CELEX: 62019CJ0543
Előzetes döntéshozatal
Vámunió
2913/92/EGK rendelet
78. cikk
A 236. cikk (1) bekezdése
Behozatali eljárás
A vámáru‑nyilatkozat felülvizsgálata
Kereskedelempolitika
Antidömping
(EU) 2015/82 végrehajtási rendelet
Végleges dömpingellenes vám
Árra vonatkozó kötelezettségvállalások
Mentesség
A 2. cikk (1) bekezdése
A kötelezettségvállalási számla benyújtására vonatkozó feltétel
A 2015/82 végrehajtási rendelet mellékletében rögzített kötelező elem feltüntetésének elmulasztása

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az 1225/2009/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálat nyomán a Kínai Népköztársaságból származó citromsav behozatalára vonatkozóan végleges dömpingellenes vám kivetéséről és az 1225/2009/EK rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálatokról szóló, 2015. január 21‑i (EU) 2015/82 bizottsági végrehajtási rendelet (
HL 2015. L 15., 8. o.
) 2. cikke (1) bekezdésének értelmezésre vonatkozik.
E kérelmet a Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG és a Hauptzollamt Hamburg (hamburgi fővámhivatal, Németország; a továbbiakban: vámhivatal) között a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdése értelmében vett kötelezettségvállalási számlák bemutatásának elmulasztása miatt kivetett dömpingellenes vám alóli teljes mentesség iránti kérelem tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A Vámkódex
A 2013. október 9‑i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (
HL 2013. L 269., 1. o.
) módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (
HL 1992. L 302., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás: 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.; a továbbiakban: Vámkódex) 62. cikke előírja:
„(1)   Az írásbeli vámáru‑nyilatkozatot az erre a célra előírt hivatalos mintának megfelelő nyomtatvány felhasználásával kell elkészíteni. A vámáru‑nyilatkozatot alá kell írni, és annak tartalmaznia kell minden olyan adatot, amelyek azokhoz a vámeljárásra vonatkozó rendelkezések alkalmazásához szükségesek, amelyre az árut bejelentik.
(2)   A bejelentéshez mellékelni kell azokat az iratokat, amelyek azokhoz a vámeljárásra vonatkozó rendelkezések alkalmazásához szükségesek, amelyre az árut bejelentették.”
E kódex 68. cikke ekképp rendelkezik:
„Az általa elfogadott vámáru‑nyilatkozatok ellenőrzéséhez a vámhatóság:
a)
megvizsgálhatja a vámáru‑nyilatkozatot képező és az ahhoz mellékelt iratokat. A vámhatóság előírhatja, hogy a nyilatkozattevő más iratokat is mutasson be a vámáru‑nyilatkozatban szereplő adatok pontosságának ellenőrzésére;
[…]”
Az említett kódex 77. cikke értelmében:
„(1)   Ha a vámáru‑nyilatkozat a 61. cikk b) pontjának értelmében vett valamely adatfeldolgozási módszerrel, vagy szóbeli bevallással, vagy a 61. cikk c) pontja értelmében vett valamilyen más tevékenységgel történik, a 62–76. cikket megfelelően alkalmazni kell az azokban foglalt alapelvek sérelme nélkül.
(2)   Amennyiben a vámáru‑nyilatkozatot valamely adatfeldolgozási módszerrel készítik el, a vámhatóságok eltekinthetnek a 62. cikk (2) bekezdésében említett egyes mellékelendő iratoknak az árunyilatkozattal együtt történő benyújtásától. Ebben az esetben az iratokat a vámhatóságok rendelkezésére bocsátása céljából meg kell őrizni.”
Ugyanezen kódex 78. cikkének megfogalmazása a következő:
„(1)   A vámhatóság saját kezdeményezésére vagy a nyilatkozattevő kérelmére, az áru kiadása után módosíthatja a vámáru‑nyilatkozatot.
[…]
(3)   Ha a vámáru‑nyilatkozat felülvizsgálata vagy utólagos ellenőrzése azt jelzi, hogy az érintett vámeljárást szabályozó rendelkezéseket helytelen vagy hiányos adatok alapján alkalmazták, a vámhatóság, a megállapított rendelkezésnek megfelelően és a rendelkezésére álló új információk figyelembevételével meghoz minden szükséges intézkedést a helyzet rendezésére.”
A Vámkódex 201. cikkének (1) bekezdése előírja:
„A behozatalkor vámtartozás keletkezik:
a)
behozatalivám‑köteles áru szabad forgalomba bocsátásakor
[…]”
E kódex 236. cikkének (1) bekezdése ekképp rendelkezik:
„A behozatali vagy kiviteli vámokat vissza kell fizetni, amennyiben megállapításra kerül, hogy megfizetésükkor e vámösszegek nem jogszabály szerintiek voltak, vagy az összeget a 220. cikk (2) bekezdése ellenére vették könyvelésbe.
A behozatali vagy kiviteli vámokat el kell engedni, amennyiben megállapításra kerül, hogy könyvelésbe vételükkor e vámösszegek nem jogszabály szerintiek voltak, vagy az összeget a 220. cikk (2) bekezdése ellenére vették könyvelésbe.
[…]”
A dömpingellenes szabályozás
–
A 2015/82 végrehajtási rendelet
A 2015/82 végrehajtási rendelet a Kínai Népköztársaságból származó citromsav behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vámok végleges beszedéséről szóló, 2008. december 1‑jei 1193/2008/EK tanácsi rendeletet (
HL 2008. L 323., 1. o.
) váltotta fel.
A 2015/82 végrehajtási rendelet (183), (184) és (186) preambulumbekezdése értelmében:
„(183)
A Bizottság [a Kínai Népköztársaságból származó citromsav behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárással kapcsolatban felajánlott kötelezettségvállalások elfogadásáról szóló, 2015. január 21 (EU) 2015/87 bizottsági végrehajtási határozattal (
HL 2015. L 15., 75. o.
)] elfogadta ezeket az új, a hatályban lévő kötelezettségvállalások helyébe lépő kötelezettségvállalási felajánlásokat. Az új kötelezettségvállalási felajánlás megszünteti a dömping káros hatásait, és elegendő mértékben korlátozza a megkerülés kockázatát.
(184)
Annak érdekében, hogy a Bizottság és a vámhatóságok hatékonyan ellenőrizhessék, hogy a vállalatok betartják‑e a kötelezettségvállalásokat, amikor a szabad forgalomba bocsátásra irányuló kérelmet az illetékes vámhatósághoz benyújtják, a dömpingellenes vámmentesség biztosításának feltétele:
i)
kötelezettségvállalási számlát kell bemutatni, amely a legalább a mellékletben felsorolt elemeket és a mellékletben megadott nyilatkozatot tartalmazó kereskedelmi számla;
[…]
(186)
az importőröknek tisztában kell lenniük azzal, hogy a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó nyilatkozat elfogadásakor szokásos kereskedelmi kockázatként a (184) és (185) preambulumbekezdésben foglaltak szerint még akkor is vámtartozás keletkezhet, ha a Bizottság elfogadta az azon gyártó által felajánlott kötelezettségvállalást, akitől közvetlenül vagy közvetve vásárolnak.”
E végrehajtási rendelet 1. cikkének (2) bekezdése értelmében vámfizetés előtti, nettó, uniós határparitáson számított árára alkalmazandó végleges dömpingellenes vámtételek a Kínai Népköztársaságban székhellyel rendelkező Weifang Ensign Industry Co. Ltd (a továbbiakban: Weifang) által gyártott citromsav és trinátrium‑citrát‑dihidrát tekintetében 33,8%‑ban kerülnek megállapításra.
Az említett végrehajtási rendelet 1. cikkének (4) bekezdése így szól:
„Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó megfelelő hatályos rendelkezések alkalmazandók.”
Ugyanezen végrehajtási rendelet 2. cikke előírja:
„(1)   A szabad forgalomba bocsátásra bejelentett azon behozatal, amelyet olyan vállalatok számláztak, amelyeknek kötelezettségvállalásait a Bizottság elfogadta, és amelyek neve szerepel a [2015/87] végrehajtási határozatban, mentesül az 1. cikk által kivetett dömpingellenes vám fizetése alól, amennyiben:
a)
közvetlenül azt az említett vállalatok gyártották és az első független uniós vásárlónak ők szállították és számlázták ki; valamint;
b)
a behozatalt kötelezettségvállalási számla kíséri, amely legalább az e rendelet mellékletében felsorolt elemeket és a benne meghatározott nyilatkozatot tartalmazó kereskedelmi számla; valamint
c)
az elvámolásra bejelentett és bemutatott áru pontosan megfelel a kötelezettségvállalási számlán szereplő megnevezésnek.
(2)   Vámtartozás keletkezik a szabad kereskedelmi forgalomba bocsátásra vonatkozó nyilatkozat elfogadásakor:
a)
ha megállapítást nyer, hogy az (1) bekezdésben ismertetett behozatal tekintetében az említett bekezdés egy vagy több feltétele nem teljesül […]”.
A 2015/82 végrehajtási rendelet melléklete felsorolja azokat az elemeket, amelyeket fel kell tüntetni a kötelezettségvállalás alá tartozó, a társaság által az Unióban értékesített árukat kísérő kereskedelmi számlán. Ezen elemek között szerepel – e felsorolás 9. pontjában – a kereskedelmi számlát kiállító és a következő nyilatkozatot aláíró társaság tisztségviselőjének neve:
„Alulírott igazolom, hogy a jelen számlán szereplő árunak az Európai Unióba közvetlen export útján történő értékesítése a [VÁLLALAT] által felajánlott és az Európai Bizottság által a [2015/87] végrehajtási határozattal elfogadott kötelezettségvállalás hatálya alatt és feltételei szerint történik. Kijelentem, hogy az e számlán feltüntetett információk hiánytalanok és helytállóak.”
E végrehajtási határozat – 3. cikke értelmében – 2015. január 23‑án lépett hatályba.
–
A 2015/87 végrehajtási határozat
A 2015/87 végrehajtási határozat (11) preambulumbekezdése kimondja:
„Annak érdekében, hogy a Bizottság hatékonyan tudja ellenőrizni, hogy a vállalkozások betartják‑e a kötelezettségvállalásokat, a kötelezettségvállalások értelmében a szabad forgalomba bocsátás iránti kérelem megfelelő vámhatóságnak történő benyújtásakor a dömpingellenes vám fizetése alóli mentesség feltétele egy olyan számla benyújtása, amely legalább a [2015/82] végrehajtási rendelet melléklete által felsorolt elemeket tartalmazza. Az említett elemek azért is szükségesek, hogy a vámhatóságok kellő pontossággal meg tudják állapítani, a szállítás a kereskedelmi okmányokban foglaltak szerint zajlik‑e. Amennyiben ilyen számla nem kerül bemutatásra, vagy ha a fent említett végrehajtási rendeletben előírt egyéb feltételek nem teljesülnek, a dömpingellenes vám megfelelő összegét kell megfizetni.”
E végrehajtási határozat 1. cikke értelmében a Weifang, az alapügyben szóban forgó árukat exportáló kínai társaság kötelezettségvállalását elfogadták.
Az említett végrehajtási határozat 2. cikke rögzíti, hogy a Kínai Népköztársaságból származó citromsav behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárással kapcsolatban felajánlott kötelezettségvállalások elfogadásáról szóló 2008. december 2‑i bizottsági határozat (
HL 2008. L 323., 62. o.
) hatályát veszti.
A 2015/87 végrehajtási határozat – 3. cikkének megfelelően – 2015. január 23‑án lépett hatályba.
A német jog
A Zollverordnung (vámrendelet) alapeljárásra alkalmazandó változatának „Az adatok elektronikus továbbításában való részvétel” című 8a. §‑ának szövege a következő:
„A szövetségi pénzügyminisztérium eljárási utasításban rögzíti azokat a feltételeket, […] amelyek mellett az írásban teljesítendő alakszerűségek elvégzésére elektronikus adatfeldolgozó eljárások által kerül sor. […] A résztvevő köteles tiszteletben tartani az eljárási utasításban rögzített feltételeket és szabályokat.”
A Verfahrensanweisung zum IT‑Verfahren ATLAS (az ATLAS elektronikus adatfeldolgozó eljárásra vonatkozó eljárási utasítás) az alapjogvitára alkalmazandó változatának „Dokumentumok benyújtása a résztvevő általi adatszolgáltatás keretében” című 3.1.2. pontja előírja:
„(1) A Vámkódex 77. cikke (2) bekezdésének megfelelően a résztvevő adatai szolgáltatása során tartózkodhat attól, hogy a (2) bekezdésben említett, a vámáru‑nyilatkozatokra vonatkozó dokumentumokat mutasson be. A résztvevőnek mindazonáltal rendelkezésére kell, hogy álljanak e dokumentumok, és azokat köteles esetenként a vámkezelést végző tisztviselő kérésére bemutatni.
(2) Főszabály szerint a következő dokumentumok bemutatásától lehet tartózkodni:
–
valamennyi kereskedelmi dokumentum (kereskedelmi számlák, a fuvarozásra vonatkozó dokumentumok stb.) […]”
Az alapeljárás et les előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
Az alapeljárás felperese és a Weifang a 2015. január 9‑én, 13‑án és 15/16‑án megkötött szerződésekben 360 tonna citromsavnak tonnánként 884,70 euró áron az Unióba történő szállításáról állapodott meg.
2015. január 22‑i levelében a Bizottság tájékoztatta a Weifang ügyvédeit a 2015/82 végrehajtási rendeletnek és a 2015/87 végrehajtási határozatnak az
Európai Unió Hivatalos Lapjában
ugyanezen a napon történő közzétételéről.
2015. január 30‑án a Weifang feladta a 360 tonna citromsavat.
Az alapeljárás felperese 2015. március 10‑i és 11‑i, elektronikus adatszolgáltatás keretében benyújtott tizenkét vámáru‑nyilatkozatban szabad forgalomba bocsátásuk céljából bejelentette ezen áruk behozatalát, a Weifang 2015. január 29‑i keltezésű három számlájának feltüntetésével.
Az áruk kiadása előtt a vámhivatal e számlák bemutatását kérte, amelyek mindegyike tartalmazott ugyan egy nyilatkozatot, amely, bár analógiát mutatott a 2015/82 végrehajtási rendelet mellékletében szereplő felsorolás 9. pontjában foglalt nyilatkozattal, nem a 2015/87, végrehajtási határozatra, hanem a 1193/2008 rendeletre és a 2008/899 határozatra utalt.
Az említett számlák alátámasztására benyújtott, az exportra vonatkozó kötelezettségvállalási igazolások szintén ez utóbbi határozatról tettek említést.
Mivel a bemutatott számlák nem a 2015/87 végrehajtási határozatra utaltak, a vámhivatal megtagadta a dömpingellenes vám alóli mentességet, és a behozatalokra 42,7%‑os általános dömpingellenes vámot vetett ki.
Az alapeljárás felperese vitatta a dömpingellenes vámok visszatérítése iránti kérelmét elutasító határozatot, és három, 2015. január 29‑i keltezésű helyesbített, a 2015/82 végrehajtási rendeletet és a 2015/87 végrehajtási határozatot említő kötelezettségvállalási számlát mutatott be.
2016. június 7‑i határozatával a vámhivatal helyt adott az alapeljárás felperese azon kérelmének, amelyben másodlagosan egyéni dömpingellenes vámtétel alkalmazását kérte.
2016. június 13‑i határozatával a vámhivatal azon tény alapján utasította el a dömpingellenes vám alóli mentesség iránti kérelmet, hogy a behozott áruk szabad forgalomba bocsátása céljából tett nyilatkozattal együtt benyújtott számlák nem felelnek meg a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában előírt alaki követelményeknek, mivel a 2015/87 végrehajtási határozat helyett a 2008/899 határozatot említik meg.
A vámhivatal arra hivatkozott, hogy a vámáru‑nyilatkozat elfogadásának időpontjában a 2015/82 végrehajtási rendelet volt hatályban, és a dömpingellenes vám alóli mentesség engedélyezése tekintetében meghatározó jellegű volt, hogy a számlákon a helyes jogalapot tüntessék fel.
2016. július 18‑án az alapeljárás felperese keresetet indított a kérdést előterjesztő bíróság, a Finanzgericht Hamburg (hamburgi pénzügyi bíróság, Németország) előtt a vele szemben kivetett dömpingellenes vámnak a Vámkódex 236. cikke alapján történő visszatérítése iránt.
E tekintetben a 2017. október 12‑iTigers ítéletre (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
) hivatkozva az alapeljárás felperese állítja, hogy lehetséges lett volna e kódex 78. cikkének megfelelően elvégezni a vámáru‑nyilatkozat ellenőrzését. Úgy ítéli meg, hogy e cikk lehetővé teszi dokumentumok utólagos bemutatását, és nincs jelentősége annak, hogy a vámáru‑nyilatkozatban téves adatok szerepelnek, amennyiben e vámáru‑nyilatkozat e cikknek megfelelően végzett ellenőrzése keretében meg lehet határozni a ténybeli körülményeket. Azt állítja, hogy a vámhivatal maga is elismeri, hogy az iratok ellenőrzésére csak egy ilyen nyilatkozat elfogadását követően kerül sor.
Az alapeljárás felperese úgy véli, hogy annak meghatározása érdekében, hogy a dömpingellenes vám alóli mentesség feltételei teljesülnek‑e, az árukra vonatkozó adásvételi szerződés megkötésének időpontját kell alapul venni, amely a jelen ügyben 2015 januárja volt, a Bizottság által 2014 decemberében közölt minimum importáraktól függően.
A vámhivatal ezzel szemben úgy ítéli meg, hogy az alapügy különbözik a 2017. október 12‑iTigers ítélet (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
) alapjául szolgáló ügytől, amely az ezen ügyben szereplő vállalkozásra vonatkozó egyedi dömpingellenes vámra vonatkozott. Hangsúlyozza, hogy a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikkének (2) bekezdése megköveteli, hogy a kötelezettségvállalási számlát a vámáru‑nyilatkozat elfogadásának napján mutassák be. A vámhivatal azt állítja, hogy bár a Vámkódex 77. cikkének (2) bekezdése értelmében lehetséges, hogy az ilyen nyilatkozat tekintetében releváns dokumentumokat ne a nyilatkozattal együtt nyújtsák be, azokat a vámhatóságok rendelkezésére bocsátása céljából meg kellett őrizni, amint azt az ATLAS elektronikus adatfeldolgozó eljárásra vonatkozó eljárási utasítás előírja. Ebből azt a következtetést vonja le, hogy a dömpingellenes vám alóli mentesség ellenőrzését a vámáru‑nyilatkozatban említett számla alapján kell elvégezni.
A kérdést előterjesztő bíróság kifejti, hogy a Weifang által tett, a 2015/87 végrehajtási határozatban konkretizált új kötelezettségvállalás az alapügyben szóban forgó áruk behozatalának időpontjában volt érvényes.
A kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy a vámáru‑nyilatkozat ellenőrzése keretében benyújtott számlák megfelelnek‑e a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában foglalt, ahhoz szükséges feltételeknek, hogy azokat kötelezettségvállalási számláknak lehessen tekinteni, ha az e végrehajtási rendelet mellékletében szereplő felsorolás 9. pontjában szereplő alaki feltételek nyilvánvalóan nem teljesülnek.
A kérdést előterjesztő bíróság ugyanakkor az arányosság elvének hatásával kapcsolatos kérdést fogalmaz meg. amely elvre tekintettel egy dömpingellenes jogszabályt szövegösszefüggésének és azon szabályozás céljainak figyelembevételével kell értelmezni, amelynek az részét képezi, mivel egy kivételt csak annyiban kell megszorítóan értelmezni, amennyiben az céljainak eléréséhez szükséges.
Ennek megfelelően a jelen ügyben aránytalan lenne a dömpingellenes vám alóli mentesség megtagadása.
Egyébiránt e bíróság úgy véli, hogy a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdése nem jelöli meg kifejezetten azt az időpontot, amikor a kötelezettségvállalási számlákat be kell nyújtani.
E bíróság úgy ítéli meg, hogy a vámáru‑nyilatkozat elektronikus adatszolgáltatás útján történő benyújtása azt jelenti, hogy e nyilatkozat elfogadásának időpontja nem lehet e dokumentumok benyújtásának utolsó időpontja, mivel az ezen eljárásokra vonatkozó hatályos rendelkezések csak azt írják elő, hogy e dokumentumokat a vámhatóságok rendelkezésére bocsátása céljából meg kell őrizni.
A kérdést előterjesztő bíróság ezért úgy véli, hogy a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikkének (2) bekezdése úgy értelmezhető, hogy az csak a vámtartozás keletkezésének időpontját határozza meg.
E bíróság előadja, hogy az arányosság elvéből az a következtetés vonható le, miszerint az alapügyben szerepelőkhöz hasonló kötelezettségvállalási számla bizonyos adatai utólag kiegészíthetők vagy helyesbíthetők, amennyiben a dömpingellenes szabályozás által követett cél így is elérhető.
A kérdést előterjesztő bíróság analógiát állít fel a Vámkódex 78. cikkének a Bíróság által a 2017. október 12‑iTigers ítéletben (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
) adott azon értelmezésével, miszerint e cikk logikája a vámeljárásnak a tényleges helyzethez való igazítására irányul.
A Finanzgericht Hamburg (hamburgi pénzügyi bíróság) e körülmények között határozott úgy, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Ellentétes‑e az alapeljárásban felmerült körülmények között az […] 2015/82 végrehajtási rendelet 1. cikke által kivetett dömpingellenes vám fizetése alóli, e rendelet 2. cikkének (1) bekezdése szerinti mentességgel, hogy az e rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja szerinti kötelezettségvállalási számlán nem az e rendelet mellékletének 9. pontjában említett […] 2015/87 végrehajtási határozat, hanem a [2008/899] határozat szerepel?
2)
Az első kérdésre adott igenlő válasz esetén: Be lehet‑e nyújtani az […] 2015/82 végrehajtási rendelet mellékletében meghatározott feltételeknek megfelelő kötelezettségvállalási számlát a dömpingellenes vámok visszatérítésére irányuló eljárás keretében az […] 2015/82 végrehajtási rendelet 1. cikke által kivetett dömpingellenes vám fizetése alóli, e rendelet 2. cikkének (1) bekezdése szerinti mentesség érdekében?”
A Bíróság előtti eljárás
A Covid‑19‑járvány miatt a 2020. május 6‑ra kitűzött tárgyalást törölték.
Következésképpen egy 2020. április 20‑i határozattal azokat a kérdéseket, amelyekre a feleknek a tárgyaláson kellett volna válaszolni, írásbeli kérdésekké alakították át.
Ily módon az alapeljárás felperese, az olasz kormány és a Bizottság lehetőséget kapott arra, hogy az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban feltett valamennyi kérdéssel kapcsolatban állást foglaljon.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi választ, hogy úgy kell‑e értelmezni a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdését, hogy mentesülhet‑e áruk behozatala az e végrehajtási rendelet 1. cikkében kivetett dömpingellenes vám alól, ha az e mentesség engedélyezéséhez szükséges kötelezettségvállalási számla a hivatkozott végrehajtási rendelet mellékletében szereplő felsorolás 9. pontja szerinti nyilatkozatban nem a 2015/87 végrehajtási határozatot, hanem a 2008/899 határozatot említi.
A Bíróság ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy a dömpingellenes vám és a kiegyenlítő vám alóli mentességek csak bizonyos feltételekkel nyújthatók, kifejezetten előírt esetekben, és ezért a dömpingellenes vámra és a kiegyenlítő vámra vonatkozó általános rendszer alóli kivételnek minősülnek. Az ilyen mentességeket előíró rendelkezéseket tehát szigorúan kell értelmezni (2019. május 22‑iKrohn & Schröder ítélet,
C‑226/18
,
EU:C:2019:440
,
46.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Arra is emlékeztetni kell, hogy azon végrehajtási határozat említésének, amellyel a Bizottság kötelezettségvállalást fogad el, különleges jelentősége van a végrehajtási rendeletek által létrehozott szabályozás összefüggésében, mivel az lehetővé teszi a vámhatóságok számára, hogy a tényállás időpontja tekintetében megvizsgálják, hogy az érintett dömpingellenes vám és kiegyenlítő vám alóli mentességre vonatkozó valamennyi követelmény teljesült‑e (lásd: 2019. május 22‑iKrohn & Schröder ítélet,
C‑226/18
,
EU:C:2019:440
,
55.
pont).
Márpedig a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja előírja, hogy a szabad forgalomba bocsátásra bejelentett, azon társaságok által számlázott behozatalok, amelyek kötelezettségvállalásait a Bizottság elfogadta, és amelyek idézésre kerültek a 2015/87 végrehajtási határozatban, mentesek az e végrehajtási rendelet 1. cikkében megállapított dömpingellenes vám alól, amennyiben azokat kötelezettségvállalási számla kíséri, azaz olyan kereskedelmi számla, amely legalább az említett rendelet mellékletében említett elemeket és nyilatkozatot tartalmazza.
E tekintetben a 2015/82 végrehajtási rendelet mellékletében szereplő felsorolás 9. pontja előírja, hogy az ilyen kötelezettségvállalásokat tévő társaság által kiállított kereskedelmi számlának tartalmaznia kell az e társaság tisztségviselője által aláírt nyilatkozatot, amely szerint „a jelen számlán szereplő árunak az […] Unióba közvetlen export útján történő értékesítése a [VÁLLALAT] által felajánlott és a […] Bizottság által a (EU) 2015/87 végrehajtási határozattal elfogadott kötelezettségvállalás hatálya alatt és feltételei szerint történik”.
E rendelkezések szövegéből tehát az következik, hogy az azon társaságok által számlázott behozatalok dömpingellenes vám alóli mentessége, amelyeknek a Bizottság elfogadta a kötelezettségvállalását, többek között azoknak az alaki feltételnek van alárendelve, miszerint a szabad forgalomba bocsátásra bejelentett árukat kísérő kereskedelmi számlán feltüntetendő vámáru‑nyilatkozat említse meg azt a tényt, hogy e számla megfelel az exportáló társaság által felajánlott, a 2015/87 végrehajtási határozattal elfogadott kötelezettségvállalás tartalmának.
Ami a szövekörnyezetét illeti, a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja írja elő azon feltételek egyikét, amelyekre tekintettel az e végrehajtási rendelet 1. cikkében kivetett dömpingellenes vám alóli mentességet akkor engedélyezhető, ha a behozatalok olyan társaságtól származnak, amelynek a minimális importárra vonatkozó kötelezettségvállalásait a Bizottság elfogadta.
Az említett végrehajtási rendelet 2. cikke (2) bekezdésének a) pontja részletezi azon tény következményeit, hogy ha nem áll fenn az ugyanezen végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében felsorolt feltételek egyike, és pontosítja, hogy a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó nyilatkozat elfogadásakor vámtartozás keletkezik, amennyiben a (1) bekezdésben leírt behozatalok tekintetében megállapításra kerül, hogy e feltételek közül egy vagy több nem teljesült.
Célkitűzésüket illetően, a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében előírt mentességi rendszer és az általa megállapított feltételek arra irányulnak, hogy – amint az e rendelet (183) és (184) preambulumbekezdéséből kitűnik, és amint azt a főtanácsnok is megállapította indítványának 36. pontjában – egyrészt megszűnjenek a dömping káros hatásai azáltal, hogy bizonyos, exportáló társaságok mentesülnek az e végrehajtási rendeletben előírt dömpingellenes vám alól, ha kötelezettséget vállalnak arra, hogy az egyébként az ilyen dömpingellenes vám hatálya alá tartozó terméket minimumáron értékesítik az Unióban, másrészt pedig, hogy bizonyos számú, e társaságokkal szembeni kötelezettség előírásával oly módon lehessen korlátozni az említett végrehajtási rendelet kijátszásának kockázatát, hogy mind e termék importőre, mind pedig a tagállamok vámhatóságai meg tudják határozni, hogy egy adott behozatal megfelelően kapcsolódik‑e az e társaságok közül az egyik, a 2015/87 végrehajtási rendeletben azonosított társaság kötelezettségvállalásához.
Következésképpen e mentességi rendszernek és feltételeinek nem az a célja, hogy egy adott importőr érdekeit védje, hanem az, hogy védelmet biztosítson az uniós vállalkozások érdekeit sértő dömpingelt behozatalokkal szemben, az ebből eredő tisztességtelen verseny elleni küzdelem érdekében.
Így a 2015/82 végrehajtási rendelet mind szó szerinti, mind rendszertani, mind pedig teleologikus értelmezéséből az következik, hogy a 2015/87 végrehajtási határozat feltüntetésének elmulasztása az e végrehajtási rendelet 2. cikke (1) bekezdése b) pontjában említett számlán megtiltja az említett végrehajtási rendelet tárgyát alkotó termék importőrének, hogy igénybe vehesse az ugyanezen végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében előírt dömpingellenes vám alóli mentességet, mivel az ilyen számla az előbbi rendelkezések közül az első értelmében véve „érvénytelen”.
A jelen ügyben a Bíróság rendelkezésére álló iratokból az tűnik ki, hogy az alapügyben szóban forgó áruk szabad forgalomba bocsátása céljából tett vámáru‑nyilatkozatok benyújtásának időpontjában, nevezetesen 2015. március 10‑én és 11‑én bemutatott számlák nem említették az egyes kínai exportáló gyártók, köztük az ezen árukat exportáló gyártó által felajánlott kötelezettségvállalások elfogadásáról szóló 2015/87 végrehajtási határozatot, amely határozat 3. cikke értelmében 2015. január 23‑án lépett hatályba. A fentiekre figyelemmel az ilyen számlák a 2015/82 végrehajtási határozat 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében „érvénytelenek”.
Ezenfelül az a tény, hogy a 2015/82 végrehajtási rendelet és a 2015/87 végrehajtási határozat az adásvételi szerződések aláírása után egy, illetve két héttel lépett hatályba, de egy héttel az érintett terméknek egy harmadik országból az Unióba történő szállítása előtt, nincs hatással az előző pontban tett megállapításra. E jogi eszközök hatálybalépésének időpontjától kezdve ugyanis az exportáló társaságoknak az új szabályozásban meghatározott feltételeket kell tiszteletben tartaniuk annak érdekében, hogy a Bizottság által elfogadott kötelezettségvállalások okán a mentességi rendszer kedvezményében részesülhessenek, ráadásul egy olyan helyzetben, amelyben a Bizottság a szóban forgó exportőr társaságot ezen új szabályozás elfogadásáról még annak hatálybalépése előtt tájékoztatta.
A 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy nem mentesülhet áruk behozatala az e végrehajtási rendelet 1. cikkében kivetett dömpingellenes vám alól, ha az e mentesség engedélyezéséhez szükséges kötelezettségvállalási számla a hivatkozott végrehajtási rendelet mellékletében szereplő felsorolás 9. pontja szerinti nyilatkozatban nem a 2015/87 végrehajtási határozatot, hanem a 2008/899 határozatot említi.
A második kérdésről
Második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra keresi a választ, hogy egy, a 2015/82 végrehajtási rendelet mellékletében felsorolt valamennyi elemet tartalmazó kötelezettségvállalási számla benyújtható‑e az e végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében előírt mentesség engedélyezése céljából a Vámkódex 236. cikkében szereplő, a dömpingellenes vámok visszatérítése iránt indított eljárás keretében.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a Vámkódex 236. cikkének (1) bekezdése értelmében a behozatali vagy kiviteli vámokat vissza kell fizetni, amennyiben megállapításra kerül, hogy megfizetésükkor e vámösszegek nem jogszabály szerintiek voltak.
Ezenfelül e kódex 78. cikke írja elő azt az eljárást, amely lehetővé teszi a vámhatóság számára, hogy hivatalból vagy a nyilatkozattevő kérelmére, módosítsa a vámáru‑nyilatkozatot az e nyilatkozatban szereplő áruk kiadása után, tehát e nyilatkozat megtételét követően.
Mindazonáltal a Bíróság ítélkezési gyakorlatából az következik, hogy összeségében véve a vámszabályozást – amely többek között az uniós Vámkódexben konkretizálódik – a dömpingellenes vámokra és a kiegyenlítő vámokra csak akkor kell alkalmazni, ha ezt az e vámok kivetéséről szóló rendeletek előírják (2019. május 22‑iKrohn & Schröder ítélet,
C‑226/18
,
EU:C:2019:440
,
33.
pont).
Azt kell tehát meghatározni, hogy a 2015/82 végrehajtási rendelet rendelkezései a vámjogszabályoktól való eltérést írnak‑e elő, vagy épp ellenkezőleg, e rendelkezések értelmében lehetséges az importőr számára, hogy a behozott termékekre vonatkozó vámáru‑nyilatkozatot és azok szabad forgalomba bocsátását követően olyan érvényes kereskedelmi számlát nyújtson be, amely lehetővé teszi, hogy az e termékeket exportáló társaság által tett és a Bizottság által elfogadott kötelezettségvállalások okán dömpingellenes vám alóli mentességben részesüljön.
A 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja úgy rendelkezik, hogy „[a] szabad forgalomba bocsátásra bejelentett azon behozatal, amelyet olyan vállalatok számláztak, amelyeknek kötelezettségvállalásait a Bizottság elfogadta, és amelyek neve szerepel a [2015/87] végrehajtási határozatban, mentesül az 1. cikk által kivetett dömpingellenes vám fizetése alól, amennyiben […] a behozatalt kötelezettségvállalási számla kíséri, amely legalább az e rendelet mellékletében felsorolt elemeket és a benne meghatározott nyilatkozatot tartalmazó kereskedelmi számla”.
Márpedig e 2. cikk (1) bekezdése b) pontjának logikájából az következik, hogy az abban előírt dömpingellenes vám alóli mentesség csak akkor engedélyezhető – amint azt e rendelkezés kifejezetten előírja –, ha a szabad forgalomba bocsátás céljából bejelentett behozatalokat ilyen kötelezettségvállalási számla kíséri. Amint azt a Bizottság is állítja írásbeli észrevételeiben, ebből azt a következtetést kell levonni, hogy e rendelkezés értelmének megfelelően e számlát azon időpontban kell benyújtani, amikor az árukat szabad forgalomba bocsátásuk céljából bejelentik a vámhatóságnak.
E tekintetben a 2015/82 végrehajtási rendelet (184) preambulumbekezdése előírja, hogy „[a]nnak érdekében, hogy a Bizottság és a vámhatóságok hatékonyan ellenőrizhessék, hogy a vállalatok betartják‑e a kötelezettségvállalásokat, amikor a szabad forgalomba bocsátásra irányuló kérelmet az illetékes vámhatósághoz benyújtják, a dömpingellenes vámmentesség biztosításának feltétele[, hogy] […] kötelezettségvállalási számlát kell bemutatni, amely a legalább a mellékletben felsorolt elemeket és a mellékletben megadott nyilatkozatot tartalmazó kereskedelmi számla”.
Ezenfelül a 2015/87 végrehajtási határozat (11) preambulumbekezdése kimondja, hogy annak érdekében, hogy a Bizottság hatékonyan tudja ellenőrizni, hogy a vállalkozások betartják‑e a kötelezettségvállalásokat, a kötelezettségvállalások értelmében a szabad forgalomba bocsátás iránti kérelem megfelelő vámhatóságnak történő benyújtásakor a dömpingellenes vám fizetése alóli mentesség feltétele egy olyan számla benyújtása, amely legalább a 2015/82 végrehajtási rendelet melléklete által felsorolt elemeket tartalmazza. E preambulumbekezdés többek között azt is kimondja, hogy az említett elemek azért is szükségesek, hogy a vámhatóságok kellő pontossággal meg tudják állapítani, a szállítás a kereskedelmi okmányokban foglaltak szerint zajlik‑e.
Következésképpen a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontja azt követeli meg, hogy az abban említett kötelezettségvállalási számlát az általa érintett termékek vámáru‑nyilatkozatának időpontjában, nem pedig azt követően nyújtsák be.
Egyébiránt, amint az a jelen ítélet 57. pontjából is következik, e végrehajtási rendelet 2. cikkének (2) bekezdése kifejezetten előírja annak következményeit, ha az említett végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében felsorolt feltételek valamelyike nem áll fenn, és megállapítja, hogy vámtartozás keletkezik a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó nyilatkozat elfogadásakor, amennyiben az e cikk (1) bekezdésében leírt behozatalok tekintetében megállapításra kerül, hogy e feltételek közül egy vagy több nem teljesül.
E tekintetben ugyanezen végrehajtási rendelet (186) preambulumbekezdése kimondja, hogy ilyen körülmények között vámtartozás keletkezik az importőrök terhére „még akkor is […], ha a Bizottság elfogadta az azon gyártó által felajánlott kötelezettségvállalást, akitől [ezen importőrök] közvetlenül vagy közvetve vásárolnak”.
Ami a 2015/82 végrehajtási rendelet 2. cikke (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott feltétel célját illeti, a jelen ítélet 72. pontjából az következik, hogy e feltétel lényegében arra irányul, hogy lehetővé tegye mind a Bizottság, mind pedig a tagállamok vámhatóságai számára annak biztosítását, hogy egyrészt a szabad forgalomba bocsátás iránti kérelem időpontjában az exportáló társaságok tiszteletben tartsák kötelezettségvállalásaikat, másrészt pedig, hogy kellő pontossággal lehessen ellenőrizni, hogy a behozatal megfelel‑e a kereskedelmi dokumentumoknak.
Meg kell tehát állapítani, hogy az alapügyben szóban forgó dömpingellenes szabályozás hatálya eltér a 2017. október 12‑iTigers ítéletben (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
) vizsgált szabályozás hatályától, amely ítélet megállapította, hogy a Kínai Népköztársaságból származó asztali és konyhai kerámiaáruk behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről szóló, 2013. május 13‑i 412/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (
HL 2013. L 131., 1. o.
) 1. cikkének (3) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy az nem tiltja meg az érintett importőröknek, hogy valamely kereskedelmi számlát a vámáru‑nyilatkozatot követően mutassanak be.
Az 412/2013 végrehajtási rendelet 1. cikkének (3) bekezdése ugyanis nem írta elő azt az időpontot, amikor a kereskedelmi számlát be kell mutatni a vámhatóságoknak, mivel csak annak kimondására szorítkozott, hogy „[a] (2) bekezdésben felsorolt vállalatok esetében meghatározott egyéni dömpingellenes vámtétel alkalmazásának feltétele, hogy a tagállamok vámhatóságainak olyan érvényes kereskedelmi számlát mutassanak be, amely megfelel a II. mellékletben meghatározott követelményeknek.”
A fentiek összességéből következik, hogy a 2015/82 végrehajtási rendelet egy olyan rendelkezést tartalmaz, nevezetesen a 2. cikk (1) bekezdését, amely e végrehajtási rendelet 1. cikkének (4) bekezdése értelmében kifejezetten eltér a hatályos vámjogi rendelkezésektől, amelyek többek között a Vámkódex 78. és 236. cikkét is magukba foglalják.
Következésképpen a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy egy, a 2015/82 végrehajtási rendelet mellékletében felsorolt valamennyi elemet tartalmazó kötelezettségvállalási számla nem nyújtható be az e végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében előírt mentesség engedélyezése céljából a Vámkódex 236. cikke által bevezetett, a dömpingellenes vámok visszatérítése iránti eljárás keretében.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (negyedik tanács) a következőképpen határozott:

1)
Az 1225/2009/EK tanácsi rendelet 11. cikkének (2) bekezdése szerinti hatályvesztési felülvizsgálat nyomán a Kínai Népköztársaságból származó citromsav behozatalára vonatkozóan végleges dömpingellenes vám kivetéséről és az 1225/2009/EK rendelet 11. cikkének (3) bekezdése szerinti részleges időközi felülvizsgálatokról szóló, 2015. január 21‑i (EU) 2015/82 bizottsági végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy nem mentesülhet áruk behozatala az e végrehajtási rendelet 1. cikkében kivetett dömpingellenes vám alól, ha az e mentesség engedélyezéséhez szükséges kötelezettségvállalási számla a hivatkozott végrehajtási rendelet mellékletében szereplő felsorolás 9. pontja szerinti nyilatkozatban nem a Kínai Népköztársaságból származó citromsav behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárással kapcsolatban felajánlott kötelezettségvállalások elfogadásáról szóló, 2015. január 21‑i (EU) 2015/87 bizottsági végrehajtási határozatot, hanem a Kínai Népköztársaságból származó citromsav behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárással kapcsolatban felajánlott kötelezettségvállalások elfogadásáról szóló, 2008. december 2‑i 2008/899/EK bizottsági határozatot említi.

2)
Egy, a 2015/82 végrehajtási rendelet mellékletében felsorolt valamennyi elemet tartalmazó kötelezettségvállalási számla nem nyújtható be az e végrehajtási rendelet 2. cikkének (1) bekezdésében előírt mentesség engedélyezése céljából a 2013. október 9‑i 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel módosított, a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet 236. cikke által bevezetett, a dömpingellenes vámok visszatérítése iránti eljárás keretében.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.