CELEX: 62016CJ0198
Обжалване
Извъндоговорна отговорност на Съюза
Обществена поръчка за услуги
Оперативно техническо съдействие с оглед на създаване и управление на мрежова структура за прилагане на Европейското партньорство за иновации „Селскостопанска производителност и устойчивост“
Отхвърляне на офертата на оферент
Оферта с необичайно ниска стойност
Състезателно производство

С жалбата си Agriconsulting Europe SA (наричано по-нататък „Agriconsulting“) иска отмяна на решението на Общия съд на Европейския съюз от 28 януари 2016 г., Agriconsulting Europe/Комисия (T‑570/13, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“,
EU:T:2016:40
), с което Общият съд отхвърля иска му за осъждане на Европейския съюз да заплати обезщетение за претърпените от него вреди поради твърдени нередности, допуснати от Европейската комисия в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка „Създаване на мрежова структура за прилагане на Европейското партньорство за иновации „Селскостопанска производителност и устойчивост“ (AGRI‑2012-PEI‑01).
Правна уредба
Под заглавието „Оферти с необичайно ниска стойност“ член 139, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент № 1605/2002 относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (
OВ L 357, 2002 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3), изменен с Регламент (ЕО, Евратом) № 478/2007 на Комисията от 23 април 2007 г. (
OВ L 111, 2007 г., стр. 13
) (наричан по-нататък „Регламент № 2342/2002“), гласи:
„Ако за дадена поръчка офертите изглеждат с необичайно ниска стойност, възложителят преди да ги отхвърли единствено на това основание отправя искане в писмена форма за представяне на подробности каквито сметне за необходими във връзка със съставните елементи на офертата, и проверява елементите след изслушване на страните, като взема предвид представените обяснения. Тези подробности могат да се отнасят по-специално до изпълнението на разпоредбите относно здравословни и безопасни условия на труд,, които са в сила на мястото, където ще се извършат строителните работи, услугата или доставката.
[…]“.
Член 146, параграф 4 от Регламент № 2342/2002, озаглавен „Комисия за оценка на офертите и заявките за участие“, гласи:
„При оферти с необичайно ниска стойност съгласно член 139 […] комисията за оценка отправя искане за представяне на необходимата информация във връзка със съдържанието на офертата“.
Обстоятелства, предхождащи спора
Обстоятелствата в основата на спора са изложени в точки 1—22 от обжалваното съдебно решение, както следва:
„1.
С обявление за обществена поръчка, публикувано в приложението към
Официален вестник на Европейския съюз
от 7 август 2012 г. (OВ 2012/S 61‑150‑249926), Европейската комисия започва процедурата за възлагане на обществена поръчка AGRI‑2012-PEI‑01, чиято цел е създаване на мрежова структура за прилагане на Европейското партньорство за иновации „Селскостопанска производителност и устойчивост“ (наричана по-нататък „процедурата за възлагане на обществена поръчка“).
2.
По силата на точка 1 от техническите спецификации на поръчката (наричани по-нататък „техническите спецификации“) изпълнителят на поръчката има за задача да допринесе за създаването и управлението на партньорската мрежа, съставена от и открита за участници, които се занимават с иновации и иновационни методи в селскостопанския сектор, като например фермери, изследователи, консултанти, предприятия, неправителствени организации, потребители и организации от публичния сектор. Изпълнителят отговаря за това да създаде и гарантира функционирането на мрежовата структура, състояща се, от една страна, от персонала, на когото изпълнителят възлага изпълнението на задачите, посочени в обявлението за обществена поръчка, и от друга страна, от физическото място, където този персонал ще работи и предоставя услугите си (наричано по-нататък „инфо пункт“).
3.
Задачите на изпълнителя на поръчката са определени в точка 2 от техническите спецификации. Те са разделени на девет основни задачи, а именно, първо, управлението на персонала, на когото са възложени задачите и управлението на инфо пункта, второ, организирането на партньорската мрежа, трето, дейността по свързването в мрежа и разработването на инструменти за комуникация, четвърто, актуализирането и поддръжката на пълна база данни, пето, поддържането на списък с външни експерти, шесто, извършването на координация и обмен на информация, седмо, проучване на нуждите от изследвания на преките участници, осмо, разработване на годишната работна програма и девето, архивиране и управление на инвентарния опис и запазване на документи и информация. В техническите спецификации се посочват минималните изисквания за численост на персонала, необходим за осъществяване на основните задачи, като се предвижда за тази цел, че персоналът, на когото са възложени задачите, трябва да наброява поне десет работни места „еквивалент на пълно работно време“, от които поне шест постоянни.
4.
По-нататък, техническите спецификации предвиждат 27 допълнителни задачи, които трябва да се изпълняват въз основа на годишно искане на Комисията, в размер на поне три допълнителни задачи до най-много десет задачи годишно, като се има предвид, че за допълнителни задачи № 24, № 26 и № 27 ще бъде направено искане поне през първата година. Допълнителните задачи включват организирането на групи за размисъл, тоест експертни групи, които изучават и обсъждат въпроси, засягащи конкретно европейския план за иновации (допълнителни задачи № 1—6), организирането на допълнителни ателиета (допълнителни задачи № 7—9), организирането на дни „на място“ (допълнителни задачи № 10—13), организирането на допълнителни семинари (допълнителни задачи № 14—17), оценка за работата на оперативните групи (допълнителни задачи № 18—20), организирането на конференции (допълнителна задача № 21), организирането на пътуването и настаняването на участниците в групите за размисъл, ателиетата и семинарите (допълнителна задача № 22), командировки в държавите членки (допълнителна задача № 23), съставянето на списък на експерти (допълнителна задача № 24), затваряне на инфо пункта (допълнителна задача № 25), създаването на инфо пункт (допълнителна задача № 26) и инвентаризирането на всички проекти от значение за създаването на база данни (допълнителна задача № 27).
5.
Съгласно разпоредбите на техническите спецификации изпълнителят на поръчката трябва да предвиди и достатъчно персонал, за да може освен основните задачи, персоналът, на когото са възложени задачите, да изпълнява предвиденото в допълнителни задачи № 24 и № 27, чието осъществяване е планирано за първата година на договора.
6.
По силата на точка 6 от техническите спецификации договорът е сключен за срок от десет месеца, който може да бъде продължен най-много за дванадесет месеца. Той предвижда максимален общ бюджет от 2500000 EUR годишно за съвместното изпълнение на основните и допълнителните задачи, като максималният годишен бюджет е в размер на 1400000 EUR за основните задачи и в размер на 1500000 EUR за допълнителните задачи.
7.
По силата на точка 7.5 от техническите спецификации процедурата за възлагане на обществената поръчка се състои, първо, от фаза на разглеждане на офертите въз основа на критериите за изключване, след което се провежда преглед на офертите въз основа на критериите за подбор, второ, от фаза на оценяване на офертите въз основа на критериите за възлагане (качествена оценка и ценова оценка) и трето, от фаза на възлагане на поръчката въз основа на критерия за икономически най-изгодната оферта. Критериите за изключване, подбор и възлагане, прилагани от Комисията, са споменати в точка 9 от техническите спецификации.
8.
Комисията получава пет оферти, сред които тази на ищеца. Всички оференти преминават успешно първата фаза на процедурата за възлагане на обществената поръчка, състояща се в разглеждане на тяхната оферта въз основа на критериите за изключване и за подбор, и достигат до втората фаза на процедурата, състояща се в оценяване на офертите въз основа на следните четири критерия за възлагане:
–
критерий за възлагане № 1: подход на връзка между наука и практика,
–
критерий за възлагане № 2: подход, засягащ изпълнението на основните и допълнителните задачи,
–
критерий за възлагане № 3: практическа организация на задачите,
–
критерий за възлагане № 4: предложения относно създаването на инфо пункт в Брюксел (Белгия).
9.
В рамките на втората фаза на процедурата само двама оференти, в случая ищецът и Vlaamse Landmaatschappij (наричан по-нататък „VLM“), получават минималния резултат, който се изисква от техническите спецификации, за критериите за възлагане. Затова тези двама оференти достигат до фазата на оценяване на цените им, които са в размер на 1320112,63 EUR за ищеца и на 2316124,83 EUR за VLM.
10.
От протокола от заседанието на комитета за оценка от 20 ноември 2012 г. е видно, че ищецът е класиран на първо място и че поради съмненията, които имал относно необичайно ниската стойност на неговата оферта, комитетът за оценка е направил извода, че трябва да му се поиска допълнителна информация относно цените на допълнителните задачи.
11.
С писмо от 22 ноември 2012 г. Комисията уведомява ищеца, че комитетът за оценка е счел цените, посочени за допълнителните задачи, за необичайно ниски. Тя изисква от ищеца подробни разяснения относно изчисляването на цените, предложени за допълнителни задачи № 1—21 и № 25, като отбелязва, че неговата оферта може да бъде отхвърлена, в случай че разясненията не са убедителни.
12.
С писмо от 29 ноември 2012 г. ищецът отговаря на искането на Комисията за информация, като ѝ предоставя общи разяснения и списък на разходите, удържани за формулирането на неговите ценови предложения за допълнителните задачи.
13.
От окончателния протокол от 19 декември 2012 г. за оценка на офертата на ищеца е видно, че комитетът за оценка е разгледал поясненията на същия и е констатирал по-конкретно наличието на припокриващи се работни места между главните и допълнителните задачи, което не съответства на изискванията на техническите спецификации. Поради това той изменя броя точки, предоставени на ищеца за критерий за възлагане № 3, от 11,8 на 7 точки, като минималната изисквана оценка е 7,5 точки от 15. Така, комитетът за оценка приключва оценяването, от една страна, като потвърждава становището си относно необичайно ниската стойност на офертата на ищеца и от друга страна, като констатира въз основа на предоставените от него нови данни, че неговата оферта вече не отговаря на минималната оценка, изисквана от техническите спецификации по критерий за възлагане № 3. Следователно комитетът препоръчва договорът да се възложи на VLM.
14.
С писмо от 25 март 2013 г. Комисията уведомява ищеца, че неговата оферта не е приета, поради това че не отговаря на минималната оценка, изисквана за критерий за възлагане № 3, и е счетена за необичайно ниска, що се отнася до цените, предложени за изпълнението на някои допълнителни задачи. Същият ден Комисията решава да възложи поръчката на VLM.
15.
С писмо от 26 март 2013 г. ищецът иска да му се предостави името на изпълнителя на поръчката, както и особеностите и предимствата на неговата оферта. Комисията му предоставя тези данни с писмо от 27 март 2013 г.
16.
С писмо от 29 март 2013 г. ищецът поисква от Комисията други данни във връзка с оценяването на неговата оферта. Комисията му отговаря с писмо от 10 април 2013 г.
17.
С писмо от 12 април 2013 г. ищецът упреква възлагащия орган, че не му е предоставил необходимите пояснения относно оценяването на първия и втория критерий, изменението на неговата техническа оценка след отварянето на финансовата оферта, неправилната оценка на участието на началника на екипа и на неговия заместник в допълнителните задачи и погрешния характер на изводите относно офертата на VLM.
18.
С електронно писмо, изпратено на Комисията същия ден, ищецът поисква от нея достъп до протоколите на комитета за оценка и до офертата на изпълнителя, като се позовава на член 6 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (
OВ L 145, 2001 г., стр. 43
; Специално издание на български език, глава 1, том 3, стр. 76).
19.
С първо свое писмо от 29 април 2013 г. Комисията уведомява ищеца, че протоколът на комитета за оценка ще му бъде предоставен бързо. С второ писмо от същия ден Комисията отговаря на заявлението на ищеца за достъп, като му предоставя частично копие от протокола за оценка от 20 ноември 2012 г., от окончателния протокол за оценка на неговата оферта от 19 декември 2012 г. и от общия протокол за оценка от 6 февруари 2013 г. За сметка на това Комисията отказва да му предостави офертата на изпълнителя, като изтъква защитата на търговските интереси на засегнатото предприятие, на основание член 4, параграф 2, първо тире от Регламент № 1049/2001.
20.
С електронно писмо от 13 май 2013 г. ищецът подава потвърдително заявление за достъп съгласно член 7 от Регламент № 1049/2001. С електронно писмо от 14 май 2013 г. Комисията потвърждава неговото получаване, като обявява, че ще отговори в срок от петнадесет работни дни.
21.
С друго писмо от 13 май 2013 г. ищецът оспорва позицията на Комисията, изразена във второто писмо от 29 април 2013 г., която счита за недостатъчна. С писмо от 31 май 2013 г. Комисията отговаря, че ищецът разполага с цялата документация по процедурата за възлагане на обществената поръчка, която е послужила като основа за решението за възлагане, като се позовава и на писмото си от 29 април 2013 г.
22.
Що се отнася до потвърдителното заявление за достъп, с писмо от 4 юни 2013 г. Комисията указва на ищеца, че срокът за отговор е удължен до 26 юни 2013 г. На 26 юни 2013 г. Комисията уведомява ищеца, че е в невъзможност да отговори на потвърдителното заявление за достъп в горепосочения срок. С електронно писмо от 4 юли 2013 г. ищецът изисква отговор на своето потвърдително заявление за достъп, на което Комисията отговаря на 9 юли 2013 г., като информира предприятието, че отговорът ще му бъде предаден след няколко дни. С писмо от 17 юли 2013 г. Комисията отговаря на потвърдително заявление за достъп на ищеца, като потвърждава предходното си решение да не оповести определена информация, съдържаща се в протоколите за оценка, и да не предостави достъп до офертата на изпълнителя, в изпълнение на член 4, параграф 1, буква б) и на член 4, параграф 2, първо тире от Регламент № 1049/2001“.
Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
С искова молба, подадена в секретариата на Общия съд на 25 октомври 2013 г., Agriconsulting иска, първо, да бъде разпоредено на Комисията да му представи офертата на спечелилия оферент — VLM, и второ, да бъде осъдена Комисията да заплати обезщетение за вреди по силата на членове 268 ДФЕС и 340 ДФЕС за вредите, които се твърди, че са претърпени поради нередности, допуснати от Комисията в рамките на процедурата за възлагане на обществената поръчка. С обжалваното съдебно решение Общият съд отхвърля иска в неговата цялост.
Искания на страните пред Съда
Agriconsulting иска от Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение и да върне делото на Общия съд, за да се произнесе по същество съобразно дадените от Съда указания,
–
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство и по първоинстанционното производство.
Комисията иска от Съда:
–
да отхвърли изцяло жалбата,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
По жалбата
В подкрепа на жалбата си Agriconsulting изтъква четири основания.
По първото основание
Доводи на страните
С първото си основание, разделено на две части, Agriconsulting упреква Общия съд, че в точка 46 от обжалваното съдебно решение е приел, че няма причинно-следствена връзка между твърдените незаконосъобразности, допуснати при оценката на офертата му с оглед на критерии за възлагане № 1 и № 2, и вредите, на които то се е позовало в иска си.
В рамките на първата част от това основание Agriconsulting изтъква, че Общият съд е изопачил и преиначил доводите му относно причинно-следствената връзка. Всъщност, противно на приетото от Общия съд в точки 42 и 43 от обжалваното съдебно решение, в исковата си молба Agriconsulting е претендирало за разделяне на въпроса за вредите, изразяващи се в загубата на възможност и в разноските за участие в процедурата по възлагане на обществената поръчка, от въпроса за отхвърляне на офертата му. В това отношение от точка 105 от исковата молба и от точка 3 от писмената реплика в първоинстанционното производство ясно следвало, че според Agriconsulting загубата на възможност и разноските за участие представляват подлежащи на обезщетяване вреди, независимо от това доколко е било сигурно получаването на поръчката.
В рамките на втората част от това основание Agriconsulting посочва, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като в точки 43—45 от обжалваното съдебно решение е стигнал до извода, че доколкото изтъкнатите незаконосъобразности се отнасят до критерии за възлагане № 1 и № 2, те не могат да доведат до присъждане на обезщетение за вреди, тъй като офертата на Agriconsulting е била отхвърлена в резултат на преценката на комитета за оценка относно критерий за възлагане № 3 и относно необичайно ниската стойност на тази оферта. По този начин Общият съд бил ограничил иска за обезщетение за вреди единствено до хипотезите на незаконосъобразност, които със сигурност оказват влияние върху възлагането на дадена поръчка, докато съгласно съдебната практика на тази юрисдикция всяка незаконосъобразност в процедурата за възлагане на обществена поръчка, която може да засегне шансовете на даден оферент да му бъде възложена съответната поръчка, поражда право на обезщетение.
Комисията счита, че първото основание трябва да се отхвърли по същество.
Съображения на Съда
Следва да се припомни, че Общият съд най-напред приема, в точка 41 от обжалваното съдебно решение, че по отношение на нередностите, свързани с критерии за възлагане № 1 и № 2, Agriconsulting се позовава на два вида вреди, а именно загубата на възможност за сключване на поръчката и разноските за участие в процедурата по възлагане на поръчката. По-нататък, в точка 42 от това решение, той обобщава доводите на Agriconsulting по следния начин: „[и]щецът изтъква, че условието за наличие на причинно-следствена връзка е изпълнено, поради това че неговата оферта е класирана на първо място и че поръчката е следвало да се възложи на него, ако не бяха налице разкритите нарушения“. Накрая, в точки 43—46 от посоченото решение, Общият съд отговаря на така обобщените доводи, като по същество приеме, че не е налице пряка причинно-следствена връзка между твърдените нередности и вредите, на които се позовава Agriconsulting.
Що се отнася до първата част от първото основание, свързана с твърдяното изопачаване от Общия съд на доводите на Agriconsulting, на първо място, следва да се отбележи, че в точка 102 от исковата молба Agriconsulting е посочило — като обяснение за причинно-следствената връзка между незаконосъобразностите, които твърди, че са допуснати в рамките на процедурата за възлагане на обществената поръчка, от една страна, и претърпяната от него загуба на възможност, от друга страна — че посочената загуба на възможност е „пряка последица от решението на комитета за оценка да намали оценката за критерий за възлагане № 3 и да приеме, че офертата е с необичайно ниска стойност“.
Освен това в точки 76 и 79 от исковата си молба Agriconsulting е изтъкнало, че твърдяната загуба на възможност е възникнала в резултат на това, че офертата му е била класирана на първо място и че следователно незаконосъобразно е било лишено от възлагането на поръчката.
Ето защо в точка 42 от обжалваното съдебно решение Общият съд не е изопачил доводите на Agriconsulting относно причинно-следствената връзка между твърдените незаконосъобразности и твърдяната загуба на възможност. Точно обратното, Общият съд ги е възпроизвел, така както са били посочени в исковата молба.
Този извод не се поставя под съмнение от точка 105 от исковата молба, на която Agriconsulting не може да се позове надлежно, за да докаже съдържанието на доводите си относно твърдяната загуба на възможност. Всъщност очевидно е, че съдържащите се в тази точка обяснения не се отнасят до този въпрос, тъй като в нея Agriconsulting посочва установените от практиката на Общия съд условия за възстановяване на разноските за участие в процедура за възлагане на обществена поръчка. Впрочем посочената точка се намира в част от исковата молба, озаглавена „[п]ричинно-следствена връзка по отношение на вредата, изразяваща се в разноските за участие в разглежданата процедура за възлагане на обществената поръчка“.
Agriconsulting не би могло да се позове и на обясненията, които се съдържат в точка 3 от писмената реплика в първоинстанционнто производство. Всъщност в тази точка то се е ограничило до това да припомни посоченото в точка 105 от исковата му молба относно практиката на Общия съд по отношение на възстановяването на разноските за участие, като същевременно е добавило, че твърдените незаконосъобразности, допуснати във връзка с критерии за възлагане № 1 и № 2, са „в подкрепа“ не само на твърдението за наличие на тази вреда, но и на твърдението за наличие на загуба на възможност, без да дава други обяснения в това отношение. Следователно в посочената точка 3 се съдържа уточнение най-много относно видовете вреди, за които се твърди, че са настъпили във връзка с тези незаконосъобразности.
На второ място, що се отнася до доводите на Agriconsulting относно причинно-следствената връзка между твърдените незаконосъобразности, от една страна, и вредата, изразяваща се в разноските за участие в процедурата за възлагане на обществената поръчка, от друга страна, следва да се отбележи, че Общият съд се е произнесъл по възстановяването на тези разноски основно в точки 112—117 от обжалваното съдебно решение. В жалбата си обаче жалбоподателят не поддържа, че твърдяното изопачаване или преиначаване на доводите му от Общия съд в точка 42 от обжалваното съдебно решение, е опорочило анализа, направен в посочените точки. Следователно той се позовава на изопачаване, без да обясни последиците, които извежда от него. В това отношение първата част от първото основание е неотносима.
От това следва, че посочената първа част е отчасти явно неоснователна и отчасти неотносима.
Що се отнася до втората част от първото основание, както бе обобщена в точка 11 от настоящото решение, е достатъчно да се посочи, че в точки 43—45 от обжалваното съдебно решение Общият съд не е приел общо и абстрактно, че незаконосъобразности, които засягат процедура за възлагане на обществена поръчка — като тези, за които Agriconsulting твърди, че са допуснати във връзка с критерии за възлагане № 1 и № 2 —не могат никога да породят право на обезщетение в полза на оферент. В настоящия случай Общият съд само е преценил конкретно дали е налице това право на обезщетение, като е взел предвид доводите на Agriconsulting относно причинно-следствената връзка и като е направил преценка на фактите по случая.
Най-общо казано, тази част поставя под съмнение фактическата преценка на Общия съд относно причинно-следствената връзка, въпрос, който е извън компетентността на Съда в производство по обжалване, освен в случай на изопачаване. Тъй като обаче по изложените в точки 14—19 от настоящото решение причини, жалбоподателят няма основание да твърди, че е налице каквото и да било изопачаване на доводите му, посочената част е недопустима.
По гореизложените съображения първото основание трябва да се отхвърли изцяло.
По второто основание
Доводи на страните
В рамките на първата част от второто си основание Agriconsulting изтъква, че в точки 56—62 от обжалваното съдебно решение Общият съд е изопачил преценката на комитета за оценка и не е изпълнил задължението си за мотивиране.
Всъщност, както следвало от окончателния доклад за оценка, комитетът за оценка е преценил надеждността на офертата на жалбоподателя с оглед на цената единствено на допълнителните задачи. Общият съд признавал това фактическо положение в точки 56 и 57 от обжалваното решене, но впоследствие стигал до извода, че комитетът е взел предвид офертата в нейната цялост. Мотивите на Общия съд в това отношение били непълни, несъгласувани и неподкрепени, тъй като той не се позовавал на никакво конкретно доказателство в нарушение на правилото onus probandi incumbit ei qui dicit.
В рамките на втората част от второто основание Agriconsulting твърди, по аналогични на изложените в предходната точка съображения, че Общият съд е заменил мотивите на комитета за оценка със собствените си мотиви и е изопачил доказателствата по делото.
Комисията изтъква, че второто основание е недопустимо, а при условията на евентуалност — неоснователно.
Съображения на Съда
С двете части на второто основание, които трябва да се разгледат заедно, Agriconsulting упреква Общия съд, че е изопачил „преценката на комитета за оценка“ и „доказателствата по делото“, че е заменил мотивите на комитета за оценка със собствените си мотиви и че е изложил непълни, противоречиви и неподкрепени мотиви. Тези доводи трябва да се разбират в смисъл, че жалбоподателят по същество изтъква, от една страна, че Общият съд е изопачил писмото на Комисията от 25 март 2013 г. и окончателния доклад за оценка и от друга страна, че не е изпълнил задължението си за мотивиране.
В това отношение следва да се припомни, че в точка 55 от обжалваното съдебно решение Общият съд се позовава на практиката на Съда, съгласно която необичайно ниската стойност на една оферта трябва да се преценява спрямо съдържанието на офертата и с оглед на разглежданата услуга (вж. по аналогия решение от 18 декември 2014 г., Data Medical Service,
C‑568/13
,
EU:C:2014:2466
, т.
). По-нататък, в точка 56 от обжалваното съдебно решение, Общият съд обобщава съдържанието на писмото на Комисията от 25 март 2013 г., с което тази институция информира Agriconsulting, че офертата му е отхвърлена, както и съдържанието на окончателния доклад за оценка. В точка 57 от това решение Общият съд констатира, че аномалиите, поради които комитетът за оценка прави извода, че офертата на Agriconsulting е с необичайно ниска стойност, се отнасят по-конкретно до някои допълнителни задачи. В точки 58—61 от посоченото решение обаче Общият съд приема по-специално, че с оглед на икономическата и финансовата значимост на допълнителните задачи като част от стойността на разглежданата поръчка разкритите аномалии могат да опорочат съгласуваността на офертата на Agriconsulting в нейната цялост. От това в точка 62 от същото решение той стига до извода, че комитетът за оценка е преценил, че офертата на Agriconsulting е с необичайно ниска стойност с оглед на съдържанието на офертата и на разглежданата услуга, предвид релевантните обстоятелства във връзка с посочената услуга.
С оглед на това, на първо място, що се отнася до евентуалното изопачаване на доказателства от Общия съд, следва да се припомни, че подобно изопачаване трябва ясно да личи от материалите по делото, без да е необходимо да се прави нова преценка на фактите и на доказателствата (решения от 20 ноември 2014 г., Intra-Presse/Golden Balls,
C‑581/13 P и C‑582/13 P
, непубликувано,
EU:C:2014:2387
, т.
и цитираната съдебна практика и от 26 октомври 2016 г., Westermann Lernspielverlage/EUIPO,
C‑482/15 P
,
EU:C:2016:805
, т.
и цитираната съдебна практика).
В настоящия случай обаче под предлог, че е налице изопачаване на доказателствата, Agriconsulting всъщност цели да се извърши нова преценка на фактите, която е извън компетентността на Съда в производство по обжалване (вж. по аналогия решения от 2 септември 2010 г., Calvin Klein Trademark Trust/СХВП,
C‑254/09 P
,
EU:C:2010:488
, т.
и от 19 март 2015 г., MEGA Brands International/СХВП,
C‑182/14 P
,
EU:C:2015:187
, т.
и цитираната съдебна практика).
Всъщност Agriconsulting не твърди, че тълкуването от Общия съд на писмото на Комисията от 25 март 2013 г. и на окончателния доклад за оценка е опорочено от фактическа неточност. Напротив, жалбоподателят признава, че Общият съд правилно е обобщил съдържанието на тези документи в точка 56 от обжалваното съдебно решение. Той оспорва по-скоро преценката, направена от Общия съд в точки 57—61 от това решение, на съдържанието на тези документи с оглед на техния контекст, включително на икономическата и финансова значимост на допълнителните задачи в рамките на разглежданата поръчка, както и направения въз основа на това извод, че разкритите аномалии могат да опорочат надеждността на офертата на Agriconsulting в нейната цялост.
Следователно в това отношение втората част е недопустима.
На второ място, що се отнася до твърденията на Agriconsulting, че Общият съд не е изпълнил задължението си за мотивиране, следва да се посочи, че въпросът дали мотивите на решение на Общия съд са противоречиви или непълни, е правен въпрос и като такъв може да бъде повдигнат в производство по обжалване (решение от 16 юли 2009 г., Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland/Комисия,
C‑385/07 P
,
EU:C:2009:456
, т.
и цитираната съдебна практика).
Като твърди обаче, че мотивите на обжалваното съдебно решение са противоречиви, Agriconsulting още веднъж цели да се извърши нова преценка на фактите по случая. Всъщност съдържащата се в точка 57 от обжалваното съдебно решение констатация, че „разкритите аномалии […] се отнасят по-конкретно до някои допълнителни задачи“, сама по себе си не е несъвместима със съдържащия се в точка 62 от това решение извод, че „комитетът за оценка е извършил преценка с оглед на съдържанието на офертата и на разглежданата услуга“. Всъщност жалбоподателят оспорва фактическите преценки в точки 58—61 от посоченото съдебно решение, които са накарали Общия съд да направи този извод въз основа на тази констатация.
Що се отнася до непълнотата на мотивите, на която се позовава жалбоподателят, от съдържащите се в точки 57—61 от обжалваното съдебно решение съображения, припомнени в точка 29 от настоящото решение, следва, че Общият съд е мотивирал надлежно съдържащия се в точка 62 от обжалваното съдебно решение извод, че комитетът за оценка е действал в съответствие със съдебната практика, установена с решение от 18 декември 2014 г., Data Medical Service (
C‑568/13
,
EU:C:2014:2466
).
От това следва, че второто основание на жалбоподателя трябва да се отхвърли изцяло отчасти като недопустимо и отчасти като неоснователно.
По третото основание
Доводи на страните
В рамките на първата част от третото си основание Agriconsulting изтъква, че в точки 64—69 от обжалваното съдебно решение Общият съд е изопачил и преиначил исковата му молба. Всъщност, макар то да е изтъкнало произволността, ирационалността, субективизма и неопределеността на цените и на референтните разходи, използвани от комитета за оценка при преценката на необичайно ниската стойност на неговата оферта (наричани по-нататък „референтните икономически параметри“), Общият съд не се бил произнесъл по основателността на тези твърдения. В точка 66 от обжалваното съдебно решение той само посочвал, че Agriconsulting не е доказало, че офертата му е сериозна.
В тази връзка жалбоподателят упреква Общия съд и че не е взел предвид представените от него доказателства за надеждността на посочените икономически параметри. По-точно Общият съд не бил взел предвид симулация, която показвала, че когато към основните задачи се приложат същите икономически параметри, бюджетът, предвиден в техническите спецификации за тези задачи, е недостатъчен.
Освен това Agriconsulting счита, че Общият съд не може да му противопостави, както прави в точка 66 от обжалваното съдебно решение, обстоятелството, че в първоначалната си оферта то не е предоставило информация, която може да докаже намаленията, които е могло да ползва, тъй като нямало правило от процедурата за възлагане на обществената поръчка, което да го задължава да го направи. Общият съд не можел да го упреква и че не е предоставило тази информация с писмото си от 29 ноември 2012 г., изпратено в отговор на искането на Комисията за информация. Всъщност посочената информация не била част от информацията, поискана от тази институция с писмото ѝ от 22 ноември 2012 г. Накрая, Общият съд не можел да упрекне Agriconsulting, че не е съобщило впоследствие за споразуменията за сътрудничество с експертите, тъй като Комисията не го е оправомощила да го прави.
В рамките на втората част от третото основание жалбоподателят твърди, че в точки 73—76 от обжалваното съдебно решение Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че Комисията не е нарушила принципа на състезателност, като е отказала на жалбоподателя правото да предостави допълнителна информация.
В това отношение от установената съдебна практика следвало, че в рамките на състезателно производство възлагащият орган е длъжен да поиска от оферента да направи уточнения, които могат да обосноват сериозността на офертата му. В настоящия случай обаче, доколкото искането на комитета за оценка било формулирано по такъв начин, че не се е отнасяло до валидността на предложените в офертата на Agriconsulting цени, а до метода за изчисляването им, жалбоподателят бил принуден да предостави информация единствено относно цифровите елементи на това изчисление. Следователно той трябвало да има възможност да предостави допълнителна информация, за да отстрани всяко съмнение относно основателността на въпросните цифри. В това отношение съдебната практика не ограничавала правото на оферента да представи становище до еднократното предоставяне на информация. Напротив, в този контекст принципът на състезателност изисквал той да може да прави, след депозиране на първоначално становище, допълнителни уточнения в границите на разумното.
Накрая, в рамките на третата част, Agriconsulting счита, че Общият съд е допуснал няколко грешки при прилагане на правото, като е заключил в точки 81—85 от обжалваното съдебно решение, че не е налице нарушение на принципа на равно третиране. Най-напред Общият съд неправилно приел, че единствено цената на офертата на Agriconsulting е достатъчна, за да се установи, че тази оферта е с необичайно ниска стойност. По-нататък той пропуснал да вземе предвид обстоятелството, че предвид референтните икономически стойности офертата на VLM също изглежда с необичайно ниска стойност. Общият съд трябвало да приеме, преди всичко, че Agriconsulting и VLM всъщност са в едно и също положение, що се отнася до респективните им оферти. Всъщност, от една страна, тези оферти се отнасяли до същата поръчка и от друга страна, надеждността им била оспорена — на първата от възлагащия орган, а на втората от Agriconsulting.
Освен това Общият съд не бил разгледал и преценил адекватно доказателствата, представени от жалбоподателя в подкрепа на тези оплаквания. По-специално, като приел в точка 84 от обжалваното съдебно решение, че симулацията, представена от жалбоподателя и посочена в точка 39 от настоящото решение, е ирелевантна, Общият съд пренебрегнал доказателство именно за това, че офертата на VLM също е с необичайно ниска стойност и че следователно в това отношение последното се намира в същото положение като това на жалбоподателя.
Комисията счита, че третото основание трябва да се отхвърли по същество.
Съображения на Съда
За целите на разглеждане на третото основание отделните части трябва да се разгледат в обратен ред.
Що се отнася най-напред до третата част на това основание, свързана с твърдяното нарушение на принципа на равно третиране, следва да се припомни, че този принцип налага всички оференти да разполагат с еднакви възможности при изготвяне на офертите си и следователно включва изискването спрямо офертите на всички конкуренти да се прилагат едни и същи условия (определение от 10 ноември 2016 г., Spinosa Costruzioni Generali и Melfi,
C‑162/16
, непубликувано,
EU:C:2016:870
, т.
и цитираната съдебна практика).
В настоящия случай в точки 82 и 83 от обжалваното съдебно решение Общият съд посочва, че офертата на VLM, изчислена въз основа на предвидената в техническите спецификации формула, е малко под тавана на бюджета, предвиден в посочените технически спецификации за изпълнението на поръчката, и с почти един милион евро по-висока от тази на Agriconsulting. От това Общият съд стига до извода, че VLM не е в същото положение като Agriconsulting и че следователно Комисията е могла, без да нарушава принципа на равно третиране, да вземе решение да провери необичайно ниската стойност на офертата на Agriconsulting, без да прилага същото третиране към VLM.
Следва да се посочи, че различното третиране на офертите на Agriconsulting и на VLM е неразривно свързано с въпроса за идентифицирането на офертите с необичайно ниска стойност и процедурата, която се прилага спрямо тях. За да се прецени основателността на съдържащите се в точки 82 и 83 от обжалваното съдебно решение мотиви, следователно е необходимо да се разгледат задълженията на възлагащия орган в тази област.
В това отношение член 139, параграф 1 от Регламент № 2342/2002 гласи, че ако за дадена поръчка офертите изглеждат с необичайно ниска стойност, възложителят, преди да ги отхвърли единствено на това основание, отправя искане в писмена форма за представяне на подробности, каквито сметне за необходими във връзка със съставните елементи на офертата, и проверява елементите след изслушване на страните, като взема предвид представените обяснения.
Така, тази разпоредба включва задължението на възлагащия орган, първо, да идентифицира подозрителните оферти, второ, да позволи на съответните предприятия да докажат, че са сериозни, като им поиска уточненията, които счита за уместни, трето, да прецени релевантността на предоставените от заинтересуваните лица обяснения и четвърто, да вземе решение относно допускането или отхвърлянето на посочените оферти (вж. по аналогия решение от 27 ноември 2001 г., Lombardini и Mantovani,
C‑285/99 и C‑286/99
,
EU:C:2001:640
, т.
).
Задълженията, произтичащи от посочената разпоредба, обаче възникват за възлагащия орган само при условие че надеждността на дадена оферта е съмнителна a priori, включително, в случая, задължението за извършване на подробна проверка на сериозността на предложените цени чрез прилагането на референтни икономически параметри.
В настоящия случай, доколкото комитетът за оценка е идентифицирал офертата на жалбоподателя като оферта, която на пръв поглед е с необичайно ниска стойност, докато за офертата на VLM е счел, a priori, че няма аномалии, той може, без да наруши принципа на равно третиране на оферентите, да започне състезателната процедура, предвидена в член 139, параграф 1 от Регламент № 2342/2002, по отношение на първата оферта и да направи подробна проверка на посочените в нея цени чрез прилагането на референтни икономически параметри, без да приложи същото третиране спрямо VLM. Следователно в точки 82 и 83 от обжалваното съдебно решение Общият съд основателно е приел, че що се отнася до офертите им, двете предприятия не са в едно и също положение.
Този извод не се поставя под съмнение от довода на Agriconsulting, че цената на дадена оферта сама по себе си не позволява да се счете, че тази оферта е с необичайно ниска стойност.
В това отношение при липсата на дефиниция на понятието „оферта с необичайно ниска стойност“ или на правила в член 139, параграф 1 или в член 146, параграф 4 от Регламент № 2342/2002 за идентифициране на такава оферта, от компетентността на възлагащия орган е да определи метода, който се ще се използва за идентифициране на офертите с необичайно ниска стойност (вж. по аналогия решение от 18 декември 2014 г., Data Medical Service,
C‑568/13
,
EU:C:2014:2466
, т.
и цитираната съдебна практика), при условие че този метод е обективен и недискриминационен (вж. по аналогия решение от 27 ноември 2001 г., Lombardini и Mantovani,
C‑285/99 и C‑286/99
,
EU:C:2001:640
, т.
и
).
В настоящия случай, както посочва Общият съд в точки 81 и 82 от обжалваното съдебно решение, комитетът за оценка е установил, че офертата на Agriconsulting е с необичайно ниска стойност, като е сравнил стойността на офертата с максималния общ бюджет, предвиден в техническите спецификации, възлизащ на 2500000 EUR. Докато офертата на VLM обаче е малко под този бюджет, тази на Agriconsulting е по-ниска от него с почти един милион евро.
Противно на поддържаното от жалбоподателя, в съответствие с припомнената в точка 55 от настоящото решение съдебна практика, нищо не пречи на възлагащия орган да направи сравнение между офертите и прогнозния бюджет в техническите спецификации и да идентифицира една от тях като оферта, която на пръв поглед е с необичайно ниска стойност, при положение че стойността на тази оферта е значително по-ниска от посочения прогнозен бюджет. Жалбоподателят не е доказал по-специално по какъв начин тази практика не е обективна или е дискриминационна.
Накрая, що се отнася до доводите на Agriconsulting, че Общият съд е трябвало да приеме, че в действителност VLM се намира в същото положение като него, следва да се отбележи, от една страна, че единствено обстоятелството, че жалбоподателят оспорва надеждността на офертата на VLM, не позволява да се заключи, че е налице сходството в положенията. Предвид съображенията, изложени в точки 52 и 53 от настоящото решение, все пак е било необходимо Agriconsulting да посочи причините, поради които възлагащият орган е трябвало да се усъмни от пръв поглед в надеждността на офертата на VLM.
От друга страна, следва да се посочи, че Общият съд основателно е счел в точка 84 от обжалваното съдебно решение, че представената от Agriconsulting симулация е ирелевантна в това отношение. Всъщност тази симулация, която се състои в подробна проверка на предложените в офертата на VLM цени чрез прилагането на референтни икономически параметри, не може да покаже причините, поради които възлагащият орган предварително е трябвало да се усъмни в сериозността на тази оферта, въпреки че стойността ѝ е много близка до прогнозния бюджет в техническите спецификации.
От това следва, че третата част от третото основание трябва да се отхвърли по същество.
По-нататък, що се отнася до втората част от това основание, свързана с твърдяното нарушение на принципа на състезателност, следва да се припомни, че след като в точка 71 от обжалваното съдебно решение изброява задълженията, произтичащи от член 139, параграф 1 от Регламент № 2342/2002, чийто текст бе припомнен в точка 50 от настоящото решение, в точки 72—76 от обжалваното съдебно решение Общият съд постановява, че в случая предвидената в тази разпоредба състезателна процедура е била спазена и че Agriconsulting е имало възможност да докаже своите разходи и тарифи, които са били счетени за извънредно ниски.
Agriconsulting обаче твърди по същество, че възлагащият орган е изпълнил задълженията, произтичащи от член 139, параграф 1, само когато извън формалното спазване на предвидената в тази разпоредба състезателна процедура съответният оферент действително е могъл да докаже своите разходи и тарифи. В настоящия случай това означавало, че жалбоподателят е разполагал с правото да представи информация в допълнение на тази, която се съдържа в неговото писмо отговор от 29 ноември 2012 г., тъй като начинът, по който било формулирано писмото на Комисията от 22 ноември 2012 г., не му позволил да прецени правилно информацията, поискана от тази институция.
В това отношение е достатъчно да се посочи, че този довод се основава на отхвърлена от Общия съд фактическа предпоставка. Всъщност в точка 77 от обжалваното съдебно решение Общият съд е приел, че с писмото си от 22 ноември 2012 г. Комисията е поискала от жалбоподателя информация не само относно метода на изчисляване на съдържащите се в офертата цени, но и относно всички елементи, допринасящи за образуването на тези цени.
Тъй като обаче в рамките на производство по обжалване и при липсата на изопачаване Съдът не може да преразглежда фактите, установени от Общия съд, втората част от третото основание е недопустима.
Накрая, що се отнася до първата част от това основание, свързана с твърдяното изопачаване и преиначаване на исковата молба на Agriconsulting от Общия съд, изглежда, че в точка 68 от исковата си молба Agriconsulting е изтъкнало, че използваната референтна единица за разход при изчисляването на разхода на експертите е била субективна и не е отчела нито факта, че то можело да договори с експертите по-ниски тарифи, нито неговия организационен и търговски капацитет.
В това отношение в точки 66 и 67 от обжалваното съдебно решение Общият съд е посочил, че твърденията на Agriconsulting, че е могло да договори с експертите тарифи, по-ниски от предвидените в референтните икономически параметри, не са подкрепени.
От друга страна, в точка 68 от това решение Общият съд е приел, че Agriconsulting не е подкрепило с никаква цифрова стойност довода си, че използваната единица за разход при изчисляването на разхода за експертите е субективен параметър. Освен това Общият съд е посочил, че фактът, че Agriconsulting се позовава на договарянето на тарифи с експерти от същата категория като експертите за основните задачи, би могъл да потвърди, че тези разходи са по-ниски от нормата, без обаче да се предоставят точни доказателства.
Следователно трябва да се констатира, че Общият съд не е пренебрегнал довода на жалбоподателя и му е отговорил надлежно. В това отношение Общият съд е могъл да се ограничи до това да констатира, че Agriconsulting не е доказало основателността на твърденията си за неподходящите референтни икономически параметри и за по-ниските тарифи, които е успяло да уговори. Впрочем жалбоподателят не поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е поставил върху него тежестта да докаже тези твърдения. Следователно жалбоподателят няма основание да твърди, че Общият съд е изопачил или преиначил исковата му молба.
Що се отнася до твърдението на Agriconsulting, че Общият съд е пренебрегнал представената от него симулация, за да докаже произволността и ненадеждността на референтните икономически параметри, е достатъчно да се припомни, че обжалването е ограничено само до правните въпроси. Поради това единствено Общият съд е компетентен да установява относимите факти, както и да преценява значението, което трябва да бъде придадено на представените пред него доказателства, освен в случай на изопачаване на фактите или доказателствата (определение от 11 ноември 2003 г., Martinez/Парламент,
C‑488/01 P
,
EU:C:2003:608
, т.
и цитираната съдебна практика).
Жалбоподателят обаче не е представил доказателства за такова изопачаване. Нещо повече, трябва да се констатира, че Общият съд е взел предвид спорната симулация, като за нея се споменава на няколко места в обжалваното решение, и по-специално в точка 84. Обстоятелството, че Общият съд не се е позовал на симулацията в точки 63—69 от това решение, показва ни повече, ни по-малко, че не я е счел за доказателство в това отношение, и при положение че е не налице изопачаване, подобна преценка е изцяло в неговата компетентност.
Накрая, що се отнася до довода на Agriconsulting, изложен в точка 40 от настоящото решение, следва да се посочи, че доколкото в точки 72—76 от обжалваното съдебно решение Общият съд е констатирал, че Agriconsulting е имало възможност да докаже своите разходи и тарифи, които са били счетени за извънредно ниски, той е имал основание да го упрекне, че не е подкрепило твърденията си. Освен това, дори да се предположи, че с този довод жалбоподателят е искал да оспори тази констатация на Общия съд, той е недопустим по изложените в точка 64 от настоящото решение причини.
Следователно първата част от третото основание е частично недопустима и частично неоснователна.
Ето защо третото основание на жалбоподателя трябва да се отхвърли в неговата цялост.
В съответствие с член 139, параграф 1 от Регламент № 2342/2002 необичайно ниската стойност на офертата на Agriconsulting е достатъчна, за да обоснове от правна страна отхвърлянето на тази оферта. От всички изложени по-горе съображения обаче следва, че жалбоподателят не е успял да докаже, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че в случая не е налице достатъчно съществено нарушение на правото на Съюза, що се отнася до преценката на Комисията за необичайно ниската стойност на офертата му.
Ето защо не е необходимо да се преценява дали е основателно другото основание за отхвърляне на офертата на Agriconsulting, а именно оценката, която му е дадена относно критерий за възлагане № 3.
Освен това в точка 105 от обжалваното съдебно решение Общият съд е приел, по причини, аналогични на посочените в предходната точка от настоящото решение, че не може да се установи наличието на причинно-следствена връзка между евентуална незаконосъобразност, допусната при преценката на офертата с оглед на критерий за възлагане № 3, и пропуснатата полза от загубата на поръчката, на която се позовава Agriconsulting. Макар обаче в точка 65 от жалбата си жалбоподателят да споменава разсъжденията на Общия съд относно причинно-следствената връзка, не изглежда, че той иска да ги оспори, и във всички случаи не изтъква никакво оплакване в този смисъл.
Предвид обстоятелството, че условията за ангажиране на извъндоговорната отговорност на Съюза, така както е предвидена в член 340, втора алинея ДФЕС, са кумулативни, посочените в точки 74—76 от настоящото решение съображения са достатъчни, за да се отхвърли жалбата на Agriconsulting, без да е необходимо Съдът да се произнася по четвъртото основание, свързано с разглеждането от Общия съд на пропусната полза от отхвърлянето на офертата му (вж. по аналогия решения от 19 април 2007 г., Holcim (Deutschland)/Комисия,
C‑282/05 P
,
EU:C:2007:226
, т.
и от 14 октомври 2014 г., Giordano/Комисия,
C‑611/12 P
,
EU:C:2014:2282
, т.
).
По съдебните разноски
Съгласно член 184, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда, когато жалбата е неоснователна, Съдът се произнася по съдебните разноски.
Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда, приложим към производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от същия, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като Комисията е направила искане за осъждането на Agriconsulting и последното е загубило делото, то следва да бъде осъдено да заплатят съдебните разноски.

По изложените съображения Съдът (пети състав) реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Agriconsulting Europe SA да заплати съдебните разноски.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: италиански.