CELEX: 62016CJ0376
Odvolanie
Verejné zákazky na služby
Poskytovanie externých služieb programového a projektového riadenia, ako aj technických konzultácií v oblasti informačných technológií
Mechanizmus zostupného poradia
Článok 21 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie
Článok 76 a článok 84 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu
Zákaz rozhodnúť ultra petita
Zváženie podkritérií v rámci kritérií hodnotenia ponúk
Zjavne nesprávne posúdenia
Nariadenie (ES, Euratom) č. 1605/2002
Článok 100 ods. 2
Rozhodnutie o zamietnutí ponuky
Nedostatok odôvodnenia
Strata príležitosti
Mimozmluvná zodpovednosť Európskej únie
Návrh na náhradu škody

Úrad Európskej únie pre duševného vlastníctvo (EUIPO) sa svojím odvolaním domáha zrušenia rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 27. apríla 2016, European Dynamics Luxembourg a i./EUIPO (T‑556/11, ďalej len „napadnutý rozsudok“,
EU:T:2016:248
), ktorým uvedený súd:
–
zrušil rozhodnutie EUIPO oznámené listom z 11. augusta 2011 a prijaté v rámci verejného obstarávania AO/029/10, nazvaného „Vývoj softvéru a služby údržby“ (ďalej len „predmetná zákazka“), ktorým bola zamietnutá ponuka spoločnosti European Dynamics Luxembourg SA (ďalej len „rozhodnutie o zamietnutí ponuky“), a ostatné súvisiace rozhodnutia EUIPO, prijaté v rámci toho istého obstarávania, vrátane rozhodnutí o zadaní zákazky trom iným uchádzačom ako úspešným uchádzačom umiestneným na prvom až treťom mieste podľa mechanizmu zostupného poradia (ďalej spoločne len „sporné rozhodnutia“) a
–
uložil EUIPO povinnosť nahradiť škodu, ktorá bola spôsobená spoločnosti European Dynamics z dôvodu straty príležitosti uzavrieť rámcovú zmluvu v postavení zmluvnej strany umiestnenej aspoň na treťom mieste podľa mechanizmu zostupného poradia.
Právny rámec
Nariadenie Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 z 25. júna 2002 o rozpočtových pravidlách, ktoré sa vzťahujú na všeobecný rozpočet Európskych spoločenstiev (
Ú. v. ES L 248, 2002 s 1
; Mim. vyd. 01/004, s. 74), zmenené nariadením Rady (ES, Euratom) č. 1995/2006 z 13. decembra 2006 (
Ú. v. EÚ L 390, 2006, s. 1
) (ďalej len „rozpočtové nariadenie“), stanovuje základné pravidlá vzťahujúce sa na celú rozpočtovú oblasť, pokiaľ ide o záležitosti, ako je zadávanie verejných zákaziek.
Podľa článku 100 ods. 2 prvého pododseku rozpočtového nariadenia verejný obstarávateľ oznámi uchádzačom alebo účastníkom verejnej súťaže, ktorých žiadosti alebo ponuky sú zamietnuté, dôvody, pre ktoré bolo toto rozhodnutie prijaté a všetkým účastníkom verejnej súťaže, ktorých ponuky sú prípustné a ktorí o to písomne požiadajú, charakteristiky a výhody úspešnej ponuky a meno účastníka verejnej súťaže, s ktorým sa zmluva uzatvorila. V druhom pododseku tohto odseku sa však stanovuje, že niektoré podrobnosti nemusia byť zverejnené v prípade, že ich zverejnenie by bránilo uplatneniu práva, bolo by v protiklade s verejným záujmom alebo by poškodilo oprávnené obchodné záujmy verejných alebo súkromných podnikov, alebo by obmedzovalo spravodlivú hospodársku súťaž medzi týmito podnikmi.
V článku 149 nariadenia Komisie (ES, Euratom) č. 2342/2002 z 23. decembra 2002, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie nariadenia č. 1605/2002 (
Ú. v. ES L 357, 2002, s. 1
; Mim. vyd. 01/004, s. 145), zmeneného nariadením Komisie (ES, Euratom) č. 478/2007 z 23. apríla 2007 (
Ú. v. EÚ L 111, 2007, s. 13
) (ďalej len „vykonávacie pravidlá“), sa spresňujú povinnosti verejného obstarávateľa, pokiaľ ide o informovanie záujemcov a uchádzačov podľa článku 100 ods. 2 rozpočtového nariadenia.
Článok 115 ods. 1 a 2 nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 78, 2009, s. 1
), zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2015/2424 zo 16. decembra 2015 (
Ú. v. EÚ L 341, 2015, s. 21
), stanovuje, že EUIPO je agentúrou Únie a má právnu subjektivitu. V každom z členských štátov požíva najrozsiahlejšiu spôsobilosť na výkon právnych úkonov udeľovanú právnickým osobám na základe vnútroštátnych právnych predpisov. Môže najmä nadobúdať alebo scudzovať hnuteľný a nehnuteľný majetok a môže byť účastníkom súdneho konania.
Podľa článku 118 ods. 3 a 4 nariadenia č. 207/2009, zmeneného nariadením 2015/2424, v prípade mimozmluvnej zodpovednosti nahradí EUIPO v súlade so všeobecnými zásadami spoločnými pre právo členských štátov každú škodu spôsobenú jeho oddeleniami alebo jeho pracovníkmi pri výkone ich povinností. Rozhodovať v takýchto sporoch o náhradu škody je príslušný Súdny dvor.
Okolnosti predchádzajúce sporu, konanie na Všeobecnom súde a napadnutý rozsudok
Okolnosti predchádzajúce sporu sú opísané v bodoch 1 až 20 napadnutého rozsudku.
V nadväznosti na tieto skutočnosti European Dynamics Luxembourg, European Dynamics Belgium SA a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (ďalej spoločne len „European Dynamics Luxembourg a i.“) podali 21. októbra 2011 žalobu o neplatnosť sporných rozhodnutí na Všeobecný súd, ktorou navrhovali:
–
zrušiť sporné rozhodnutia a
–
uložiť EUIPO povinnosť nahradiť škodu vo výške 6750000 eur, ktorú utrpela European Dynamics Luxembourg z dôvodu straty príležitosti získať predmetnú zákazku.
European Dynamics Luxembourg a i. uviedli na podporu svojej žaloby v konaní pred Všeobecným súdom tri žalobné dôvody, z ktorých prvý bol založený na porušení povinnosti odôvodnenia, druhý na viacerých zjavne nesprávnych posúdeniach a tretí na porušení zásady rovnosti zaobchádzania.
V nadväznosti na odpoveď EUIPO na opatrenia Všeobecného súdu na zabezpečenie priebehu konania a na nariadenie vykonania dokazovania European Dynamics Luxembourg a i. uviedli nový žalobný dôvod, ktorý bol založený na tvrdení, že EUIPO údajne porušil súťažné podklady, keď vybral finančnú ponuku iného uchádzača, a to aj napriek tomu, že táto ponuka obsahovala približnú cenu a cenový rozsah.
V prvom rade Všeobecný súd preskúmal tretí žalobný dôvod. Najprv zamietol tvrdenie, podľa ktorého tretí úspešný uchádzač podľa mechanizmu zostupného poradia, konkrétne konzorcium Drassis, bolo z dôvodu, že zahŕňalo spoločnosť, ktorá vypracovala súťažné podklady, v postavení konfliktu záujmov v zmysle článku 94 písm. a) rozpočtového nariadenia. Následne Všeobecný súd zamietol aj tvrdenie, podľa ktorého existoval konflikt záujmov, pokiaľ ide o konzorcium Unisys. Všeobecný súd naopak vyhovel tretej časti tretieho žalobného dôvodu a konštatoval, že EUIPO si zjavne nesplnil povinnosť náležitej starostlivosti pri dokazovaní existencie dôvodu vylúčenia stanoveného v bode 13.1 prvom odseku písm. e) súťažných podkladov a v článku 93 ods. 1 písm. e) rozpočtového nariadenia. EUIPO sa predovšetkým z právneho hľadiska nemal uspokojiť s čestným vyhlásením spoločnosti Siemens SA ako dôkazom o neexistencii dôvodu vylúčenia, pokiaľ ide o postavenie konzorcia Drasis v zmysle bodu 13.1 prvého odseku písm. e) súťažných podkladov a článku 93 ods. 1 písm. e) rozpočtového nariadenia. Tento dôkaz nebol vôbec vhodný na preukázanie neexistencie tohto dôvodu vylúčenia spoločnosti Siemens SL, vo vzťahu ku ktorej EUIPO nepožiadal ani nepredložil relevantný dôkaz.
V druhom rade Všeobecný súd preskúmal druhý žalobný dôvod založený na viacerých zjavne nesprávnych posúdeniach a sčasti mu vyhovel a sčasti ho zamietol. V tejto súvislosti po tom, čo konštatoval existenciu zjavne nesprávnych posúdení alebo nedostatku odôvodnenia, v dôsledku čoho bola narušená legálnosť hodnotenia ponuky spoločnosti European Dynamics Luxembourg, rozhodol, že tieto pochybenia samy osebe odôvodňujú zrušenie rozhodnutia o zamietnutí ponuky.
Navyše Všeobecný súd, ktorý vychádzal z tabuľky porovnávacieho hodnotenia technických ponúk uvedenej v bode 14 napadnutého rozsudku, zastával názor, že technická ponuka spoločnosti European Dynamics Luxembourg získala na základe kvalitatívnych kritérií č. 1 až 3, po vyvážení pridelených netto bodov, maximálne skóre 100 bodov brutto, zatiaľ čo ponuky troch úspešných uchádzačov získali oveľa nižší počet netto a brutto bodov, pričom niektoré z nich tesne nad limitom vylúčenia 45, 15 a 10 bodov pre jednotlivé ponuky, za kvalitatívne kritériá č. 1 až 3. 87,90 bodu netto udelených ponuke spoločnosti European Dynamics Luxembourg tak bolo zvýšených na 100 bodov brutto, zatiaľ čo 71,96 bodu netto udelených ponuke IECI bolo zvýšených na 81,86 bodu brutto, 70,66 bodu netto udelených ponuke konzorcia Unisys bolo zvýšených na 80,38 bodu brutto a 78,05 bodu netto udelených ponuke konzorcia Drasis bolo zvýšených na 88,78 bodu brutto.
Pokiaľ ide o nový žalobný dôvod uvedený v bode 10 tohto rozsudku, ktorý je založený na porušení súťažných podkladov v rozsahu, v akom EUIPO prijal finančnú ponuku IECI, Všeobecný súd ho zamietol ako nedôvodný.
Všeobecný súd v súvislosti s prvým žalobným dôvodom rozhodol, že rozhodnutie o zamietnutí ponuky obsahuje viacero nedostatkov odôvodnenia podľa článku 100 ods. 2 rozpočtového nariadenia v spojení s článkom 296 druhým odsekom ZFEÚ a musí byť zrušené aj z tohto dôvodu.
V treťom a poslednom rade Všeobecný súd vyhovel návrhu na náhradu škody, ktorý podala European Dynamics Luxembourg, a to rozsahu, v akom sa týkal náhrady škody z dôvodu straty príležitosti. Pokiaľ ide o výšku náhrady škody, Všeobecný súd vyzval účastníkov konania, aby mu v lehote troch mesiacov od vyhlásenia napadnutého rozsudku oznámili spoločne dohodnutú výšku náhrady škody, alebo v prípade, že k dohode nedôjde, aby mu v rovnakej lehote predložili svoje číselne vyjadrené návrhy.
Konanie pred Súdnym dvorom a návrhy účastníkov konania
Svojím odvolaním EUIPO navrhuje, aby Súdny dvor:
–
v prvom rade zrušil napadnutý rozsudok v celom rozsahu a zamietol návrh na zrušenie sporných rozhodnutí, ako aj návrh na náhradu škody predložený spoločnosťou European Dynamics Luxembourg,
–
subsidiárne zrušil napadnutý rozsudok v celom rozsahu a vrátil vec Všeobecnému súdu,
–
subsidiárne v druhom rade zrušil napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom ukladá EUIPO povinnosť nahradiť škodu spôsobenú spoločnosti European Dynamics Luxembourg z dôvodu straty príležitosti uzavrieť rámcovú zmluvu, a vrátil vec Všeobecnému súdu, a
–
uložil spoločnostiam European Dynamics Luxembourg a i. povinnosť nahradiť trovy konania.
European Dynamics Luxembourg a i. navrhujú, aby Súdny dvor:
–
zamietol odvolanie ako nedôvodné a
–
uložil EUIPO povinnosť nahradiť všetky trovy konania.
O odvolaní
Na podporu svojho odvolania EUIPO uvádza štyri odvolacie dôvody, z ktorých prvý je založený na nesprávnom právnom posúdení spočívajúcom v tom, že Všeobecný súd rozhodol
ultra petita
a nesprávne vyložil a uplatnil zásady rovnosti príležitostí, ako aj náležitej starostlivosti, a v každom prípade skreslil skutkový stav, druhý na nesprávnom právnom posúdení pri výklade a uplatňovaní kritéria týkajúceho sa zjavne nesprávnych posúdení, tretí na nesprávnom právnom posúdení pri uplatnení článku 100 ods. 2 rozpočtového nariadenia v spojení s článkom 296 druhým odsekom ZFEÚ a štvrtý na nedostatku odôvodnenia, pokiaľ ide o poskytnutie náhrady škody z dôvodu straty príležitosti.
O prvom odvolacom dôvode
Tvrdenia účastníkov konania
V prvej časti prvého odvolacieho dôvodu EUIPO vytýka Všeobecnému súdu, že v rozpore s článkom 21 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie, ako aj s článkom 76 a článkom 84 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu, rozhodol
ultra petita
. Z bodu 63 napadnutého rozsudku a zo zápisnice z pojednávania pred Všeobecným súdom jasne vyplýva, že European Dynamics Luxembourg a i. vzali späť tretiu časť svojho tretieho žalobného dôvodu. Keďže táto časť už nebola medzi účastníkmi konania sporná, Všeobecný súd ju nemal preskúmavať. Všeobecný súd však tým, že rozhodol o tejto časti v bodoch 64 až 78 napadnutého rozsudku, prekročil svoju právomoc. EUIPO subsidiárne tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že porušenie zásad rovnosti príležitostí a náležitej starostlivosti mohlo viesť k zrušeniu sporných rozhodnutí.
European Dynamics Luxembourg a i. namietajú voči tomu, že pred Všeobecným súdom vzali späť tretiu časť svojho tretieho žalobného dôvodu. Konkrétnejšie títo účastníci konania zdôrazňujú, že upustili od argumentácie o prípadnej účasti spoločnosti Siemens AG na nezákonných činnostiach spoločností Siemens SA a Siemens SL, ktoré sú členmi konzorcia Drasis, „len preto, že tieto spoločnosti boli pôvodne nepriamo kontrolované spoločnosťou Siemens AG predtým, ako boli 1. júla 2011 kúpené spoločnosťou Atos SA, keď táto spoločnosť kúpila 100 % podielu spoločnosti, ktorá ich priamo kontrolovala“, ako to konštatoval Všeobecný súd v bode 63 napadnutého rozsudku. Jediné tvrdenie, ktoré European Dynamics Luxembourg a i. vzali späť, bolo tvrdenie týkajúce sa štrukturálnych väzieb medzi spoločnosťami, ktoré boli členmi konzorcia Drasis a ich materskou spoločnosťou Siemens AG. Ostatné tvrdenia na podporu tohto žalobného dôvodu boli teda zachované, a to najmä tvrdenia týkajúce sa povinnosti EUIPO dodržiavať pravidlá uvedené v rozpočtovom nariadení a v súťažných podkladoch, ako aj tvrdenia týkajúce sa porušenia zásady rovnosti zaobchádzania.
Vo svojej druhej časti prvého odvolacieho dôvodu EUIPO vytýka Všeobecnému súdu, že v bode 76 napadnutého rozsudku zastával názor, že EUIPO „ani nepožiadal, ani nepredložil relevantný dôkaz“, aby sa preukázala neexistencia dôvodov vylúčenia spoločnosti Siemens SL pre podvod a korupciu. Z dokumentu uvedeného v prílohe 4 odvolania totiž vyplýva, že v súlade s ustanoveniami článku 93 ods. 2 rozpočtového nariadenia EUIPO požiadal uchádzačov, aby preukázali, či sa nenachádzajú v žiadnej zo situácií vylúčenia citovaných v odseku 1 uvedeného článku.
European Dynamics Luxembourg a i. sa domnievajú, že EUIPO v tejto súvislosti nesprávne vykladá napadnutý rozsudok a zastávajú názor, že sa Všeobecný súd správne zaoberal dôkazmi, o ktoré ide v rámci druhej časti prvého odvolacieho dôvodu.
Posúdenie Súdnym dvorom
V prvej časti svojho prvého odvolacieho dôvodu EUIPO v podstate Všeobecnému súdu vytýka, že po preskúmaní tretej časti tretieho žalobného dôvodu žaloby, podanej v prvostupňovom konaní, založenej na účasti konzorcia Drasis na nezákonných činnostiach, rozhodol
ultra petita
.
V tejto súvislosti Všeobecný súd v bode 63 napadnutého rozsudku konštatoval, že „[n]a pojednávaní, v nadväznosti na ústnu otázku položenú Všeobecným súdom… [European Dynamics Luxembourg a i.] vzali späť svoju argumentáciu, podľa ktorej prípadná účasť spoločnosti Siemens AG… na nezákonných činnostiach bola pripísateľná spoločnostiam Siemens SA a Siemens SL, ktoré sú členmi konzorcia Drasis, len preto, že tieto spoločnosti boli pôvodne nepriamo kontrolované spoločnosťou Siemens AG predtým, ako boli 1. júla 2011 kúpené spoločnosťou Atos SA, keď táto spoločnosť kúpila 100 % podielu spoločnosti, ktorá ich priamo kontrolovala, a to Siemens IT Solutions and Services GmbH, ako vyplýva z dokumentov predložených EUIPO v nadväznosti na uznesenie o dôkaznom opatrení z 27. marca 2015…. Toto späťvzatie argumentácie bolo zaznamenané v zápisnici z pojednávania“.
V uvedenej zápisnici sa v tejto súvislosti výslovne konštatuje, že Dynamics Luxembourg a i. vzali späť svoje tvrdenie založené na existencii podvodu a korupcie, ktoré sa nepriamo pripisovali spoločnostiam Siemens SA a Siemens SL.
Vo svojom vyjadrení k tomuto odvolaniu však European Dynamics Luxembourg a i. tvrdia, že toto späťvzatie nebolo úplné a „týkalo sa len štrukturálnych väzieb medzi spoločnosťami, ktoré boli členmi konzorcia Drasis, a materskou spoločnosťou (Siemens AG)“.
Ako však vyplýva z bodu 61 napadnutého rozsudku, tvrdenie European Dynamics Luxembourg a i. sa týkalo účasti „Siemens“ ako člena konzorcia Drasis na nezákonných činnostiach, ktoré odôvodňujú, aby bolo toto konzorcium vylúčené z verejného obstarávania podľa článkov 93 a 94 rozpočtového nariadenia a článkov 133a a 134b vykonávacích pravidiel, čo je tvrdenie, ktoré títo účastníci konania jednoznačne vzali späť. Keď Všeobecný súd skúmal, či EUIPO analyzoval ponuku konzorcia Drasis s náležitou starostlivosťou, vychádzal pritom zo štrukturálnych väzieb medzi spoločnosťou Siemens AG a jej dvomi dcérskymi spoločnosťami Siemens SA a Siemens SL.
Bod 64 napadnutého rozsudku, v ktorom Všeobecný súd začal s preskúmaním otázky o prípadnom vylúčení konzorcia Drasis, ktoré ukončil v bode 78 tohto rozsudku, totiž znie takto: „vzhľadom na štrukturálne vzťahy, ktoré existovali so spoločnosťou Siemens AG pred 1. júlom 2011, vzniká otázka, či v prejednávanej veci verejný obstarávateľ s náležitou starostlivosťou overil, či sa voči spoločnostiam Siemens SA a Siemens SL, a teda aj konzorciu Drasis mali uplatniť dôvody vylúčenia, stanovené v článku 93 ods. 1 písm. b) a e)… rozpočtového nariadenia v spojení s bodom 13.1 tretím a štvrtým odsekom súťažných podkladov…“.
Navyše v bode 77 napadnutého rozsudku Všeobecný súd ešte vychádzal z existencie týchto štrukturálnych väzieb, keď dospel k záveru, že EUIPO nesplnil svoju povinnosť náležitej starostlivosti.
Zdá sa teda, že Všeobecný súd preskúmal existenciu dôvodov vylúčenia konzorcia Drasis práve s ohľadom na štrukturálne väzby spoločností Siemens SA a Siemens SL s materskou spoločnosťou.
Argumentácia spoločností European Dynamics Luxembourg a i, podľa ktorej ich späťvzatie nebolo úplné a týkalo sa len existencie takýchto štrukturálnych väzieb, preto nemôže uspieť. Keďže vyššie uvedené odôvodnenie napadnutého rozsudku nebolo spochybnené nijakým účastníkom konania, a nie je ani predmetom vzájomného odvolania, treba ho považovať za konečné.
Z pravidiel upravujúcich konanie na súdoch Únie, najmä z článku 21 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a z článku 76 a článku 84 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu však vyplýva, že spor je v zásade určený a vymedzený účastníkmi konania a že súd Únie nemôže rozhodovať
ultra petita
(rozsudok z 3. júla 2014, Electrabel/Komisia,
C‑84/13 P
, neuverejnený,
EU:C:2014:2040
, bod
a citovaná judikatúra).
Vzhľadom na späťvzatie spoločností European Dynamics Luxembourg a i., ktoré je uvedené v bodoch 25 a 26 tohto rozsudku, tak nemal Všeobecný súd právomoc rozhodovať o prípadnom porušení článkov 93 a 94 rozpočtového nariadenia a článkov 133a a 134b vykonávacieho nariadenia, takže rozhodnutie Všeobecného súdu uvedené v bode 77 napadnutého rozsudku, podľa ktorého EUIPO zjavne nesplnil svoju povinnosť náležitej starostlivosti, a to najmä pri dokazovaní existencie dôvodu vylúčenia stanoveného v bode 13.1 prvom odseku písm. e) súťažných podkladov a v článku 93 ods. 1 písm. e) rozpočtového nariadenia, obsahuje nesprávne právne posúdenie.
Pokiaľ ide o otázku, či za týchto podmienok predstavuje žalobný dôvod založený na porušení týchto článkov, ako to zjavne tvrdia European Dynamics Luxembourg a i., dôvod týkajúci sa verejného poriadku, ktorý musí súd Únie preskúmať
ex offo
, treba uviesť, že hoci je nepochybné, že tieto ustanovenia majú určitý význam pre dodržiavanie práva v oblasti verejného obstarávania Únie, ich porušenie však nespĺňa podmienky stanovené Súdnym dvorom, aby predstavovalo porušenie podstatných formálnych náležitostí (pozri najmä rozsudok zo 4. apríla 2017, Ombudsman/Staelen,
C‑337/15 P
,
EU:C:2017:256
, bod
a citovanú judikatúru).
Z toho vyplýva, že treba vyhovieť prvej časti prvého odvolacieho dôvodu.
Vzhľadom na záver uvedený v predchádzajúcom bode stratila druhá časť prvého odvolacieho dôvodu svoju relevantnosť a nie je preto potrebné ju preskúmať.
O druhom odvolacom dôvode
Tvrdenia účastníkov konania
V prvej časti svojho druhého odvolacieho dôvodu EUIPO vytýka Všeobecnému súdu, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia tým, že nepreskúmal, či údajné zjavne nesprávne posúdenia, ktorých sa dopustil EUIPO ako verejný obstarávateľ, mali vplyv na konečný výsledok predmetného postupu verejného obstarávania.
EUIPO sa domnieva, že samotná skutočnosť, že sa údajne dopustil nesprávneho právneho posúdenia, pokiaľ ide o viacero podkritérií v súvislosti s technickými kritériami hodnotenia ponúk č. 1 a 2 a viacero podkritérií v súvislosti s kritériom hodnotenia ponúk č. 3, sa nemôže sama osebe považovať za dostatočný dôvod na zrušenie rozhodnutia o zamietnutí ponuky. Všeobecný súd totiž na rozdiel od toho, čo v tomto smere vyžaduje judikatúra Súdneho dvora, nepreskúmal, či tieto nesprávne posúdenia mali konkrétny vplyv na konečný výsledok tohto rozhodnutia.
Ustálená judikatúra Všeobecného súdu potvrdzuje, že ak bodové hodnotenie týkajúce sa daného kritéria hodnotenia ponúk nevychádza z jedného, ale z viacerých stanovísk, ktoré nie sú spochybnené, Všeobecný súd by mal preskúmať, či tieto ostatné stanoviská naďalej postačujú na podporu bodového hodnotenia, ktoré tomuto kritériu hodnotenia ponúk pridelil verejný obstarávateľ.
V prejednávanej veci sú bodové hodnotenia pridelené technickým kritériám hodnotenia ponúk č. 1 až 3 založené nie na jednom, ale na niekoľkých pozitívnych a negatívnych stanoviskách, ktoré Všeobecný súd posúdil tak, že nie sú postihnuté zjavným nesprávnym posúdením alebo ktoré Všeobecný súd vôbec nepreskúmal, pretože neboli spochybnené ani v žalobe, ktorú podali European Dynamics Luxembourg a i. Všeobecný súd mal teda skúmať, či tieto ďalšie stanoviská stále postačovali na odôvodnenie bodového hodnotenia, ktoré príslušnému kritériu hodnotenia ponúk poskytol verejný obstarávateľ, a skutočnosť, že Všeobecný súd nevykonal takéto preskúmanie, predstavuje sama osebe dostatočný dôvod na zrušenie napadnutého rozsudku.
V druhej časti svojho druhého odvolacieho dôvodu EUIPO vytýka Všeobecnému súdu, že pri svojom preskúmaní rozhodnutia o zamietnutí ponuky uplatnil z právneho hľadiska nesprávne kritérium na určenie zjavne nesprávnych posúdení a že skreslil určité skutočnosti.
Všeobecný súd na jednej strane vykonal príliš rozsiahle preskúmanie rozhodnutia o zamietnutí ponuky, a to s ohľadom na mieru voľnej úvahy, ktorou disponuje verejný obstarávateľ v oblasti verejného obstarávania, a na druhej strane nahradil posúdenie EUIPO svojím vlastným posúdením skutkových okolností, ktoré skreslil, aby tak zistil nesprávne právne posúdenia.
European Dynamics Luxembourg a i. tvrdia, že druhý odvolací dôvod sa musí zamietnuť.
Posúdenie Súdnym dvorom
Pokiaľ ide o prvú časť druhého dôvodu EUIPO na podporu tohto odvolania, treba uviesť, že v bodoch 226 až 229 napadnutého rozsudku Všeobecný súd v predbežnom závere týkajúcom sa druhého žalobného dôvodu, ktorý mu bol predložený, uviedol dôvody, pre ktoré sa domnieval, že zistené zjavne nesprávne posúdenia mohli mať vplyv na predmetné verejné obstarávanie, a preto odôvodňovali zrušenie rozhodnutia o zamietnutí ponuky.
Je pravda, že Všeobecný súd nevykonal osobitné overenie vplyvu, ktorý každý z týchto nesprávnych posúdení mohol mať na výsledok verejného obstarávania. Preskúmanie súdom Únie však v zásade neznamená, že súd Únie má povinnosť overiť neexistenciu vplyvu zjavne nesprávneho posúdenia týkajúceho sa hodnotenia ponuky na jej umiestnenie, a teda v konečnom dôsledku na rozhodnutie o zadaní zákazky, pokiaľ verejný obstarávateľ neposkytol nijaké spresnenia o takejto neexistencii vplyvu.
Vysvetliť a preukázať, či rozhodnutie o zamietnutí ponuky nemohlo byť v prípade, ak by nedošlo k uvedeným nesprávnym posúdeniam, pre spoločnosti European Dynamics Luxembourg a i. priaznivejšie, musí totiž odvolateľ (pozri analogicky rozsudok z 20. decembra 2017, EUIPO/European Dynamics Luxembourg a i.,
C‑677/15 P
,
EU:C:2017:998
, body
a
). EUIPO však nepredložil dôkazy, ktoré sa v tejto súvislosti vyžadujú.
Prvá časť druhého odvolacieho dôvodu EUIPO sa musí preto zamietnuť.
Pokiaľ ide o druhú časť druhého odvolacieho dôvodu EUIPO, treba pripomenúť, že Všeobecný súd v bodoch 104, 109, 115, 122, 134, 138 a 139, 144, 148, 157 až 159, 166, 186, 188, 193 a 194, 206 a 207 napadnutého rozsudku konštatoval, že tento úrad sa dopustil zjavne nesprávnych posúdení, v dôsledku čoho bola narušená legálnosť hodnotenia ponuky spoločnosti European Dynamics Luxembourg. Všeobecný súd dospel v bodoch 225 až 229 napadnutého rozsudku k záveru, že na základe toho treba zrušiť rozhodnutie o zamietnutí ponuky.
Aj keď mal EUIPO v rámci svojho odvolania výhrady voči takmer všetkým zisteniam Všeobecného súdu týkajúcim sa uvedených zjavne nesprávnych posúdení, nenamietal voči dôvodom uvedeným v bodoch 160 až 168, a najmä v bode 166 napadnutého rozsudku, na podporu rozhodnutia Všeobecného súdu vyhovieť deviatej výhrade, ktorú uviedli spoločnosti European Dynamics Luxembourg a i. na podporu prvej časti druhého žalobného dôvodu ich žaloby o neplatnosť, založenej na tom, že EUIPO sa dopustil zjavne nesprávneho posúdenia v rámci svojho hodnotenia kritéria č. 1 podkritéria č. 1.4. bodu 1.4.4.10 súťažných podkladov.
Na jednej strane Všeobecný súd však nerobil nijaký rozdiel medzi rôznymi zjavne nesprávnymi posúdeniami, ktoré konštatoval v bodoch 88 až 214 napadnutého rozsudku, a na druhej strane EUIPO nevysvetľuje ani nepreukazuje, že v prejednávanej veci zistenie, že došlo k zjavne nesprávnemu posúdeniu pri jeho hodnotení kritéria č. 1 podkritéria č. 1.4 bodu 1.4.4.10 súťažných podkladov, sa rovnako ako jednotlivo všetky ostatné zistenia o zjavne nesprávnom posúdení nepodieľa na odôvodnení zrušenia rozhodnutia o zamietnutí ponuky uvedeného v bode 226 napadnutého rozsudku.
Aj keby sa za týchto podmienok predpokladalo, že by bolo potrebné sa domnievať, ako tvrdí EUIPO, že všetky zistenia o zjavne nesprávnych posúdeniach, voči ktorým EUIPO namietal v rámci tohto odvolania, obsahujú nesprávne právne posúdenia, takéto konštatovanie by nemohlo v nijakom prípade viesť k zrušeniu tohto rozhodnutia Všeobecného súdu, takže druhú časť druhého odvolacieho dôvodu treba zamietnuť ako neúčinnú (pozri analogicky uznesenie z 11. februára 2015, Orange/Komisia,
C‑621/13 P
, neuverejnené,
EU:C:2015:114
, body
a
, ako aj citovanú judikatúru).
O treťom odvolacom dôvode
Tvrdenia účastníkov konania
Vo svojom treťom odvolacom dôvode EUIPO spochybňuje analýzu vykonanú Všeobecným súdom v bodoch 250 až 254 napadnutého rozsudku a dôvod, ktorý je v nej uvedený, podľa ktorého rozhodnutie o zamietnutí ponuky obsahovalo viacero nedostatkov odôvodnenia podľa článku 100 ods. 2 rozpočtového nariadenia v spojení s článkom 296 druhým odsekom ZFEÚ, čo sa týka súladu medzi osobitným negatívnym posúdením uvedeným v správe o hodnotení na jednej strane a znížením bodov netto vykonaným verejným obstarávateľom na druhej strane.
Podľa EUIPO článok 100 ods. 2 rozpočtového nariadenia nestanovuje nijakú zákonnú povinnosť poskytnúť podrobný prehľad všetkých výhrad, ktoré boli zohľadnené pri hodnotení ponuky neúspešného uchádzača. Toto ustanovenie
a fortiori
neobsahuje nijakú zákonnú povinnosť pripojiť ku každej výhrade zníženie bodov a podrobne vysvetliť počet bodov skutočne znížených na základe tejto výhrady.
European Dynamics Luxembourg a i. tvrdia, že zverejnenie rozdelenia bodov hodnotenia bolo potrebné, pretože Všeobecný súd nemohol vykonať svoje súdne preskúmanie bez informácií týkajúcich sa bodov udelených za konkrétne kvalitatívne kritériá, podkritériá a podbody. Keď Všeobecný súd požadoval predloženie rozdelenia bodov, vôbec neuplatnil prísnejšie kritérium v porovnaní s kritériom vyplývajúcim z uplatnenia ustanovení rozpočtového nariadenia, ako ho vykladá judikatúra Súdneho dvora.
Posúdenie Súdnym dvorom
Najskôr treba pripomenúť, že podľa článku 100 ods. 2 prvého pododseku rozpočtového nariadenia verejný obstarávateľ oznámi uchádzačom alebo účastníkom verejnej súťaže, ktorých žiadosti alebo ponuky sú zamietnuté, dôvody, pre ktoré bolo toto rozhodnutie prijaté, a všetkým účastníkom verejnej súťaže, ktorých ponuky sú prípustné a ktorí o to písomne požiadajú, charakteristiky a výhody týkajúce sa úspešnej ponuky a meno účastníka verejnej súťaže, s ktorým sa zmluva uzatvorila.
Z ustálenej judikatúry Súdneho dvora však vyplýva, že od verejného obstarávateľa nemožno žiadať, aby uchádzačovi, ktorého ponuka nebola prijatá, oznámil jednak okrem dôvodov zamietnutia tejto ponuky aj detailné zhrnutie spôsobu, akým zohľadnil každý detail jeho ponuky v rámci jej posudzovania, a jednak v rámci oznámenia charakteristík a výhod týkajúcich sa úspešnej ponuky podrobnú porovnávaciu analýzu tejto ponuky a ponuky vylúčeného uchádzača (rozsudok zo 4. októbra 2012, Evropaïki Dynamiki/Komisia,
C‑629/11 P
, neuverejnený,
EU:C:2012:617
, bod
a citovaná judikatúra).
Verejný obstarávateľ taktiež nie je povinný poskytnúť vylúčenému uchádzačovi na jeho písomnú žiadosť úplnú kópiu hodnotiacej správy (rozsudok zo 4. októbra 2012, Evropaïki Dynamiki/Komisia,
C‑629/11 P
, neuverejnený,
EU:C:2012:617
, bod
a citovaná judikatúra).
Okrem toho je potrebné pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora sa odôvodnenie vyžadované článkom 296 druhým odsekom ZFEÚ musí posudzovať v závislosti od okolností prejednávanej veci, najmä v závislosti od obsahu aktu a povahy uvádzaných dôvodov (rozsudok zo 4. októbra 2012, Evropaïki Dynamiki/Komisia,
C‑629/11 P
, neuverejnený,
EU:C:2012:617
, bod
a citovaná judikatúra).
V prejednávanej veci je nesporné, že v troch listoch, a to v listoch z 11. augusta, 26. augusta a 15. septembra 2011, EUIPO oznámil spoločnostiam European Dynamics Luxembourg a i. výňatok z hodnotiacej správy obsahujúci kvalitatívne hodnotenie ich ponuky, mená troch úspešných uchádzačov, ako aj tri tabuľky uvádzajúce skóre, ktoré získali títo traja úspešní uchádzači a European Dynamics Luxembourg a i., a konkrétnejšie tabuľku porovnávacieho hodnotenia technických ponúk, tabuľku porovnávacieho hodnotenia ponúk z hľadiska ich ekonomicky najvýhodnejšej povahy a porovnávaciu tabuľku týkajúcu sa finančných kritérií.
Ako uviedol generálny advokát v bode 39 svojich návrhov, tieto tabuľky umožnili spoločnostiam European Dynamics Luxembourg a i. získať prehľad o všetkých bodoch udelených ich ponuke a ponukám úspešných uchádzačov vo vzťahu tak ku kvalitatívnym, ako aj finančným kritériám, ako aj o ich vplyve na konečnú celkovú známku.
European Dynamics Luxembourg a i. pritom tvrdia, že skutočnosť, že im tieto dokumenty boli doručené, im neumožnila, aby s presnosťou, ktorú požaduje judikatúra Súdneho dvora, posúdili, ako EUIPO vyhodnotil ich ponuku.
V tejto súvislosti treba uviesť, že judikatúra citovaná v bode 57 tohto rozsudku v zásade nevyžaduje, aby sa každému negatívnemu alebo pozitívnemu stanovisku v rámci hodnotenia pripísala konkrétna dôležitosť. Pokiaľ teda dokumentácia k zadávaciemu konaniu obsahuje číselne vyjadrenú dôležitosť pripísanú kritériám alebo podkritériám, zásada transparentnosti vyžaduje kvantitatívne hodnotenie týchto kritérií a podkritérií.
V tejto súvislosti z dokumentácie ku predmetnému zadávaciemu konaniu vyplýva, že v prejednávanej veci súťažné podklady stanovovali vyváženie, na základe ktorého bolo 65 bodov zo 100 priznaných kvalitatívnemu kritériu č. 1, z ktorých po 10 bodov podkritériám č. 1.1 až 1.5 a 15 bodov podkritériu 1.6, a ďalej 20 bodov bolo priznaných kvalitatívnemu kritériu č. 2 a 15 bodov kvalitatívnemu kritériu č. 3.
Rovnako je nesporné, že jednak hodnotiaci výbor uplatnil matematický vzorec alebo udelil časti bodu za podkritérium alebo podbod a že hodnotiaca správa obsahovala v tomto smere konkrétne záporné rozhodnutia, ktoré viedli ku konkrétnym zníženiam bodov, a na druhej strane že EUIPO neoznámil počet bodov spolu s ich rozdelením za jednotlivé podkritériá, ktoré boli udelené spoločnosti European Dynamics Luxembourg a úspešným uchádzačom.
Ako to uviedol generálny advokát v bode 42 svojich návrhov, European Dynamics a i. ani Všeobecný súd nemohli za týchto podmienok pochopiť príslušnú dôležitosť, ktorú tieto podkritériá zohrali pri hodnotení, to znamená pri stanovení celkového skóre, ani určiť súvislosť medzi konkrétnymi negatívnymi stanoviskami a zníženiami bodov, ktoré mali vplyv na celkové skóre.
Z toho vyplýva, že Všeobecný súd v bode 254 napadnutého rozsudku správne rozhodol, že EUIPO úplne nesplnil požiadavky týkajúce sa povinnosti odôvodniť výsledok hodnotenia ponuky predloženej spoločnosťou European Dynamics Luxembourg.
Z toho vyplýva, že tretí odvolací dôvod sa musí zamietnuť.
O štvrtom odvolacom dôvode
Tvrdenia účastníkov konania
Vo svojom štvrtom odvolacom dôvode EUIPO vytýka Všeobecnému súdu, že priznal spoločnosti European Dynamics Luxembourg náhradu škody na nedostatočnom právnom základe, a síce strate príležitosti získať predmetnú zákazku.
Prvé nesprávne právne posúdenie spočíva v závere, ku ktorému dospel Všeobecný súd v bode 265 napadnutého rozsudku, podľa ktorého sa preukázala protiprávnosť konania vytýkaného EUIPO. V prípade, že o takúto protiprávnosť nejde, treba podľa EUIPO priznanie náhrady škody spoločnosti European Dynamics Luxembourg v súlade s judikatúrou Súdneho dvora zamietnuť, lebo nebola splnená jedna z kumulatívnych podmienok, na základe ktorej vzniká právo na takéto priznanie, a síce existencia protiprávneho konania.
Druhé neprávne právne posúdenie, ktorého sa mal dopustiť Všeobecný súd, bolo, že nepreukázal, že priznanie náhrady škody v dôsledku straty príležitosti v oblasti verejného obstarávania je zásadou práva Únie alebo spoločnou zásadou členských štátov, a nerešpektoval tak požiadavky vyplývajúce z článku 340 ZFEÚ. V tejto súvislosti EUIPO uvádza, že viacero členských štátov neupravuje možnosť priznať náhradu škody len v dôsledku straty príležitosti získať zákazku, a to predovšetkým Dánske kráľovstvo, Spolková republika Nemecko a Rumunsko, v ktorých sa náhrada škody za stratu príležitosti obmedzuje na náklady, ktoré boli vynaložené na prípravu ponuky.
Subsidiárne EUIPO tvrdí, že aj keď Súdny dvor mal zrušiť napadnutý rozsudok len čiastočne, mal by v každom prípade zrušiť priznanie náhrady škody. Ak by sa totiž Súdny dvor domnieval, ako to urobil Všeobecný súd, že existovali dostatočné dôvody na zrušenie rozhodnutia o zamietnutí ponuky, nepostačovalo by to na odôvodnenie priznania náhrady škody, keďže neexistuje nijaká príčinná súvislosť medzi protiprávnym konaním a uvádzanou škodou.
European Dynamics Luxembourg a i. tvrdia, že zásada náhrady škody, ktorá vznikla v dôsledku straty príležitosti, má svoj právny základ v práve na účinnú súdnu ochranu vyplývajúce z článku 47 Charty základných práv Európskej únie. Hoci European Dynamics Luxembourg a i. pripúšťajú, že doktrína týkajúca sa straty príležitosti je osobitne upravená vo viacerých členských štátoch, najmä pokiaľ strata príležitosti vyplýva z protiprávnych konaní, ktoré bránia tomu, aby bola ponuka uchádzača spravodlivo hodnotená, zastávajú názor, že tieto rozdiely sa týkajú len výpočtu náhrady ekonomickej škody v dôsledku straty príležitosti a nie právneho základu jej samotnej zásady.
European Dynamics Luxembourg a i. okrem iného tvrdia, že podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/66/ES z 11. decembra 2007, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokiaľ ide o zvýšenie účinnosti postupov preskúmania v oblasti zadávania verejných zákaziek (
Ú. v. EÚ L 335, 2007, s. 31
), priznať odškodnenie je primeraným riešením, ako nahradiť škodu vzniknutú neúspešnému uchádzačovi v dôsledku straty príležitosti. Všeobecný súd tak nebol povinný preukázať, že existuje mechanizmus ochrany spoločný pre členské štáty. To platí o to viac, že Všeobecný súd už pripustil, že strata príležitosti, ktorú utrpel vylúčený uchádzač, predstavuje skutočnú a určitú škodu. Za týchto podmienok nemožno príčinnú súvislosť medzi vytýkanou protiprávnosťou a škodou, ktorú utrpela European Dynamics Luxembourg, poprieť ani z dôvodu, že verejný obstarávateľ disponoval širokou mierou voľnej úvahy.
Posúdenie Súdnym dvorom
V prvom rade treba preskúmať tvrdenie, ktoré EUIPO uviedol subsidiárne v rámci svojho štvrtého odvolacieho dôvodu.
V tomto tvrdení EUIPO v podstate zastáva názor, že existencia príčinnej súvislosti medzi zjavne nesprávnymi posúdeniami, ktoré konštatoval Všeobecný súd v súvislosti s prvým kritériom hodnotenia ponúk, a to kvalitatívnymi kritériami, a škodou, ktorú utrpela European Dynamics Luxembourg v dôsledku straty príležitosti získať predmetnú zákazku, nebola v napadnutom rozsudku ani preukázaná, ani odôvodnená.
Toto tvrdenie treba v rámci okolností prejednávanej veci považovať za opodstatnené.
Na jednej strane ako sa totiž konštatovalo v bode 34 tohto rozsudku, bod 77 napadnutého rozsudku obsahuje nesprávne právne posúdenie, takže Všeobecný súd nemohol na základe týchto úvah právoplatne rozhodnúť, že rozhodnutie o zamietnutí ponuky bolo protiprávne.
Na druhej strane Všeobecný súd v bode 267 napadnutého rozsudku rozhodol, že nebolo možné uznať existenciu príčinnej súvislosti medzi ním konštatovaným nedostatkom odôvodnenia a škodou, ktorej sa domáhajú European Dynamics Luxembourg a i.
Vznik zodpovednosti Únie okrem toho predpokladá existenciu príčinnej súvislosti medzi vecnou protiprávnosťou, ktorou je poznačené posúdenie ponuky spoločnosti European Dynamics Luxembourg, zistenou v rámci preskúmania druhého žalobného dôvodu, uvedeného v konaní pred Všeobecným súdom, a dotknutou stratou príležitosti.
V napadnutom rozsudku pritom Všeobecný súd z právneho hľadiska dostatočne nepreukázal existenciu takejto príčinnej súvislosti. Všeobecný súd predovšetkým nezistil, či a v akom rozsahu by European Dynamics Luxembourg mohla – vzhľadom na okolnosti prejednávanej veci a v prípade, že by sa EUIPO nedopustil pochybení –, dosiahnuť lepšie umiestnenie podľa mechanizmu zostupného poradia.
Z toho vyplýva, že vzhľadom na to, že jedna z podmienok potrebných pre vznik mimozmluvnej zodpovednosti Únie nebola splnená, návrhu spoločností European Dynamics Luxembourg a i. na náhradu škody Všeobecný súd vyhovieť nemohol.
Štvrtý odvolací dôvod EUIPO je preto dôvodný.
O čiastočnom zrušení napadnutého rozsudku
Zo všetkých týchto úvah vyplýva, že bod 77 napadnutého rozsudku obsahuje nesprávne právne posúdenie v rozsahu, v akom Všeobecný súd vyhovel tretej časti tretieho žalobného dôvodu žaloby, podanej v prvostupňovom konaní, týkajúcej sa nevylúčenia konzorcia Drasis.
Ako pritom vyplýva z bodu 260 napadnutého rozsudku, Všeobecný súd odôvodnil zrušenie sporných rozhodnutí, ktoré sú uvedené v bode 1 jeho výroku, na základe všetkých nezrovnalostí, ktorými je poznačené rozhodnutie o zamietnutí ponuky, a vyhovel tak prvému až tretiemu žalobnému dôvodu, ktoré mu boli predložené. Aj keby rozhodnutie Všeobecného súdu uvedené v bode 77 napadnutého rozsudku nestačilo na odôvodnenie zrušenia rozhodnutia o zamietnutí ponuky, nezrovnalosti zistené Všeobecným súdom v bodoch 104, 109, 115, 122, 134, 138 a 139, 144, 148, 157 až 159, 166, 186, 188, 193 a 194, 206 a 207 napadnutého rozsudku postačujú na odôvodnenie zrušenia tohto rozhodnutia Všeobecným súdom. Z toho vyplýva, že bod 1 výroku napadnutého rozsudku netreba zrušiť.
Na druhej strane treba zrušiť bod 2 výroku napadnutého rozsudku, ktorý sa týka uloženia povinnosti EUIPO nahradiť škodu spôsobenú spoločnosti European Dynamics Luxembourg z dôvodu straty jej príležitosti získať predmetnú zákazku v postavení zmluvnej strany umiestnenej aspoň na treťom mieste podľa mechanizmu zostupného poradia.
Vzhľadom na toto zrušenie bodu 2 výroku napadnutého rozsudku sa musia zrušiť aj body 3 a 4 jeho výroku, ktoré sa týkajú určenia výšky náhrady škody.
Za týchto okolností treba zrušiť aj bod 5 výroku napadnutého rozsudku týkajúci sa trov konania.
O žalobách na Všeobecnom súde
V súlade s článkom 61 prvým odsekom druhou vetou Štatútu Súdneho dvora Európskej únie môže tento súd v prípade zrušenia rozhodnutia Všeobecného súdu vydať konečný rozsudok sám, ak to stav konania dovoľuje.
O takýto prípad ide aj v prejednávanej veci. Treba preto preskúmať návrh na náhradu škody, ktorý predložili European Dynamics Luxembourg a i. v rámci tejto žaloby a ktorým žiadajú náhradu škody, ktorá im vznikla z dôvodu straty príležitosti spoločnosti European Dynamics Luxembourg uzavrieť rámcovú zmluvu v postavení zmluvnej strany umiestnenej aspoň na treťom mieste podľa mechanizmu zostupného poradia.
Na úvod treba pripomenúť, že na základe ustálenej judikatúry Súdneho dvora je vznik mimozmluvnej zodpovednosti EUIPO podriadený splneniu všetkých kumulatívnych podmienok, konkrétne protiprávnosti jeho konania, skutočnej existencie škody a existencie príčinnej súvislosti medzi vytýkaným konaním a údajnou škodou (pozri v tomto zmysle rozsudok z 10. júla 2014, Nikolaou/Dvor audítorov,
C‑220/13 P
,
EU:C:2014:2057
, bod
a citovanú judikatúru). Z judikatúry Súdneho dvora rovnako vyplýva, že na to, aby mohla vzniknúť mimozmluvná zodpovednosť Únie, musí byť škoda skutočná a určitá a musí vyplývať dostatočne priamym spôsobom z protiprávneho konania inštitúcií (rozsudok z 30. mája 2017, Safa Nicu Sepahan/Rada,
C‑45/15 P
,
EU:C:2017:402
, bod
a citovaná judikatúra).
V každom prípade z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že účastníkovi konania, ktorý sa dovoláva vzniku mimozmluvnej zodpovednosti Únie, prináleží, aby predložil presvedčivé dôkazy tak o existencii, ako aj o rozsahu škody, ktorú uplatňuje, a tiež o existencii dostatočne priamej príčinnej súvislosti medzi predmetným konaním inštitúcie a údajnou škodou (rozsudok z 20. decembra 2017, EUIPO/European Dynamics Luxembourg a i.,
C‑677/15 P
,
EU:C:2017:998
, bod
a citovaná judikatúra).
V tejto súvislosti treba konštatovať, že sa zdá, že z výkladu žaloby, ktorú podali European Dynamics Luxembourg a i. na Všeobecný súd, vyplýva, že zjavne nezodpovedá požiadavkám stanoveným touto judikatúrou.
Treba uviesť, že hoci je pravda, že European Dynamics Luxembourg a i. tvrdili, že správne uplatnenie postupu verejného obstarávania by viedlo k lepšiemu umiestneniu ponuky predloženej spoločnosťou European Dynamics Luxembourg a že by sa tak s týmto účastníkom konania uzavrela jedna z rámcových zmlúv, nepreukázali však, či a za akých podmienok – vzhľadom na okolnosti prejednávanej veci a v prípade, že by sa EUIPO nedopustil pochybení – by sa European Dynamics Luxembourg umiestnila na lepšom mieste alebo by získala predmetnú zákazku.
Aj pokiaľ ide o príčinnú súvislosť medzi pochybeniami, ktorých sa dopustil hodnotiaci výbor, a údajne vzniknutou škodou, European Dynamics Luxembourg a i. sa obmedzujú len na tvrdenie o existencii takejto súvislosti, avšak nespresňujú v čom táto súvislosť spočívala.
European Dynamics Luxembourg a i. tak nepreukázali ani existenciu škody, ani príčinnú súvislosť medzi touto škodou a konaním vytýkaným EUIPO.
Za týchto okolností sa návrh na náhradu škody, ktorý predložili European Dynamics Luxembourg a i., musí zamietnuť.
O trovách
Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak odvolanie nie je dôvodné alebo ak je dôvodné a Súdny dvor sám rozhodne s konečnou platnosťou o veci, rozhodne aj o trovách konania.
Podľa článku 138 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe článku 184 ods. 1 uvedeného rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Na základe článku 138 ods. 3 toho istého rokovacieho poriadku, ak mali účastníci konania úspech len v časti predmetu konania, každý z nich znáša svoje vlastné trovy konania.
Vzhľadom na to, že sa čiastočne vyhovelo odvolaniu EUIPO, treba rozhodnúť, že EUIPO a European Dynamics Luxembourg a i. znášajú svoje vlastné trovy konania súvisiace s týmto odvolaním.
Pokiaľ ide o trovy konania súvisiace s prvostupňovým konaním, vzhľadom na to, že žalobe sa čiastočne vyhovelo a čiastočne sa zamietla, treba tiež rozhodnúť, že European Dynamics Luxembourg a i., ako aj EUIPO znášajú svoje vlastné trovy konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

1.
Body 2 až 5 výroku rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 27. apríla 2016, European Dynamics Luxembourg a i./EUIPO (
T ‑ 556/11
,
EU:T:2016:248
), sa zrušujú.

2.
Odvolanie sa vo zvyšnej časti zamieta.

3.
Návrh na náhradu škody, ktorý podali European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE vo veci T‑556/11, sa zamieta.

4.
Úrad Európskej únie pre duševného vlastníctvo (EUIPO), ako aj European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE znášajú svoje vlastné trovy konania v odvolacom aj prvostupňovom konaní.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.