CELEX: 62019CJ0543
Begäran om förhandsavgörande
Tullunion
Förordning (EEG) nr 2913/92
Artikel 78
Artikel 236.1
Importförfarande
Ändring av tulldeklarationen
Handelspolitik
Antidumpning
Genomförandeförordning (EU) 2015/82
Slutgiltig antidumpningstull
Prisåtaganden
Befrielse
Artikel 2.1
Krav på att en åtagandefaktura ska uppvisas
En uppgift som föreskrivs i bilagan till genomförandeförordning 2015/82 har inte angetts

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 2.1 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/82 av den 21 januari 2015 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av citronsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina efter en översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 11.2 i rådets förordning (EG) nr 1225/2009 och om avslutande av den partiella interimsöversynen enligt artikel 11.3 i den förordningen (
EUT L 15, 2015, s. 8
).
Begäran har framställts i ett mål mellan Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG och Hauptzollamt Hamburg (huvudtullkontoret i Hamburg, Tyskland) (nedan kallat tullkontoret). Målet rör en ansökan om fullständig befrielse från den antidumpningstull som påförts på grund av att åtagandefakturor i den mening som avses i artikel 2.1 i genomförandeförordning 2015/82, inte har uppvisats.
Tillämpliga bestämmelser
Unionsrätt
Tullkodexen
I artikel 62 rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (
EGT L 302, 1992, s. 1
; svensk specialutgåva, område 2, volym 16, s. 4), i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av den 9 oktober 2013 (
EUT L 269, 2013, s. 1
) (nedan kallad tullkodexen), föreskrivs följande:
”1.   Skriftliga deklarationer skall upprättas på ett formulär som överensstämmer med den officiella modell som föreskrivs för detta ändamål. De skall vara undertecknade och innehålla alla de uppgifter som är nödvändiga för tillämpningen av de bestämmelser som gäller för det tullförfarande för vilket varorna är deklarerade.
2.   Deklarationen skall åtföljas av alla dokument som krävs för tillämpningen av de bestämmelser som gäller för det tullförfarande för vilket varorna är deklarerade.”
I artikel 68 i tullkodexen föreskrivs följande:
”Tullmyndigheterna får för att kontrollera riktigheten av de deklarationer de har mottagit göra följande:
a)
Granska de handlingar som ingår i deklarationen och de dokument som bifogats den. Tullmyndigheterna får ålägga deklaranten att visa upp andra dokument som bestyrker riktigheten av de upplysningar som finns i deklarationen.
…”
I artikel 77 i tullkodexen föreskrivs följande:
”1.   Om tulldeklarationen upprättas med hjälp av databehandlingsteknik enligt artikel 61 b, eller genom en muntlig deklaration eller någon annan åtgärd som avses i artikel 61 c, skall artiklarna 62–76 gälla i tillämpliga delar och utan att de principer som fastställs i dem påverkas.
2.   För tulldeklarationer som upprättas med hjälp av databehandlingsteknik får tullmyndigheterna tillåta att de åtföljande dokument som avses i artikel 62.2 inte bifogas deklarationen. I detta fall skall dokumenten hållas tillgängliga för tullmyndigheterna.”
Artikel 78 i tullkodexen har följande lydelse:
”1.   Tullmyndigheterna får på eget initiativ eller på deklarantens begäran ändra deklarationen efter det att varorna har frigjorts.
…
3.   Om granskningen av deklarationen eller kontrollen i efterhand tyder på att de bestämmelser som gäller det berörda tullförfarandet har tillämpats på basis av felaktiga eller bristfälliga upplysningar, skall tullmyndigheterna i enlighet med fastställda bestämmelser vidta de åtgärder som krävs för att reglera situationen med hänsyn till de nya upplysningar som föreligger.”
I artikel 201.1 i tullkodexen föreskrivs följande:
”En tullskuld vid import uppkommer när
a)
tullpliktiga varor övergår till fri omsättning, eller
…”
I artikel 236.1 i tullkodexen föreskrivs följande:
”Import- eller exporttullar skall återbetalas i den utsträckning som det fastställs att tullbeloppet då tullen betalades inte var det som lagligen skulle betalas eller att beloppet har bokförts i strid med artikel 220.2.
Import- eller exporttullar skall efterges i den utsträckning som det fastställs att tullbeloppet då tullen bokfördes inte var det som lagligen skulle betalas eller att beloppet har bokförts i strid med artikel 220.2.
…”
Antidumpningslagstiftningen
–
Genomförandeförordning 2015/82,
Genomförandeförordning 2015/82 ersatte rådets förordning (EG) nr 1193/2008 av den 1 december 2008 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tullen på import av citronsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT L 323, 2008, s. 1
).
I skälen 183, 184 och 186 i genomförandeförordning 2015/82 anges följande:
”(183)
Kommissionen godtog genom [kommissionens genomförandebeslut (EU) 2015/87 av den 21 januari 2015 om godtagande av de åtaganden som erbjudits i samband med antidumpningsförfarandet rörande import av citronsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT L 15, 2015, s. 75
)] dessa nya åtaganden som ersätter de nu gällande åtagandena. De nya åtagandena leder till att dumpningens skadevållande effekter undanröjs och att risken för kringgående begränsas i tillräckligt hög grad.
(184)
För att ytterligare underlätta för kommissionen och tullmyndigheterna att på ett effektivt sätt övervaka att företagen uppfyller sina åtaganden, bör, när begäran om övergång till fri omsättning lämnas in till den behöriga tullmyndigheten, befrielse från antidumpningstull endast beviljas under förutsättning att
(i)
det uppvisas en åtagandefaktura som innehåller åtminstone de uppgifter och den försäkran som föreskrivs i bilagan,
…
(186)
Importörer bör vara medvetna om att en tullskuld kan uppstå som en normal handelsrisk vid tidpunkten för godtagande av deklarationen för övergång till fri omsättning enligt skälen 184 och 185, även om kommissionen direkt eller indirekt godtagit det åtagande som den tillverkare de köpt från erbjudit.”
Enligt artikel 1.2 i genomförandeförordningen ska den slutgiltiga antidumpningstullsats som ska tillämpas på nettopriset fritt Europeiska unionens gräns, före tull, för citronsyra och trinatriumcitratdihydrat, som tillverkas av Weifang Ensign Industry Co. Ltd (nedan kallat Weifang), etablerat i Kina, fastställas till 33,8 procent.
I artikel 1.4 i genomförandeförordningen föreskrivs följande:
”Om inte annat anges, ska gällande bestämmelser om tullar tillämpas.”
I artikel 2 i genomförandeförordningen föreskrivs följande:
”1.   Import som deklareras för övergång till fri omsättning och som har fakturerats av företag från vilka kommissionen har godtagit åtaganden och vars namn förtecknas i genomförandebeslut [2015/87] ska vara befriade från den antidumpningstull som införs genom artikel 1, under följande förutsättningar:
a)
Att varorna har tillverkats, sänts och fakturerats direkt av dessa företag till den första oberoende kunden i unionen.
b)
Att importvarorna åtföljs av en giltig åtagandefaktura. Med åtagandefaktura avses en affärsfaktura som innehåller åtminstone de uppgifter och den försäkran som föreskrivs i bilagan till den här förordningen.
c)
Att de varor som deklareras och visas upp för tullen exakt motsvarar beskrivningen på åtagandefakturan.
2.   En tullskuld ska uppstå vid tidpunkten för godkännande av deklarationen för övergång till fri omsättning om
a)
det fastställs att för de varor som beskrivs i punkt 1 ett eller flera av dessa villkor inte är uppfyllda …”
I bilagan till genomförandeförordning 2015/82 anges de uppgifter som ska anges på den handelsfaktura som åtföljer företagets försäljning till unionen av varor som omfattas av åtagandet. Bland dessa uppgifter återfinns bland annat, i punkt 9, namnet på den tjänsteman vid företaget som har utfärdat fakturan och följande undertecknade försäkran:
”Jag intygar härmed att försäljningen för direkt export till Europeiska unionen av de varor som avses i denna faktura omfattas av och sker enligt villkoren i det åtagande som gjorts av [FÖRETAGETS NAMN] och som godtagits av Europeiska kommissionen genom genomförandebeslut [2015/87]. Jag intygar att uppgifterna i denna faktura är fullständiga och korrekta.”
I enlighet med artikel 3 i genomförandeförordning 2015/82 trädde förordningen i kraft den 23 januari 2015.
–
Genomförandebeslut 2015/87
I skäl 11 i genomförandebeslut 2015/87 anges följande:
”För att göra det möjligt för kommissionen att effektivt övervaka att företagen uppfyller sina åtaganden ska, när begäran om övergång till fri omsättning i enlighet med åtagandena föreläggs den berörda tullmyndigheten, befrielse från antidumpningstull endast beviljas under förutsättning att det uppvisas en faktura som innehåller åtminstone de uppgifter som anges i bilagan till genomförandeförordning [2015/82]. Denna uppgiftsnivå är nödvändig också för att tullmyndigheterna med tillräcklig säkerhet ska kunna förvissa sig om att sändningen motsvarar beskrivningen i de kommersiella dokumenten. Om ingen sådan faktura uppvisas, eller om de andra villkor som föreskrivs i den ovannämnda genomförandeförordningen inte uppfylls, måste i stället den gällande antidumpningstullen betalas.”
I enlighet med artikel 1 i detta genomförandebeslut godtogs det åtagande som Weifang, det kinesiska bolag som exporterar de aktuella varorna, hade gjort.
I artikel 2 i nämnda genomförandebeslut anges att kommissionens beslut 2008/899/EG av den 2 december 2008 om godtagande av de åtaganden som erbjudits i samband med antidumpningsförfarandet rörande import av citronsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT L 323, 2008, s. 62
) har upphört att gälla.
Enligt artikel 3 i genomförandebeslut 2015/87 trädde beslutet i kraft den 23 januari 2015.
Tysk rätt
I 8a § Zollverordnung (tullförordningen), i den lydelse som är tillämplig i det nationella målet, med rubriken ”Deltagande i elektronisk överföring av uppgifter”, föreskrivs följande:
”Federala finansministeriet ska genom en föreskrift fastställa de villkor … enligt vilka de formkrav som ska uppfyllas skriftligen ska fullgöras med hjälp av databehandlingsteknik … Deltagaren är skyldig att iaktta de villkor och förfaranden som anges i föreskriften.”
I punkt 3.1.2 i Verfahrensanweisung zum IT‑Verfahren ATLAS (föreskrift avseende databehandlingstekniken ATLAS), i den lydelse som är tillämplig i det nationella målet, med rubriken ”Uppvisande av handlingar i samband med deltagarens överlämnande av uppgifter”, föreskrivs följande:
”(1) Deltagaren kan vid överlämnandet av uppgifter, i enlighet med artikel 77.2 i tullkodexen, avstå från att visa upp de dokument avseende tulldeklarationer som avses i punkt 2. Deltagaren ska dock hålla dessa dokument tillgängliga och visa upp dem i de fall då tulltjänstemannen begär det.
(2) Det är i princip möjligt att avstå från att visa upp följande dokument:
–
alla affärshandlingar (handelsfakturor, fakturor avseende frakt etc. …) …”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Genom avtal av den 9, 13 och 15/16 januari 2015 kom klaganden i det nationella målet och Weifang överens om att 360 ton citronsyra skulle levereras till unionen till ett pris av 884,70 euro per ton.
Genom e-postmeddelande av den 22 januari 2015 informerade kommissionen Weifangs jurister om att genomförandeförordning 2015/82 och genomförandebeslut 2015/87 hade offentliggjorts i
Europeiska unionens officiella tidning
samma dag.
Den 30 januari 2015 avsände Weifang 360 ton citronsyra.
Genom tolv tulldeklarationer av den 10 och den 11 mars 2015, vilka upprättades med hjälp av databehandlingsteknik, deklarerade klaganden i det nationella målet importen av dessa varor för övergång till fri omsättning och angav tre fakturor, daterade den 29 januari 2015, från Weifang.
Innan tullkontoret frigjorde varorna begärde det att dessa fakturor skulle visas upp. Samtliga dessa fakturor innehöll en försäkran som, även om den motsvarade den som föreskrivs i punkt 9 i förteckningen i bilagan till genomförandeförordning 2015/82, emellertid inte hänvisade till genomförandebeslut 2015/87 utan till förordning nr 1193/2008 och beslut 2008/899.
Det hänvisades även till det sistnämnda beslutet i de åtagandeintyg för export som hade uppvisats till stöd för nämnda fakturor.
Eftersom de fakturor som visats upp inte innehöll någon hänvisning till genomförandebeslut 2015/87, beslutade tullkontoret att inte bevilja befrielse från antidumpningstull och påförde importen den allmänna antidumpningstullen på 42,7 procent.
Klaganden i det nationella målet bestred besluten om avslag på ansökan om återbetalning av antidumpningstull och uppvisade tre korrigerade åtagandefakturor, daterade den 29 januari 2015, i vilka det hänvisades till genomförandeförordning 2015/82 och genomförandebeslut 2015/87.
Genom beslut av den 7 juni 2016 biföll tullkontoret den begäran som framställts av klaganden i det nationella målet, genom vilken denne i andra hand begärde att den individuella antidumpningstullsatsen skulle tillämpas.
Genom beslut av den 13 juni 2016 avslog tullkontoret ansökan om befrielse från antidumpningstull på grundval av att de fakturor som visats upp tillsammans med deklarationen för de importerade varornas övergång till fri omsättning inte uppfyllde de formella villkoren i artikel 2.1 b i genomförandeförordning 2015/82, eftersom det hänvisades till beslut 2008/899 i dessa i stället för genomförandebeslut 2015/87.
Tullkontoret gjorde gällande att genomförandeförordning 2015/82 var i kraft den dag då tulldeklarationen togs emot och att det för att beviljas befrielse från antidumpningstull var avgörande att det hänvisades till den korrekta rättsliga grunden i fakturorna.
Den 18 juli 2016 överklagade klaganden i det nationella målet detta beslut till Finanzgericht Hamburg (Skattedomstolen i Hamburg, Tyskland) i syfte att i enlighet med artikel 236 i tullkodexen, erhålla återbetalning av den antidumpningstull som klaganden påförts.
Klaganden gjorde i detta hänseende, med stöd av domen av den 12 oktober 2017, Tigers (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
) gällande att det var möjligt att kontrollera tulldeklarationen i enlighet med artikel 78 i tullkodexen. Klaganden anser att det enligt denna artikel är tillåtet att i efterhand visa upp handlingar och att förekomsten av felaktiga uppgifter i en tulldeklaration saknar betydelse när det är möjligt att fastställa de faktiska omständigheterna vid en kontroll av deklarationen, vilken utförs i enlighet med denna artikel. Klaganden påpekade att tullkontoret självt har medgett att en kontroll av handlingarna sker först efter det att en sådan deklaration har tagits emot.
Klaganden anser att bedömningen av huruvida villkoren för befrielse från antidumpningstull är uppfyllda ska ske utifrån den tidpunkt då avtalet om köp av varorna ingicks, vilket i förevarande fall skedde i januari 2015, med beaktande av de minimiimportpriser som kommissionen meddelade i december 2014.
Tullkontoret anser däremot att det nationella målet skiljer sig från det mål som avgjordes genom domen av den 12 oktober 2017, Tigers (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
), som rörde en antidumpningstull som var specifik för det företag som då var i fråga. Tullkontoret betonade att det enligt artikel 2.2 i genomförandeförordning 2015/82 uttryckligen krävs att åtagandefakturan ska uppvisas den dag då tulldeklarationen godtogs. Tullkontoret påpekade att även om det enligt artikel 77.2 i tullkodexen är möjligt att inte visa upp de handlingar som är relevanta för en sådan deklaration tillsammans med deklarationen, ska de emellertid hållas tillgängliga för tullmyndigheterna, såsom föreskrivs i föreskriften avseende databehandlingstekniken ATLAS. Tullkontoret drog härav slutsatsen att kontrollen av befrielse från antidumpningstull ska ske på grundval av den faktura som anges i tulldeklarationen.
Den hänskjutande domstolen har påpekat att Weifangs nya åtagande, vilket kom till uttryck i genomförandebeslut 2015/87, var gällande vid tidpunkten för import av de aktuella varorna.
Den hänskjutande domstolen vill få klarhet i huruvida de fakturor som uppvisades i samband med kontrollen av tulldeklarationen uppfyller villkoren i artikel 2.1 b i genomförandeförordning 2015/82 för att betraktas som åtagandefakturor, trots att det är uppenbart att de formella villkor som anges i punkt 9 i förteckningen i bilagan till denna genomförandeförordning inte är uppfyllda.
Den hänskjutande domstolen undrar emellertid vilken inverkan proportionalitetsprincipen har på en bestämmelse avseende antidumpningstull, vilken ska tolkas med beaktande av sammanhang och de mål som eftersträvas med de föreskrifter som den ingår i. Ett undantag ska dessutom tolkas restriktivt endast om det är nödvändigt för att uppnå dessa mål.
I förevarande fall är det således oproportionerligt att inte bevilja befrielse från antidumpningstull.
Den hänskjutande domstolen anser för övrigt att det i artikel 2.1 i genomförandeförordning 2015/82 inte uttryckligen anges vid vilken tidpunkt åtagandefakturorna ska uppvisas.
Den hänskjutande domstolen anser att ingivandet av en tulldeklaration med hjälp av databehandlingsteknik innebär att tidpunkten för mottagandet av deklarationen inte kan vara det sista tillfället för att uppvisa dessa handlingar, eftersom det i de bestämmelser som är i kraft avseende dessa förfaranden endast föreskrivs att handlingarna ska hållas tillgängliga för tullmyndigheterna.
Den hänskjutande domstolen anser därför att artikel 2.2 i genomförandeförordning 2015/82 kan förstås så, att den endast fastställer den tidpunkt då tullskulden uppstår.
Den hänskjutande domstolen har preciserat att det av proportionalitetsprincipen kan utläsas att vissa uppgifter i en åtagandefaktura, såsom de som är i fråga i det nationella målet, kan läggas till eller korrigeras i efterhand, eftersom det mål som eftersträvas med antidumpningslagstiftningen fortfarande kan uppnås.
Den hänskjutande domstolen har gjort en analogi med den tolkning av artikel 78 i tullkodexen som EU-domstolen gjorde i domen av den 12 oktober 2017, Tigers (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
), enligt vilken systematiken i denna artikel går ut på att anpassa tullförfarandet till den faktiska situationen.
Mot denna bakgrund beslutade Finanzgericht Hamburg (Skattedomstolen i Hamburg) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU-domstolen:
”1)
Utgör det under de omständigheter som föreligger i det nationella målet hinder mot befrielse enligt artikel 2.1 i genomförandeförordning 2015/82 från den antidumpningstull som införts enligt artikel 1 i samma förordning, att det i en åtagandefaktura enligt artikel 2.1 b i förordningen hänvisas till beslut 2008/899 i stället för till genomförandebeslut 2015/87 som är angivet i punkt 9 i bilagan till förordningen?
2)
Om fråga 1 besvaras jakande: Får en åtagandefaktura som uppfyller kraven i bilagan till genomförandeförordning 2015/82 uppvisas inom ramen för ett förfarande för återbetalning av antidumpningstull för att erhålla befrielse, enligt artikel 2.1 i denna förordning, från den antidumpningstull som införts i artikel 1 i förordningen?”
Förfarandet vid domstolen
På grund av Covid-19-pandemin ställdes den muntliga förhandlingen vid domstolen, som skulle ha ägt rum den 6 maj 2020, in.
Genom beslut av den 20 april 2020 omvandlades således de frågor som parterna hade anmodats att besvara vid förhandlingen till skriftliga frågor.
Klaganden i det nationella målet, den italienska regeringen och kommissionen har således beretts tillfälle att yttra sig över alla frågor med anledning av begäran om förhandsavgörande.
Prövning av tolkningsfrågorna
Den första frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt den första frågan för att få klarhet i huruvida artikel 2.1 i genomförandeförordning 2015/82 ska tolkas så, att import av varor kan befrias från den antidumpningstull som införts genom artikel 1 i denna genomförandeförordning, när det i den åtagandefaktura som krävs för att erhålla en sådan befrielse – i försäkran som avses i punkt 9 i förteckningen i bilagan till nämnda genomförandeförordning – hänvisas till beslut 2008/899 och inte till genomförandebeslut 2015/87.
Det följer av domstolens praxis att befrielse från antidumpningstullar eller utjämningstullar endast kan beviljas på vissa villkor, i vissa särskilt föreskrivna fall, och utgör sålunda undantag från det normala förfarandet för antidumpningstullar och utjämningstullar. Bestämmelserna om sådana undantag ska därför tolkas strikt (dom av den 22 maj 2019, Krohn & Schröder,
C‑226/18
,
EU:C:2019:440
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Det ska även erinras om att hänvisningen till det genomförandebeslut genom vilket ett åtagande har godtagits av kommissionen är av särskild betydelse inom ramen för en genomförandeförordning som tillåter befrielse från antidumpningstull på grund av ett sådant åtagande, eftersom det gör det möjligt för tullmyndigheterna att vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna kontrollera att alla de krav som rör befrielse från antidumpningstullar och utjämningstullar är uppfyllda (dom av den 22 maj 2019, Krohn & Schröder,
C‑226/18
,
EU:C:2019:440
, punkt
).
I artikel 2.1 b i genomförandeförordning 2015/82 föreskrivs emellertid att import som deklareras för övergång till fri omsättning och som fakturerats av företag från vilka kommissionen har godtagit åtaganden och vilka anges i genomförandebeslut 2015/87 ska vara befriade från den antidumpningstull som införs genom artikel 1 i nämnda genomförandeförordning, under förutsättning att de åtföljs av en giltig åtagandefaktura. Med åtagandefaktura avses en affärsfaktura som innehåller åtminstone de uppgifter och den försäkran som föreskrivs i bilagan till den här förordningen.
I punkt 9 i förteckningen i bilagan till genomförandeförordning 2015/82 anges att denna handelsfaktura, som upprättats av det företag som har gjort sådana åtaganden, ska innehålla en försäkran som är undertecknad av den tjänsteman som är ansvarig för fakturan, enligt vilken ”försäljningen för direkt export till … unionen av de varor som avses i denna faktura omfattas av och sker enligt villkoren i det åtagande som gjorts av [FÖRETAGETS NAMN] och som godtagits av … kommissionen genom genomförandebeslut (EU) 2015/87”.
Det framgår således av lydelsen i dessa bestämmelser att befrielsen från antidumpningstull för import som fakturerats av företag vars åtaganden har godtagits av kommissionen bland annat är underställd det formella villkoret att det i den försäkran som ska finnas med i den handelsfaktura som åtföljer de varor som deklarerats för övergång till fri omsättning, anges att fakturan uppfyller villkoren i det åtagande som gjorts av exportföretaget, såsom detta har godtagits genom genomförandebeslut 2015/87.
Vad gäller innehållet anges i artikel 2.1 b i genomförandeförordning 2015/82 ett av villkoren för att befrielse från den antidumpningstull som införts enligt artikel 1 i genomförandeförordningen, ska beviljas när importen härrör från ett av de företag vars åtaganden avseende minimipriser på import har godtagits av kommissionen.
I artikel 2.2 a i nämnda genomförandeförordning anges följderna av att ett av de villkor som räknas upp i artikel 2.1 i samma genomförandeförordning inte är uppfyllt, genom att det preciseras att en tullskuld ska uppstå vid tidpunkten för godkännande av deklarationen för övergång till fri omsättning om det fastställs att för de varor som beskrivs i punkt 1 ett eller flera av dessa villkor inte är uppfyllda.
Vad gäller målet, har det system för befrielse som föreskrivs i artikel 2.1 i genomförandeförordning 2015/82 och de villkor som fastställs däri, till syfte att, såsom framgår av skälen 183 och 184 i nämnda förordning och såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 36 i sitt förslag till avgörande, dels undanröja dumpningens skadevållande effekter genom att befria vissa exportföretag från antidumpningstull, i de fall då de har åtagit sig att sälja en produkt som vanligtvis omfattas av en sådan antidumpningstull, till ett minimipris i unionen, dels begränsa risken för kringgående av genomförandeförordningen genom att dessa företag åläggs ett visst antal skyldigheter så att både importören av produkten och tullmyndigheterna i medlemsstaterna kan fastställa att en viss import verkligen är knuten till ett åtagande av ett av dessa företag, vilket identifierats i genomförandebeslut 2015/87.
Syftet med detta system för befrielse och dess villkor är således inte att skydda en viss importörs intressen, utan att säkerställa ett skydd mot dumpad import som skadar intressena för företagen i unionen, för att bekämpa den illojala konkurrens som följer därav.
Det följer således av såväl en bokstavstolkning som en kontextuell och teleologisk tolkning av genomförandeförordning 2015/82 att den omständigheten att det inte hänvisas till genomförandebeslut 2015/87 i den faktura som avses i artikel 2.1 b i genomförandeförordningen innebär att importören av den produkt som avses i nämnda genomförandeförordning inte kan beviljas den befrielse från antidumpningstull som föreskrivs i artikel 2.1 i samma genomförandeförordning, eftersom en sådan faktura inte är en ”åtagandefaktura” i den mening som avses i den förstnämnda bestämmelsen.
I förevarande fall framgår det av handlingarna i målet att de fakturor som uppvisades vid tidpunkten för inlämnandet av tulldeklarationerna för de aktuella varorna med hänsyn till deras övergång till fri omsättning, det vill säga den 10 och den 11 mars 2015, inte innehöll någon hänvisning till genomförandebeslut 2015/87 om godtagande av de åtaganden som erbjudits av vissa kinesiska exporterande tillverkare, däribland den tillverkare som exporterat dessa varor. Nämnda beslut trädde, i enlighet med artikel 3 i beslutet, i kraft den 23 januari 2015. Mot bakgrund av det ovan anförda är sådana fakturor inte ”åtagandefakturor” i den mening som avses i artikel 2.1 b i genomförandeförordning 2015/82.
Den omständigheten att genomförandeförordning 2015/82 och genomförandebeslut 2015/87 trädde i kraft en eller två veckor efter det att försäljningsavtalen undertecknades, men en vecka innan den berörda produkten skickades från ett tredjeland till unionen, påverkar inte bedömningen i föregående punkt. Exportföretagen är nämligen från och med den dag då dessa rättsinstrument träder i kraft skyldiga att iaktta de villkor som uppställs i de nya bestämmelserna för att kunna omfattas av systemet för befrielse på grund av de åtaganden som kommissionen har godtagit. Detta gäller i än högre grad i ett fall där kommissionen har underrättat det aktuella exportföretaget om att de nya bestämmelserna har antagits innan de ens trädde i kraft.
Mot denna bakgrund ska den första frågan besvaras enligt följande. Artikel 2.1 i genomförandeförordning 2015/82 ska tolkas så, att import av varor inte kan befrias från den antidumpningstull som införts genom artikel 1 i denna genomförandeförordning, när det i den faktura som krävs för att erhålla en sådan befrielse – i försäkran som avses i punkt 9 i förteckningen i bilagan till nämnda genomförandeförordning – hänvisas till beslut 2008/899 och inte till genomförandebeslut 2015/87.
Den andra frågan
Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida en åtagandefaktura som innehåller samtliga de uppgifter som anges i bilagan till genomförandeförordning 2015/82 kan uppvisas, i syfte att erhålla den befrielse som föreskrivs i artikel 2.1 i denna genomförandeförordning, i samband med det förfarande enligt artikel 236 i tullkodexen som inletts för att erhålla återbetalning av antidumpningstullar.
Enligt artikel 236.1 i tullkodexen ska import- eller exporttullar återbetalas i den utsträckning som det fastställs att tullbeloppet då tullen betalades inte var det som lagligen skulle betalas.
I artikel 78 i tullkodexen föreskrivs dessutom ett förfarande som gör det möjligt för tullmyndigheterna att på eget initiativ eller på deklarantens begäran ändra tulldeklarationen efter det att de varor som avses i deklarationen har frigjorts, det vill säga efter det att deklarationen har getts in.
Det framgår emellertid av domstolens praxis att tullagstiftningen som helhet, i enlighet med vad som anges särskilt i tullkodexen, endast är tillämplig på antidumpnings- eller utjämningstullar om det föreskrivs i de förordningar som fastställer sådana tullar (dom av den 22 maj 2019, Krohn & Schröder,
C‑226/18
,
EU:C:2019:440
, punkt
).
Det ska således prövas huruvida det i bestämmelserna i genomförandeförordning 2015/82 föreskrivs ett undantag från tullagstiftningen eller om det tvärtom enligt dessa bestämmelser är möjligt för en importör att, efter det att tulldeklarationen för importerade produkter har lämnats in och dessa produkter har övergått till fri omsättning, visa upp en åtagandefaktura som gör det möjligt att befrias från antidumpningstull på grund av åtaganden som gjorts av det företag som exporterar dessa produkter och som godtagits av kommissionen.
I artikel 2.1 b i genomförandeförordning 2015/82 föreskrivs följande: ”Import som deklareras för övergång till fri omsättning och som har fakturerats av företag från vilka kommissionen har godtagit åtaganden och vars namn förtecknas i genomförandebeslut [2015/87] ska vara befriade från den antidumpningstull som införs genom artikel 1, under [förutsättning] … [a]tt importvarorna åtföljs av en giltig åtagandefaktura. Med åtagandefaktura avses en affärsfaktura som innehåller åtminstone de uppgifter och den försäkran som föreskrivs i bilagan till den här förordningen”.
Systematiken i artikel 2.1 b innebär emellertid att den befrielse från antidumpningstull som föreskrivs däri, såsom uttryckligen anges, endast kan beviljas om den import som deklarerats för övergång till fri omsättning åtföljs av en sådan åtagandefaktura. Domstolen drar härav, i likhet med vad kommissionen har gjort gällande i sitt skriftliga yttrande, slutsatsen att denna faktura, i enlighet med den mening som avses i denna bestämmelse, ska visas upp för tullmyndigheterna när varorna deklareras för övergång till fri omsättning.
Det ska i detta sammanhang påpekas att följande preciseras i skäl 184 i genomförandeförordning 2015/82: ”För att ytterligare underlätta för kommissionen och tullmyndigheterna att på ett effektivt sätt övervaka att företagen uppfyller sina åtaganden, bör, när begäran om övergång till fri omsättning lämnas in till den behöriga tullmyndigheten, befrielse från antidumpningstull endast beviljas under förutsättning att … det uppvisas en åtagandefaktura som innehåller åtminstone de uppgifter och den försäkran som föreskrivs i bilagan”.
I skäl 11 i genomförandebeslut 2015/87 anges dessutom att för att göra det möjligt för kommissionen att effektivt övervaka att exportföretagen uppfyller sina åtaganden ska, när begäran om övergång till fri omsättning i enlighet med åtagandena föreläggs den berörda tullmyndigheten, befrielse från antidumpningstull endast beviljas under förutsättning att det uppvisas en faktura som innehåller åtminstone de uppgifter som anges i bilagan till genomförandeförordning 2015/82. I detta skäl anges särskilt att denna uppgiftsnivå är nödvändig också för att tullmyndigheterna med tillräcklig säkerhet ska kunna förvissa sig om att sändningen motsvarar beskrivningen i de kommersiella dokumenten.
Enligt artikel 2.1 b i genomförandeförordning 2015/82 krävs således att den åtagandefaktura som anges däri ska uppvisas när de produkter som tulldeklarationen avser deklareras och inte senare.
Såsom framgår av punkt 57 ovan fastställs för övrigt i artikel 2.2 i denna genomförandeförordning uttryckligen följderna av att ett av de villkor som räknas upp i artikel 2.1 i samma genomförandeförordning inte är uppfyllt, genom att det preciseras att en tullskuld ska uppstå vid tidpunkten för godkännande av deklarationen för övergång till fri omsättning om det fastställs att för de varor som beskrivs i punkt 1 ett eller flera av dessa villkor inte är uppfyllda.
I detta avseende anges det i skäl 186 i samma genomförandeförordning att en tullskuld, under sådana omständigheter, uppstår för importörerna ”även om kommissionen direkt eller indirekt godtagit det åtagande som den tillverkare [importörerna] köpt från erbjudit”.
Vad gäller syftet med villkoret i artikel 2.1 b i genomförandeförordning 2015/82, framgår det av punkt 72 ovan att detta är avsett att göra det möjligt för såväl kommissionen som tullmyndigheterna i medlemsstaterna att dels övervaka att exportföretagen uppfyller sina åtaganden vid tidpunkten för begäran om övergång till fri omsättning, dels med tillräcklig säkerhet förvissa sig om att importen motsvarar beskrivningen i de kommersiella dokumenten.
Det ska således anses att den aktuella antidumpningslagstiftningen har en annan räckvidd än den som prövades i domen av den 12 oktober 2017, Tigers (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
), i vilken det slogs fast att artikel 1.3 i rådets genomförandeförordning (EU) nr 412/2013 av den 13 maj 2013 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av bords- och köksartiklar av keramiskt material med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT L 131, 2013, s. 1
) skulle tolkas på så sätt, att den inte förbjöd de berörda importörerna att visa upp en åtagandefaktura efter det att tulldeklarationen hade lämnats in.
I artikel 1.3 i genomförandeförordning nr 412/2013 föreskrevs nämligen inte vid vilken tidpunkt handelsfakturan skulle visas upp för tullmyndigheterna utan det föreskrevs däri endast att ”[t]illämpningen av de individuella antidumpningstullsatserna för de företag som anges i punkt 2 ska förutsätta att det för medlemsstaternas tullmyndigheter uppvisas en giltig faktura som uppfyller kraven i bilaga II”.
Av det ovan anförda följer att genomförandeförordning 2015/82 innehåller en bestämmelse, nämligen artikel 2.1 i denna genomförandeförordning, som enligt artikel 1.4 i förordningen uttryckligen avviker från gällande bestämmelser om tullar, däribland artiklarna 78 och 236 i tullkodexen.
Mot denna bakgrund ska den andra frågan besvaras enligt följande. En åtagandefaktura som innehåller samtliga de uppgifter som anges i bilagan till genomförandeförordning 2015/82 kan inte uppvisas, i syfte att erhålla den befrielse som föreskrivs i artikel 2.1 i denna genomförandeförordning, i samband med det förfarande enligt artikel 236 i tullkodexen som inletts för att erhålla återbetalning av antidumpningstullar.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (fjärde avdelningen) följande:

1)
Artikel 2.1 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/82 av den 21 januari 2015 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av citronsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina efter en översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 11.2 i rådets förordning (EG) nr 1225/2009 och om avslutande av den partiella interimsöversynen enligt artikel 11.3 i förordning (EG) nr 1225/2009 ska tolkas så, att import av varor inte kan befrias från den antidumpningstull som införts genom artikel 1 i denna genomförandeförordning, när det i den faktura som krävs för att erhålla en sådan befrielse – i försäkran som avses i punkt 9 i förteckningen i bilagan till nämnda genomförandeförordning – hänvisas till kommissionens beslut 2008/899/EG av den 2 december 2008 om godtagande av de åtaganden som erbjudits i samband med antidumpningsförfarandet rörande import av citronsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina och inte till kommissionens genomförandebeslut (EU) 2015/87 av den 21 januari 2015 om godtagande av de åtaganden som erbjudits i samband med antidumpningsförfarandet rörande import av citronsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina.

2)
En åtagandefaktura som innehåller samtliga de uppgifter som anges i bilagan till genomförandeförordning 2015/82 kan inte uppvisas, i syfte att erhålla den befrielse som föreskrivs i artikel 2.1 i denna genomförandeförordning, i samband med det förfarande enligt artikel 236 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av den 9 oktober 2013, som inletts för att erhålla återbetalning av antidumpningstullar.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.