CELEX: 62021CJ0266
Præjudiciel forelæggelse
fælles transportpolitik
direktiv 2006/126/EF
artikel 11, stk. 2 og 4
suspension af førerretten til et motorkøretøj
kørekort, der er udstedt af den medlemsstat, hvor indehaveren har sin sædvanlige bopæl, ved ombytning af et kørekort udstedt af en anden medlemsstat
den første medlemsstats afvisning af at fuldbyrde en afgørelse om suspension af førerretten, der er vedtaget af den anden medlemsstat
den anden medlemsstats forpligtelse til ikke at anerkende gyldigheden af det kørekort, der er suspenderet, på sit område

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 2, nr. 4), og artikel 4, stk. 1, litra d), i Rådets rammeafgørelse 2008/947/RIA af 27. november 2008 om anvendelse af princippet om gensidig anerkendelse på domme og afgørelser om prøvetid med tilsyn med henblik på tilsyn med tilsynsforanstaltninger og alternative sanktioner (
EUT 2008, L 337, s. 102
), samt af artikel 11, stk. 2 og 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekort (
EUT 2006, L 403, s. 18
).
Anmodningen er blevet indgivet i forbindelse med en sag om fuldbyrdelse i Spanien af en afgørelse om suspension af førerretten, der er blevet truffet i Bulgarien over for en person, der er bosiddende i Spanien, og som er indehaver af et kørekort, der er udstedt af sidstnævnte medlemsstat ved ombytning af et kørekort, der er udstedt af den førstnævnte medlemsstat.
Retsforskrifter
EU-retten
Rammeafgørelse 2008/947
Artikel 1 i rammeafgørelse 2008/947 med overskriften »Formål og anvendelsesområde« bestemmer i stk. 2:
»Denne rammeafgørelse finder kun anvendelse på:
a)
anerkendelse af domme og, når det er relevant, afgørelser om prøvetid med tilsyn
b)
overførsel af ansvaret for tilsynet med tilsynsforanstaltninger og alternative sanktioner
[…]
som beskrevet og defineret i rammeafgørelsen.«
Rammeafgørelsens artikel 2 med overskriften »Definitioner« har følgende ordlyd:
»I denne rammeafgørelse forstås ved:
[…]
4)
»alternativ sanktion«: en anden straf end en frihedsstraf, frihedsberøvende foranstaltning eller bødestraf, der pålægger en forpligtelse eller et påbud
[…]«
Rammeafgørelsens artikel 4, der vedrører »[t]ilsynsforanstaltningernes og de alternative sanktioners art«, bestemmer i stk. 1:
»Denne rammeafgørelse anvendes på følgende tilsynsforanstaltninger og alternative sanktioner:
[…]
d)
påbud med hensyn til adfærd, opholdssted, uddannelse eller fritidsaktiviteter eller begrænsninger i eller regler for udøvelse af arbejde
[…]«
Samme rammeafgørelses artikel 6 med overskriften »Procedure for fremsendelse af domme og, når det er relevant, afgørelser om prøvetid med tilsyn« bestemmer i stk. 1:
»Når den kompetente myndighed i udstedelsesstaten i henhold til artikel 5, stk. 1 eller 2, fremsender en dom og, når det er relevant, en afgørelse om prøvetid med tilsyn til en anden medlemsstat, sikrer den, at den ledsages af en attest, for hvilken standardformularen findes i bilag I.«
Direktiv 2006/126
15. betragtning til direktiv 2006/126 har følgende ordlyd:
»Medlemsstaterne bør desuden ud fra hensynet til færdselssikkerheden kunne anvende de nationale forskrifter for inddragelse, suspension, fornyelse og annullation af kørekortet for alle kørekortindehavere, som har deres sædvanlige bopæl på deres område.«
I henhold til dette direktivs artikel 2, stk. 1, »[anerkendes] [d]e kørekort, som medlemsstaterne udsteder, […] gensidigt«.
Det nævnte direktivs artikel 11 med overskriften »Forskellige bestemmelser om ombytning, inddragelse, erstatning og anerkendelse af kørekort« bestemmer i stk. 1, 2 og 4:
»1.   Når indehaveren af et gyldigt nationalt kørekort udstedt i en medlemsstat får sædvanlig bopæl i en anden medlemsstat, kan han anmode om at få sit kørekort ombyttet med et tilsvarende kørekort. […]
2.   Med forbehold af overholdelsen af territorialprincippet i straffelove og ‑bestemmelser kan bopælsmedlemsstaten på indehaveren af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, anvende sine nationale bestemmelser vedrørende begrænsning, suspension, inddragelse eller annullation af førerretten og om nødvendigt med henblik herpå ombytte dette kørekort.
[…]
4.   En medlemsstat skal nægte at udstede et kørekort til en ansøger, hvis kørekort er begrænset, suspenderet eller inddraget i en anden medlemsstat.
En medlemsstat skal nægte at anerkende gyldigheden af ethvert kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat til en person, hvis kørekort er begrænset, suspenderet eller inddraget på førstnævnte stats område.
En medlemsstat kan også nægte at udstede et kørekort til en ansøger, hvis kørekort er annulleret i en anden medlemsstat.«
Samme direktivs artikel 12 med overskriften »Sædvanlig bopæl« bestemmer i stk. 1:
»I dette direktiv forstås ved »sædvanlig bopæl« det sted, hvor en person sædvanligvis opholder sig, dvs. i mindst 185 dage inden for et kalenderår, som følge af sin personlige eller erhvervsmæssige tilknytning, eller, når der er tale om en person uden erhvervsmæssig tilknytning, som følge af den personlige tilknytning, der viser, at der består en tæt forbindelse mellem personen og dennes bopælssted.«
Artikel 15, første punktum, i direktiv 2006/126 med overskriften »Gensidig bistand« har følgende ordlyd:
»Medlemsstaterne bistår hinanden ved gennemførelsen af dette direktiv og udveksler oplysninger om udstedte, ombyttede, erstattede, forlængede eller annullerede kørekort.«
Bulgarsk ret
Artikel 78 i Nakazatelen kodeks (straffeloven, herefter »NK«) bestemmer:
»(1)   En myndig person frikendes for strafferetligt ansvar af [den kompetente ret] og pålægges en bøde på 1 000-5 000 [bulgarske leva (BGN) (ca. 500-2 500 EUR)], såfremt følgende betingelser er opfyldt samtidig:
a)
Der er i tilfælde af forsæt fastsat en frihedsstraf på op til tre år eller en anden mildere straf eller i tilfælde af uagtsomhed en frihedsstraf på op til fem år eller en anden mildere straf for den pågældende strafbare handling.
b)
Gerningsmanden er hverken blevet dømt for at have begået en strafbar handling, som er underlagt offentlig påtale, eller frikendt for strafferetligt ansvar i henhold til bestemmelserne i dette stykke.
c)
De materielle skader, som er blevet forvoldt af den strafbare handling, er blevet erstattet.
[…]
(4)   Den ret, der pålægger en bøde i henhold til stk. 1, kan også pålægge en administrativ sanktion i form af en suspension af retten til at udøve et bestemt erhverv eller en bestemt aktivitet i op til tre år, såfremt suspensionen af denne ret er fastsat som straf for denne strafbare handling.«
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
Ved dom af 26. juni 2018, som blev endelig den 20. november 2019, fastslog Sofiyski gradski sad (byretten i Sofia, Bulgarien), som er den forelæggende ret i den foreliggende sag, at HV var skyldig i på bulgarsk område at have ført et motorkøretøj i strid med færdselsreglerne og uagtsomt at have forårsaget middelsvære personskader på flere personer. På grundlag af NK’s artikel 78a, stk. 1, frifandt denne ret HV for strafferetligt ansvar for denne lovovertrædelse og pålagde HV en administrativ bøde på 1000 BGN (ca. 500 EUR). Desuden traf den nævnte ret i medfør af NK’s artikel 78a, stk. 4, afgørelse om at suspendere HV’s ret til at føre et motorkøretøj i en periode på seks måneder regnet fra den dato, hvor denne dom blev endelig.
Anklagemyndigheden ved den forelæggende ret oplyste retten om, at denne suspension ikke kunne fuldbyrdes på bulgarsk område, eftersom HV har fast bopæl i Spanien, og at dennes kørekort, der var udstedt af de bulgarske myndigheder, var blevet ombyttet med et tilsvarende kørekort udstedt af de spanske myndigheder.
Den 27. oktober 2020 udstedte den forelæggende ret en attest i henhold til rammeafgørelse 2008/947, som blev fremsendt til Juzgado Central de lo Penal (central domstol i straffesager, Spanien). I afsnit j), stk. 4, i attesten med overskriften »Den eller de pågældende tilsynsforanstaltningers eller alternative sanktions art« blev feltet »påbud med hensyn til adfærd, opholdssted, uddannelse eller fritidsaktiviteter eller begrænsninger i eller regler for udøvelse af arbejde« krydset af. I samme afsnits stk. 5 blev det præciseret, at den alternative sanktion bestod i en suspension af retten til at føre et motorkøretøj i en periode på seks måneder.
Ved afgørelse af 17. februar 2021 afviste Juzgado Central de lo Penal (central domstol i straffesager) at anerkende den fremsendte dom og fuldbyrde den sanktion, som HV var blevet idømt, med den begrundelse, at sanktionen ikke var omfattet af de straffe, der var fastsat i Ley 23/2014 de reocimiento mutuo de resoluciones penales en la Unión Europea (lov nr. 23/2014 om gensidig anerkendelse af straffedomme i Den Europæiske Union) af 20. november 2014 (BOE nr. 282 af 21.11.2014, s. 1) og i rammeafgørelserne om fuldbyrdelse af straffe eller tilsynsforanstaltninger i Den Europæiske Union. Denne ret begrundede ligeledes sin afvisning med henvisning til direktiv 2006/126.
Den forelæggende ret er af den opfattelse, at denne afvisning gør det umuligt effektivt at fuldbyrde den suspension af førerretten, som HV er blevet idømt, hvilket de facto fører til straffrihed for HV. En sådan afgørelse er imidlertid omfattet af rammeafgørelse 2008/947, eftersom den udgør en »alternativ sanktion«, der pålægger et »påbud med hensyn til adfærd« som omhandlet i denne rammeafgørelses artikel 2, nr. 4), og artikel 4, stk. 1, litra d).
Den forelæggende ret er også af den opfattelse, at territorialprincippet i straffelove og ‑bestemmelser, der er fastsat i artikel 11, stk. 2, i direktiv 2006/126, er i modstrid med princippet om gensidig anerkendelse af straffedomme som konkretiseret ved rammeafgørelse 2008/947. Ifølge den forelæggende ret opstår spørgsmålet om, hvilken af disse to EU-retsakter der finder anvendelse, med henblik på at afgøre, om der skal fremsendes en ny attest i henhold til rammeafgørelsen til Juzgado Central de lo Penal (central domstol i straffesager).
På denne baggrund har Sofiyski gradski sad (byretten i Sofia) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Er domstolsafgørelser i straffesager, hvorved en gerningsmand ved overtrædelser af færdselsretlige forskrifter og [forvoldelse af] uagtsom middelsvær personskade pålægges en administrativ sanktion i form af en suspension af retten til at føre et motorkøretøj i en vis periode, omfattet af anvendelsesområdet for artikel 2, nr. 4), og artikel 4, stk. 1, litra d), i [rammeafgørelse 2008/947]?
2)
Udgør bestemmelserne i artikel 11, stk. 2, og [artikel 11,] stk. 4, første til tredje afsnit, i [direktiv 2006/126] et grundlag for, at den medlemsstat, hvor indehaveren af et kørekort udstedt af denne stat har si[n] sædvanlige [bopæl], kan afvise at anerkende og fuldbyrde en administrativ sanktion i form af en midlertidig frakendelse af retten til at føre motorkøretøj, som er blevet pålagt i en anden medlemsstat for en overtrædelse af færdselsretlige forskrifter og for uagtsomt at have forvoldt middelsvær personskade på en anden person, [når] denne [overtrædelse] blev begået på et tidspunkt, hvor gerningsmanden efter en ombytning af det kørekort, som oprindeligt blev udstedt af domsstaten, var indehaver af et kørekort udstedt af opholdsstaten?«
Formaliteten
Den tyske regering har rejst tvivl om, hvorvidt anmodningen om præjudiciel afgørelse kan antages til realitetsbehandling, idet den tyske regering har gjort gældende, at der ikke verserer en procedure for den forelæggende ret, og at denne ret synes at søge at få bekræftet, at de spanske myndigheder har tilsidesat EU-retten, hvilket ikke kan gøres til genstand for en anmodning om præjudiciel afgørelse.
Det følger af fast retspraksis, at det udelukkende tilkommer de nationale retter, for hvilke tvisten er indbragt, og som har ansvaret for den retsafgørelse, der skal træffes, på grundlag af de konkrete omstændigheder i hver sag at vurdere såvel, om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for, at de kan afsige dom, som relevansen af de spørgsmål, de forelægger Domstolen. Heraf følger, at der foreligger en formodning for, at spørgsmål om EU-retten er relevante. Domstolen kan kun afvise at træffe afgørelse om et præjudicielt spørgsmål fremsat af en national ret, hvis det klart fremgår, at den ønskede fortolkning af EU-retten savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, såfremt problemet er af hypotetisk karakter, eller såfremt Domstolen ikke råder over de faktiske og retlige oplysninger, som er nødvendige for, at den kan give en hensigtsmæssig besvarelse af de forelagte spørgsmål (jf. i denne retning dom af 23.11.2021, IS (Forelæggelsesafgørelsens ulovlighed),
C-564/19
,
EU:C:2021:949
, præmis
og
og den deri nævnte retspraksis).
I denne forbindelse fremgår det af selve ordlyden af artikel 267 TEUF, at den præjudicielle afgørelse, der anmodes om, skal være »nødvendig« for, at den forelæggende ret kan »[afsige] sin dom« i den sag, der verserer for den (jf. i denne retning dom af 26.3.2020, Miasto Łowicz og Prokurator Generalny,
C-558/18 og C-563/18
,
EU:C:2020:234
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
I det foreliggende tilfælde fremgår det af anmodningen om præjudiciel afgørelse, at den forelæggende ret, for hvilken anklagemyndigheden har indbragt sagen, skal træffe afgørelse om den måde, hvorpå afgørelsen om suspension af førerretten til et motorkøretøj, som er blevet truffet over for HV, skal fuldbyrdes i forbindelse med en sag, der verserer for denne ret. I denne sammenhæng ønsker den forelæggende ret, således som det er anført i denne doms præmis 18, oplyst, om den med henblik på at afgøre, om der er anledning til at fremsende en ny attest i henhold til denne rammeafgørelse til Juzgado Central de lo Penal (central domstol i straffesager), skal støtte sig på direktiv 2006/126 eller rammeafgørelse 2008/947.
Den ønskede fortolkning af EU-retten forekommer derfor nødvendig for, at den forelæggende ret kan afsige sin dom.
På denne baggrund kan anmodningen om præjudiciel afgørelse antages til realitetsbehandling.
Om de præjudicielle spørgsmål
Det andet spørgsmål
Med dette spørgsmål, som skal behandles først, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 11, stk. 2, sammenholdt med artikel 11, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2006/126, skal fortolkes således, at bestemmelserne gør det muligt for den medlemsstat, hvor indehaveren af et kørekort, der er udstedt af denne medlemsstat, har sin sædvanlige bopæl, ikke på sit område at anerkende og fuldbyrde en afgørelse om suspension af førerretten til et motorkøretøj, som en anden medlemsstat har truffet over for indehaveren af kørekortet på grund af en færdselslovsovertrædelse begået på dennes område, herunder når dette kørekort er blevet udstedt efter ombytning af et kørekort, der tidligere var blevet udstedt af den medlemsstat, hvor denne færdselslovsovertrædelse blev begået.
I første række fremgår det af artikel 11, stk. 2, i direktiv 2006/126, sammenholdt med 15. betragtning hertil, at begrundet i hensyn til færdselssikkerheden og med forbehold af overholdelsen af territorialprincippet i straffelove og ‑bestemmelser kan den medlemsstat, hvor indehaveren af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, har sin sædvanlige bopæl som omhandlet i dette direktivs artikel 12, anvende sine egne nationale bestemmelser vedrørende begrænsning, suspension, inddragelse eller annullation af førerretten og om nødvendigt med henblik herpå ombytte dette kørekort. Denne bestemmelse vedrører således en situation, hvor indehaveren af kørekortet har sin sædvanlige bopæl i en anden medlemsstat end den, der har udstedt kørekortet (jf. analogt dom af 23.4.2015, Aykul,
C-260/13
,
EU:C:2015:257
, præmis
).
I det foreliggende tilfælde blev det kørekort, som HV råder over, imidlertid udstedt til HV af den medlemsstat, hvor HV har sin sædvanlige bopæl, ved ombytning af det kørekort, som var blevet udstedt til HV af den medlemsstat, hvor vedkommende var genstand for afgørelsen om suspension af dennes førerret på grund af en færdselslovsovertrædelse begået på sidstnævntes område, og som er omhandlet i hovedsagen. Denne situation er således ikke omfattet af artikel 11, stk. 2, i direktiv 2006/126. Når en person først har fået ombyttet sit kørekort, der er erhvervet i en første medlemsstat, med et kørekort udstedt af den medlemsstat, hvor vedkommende har sin sædvanlige bopæl, skal vedkommende nemlig ikke længere anses for at være »indehave[r] af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat« i denne bestemmelses forstand.
Hvad i anden række angår artikel 11, stk. 4, i direktiv 2006/126 skal det bemærkes, at en medlemsstat i henhold til dette stykkes andet afsnit skal nægte at anerkende gyldigheden af ethvert kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat til en person, hvis kørekort er begrænset, suspenderet eller inddraget på førstnævnte stats område. Det fremgår af vendingen »skal nægte at anerkende«, at denne bestemmelse ikke fastsætter en mulighed, men en forpligtelse for den pågældende medlemsstat (jf. i denne retning dom af 26.4.2012, Hofmann,
C-419/10
,
EU:C:2012:240
, præmis
, og af 28.10.2020, Kreis Heinsberg,
C-112/19
,
EU:C:2020:864
, præmis
).
Artikel 11, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2006/126 vedrører foranstaltninger, der træffes i henhold til en medlemsstats straffelove og ‑bestemmelser, og som på denne medlemsstats område påvirker gyldigheden af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat (dom af 23.4.2015, Aykul,
C-260/13
,
EU:C:2015:257
, præmis
). Den forpligtelse, der er fastsat i denne bestemmelse, har således til formål at sikre en effektiv fuldbyrdelse af en afgørelse om suspension af førerretten, der er truffet på området for den medlemsstat, der har truffet afgørelsen, i overensstemmelse med territorialprincippet i straffelove og ‑bestemmelser, der er fastsat i dette direktivs artikel 11, stk. 2. I medfør af dette princip er det, når der begås en færdselslovovertrædelse på en medlemsstats område, nemlig kun denne medlemsstat, som har kompetence til at pålægge sanktioner for denne overtrædelse, i givet fald ved suspension af førerretten (jf. analogt dom af 20.11.2008, Weber,
C-1/07
,
EU:C:2008:640
, præmis
, og af 23.4.2015, Aykul,
C-260/13
,
EU:C:2015:257
, præmis
).
Det følger heraf, at artikel 11, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2006/126, sammenholdt med territorialprincippet i straffelove og ‑bestemmelser, ikke indebærer, at en afgørelse om suspension af førerretten, der er truffet på en medlemsstats område, skal anerkendes og fuldbyrdes i andre medlemsstater, herunder den medlemsstat, hvor indehaveren af det kørekort, der er genstand for en sådan afgørelse, har sin sædvanlige bopæl som omhandlet i dette direktivs artikel 12, stk. 1. Kun den medlemsstat, der har truffet afgørelsen om suspension af førerretten, er nemlig kompetent til på sit område at sikre fuldbyrdelsen af en sådan afgørelse, selv i en situation, hvor adressaten for afgørelsen har sin sædvanlige bopæl i en anden medlemsstat.
Det følger heraf, at den omstændighed, som den forelæggende ret har henvist til, at HV har været indehaver af et kørekort, der var udstedt af de bulgarske myndigheder, inden den medlemsstat, hvor han har sin sædvanlige bopæl, i medfør af en ombytning i henhold til artikel 11, stk. 1, i direktiv 2006/126 udstedte et kørekort, som han rådede over på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, er uden relevans for afgørelsen af, om afgørelsen om suspension af førerretten, som blev truffet over for HV på grund af dennes ulovlige adfærd på bulgarsk område, kan fuldbyrdes på spansk område.
I denne sammenhæng skal det imidlertid tilføjes, at artikel 15, første punktum, i direktiv 2006/126 pålægger medlemsstaterne at bistå hinanden ved gennemførelsen af dette direktiv og udveksle oplysninger om udstedte, ombyttede, erstattede, forlængede eller annullerede kørekort.
Denne bestemmelse kan bidrage til den effektive fuldbyrdelse af en afgørelse om suspension af førerretten, der er truffet i den medlemsstat, der ikke er den medlemsstat, hvor den pågældende person har sin sædvanlige bopæl. Efter anmodning fra denne medlemsstat og i overensstemmelse med punkt 3, tredje punktum, litra a), rubrik 13 og 14, samt punkt 4, litra a), i bilag I til direktiv 2006/126 kan den medlemsstat, hvor der er sædvanlig bopæl, på et kørekort påføre eventuelle påtegninger om forbud mod kørsel på den nævnte medlemsstats område (jf. i denne retning dom af 29.4.2021, Stadt Pforzheim (Påtegninger på kørekortet),
C-56/20
,
EU:C:2021:333
, præmis
og
).
På baggrund af det ovenstående skal det andet spørgsmål besvares med, at artikel 11, stk. 2, sammenholdt med artikel 11, stk. 4, andet afsnit, i direktiv 2006/126, skal fortolkes således, at bestemmelserne gør det muligt for den medlemsstat, hvor indehaveren af et kørekort, der er udstedt af denne medlemsstat, har sin sædvanlige bopæl, ikke på sit område at anerkende og fuldbyrde en afgørelse om suspension af førerretten til et motorkøretøj, som en anden medlemsstat har truffet over for indehaveren af kørekortet på grund af en færdselslovsovertrædelse begået på dennes område, herunder når dette kørekort er blevet udstedt efter ombytning af et kørekort, der tidligere var blevet udstedt af den medlemsstat, hvor denne færdselslovsovertrædelse blev begået.
Det første spørgsmål
Henset til besvarelsen af det andet spørgsmål og til den omstændighed, at det alene er direktiv 2006/126, der regulerer den situation, hvor en medlemsstat i henhold til sin nationale lovgivning og på grund af en ulovlig adfærd på dens område suspenderer førerretten for indehaveren af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, ved at fastsætte, at virkningen af en sådan suspension er begrænset til dette område, er det ufornødent at besvare det første spørgsmål.
Sagsomkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra de nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.

På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Tredje Afdeling) for ret:

Artikel 11, stk. 2, og artikel 11, stk. 4, andet afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekort

skal fortolkes således, at

bestemmelserne gør det muligt for den medlemsstat, hvor indehaveren af et kørekort, der er udstedt af denne medlemsstat, har sin sædvanlige bopæl, ikke på sit område at anerkende og fuldbyrde en afgørelse om suspension af førerretten til et motorkøretøj, som en anden medlemsstat har truffet over for indehaveren af kørekortet på grund af en færdselslovsovertrædelse begået på dennes område, herunder når dette kørekort er blevet udstedt efter ombytning af et kørekort, der tidligere var blevet udstedt af den medlemsstat, hvor denne færdselslovsovertrædelse blev begået.

Underskrifter
(
*1
) – Processprog: bulgarsk.