CELEX: 62019CJ0184
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Direktīvas 92/83/EEK un 92/84/EEK
Akcīzes nodokļa likme vīnam un nedzirkstošiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu
Diferencētas akcīzes nodokļa likmes
Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (
OV 1992, L 316, 21. lpp.
), 7., 11. un 15. pantu, Padomes Direktīvas 92/84/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem (
OV 1992, L 316, 29. lpp.
), 5. pantu, kā arī tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principus.
Šis lūgums ir ticis iesniegts tiesvedībā starp
Hecta Viticol SRL
un
Agenţia Naţională de Administrare Fiscală
–
Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor
(Nodokļu administrācijas valsts aģentūra – Sūdzību izskatīšanas ģenerāldirekcija, Rumānija) (turpmāk tekstā –“
ANAF
”), no vienas puses, un
Biroul Vamal de Interior Buzău
(Buzau Iekšējā muitas iestāde) un
Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi
(Galaci Reģionālā valsts finanšu ģenerāldirekcija, Rumānija) par paziņojumu par nodokli, kurā ir noteikts akcīzes nodoklis, kas jāmaksā
SC Principal Company SA
, sabiedrībai, kuras tiesību pārņēmēja ir
Hecta Viticol
.
Atbilstošie tiesību akti
Savienības tiesības
Direktīva 92/83
Saskaņā ar Direktīvas 92/83 trešo apsvērumu “iekšējā tirgus pienācīgai darbībai ir svarīgi noteikt kopīgas visu attiecīgo preču definīcijas[, uz kurām attiecas šī direktīva]”.
Minētās direktīvas desmitajā apsvērumā ir noteikts, ka “dalībvalstīm principā jāpiemēro viena likme par hektolitru galaprodukta visiem nedzirkstošiem vīniem un citiem nedzirkstošiem raudzētiem dzērieniem un viena nodokļa likme par hektolitru galaprodukta visiem dzirkstošiem vīniem un dzirkstošiem raudzētiem dzērieniem”.
Šajā ziņā Direktīvā 92/83 ir identificētas piecas preču kategorijas, no kurām katrai ir piemērojamas attiecīgi šīs direktīvas I iedaļas normas attiecībā uz “alu”, tās II iedaļas normas attiecībā uz “vīniem”, minētās direktīvas III iedaļas normas attiecībā uz “citiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu”, tās IV iedaļas normas attiecībā uz “starpproduktiem” un šīs pašas direktīvas V iedaļas normas attiecībā uz “etilspirtu”.
Direktīvas 92/83 7. un 9. pants ietilpst tās II iedaļā “Vīni”.
Šīs direktīvas 7. pantā ir noteikts:
“1.   Dalībvalstis piemēro akcīzes nodokli vīnam saskaņā ar šo direktīvu.
2.   Dalībvalstis nosaka savas likmes saskaņā ar Direktīvu 92/84/EEK.”
Saskaņā ar Direktīvas 92/83 8. pantu attiecībā uz vīnu ir jānošķir, pirmkārt, “nedzirkstošais vīns” un, otrkārt, “dzirkstošais vīns”.
Šīs direktīvas 9. panta 2. punktā ir noteikts:
“Izņemot gadījumus, kas paredzēti 3. un 4. punktā, dalībvalstis iekasē akcīzes nodokli pēc vienādas likmes par visiem produktiem, kuriem uzliek nodokli, kas attiecināms uz nedzirkstošo vīnu. Līdzīgi tās iekasē akcīzes nodokli pēc vienādas likmes par produktiem, kuriem uzliek nodokli, kas attiecināms uz dzirkstošo vīnu. Dalībvalstis var attiecināt vienu likmi gan uz nedzirkstošajiem, gan dzirkstošajiem vīniem.”
Minētās direktīvas 11., 13. un 15. pants, kas ir ietverti tās III iedaļā, attiecas uz “citiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu”.
Šīs pašas direktīvas 11. pants ir formulēts šādi:
“1.   Dalībvalstis uzliek akcīzes nodokli raudzētiem dzērieniem, kas nav alus un vīns (citiem raudzētiem dzērieniem), saskaņā ar šīs direktīvas noteikumiem.
2.   Dalībvalstis nosaka savas likmes saskaņā ar Direktīvu 92/84/EEK.”
Saskaņā ar Direktīvas 92/83 12. pantu attiecībā uz citiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu, ir jānošķir, pirmkārt, “citi nedzirkstoši raudzēti dzērieni” un, otrkārt, “citi dzirkstoši raudzēti dzērieni”.
Šīs direktīvas 13. panta 2. punktā ir precizēts:
“Izņemot 3. punktā paredzētos gadījumus, dalībvalstis iekasē akcīzes nodokli pēc vienādas likmes par visiem produktiem, par kuriem uzliekams nodoklis, kuru attiecina uz citiem nedzirkstošiem raudzētiem dzērieniem. Līdzīgi tās iekasē akcīzes nodokli pēc vienādas likmes par visiem produktiem, par kuriem uzliekams nodoklis, kuru attiecina uz citiem dzirkstošiem raudzētiem dzērieniem. Tās var attiecināt to pašu akcīzes nodokļa likmi gan uz citiem nedzirkstošiem raudzētiem dzērieniem, gan citiem dzirkstošiem raudzētiem dzērieniem.”
Direktīvas 92/83 15. pantā ir paredzēts:
“Piemērojot Direktīvu 92/84/EEK un [Padomes] Direktīvu 92/12/EEK [(1992. gada 25. februāris) par vispārēju režīmu akcīzes precēm un par šādu preču glabāšanu, apriti un uzraudzību (
OV 1992, L 76, 1. lpp.
)], atsauce uz “vīnu” uzskatāma par attiecināmu arī uz citiem raudzētiem dzērieniem, kā tie definēti šajā iedaļā.”
Direktīva 92/84
Direktīvas 92/84 5. pantā ir noteikts:
“No 1993. gada 1. janvāra vīnam tiek noteikta zemākā akcīzes nodokļa likme:
–
[0 EUR] nedzirkstošajam vīnam
un
–
[0 EUR] dzirkstošajam vīnam,
par vienu hektolitru produkta.”
Rumānijas tiesības
2003. gada 22. decembra
Legea nr. 571/2003 privind Codul fiscal
(Likums Nr. 571/2003 par Nodokļu kodeksu) (2003. gada 23. decembra
Monitorul Oficial al României
, I daļa, Nr. 927), redakcijā, kas piemērojama pamatlietā (turpmāk tekstā – “Nodokļu kodekss”), 206.
undecies
pantā, kas attiecas uz “vīniem”, ir noteikts:
“1.   Šajā nodaļā “vīni” ir:
a)
nedzirkstoši vīni, kas ietver visus produktus, kuri atbilst KN kodiem 2204 un 2205, izņemot dzirkstošo vīnu, kā noteikts b) apakšpunktā, un:
1.
kuru faktiskā spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 1,2 % tilp., bet nepārsniedz 15 % tilp., ja galaproduktā esošais spirts radies vienīgi rūgšanas procesā; vai
2.
kuru faktiskā spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 15 % tilp., bet nepārsniedz 18 % tilp., ja tie nav nekādi stiprināti un galaproduktā esošais spirts radies vienīgi rūgšanas procesā;
b)
dzirkstošie vīni, kas ietver visus produktus, kuri atbilst KN kodiem 220410, 22042110, 22042910 un 2205 un:
1.
kuri ir pildīti pudelēs ar “galviņkorķiem”, kas nostiprināti ar stieplēm vai stiprinājumiem, vai ar oglekļa dioksīda radītu pārspiedienu, kas ir 3 bari vai vairāk;
2.
kuru faktiskā spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 1,2 % tilp., bet nepārsniedz 15 % tilp., ja galaproduktā esošais spirts radies vienīgi rūgšanas procesā.
[..]”
Nodokļu kodeksa 206.
duodecies
pantā, kas attiecas uz “citiem raudzētiem dzērieniem, izņemot alu un vīnu”, ir precizēts:
“1.   Šajā nodaļā citi raudzēti dzērieni, izņemot alu un vīnu, ir:
a)
nedzirkstoši raudzēti dzērieni, kuri atbilst KN kodiem 2204 un 2205 un kuri nav minēti 206.
undecies
pantā, kā arī visi produkti, uz kuriem attiecas KN kods 220600, izņemot citus dzirkstošus raudzētus dzērienus b) apakšpunkta izpratnē un jebkuru produktu, uz kuru attiecas 206.
decies
pants, kuru:
1.
faktiskā spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 1,2 % tilp., bet nepārsniedz 10 % tilp. vai
2.
faktiskā spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 10 % tilp., bet nepārsniedz 15 % tilp., ja produktos esošais spirts radies vienīgi rūgšanas procesā;
b)
dzirkstoši raudzēti dzērieni, kas atbilst KN kodiem 22060031, 22060039, 220410, 22042110, 22042910 un 2205, kas nav minēti 206.
undecies
pantā un kas ir pildīti pudelēs ar “galviņkorķiem”, kuri nostiprināti ar stieplēm vai stiprinājumiem, vai ar oglekļa dioksīda radītu pārspiedienu, kas ir 3 bari vai vairāk, un:
1.
kuru faktiskā spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 1,2 % tilp., bet nepārsniedz 13 % tilp. vai
2.
kuru faktiskā spirta tilpumkoncentrācija pārsniedz 13 % tilp., bet nepārsniedz 15 % tilp., ja produktos esošais spirts radies vienīgi rūgšanas procesā.
[..]”
Saskaņā ar Nodokļu kodeksa 206.
quinquinquagies
panta 1. punktu:
“Ikvienam akcīzes nodokļa maksātājam ir pareizi jāaprēķina un jāpārskaita akcīzes nodoklis Valsts kasei likumā noteiktajā termiņā, kā arī likumā noteiktajā termiņā jāiesniedz kompetentajai iestādei akcīzes nodokļa deklarācijas saskaņā ar šīs nodaļas noteikumiem un spēkā esošajiem muitas tiesību aktiem.”
Nodokļu kodeksa VII sadaļas I pielikuma 3.1. punktā redakcijā pirms 2010. gada 1. jūlija attiecībā uz “neraudzētiem” dzērieniem, kas ietilpst kategorijā “Citi raudzēti dzērieni, izņemot alu un vīnu” bija noteikta nulles akcīzes nodokļa likme.
2010. gada 23. jūnija
Ordonanţa de urgenţă a Guvernului nr. 54/2010
,
privind unele măsuri pentru combaterea evaziunii fiscale
(Valdības ārkārtas rīkojums Nr. 54/2010 par krāpšanas apkarošanas nodokļu jomā pasākumiem) (
Monitorul Oficial al României
, I daļa, 2010. gada 23. jūnija Nr. 421; turpmāk tekstā – “
OUG
Nr. 54/2010”) I panta 21. punktā akcīzes nodokļa likme citiem nedzirkstošiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu, ir noteikta 100 EUR par produkta hektolitru.
OUG
Nr. 54/2010 IV panta 1. punktā ir precizēts, ka šī tiesību norma stājas spēkā 2010. gada 1. jūlijā.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Pēc nodokļu kontroles 2011. gada 29. aprīlī tika konstatēts, ka
SC Principal Company
kopš 2010. gada 1. jūlija ir pārdevusi 13929342 litrus citu nedzirkstošu raudzētu dzērienu, izņemot vīnu un alu.
Tā kā šī sabiedrība šim daudzumam piemēroja akcīzes nodokļa likmi nulles apmērā, nodokļu iestādes 2011. gada 3. maijā, pamatojoties uz
OUG
Nr. 54/2010 I panta 21. punktā noteikto akcīzes nodokļa likmi, izdeva paziņojumu par nodokli par summu 59461575 Rumānijas leju (RON) (aptuveni 12339419 EUR) apmērā.
SC Principal Company
par šo paziņojumu iesniedza sūdzību, kuru
ANAF
noraidīja ar 2017. gada 25. jūlija lēmumu pēc tam, kad
Curtea Constituţionalălă
(Konstitucionālā tiesa, Rumānija) apstiprināja
OUG
Nr. 54/2010 atbilstību konstitūcijai.
Hecta Viticol
, kas no 2013. gada 14. jūnija pārņēma
SC Principal Company
tiesības, vērsās iesniedzējtiesā, lai tā atceltu šo
ANAF
lēmumu, 2011. gada 3. maija paziņojumu par nodokli un 2011. gada 29. aprīļa kontroles ziņojumu.
Hecta Viticol
uzsver, ka līdz 2010. gada 1. jūlijam nedzirkstošam vīnam un citiem nedzirkstošiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu, tika piemērota nulles akcīzes nodokļa likme. No šī datuma tikai citiem nedzirkstošiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu, tika piemērota akcīzes nodokļa likme 100 EUR apmērā par katru produkta hektolitru. Tādējādi ieviestā atšķirīgā attieksme esot pretrunā Direktīvas 92/83 un Direktīvas 92/84 normām.
Turklāt iesniedzējtiesa norāda, ka Nodokļu kodeksā ir nostiprināti nodokļu neitralitātes, nodokļu uzlikšanas noteiktības un tiesiskās drošības principi. Pārejas režīma neesamība un
OUG
Nr. 54/2010 stāšanās spēkā astoņas dienas pēc tā publicēšanas varot būt pretrunā šiem principiem.
Šādos apstākļos
Curtea de Apel București
(Bukarestes apelācijas tiesa, Rumānija) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Direktīvas 92/83 [..] 7., 11. un 15. panta noteikumiem un Direktīvas 92/84 [..] 5. panta noteikumiem ir pretrunā [
OUG
Nr. 54/2010] I panta 21. punkta un IV panta 1. punkta noteikumi?
2)
Vai tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi nepieļauj [
OUG
Nr. 54/2010] I panta 21. punktu un IV panta 1. punktu, ciktāl ar tiem ir grozīta akcīzes nodokļa likme raudzētiem dzērieniem, kas nav dzirkstošie dzērieni, izņemot alu un vīnu?”
Par Tiesas kompetenci
Rumānijas valdība apgalvo, pirmkārt, ka Tiesas kompetencē nav izvērtēt valsts tiesību saderību ar Savienības tiesībām un, otrkārt, ka Savienības tiesību normās nav paredzēti procesuālie noteikumi, lai grozītu akcīzes nodokļa likmes alkoholiskajiem dzērieniem, tādējādi tikai dalībvalstu kompetencē ir tās noteikt.
Šajā ziņā, pirmkārt, ir jāatgādina, ka, lai gan tiesvedībā, kas uzsākta saskaņā ar LESD 267. pantu, Tiesai nav kompetences lemt par valsts pasākuma saderību ar Savienības tiesībām, tā tomēr no valsts tiesas uzdoto jautājumu formulējuma, ņemot vērā tās izklāstītos datus, var izsecināt elementus, kas attiecas uz Savienības tiesību interpretāciju, lai tai ļautu atrisināt juridisko problēmu, kura tajā ir iesniegta izskatīšanai (spriedums, 2008. gada 17. jūlijs, ASM Brescia,
C‑347/06
,
EU:C:2008:416
,
25.
punkts).
Iesniedzējtiesas lēmumā ir pietiekamas norādes, kas atbilst šīm prasībām, jo iesniedzējtiesa ir norādījusi, ka Direktīvas 92/83 7., 11. un 15. panta, Direktīvas 92/84 5. panta, kā arī tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu interpretācija tai ir nepieciešama, lai lemtu par
OUG
Nr. 54/2010 I panta 21. punkta un IV panta 1. punkta atbilstību Savienības tiesībām.
Otrkārt, tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi ir daļa no Eiropas Savienības tiesību sistēmas. Šajā saistībā tie ir jāievēro ne tikai Savienības iestādēm, bet arī dalībvalstīm, kad tās īsteno ar Savienības direktīvām piešķirtās pilnvaras (spriedums, 2016. gada 9. jūnijs, Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
,
49.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Līdz ar to un tā kā iesniedzējtiesa pauž šaubas par pamatlietā aplūkoto valsts tiesību normu saderību ar Direktīvas 92/83 un Direktīvas 92/84 normām, kā arī ar tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principiem, Tiesai ir jāinterpretē šīs tiesību normas un šie principi, lai sniegtu tai lietderīgu atbildi, kas tai ļautu atrisināt tajā izskatāmo strīdu.
Līdz ar to Tiesas kompetencē ietilpst atbildes sniegšana uz iesniedzējtiesas uzdotajiem jautājumiem.
Par prejudiciālo jautājumu
Par pirmo jautājumu
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Direktīvas 92/83 7., 11. un 15. pants un Direktīvas 92/84 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos ir paredzēts, ka alkoholiskajiem dzērieniem, kas ietilpst kategorijā “vīni” Direktīvas 92/83 izpratnē, un tiem, kas ietilpst kategorijā “citi raudzēti dzērieni, izņemot vīnu un alu” šīs direktīvas izpratnē, ir jānosaka identiska akcīzes nodokļa likme.
Vispirms ir jāatgādina, ka Direktīvas 92/83 mērķis ir saskaņot akcīzes nodokļa spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem struktūru.
Šajā nolūkā saskaņā ar Direktīvas 92/83 trešo apsvērumu tajā ir noteiktas kopīgas šo produktu definīcijas.
Šajā direktīvā šajā ziņā ir nošķirtas dažādas spirta un alkoholisko dzērienu kategorijas, atsaucoties uz kombinētās nomenklatūras kodiem, tostarp tās II iedaļu “vīni” un III iedaļu “citi raudzēti dzērieni, izņemot vīnu un alu”.
Saskaņā ar Direktīvas 92/83 9. panta 2. punktu visām precēm, kas ietilpst apakškategorijā “nedzirkstošais vīns”, ir jāpiemēro vienota akcīzes nodokļa likme, tāpat ir jāpiemēro vienota akcīzes nodokļa likme visām precēm, kas ietilpst apakškategorijā “dzirkstošais vīns”, kaut gan dalībvalstis šīm divām apakškategorijām var piemērot vienādu likmi.
Savukārt Direktīvas 92/83 13. panta 2. punktā ir noteikts, ka visiem produktiem, kas ietilpst apakškategorijā “citi nedzirkstoši raudzēti dzērieni”, ir jāpiemēro vienota akcīzes nodokļa likme, tāpat ir jāpiemēro vienota akcīzes nodokļa likme visiem produktiem, kas ietilpst apakškategorijā “citi dzirkstoši raudzēti dzērieni”, kaut gan dalībvalstis šīm divām apakškategorijām var piemērot vienādu likmi.
No tā izriet, ka Savienības likumdevējs ir vēlējies skaidri nošķirt kategorijas “vīni” un “citi raudzēti dzērieni”, protams, uzliekot dalībvalstīm pienākumu principā katras minēto kategoriju apakškategorijas ietvaros piemērot identisku akcīzes nodokļa likmi, tomēr tām nav jāpiemēro identiska likme dzērieniem, kas ietilpst šajās kategorijās.
Šādu interpretāciju, kas izriet no paša šo Direktīvas 92/83 normu formulējuma, neatspēko
Hecta Viticol
veiktā šīs direktīvas 15. panta, skatīta kopā ar Direktīvas 92/84 5. panta pirmo ievilkumu, interpretācija.
Proti, lai gan Direktīvas 92/83 15. pantā ir precizēts, ka tiesību normas, kurās ir atsauce uz jēdzienu “vīns”, vienādi ir piemērojamas raudzētiem dzērieniem, uz kuriem attiecas šīs direktīvas III iedaļa, it īpaši, lai piemērotu Direktīvu 92/84 un Direktīvu 92/12, šāda semantiska vienkāršošana ir jāsaprot tādējādi, kas tā ir piemērojama tikai šo direktīvu kontekstā, ciktāl tajās nav noteikti specifiski noteikumi attiecībā uz citiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu.
Tas tā ir it īpaši attiecībā uz Direktīvas 92/84 5. panta pirmo ievilkumu, kurā, pirmkārt, nedzirkstošam vīnam ir noteikta zemākā akcīzes nodokļa likme nulles apmērā un, otrkārt, dzirkstošam vīnam – zemākā akcīzes nodokļa likme nulles apmērā, neprecizējot zemāko akcīzes nodokļa likmi citiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu.
Tomēr, tā kā šajā tiesību normā vienīgi ir noteikta zemākā akcīzes nodokļa likme, tajā nav paredzēts pienākums piemērot vienādu likmi vīniem un citiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu.
Šī sprieduma 41. punktā minēto interpretāciju neatspēko arī tas, ka saskaņā ar Direktīvas 92/83 desmito apsvērumu dalībvalstis principā piemēro vienotu akcīzes nodokļa likmi visiem nedzirkstošiem vīniem un citiem nedzirkstošiem raudzētiem dzērieniem un vienotu akcīzes nodokļa likmi visiem dzirkstošiem vīniem un dzirkstošiem raudzētiem dzērieniem. No šī apsvēruma neizriet, ka dalībvalstīm šajā ziņā būtu liegts piemērot dažādas likmes.
Turklāt šai interpretācijai nevar būt pretrunā arī 1986. gada 4. marta spriedums Komisija/Dānija (
106/84
,
EU:C:1986:99
), uz kuru atsaucas
Hecta Viticol
.
Jāatgādina, ka lietā, kurā tika taisīts minētais spriedums, Eiropas Komisijas pret Dānijas Karalisti celtā prasība par valsts pienākumu neizpildi bija pamatota ar EEK līguma 95. panta, kurā noteikts aizliegums dalībvalstīm uzlikt importētajām precēm lielākus nodokļus nekā līdzīgiem vietējiem ražojumiem, pārkāpumu.
Šajos apstākļos Tiesa 1986. gada 4. marta sprieduma Komisija/Dānija (
106/84
,
EU:C:1986:99
) 20. punktā norādīja, ka dalībvalstis principā brīvi var izveidot diferencētu nodokļu uzlikšanas sistēmu attiecībā uz noteiktiem produktiem, pat līdzīgiem, atkarībā no objektīviem kritērijiem.
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 92/83 7., 11. un 15. pants un Direktīvas 92/84 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos nav noteikts pienākums noteikt identiskas akcīzes nodokļa likmes alkoholiskiem dzērieniem, kas ietilpst kategorijā “vīni” Direktīvas 92/83 izpratnē, un tiem, kas ietilpst kategorijā “citi raudzēti dzērieni, izņemot vīnu un alu” šīs direktīvas izpratnē.
Par otro jautājumu
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie nepieļauj valsts tiesisko regulējumu, ar kuru tiek grozīta akcīzes nodokļa likme citiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu, neparedzot pārejas režīmu, ja šādi grozījumi stājas spēkā astoņas dienas pēc to pamatā esošā tiesību akta publicēšanas.
Vispirms ir jāatgādina, ka tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi prasa, pirmkārt, ka tiesību normām ir jābūt skaidrām un precīzām un, otrkārt, ka attiecīgajām personām ir jābūt iespējai paredzēt to piemērošanu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2019. gada 11. septembris, Călin,
C‑676/17
,
EU:C:2019:700
,
50.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Tāpat arī jomās, uz kurām attiecas Savienības tiesības, dalībvalstu tiesību normas ir jāformulē skaidri, lai attiecīgās personas varētu skaidri un precīzi uzzināt savas tiesības un pienākumus un valstu tiesas varētu nodrošināt to ievērošanu (spriedums, 2015. gada 9. jūlijs, Salomie un Oltean,
C‑183/14
,
EU:C:2015:454
,
32.
punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
Turklāt ir jāatgādina, ka principā ar Savienības tiesībām ir saderīga jauna tiesību norma, kas ir piemērojama no tiesību akta, kurā tā ir ietverta, spēkā stāšanās brīža, līdz ar to tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi būtībā neliedz dalībvalstij grozīt senāku likumu uzreiz, neparedzot pārejas režīmu (spriedums, 2016. gada 9. jūnijs, Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
,
56.
punkts).
Tādēļ īpašās situācijās, kad to prasa tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi, šāds režīms var tikt piemērots atbilstoši apstākļiem.
Tā valsts likumdevējs var pārkāpt tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principu, ja tas pēkšņi un negaidīti pieņem jaunu likumu, kas atceļ tiesības, kuras līdz šim ir bijušas nodokļa maksātājiem, tiem nedodot nepieciešamo laiku pielāgoties, kad to neprasa sasniedzamais mērķis (spriedums, 2016. gada 9. jūnijs, Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
,
58.
punkts).
Konkrētāk, nodokļa maksātājiem ir jābūt pielāgošanās laikam, ja tiesību, kuras līdz šim tiem ir bijušas, atcelšana liek tiem veikt turpmākus saimnieciskus pielāgojumus (spriedums, 2016. gada 9. jūnijs, Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
,
59.
punkts).
Tomēr, pat pieņemot, ka akcīzes nodokļa likmes palielināšana citiem nedzirkstošiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu, 100 EUR par hektolitru apmērā, kas izdarīta ar
OUG
Nr. 54/2010, kurš stājās spēkā astoņas dienas pēc šī tiesību akta publicēšanas 2010. gada 23. jūnija
Monitorul Oficial al României
(
Rumānijas Oficiālais Vēstnesis
), var tikt uzskatīta par pēkšņu un neparedzamu, nešķiet, ka iepriekšējos divos punktos atgādinātie nosacījumi, kas pamato pielāgotā pārejas režīma pieņemšanu, būtu izpildīti tādos apstākļos, kādi ir pamatlietā.
Pirmkārt, attiecīgās akcīzes nodokļa likmes palielināšanu šajā gadījumā nevar uzskatīt par tiesību saņemt nulles likmi atcelšanu.
Otrkārt, nešķiet, ka šāds palielinājums pats par sevi nozīmē, ka nodokļu maksātāji veic sekojošus saimnieciskus pielāgojumus, kas tomēr ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka uz otro jautājumu ir jāatbild, ka tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj valsts tiesisko regulējumu, ar kuru tiek grozīta akcīzes nodokļa likme citiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu, neparedzot pārejas režīmu, ja šādi grozījumi stājas spēkā astoņas dienas pēc to pamatā esošā tiesību akta publicēšanas un ja tajā netiek prasīts, lai nodokļu maksātāji veiktu turpmākus saimnieciskos pielāgojumus, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (septītā palāta) nospriež:

1)
Padomes Direktīvas 92/83/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 7., 11. un 15. pants un Padomes Direktīvas 92/84/EEK (1992. gada 19. oktobris) par to, kā saskaņojams akcīzes nodoklis spirtam un alkoholiskajiem dzērieniem, 5. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tajos nav noteikts pienākums noteikt identiskas akcīzes nodokļa likmes alkoholiskajiem dzērieniem, kas ietilpst kategorijā “vīni” Direktīvas 92/83 izpratnē, un tiem, kas ietilpst kategorijā “citi raudzēti dzērieni, izņemot vīnu un alu” šīs direktīvas izpratnē.

2)
Tiesiskās drošības un tiesiskās paļāvības aizsardzības principi ir jāinterpretē tādējādi, ka tie pieļauj valsts tiesisko regulējumu, ar kuru tiek grozīta akcīzes nodokļa likme citiem raudzētiem dzērieniem, izņemot vīnu un alu, neparedzot pārejas režīmu, ja šādi grozījumi stājas spēkā astoņas dienas pēc to pamatā esošā tiesību akta publicēšanas un ja tajā netiek prasīts, lai nodokļu maksātāji veiktu turpmākus saimnieciskos pielāgojumus, un tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – rumāņu.