezdése c) pontjának megfelelően azok egyenértékűségének a bizonyítása is. Egy bizonyíték egyenértékű, ha megfelel a jogi személytől megkövetelt bizonyítéknak, és ebben az értelemben tartalmazza az említett rendelet 196. cikke (1) bekezdésének c) pontjában megkövetelt információkat.
Márpedig a Bizottság szerint a megtámadott határozat nem értékeli a társpályázó üzemi tanácsok pénzügyi kapacitásának és valamely jogi személy pénzügyi kapacitásának egyenértékűségét, mivel az említett üzemi tanácsok a költségvetési rendelet 198. cikke alapján nem tudták bizonyítani az említett kapacitást. E tekintetben ez utóbbiak nem bizonyították, hogy olyan pénzügyi források állnak rendelkezésükre, amelyekkel szabadon rendelkezhetnek.
Emlékeztetni kell arra, hogy a költségvetési rendelet 198. cikkének (2) bekezdése előírja, hogy a támogatás kérelmezőjének „stabil és kielégítő forrással kell rendelkeznie ahhoz, hogy fenn tudja tartani tevékenységét és részt tudjon venni annak finanszírozásában azon időszak alatt, amelyre a vissza nem térítendő támogatást odaítélték (a továbbiakban: pénzügyi kapacitás)”. E cikk (4) bekezdése értelmében a pénzügyi kapacitást különösen a költségvetési rendelet 196. cikkében említett, a támogatási kérelmek tartalmára vonatkozó információk vagy bizonylatok elemzése alapján kell ellenőrizni, beleértve többek között a legfeljebb a három utolsó lezárt pénzügyi év eredménykimutatását és mérlegét.
Ezenkívül a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdésének c) pontja úgy rendelkezik, hogy a jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek akkor vehetnek részt pályázati felhívásban, ha az Unió pénzügyi érdekeinek védelme érdekében a jogi személyek által kínálttal egyenértékű biztosítékokat kínálnak. Ennek alapján a pályázónak az említett személyekkel egyenértékű pénzügyi kapacitással kell rendelkeznie, és a képviselői útján bizonyítania kell, hogy e feltételek teljesülnek.
Tekintettel a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdése c) pontjának tartalmára, amely rendelkezés célja, hogy lehetővé tegye a jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetek számára, hogy a jogi személyekkel azonos módon részt vegyenek az Unió pályázati felhívásaiban, az e rendelet 196. cikke (1) bekezdésének c) pontjában említett azon információk és bizonylatok, amelyek a támogatás iránti kérelem keretében a pénzügyi kapacitás bizonyításához szükségesek, és amelyek többek között a legfeljebb a három utolsó lezárt pénzügyi év eredménykimutatásából és mérlegéből állnak, nem értelmezhetők úgy, hogy csak ezek alkalmasak e kapacitás bizonyítására.
Ráadásul a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdése c) pontjának olyan értelmezése, amely azzal a következménnyel járna, hogy a jogi személyiséggel nem rendelkező jogalanyoknak az ilyen személyiséggel való rendelkezéshez általában kapcsolódó bizonyítékokat kellene benyújtaniuk, megkérdőjelezné e rendelkezés hatékony érvényesülését azáltal, hogy akadályozza a támogatás iránti kérelmekben való részvételüket.
Noha lehetőséget kell biztosítani arra, hogy a jogi személy pénzügyi kapacitásával egyenértékű pénzügyi kapacitást így a költségvetési rendelet 196. cikke (1) bekezdésének c) pontjában példaként említettektől eltérő eszközökkel lehessen bizonyítani, az ilyen kapacitás fennállásának bizonyítása érdekében benyújtott bizonyítékoknak lehetővé kell tenniük annak ellenőrzését, hogy a jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet az Unió pénzügyi érdekeinek védelme érdekében olyan biztosítékokat tud nyújtani, amelyek egyenértékűek a jogi személy által nyújtott biztosítékokkal, amint az a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdése c) pontjának szövegéből kitűnik.
A jelen ügyben a Bizottság a megtámadott határozatban úgy ítélte meg, hogy a társpályázó üzemi tanácsok pusztán azon okból kifolyólag nem felelnek meg a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdésének c) pontjában és a pályázati felhívás 8.1 pontjában foglalt feltételeknek, amelyek értelmében a pályázóknak, a vezető pályázóknak és a társpályázóknak biztos pénzügyi kapacitással kell rendelkezniük ahhoz, hogy tevékenységüket az intézkedés időtartama alatt fenntartsák, és szükség esetén hozzájáruljanak annak finanszírozásához, hogy az említett üzemi tanácsok nem rendelkeznek éves beszámolóval (mérleg és/vagy eredménykimutatás), sem pedig bankszámlával (lásd a fenti 17. pontot). Ennélfogva a megtámadott határozatból kitűnik, hogy a Bizottság szerint a biztos pénzügyi kapacitás bizonyítása éves beszámolók (mérleg és/vagy eredménykimutatás) vagy bankszámla fennállásához kapcsolódó bizonyítékok bemutatását követeli meg.
Márpedig, amint a fenti 36–39. pontban szerepel, a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdésének a 196. cikke (1) bekezdésének c) pontjával összefüggésben értelmezett c) pontja nem írja elő, hogy a jogi személyiséggel nem rendelkező jogalanyok pénzügyi kapacitását alátámasztó bizonyítékok csak olyan bizonyítékokra korlátozódnak, amelyek igazolják, hogy azok éves beszámolóval (mérleg és/vagy eredménykimutatás) vagy saját bankszámlával rendelkeznek.
Ennélfogva a megtámadott határozatot a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdése c) pontjának megsértésével fogadták el.
Egyébiránt, és a Bizottság által előadott azon érvek ellenére, amelyek szerint többek között a társpályázó üzemi tanácsok nem tudtak bizonyítékot szolgáltatni pénzügyi kapacitásukra vonatkozóan, meg kell állapítani, hogy a megtámadott határozat nem ezen a körülményen alapul, amelyet nem említ, és következésképpen nem fejti ki azokat az okokat, amelyek miatt a felperes által a konzorcium nevében esetlegesen benyújtott bizonyítékok nem minősülnek a pénzügyi kapacitásra vonatkozó, a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében vett elfogadható bizonyítékoknak.
A fentiekből következik, hogy helyt kell adni a költségvetési rendelet 197. cikke (2) bekezdésének a pályázati felhívás 8.1 pontjával összefüggésben értelmezett c) pontjának a megsértésére alapított jogalapnak.
Következésképpen a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni, anélkül hogy szükséges lenne megvizsgálni a második és a harmadik jogalapot, valamint a tárgyalás során felhozott, az eredetileg benyújtott támogatási kérelem összegének állítólagos módosítására vonatkozó kérdést.
A költségekről
A Törvényszék eljárási szabályzata 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. A Bizottságot, mivel pervesztes lett, a felperes kérelmének megfelelően kötelezni kell a saját költségein felül az ez utóbbi részéről felmerült költségek viselésére.

A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (kilencedik tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A Törvényszék az Európai Bizottságnak az EWC Academy GmbH által a VP/2020/008. sz. pályázati felhívásra benyújtott támogatási kérelem elutasítására vonatkozó, 2021. április 14‑i határozatát megsemmisíti.

2)
A Törvényszék a Bizottságot kötelezi a saját költségein felül az EWC Academy részéről felmerült költségek viselésére.

Costeira
Perišin
Zilgalvis
Kihirdetve Luxembourgban, a 2022. december 21‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.