CELEX: 62015CJ0650
Apeliacinis skundas
Reglamentas (EB) Nr. 1907/2006 (REACH)
57 straipsnis
Labai didelį susirūpinimą keliančios medžiagos
Nustatymas
2 straipsnio 8 dalies b punktas
Taikymo išimtis
3 straipsnio 15 punktas
Sąvoka „tarpinė medžiaga“
Akrilamidas

Apeliaciniu skundu
Polyelectrolyte Producers Group GEIE
(
PPG
) ir SNF SAS prašo panaikinti 2015 m. rugsėjo 25 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą PPG ir SNF / ECHA (
T‑268/10
RENV,
EU:T:2015:698
, toliau – skundžiamas sprendimas); juo Bendrasis Teismas atmetė jų ieškinį dėl 2009 m. gruodžio 22 d. Europos cheminių medžiagų agentūros (ECHA) sprendimo, kuriuo akrilamidas (EB Nr. 201‑173‑7) nustatytas kaip 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiančio Europos cheminių medžiagų agentūrą, iš dalies keičiančio Direktyvą 1999/45/EB bei panaikinančio Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 793/93, Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1488/94, Tarybos direktyvą 76/769/EEB ir Komisijos direktyvas 91/155/EEB, 93/67/EEB, 93/105/EB bei 2000/21/EB (
OL L 396, 2006, p. 1
), iš dalies pakeisto 2009 m. birželio 22 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 552/2009 (
OL L 164, 2009, p. 7
) (toliau – REACH reglamentas), 57 straipsnyje nustatytus kriterijus atitinkanti cheminė medžiaga, kaip numatyta minėto reglamento 59 straipsnyje (toliau – ginčijamas sprendimas), panaikinimo.
Teisinis pagrindas
REACH reglamento 41 konstatuojamoji dalis suformuluota taip:
„Tarpinėms cheminėms medžiagoms praktiniais įgyvendinimo sumetimais ir dėl jų ypatingo pobūdžio reikėtų nustatyti specialius registracijos reikalavimus. Kol bus galima remiantis patikimais techniniais ir pripažintais moksliniais kriterijais praktišku ir ekonomiškai naudingu būdu atrinkti polimerus, kuriuos reikia registruoti dėl rizikos žmonių sveikatai ar aplinkai, polimerams neturėtų būti taikomi registracijos ir vertinimo reikalavimai.“
Šio reglamento 2 straipsnyje „Taikymo sritis“ numatyta:
„1.   Šis reglamentas netaikomas:
<…>
c)
neišsiskiriančioms tarpinėms cheminėms medžiagoms;
<…>
8.   Gamybos vietoje izoliuotoms tarpinėms medžiagoms ir gabenamoms izoliuotoms tarpinėms medžiagoms netaikoma:
<…>
b)
VII antraštinė dalis.
9.   II ir VI antraštinių dalių nuostatos netaikomos polimerams.“
Šio reglamento 3 straipsnyje „Sąvokų apibrėžimai“ nurodyta:
„Šiame reglamente:
<…>
15)
tarpinė cheminė medžiaga – cheminė medžiaga, pagaminta ir panaudota cheminiam technologiniam procesui, kurį vykdant ji paverčiama kita chemine medžiaga (toliau – sintezė):
a)
neišsiskirianti tarpinė cheminė medžiaga: tarpinė medžiaga, kuri sintezės metu nėra tyčia pašalinta iš įrenginio (išskyrus mėginių ėmimą), kuriame vyksta sintezė. Prie tokių įrenginių priskiriama: reakcijos indai, jų papildoma įranga ir bet kokie įrenginiai, per kuriuos pereina cheminė (‑ės) medžiaga (‑os) nenutrūkstamo proceso arba periodinės gamybos metu, taip pat vamzdynai, skirti cheminėms medžiagoms transportuoti iš vieno indo į kitą ruošiantis kitam reakcijos etapui, tačiau nepriskiriamos talpyklos ar kitokie indai, kuriuose saugoma pagaminta cheminė (‑ės) medžiaga (‑os);
b)
gamybos vietoje izoliuota tarpinė cheminė medžiaga: neišsiskiriančios tarpinės cheminės medžiagos kriterijų neatitinkanti tarpinė medžiaga, kurios gamyba ir kitos cheminės (‑ių) medžiagos (‑ų) sintezė iš jos vyksta toje pačioje gamybos vietoje, kurią valdo vienas ar keli juridiniai asmenys;
c)
gabenama izoliuota tarpinė cheminė medžiaga: tarpinė medžiaga, neatitinkanti neišsiskiriančios tarpinės medžiagos kriterijų, gabenama arba tiekiama iš vienos gamybos vietos į kitą;
16)
gamybos vieta – viena vieta, kurioje, jei yra daugiau kaip vienas cheminės (‑ių) medžiagos (‑ų) gamintojas, bendrai naudojama tam tikra infrastruktūra ir įranga;
<…>“
REACH reglamento 17 straipsnis „Gamybos vietoje izoliuotų tarpinių cheminių medžiagų registravimas“ išdėstytas taip:
„1.   Gamybos vietoje izoliuotų tarpinių cheminių medžiagų gamintojas, pagaminantis jų ne mažiau kaip vieną toną per metus, pateikia Agentūrai registracijos dokumentaciją įregistruoti šias gamybos vietoje izoliuotas tarpines medžiagas.
2.   Gamybos vietoje izoliuotų tarpinių cheminių medžiagų registracijos dokumentacijoje pateikiama visa toliau nurodyta informacija, jei gamintojas turi galimybę ją pateikti neatlikdamas jokių papildomų bandymų:
a)
gamintojo tapatybė, kaip nurodyta VI priedo 1 skirsnyje;
b)
tarpinės cheminės medžiagos tapatybė, kaip nurodyta VI priedo 2.1–2.3.4 skirsniuose;
c)
tarpinės cheminės medžiagos klasifikacija, kaip nurodyta VI priedo 4 skirsnyje;
d)
bet kokia turima informacija apie tarpinės cheminės medžiagos fizikines ir chemines savybes bei jos pavojingąsias žmonių sveikatai ar aplinkai savybes. Turint visapusišką tyrimų ataskaitą, pateikiama tyrimų santrauka;
e)
trumpas bendras naudojimo aprašymas, kaip nurodyta VI priedo 3.5 skirsnyje;
f)
išsamūs duomenys apie taikomas rizikos valdymo priemones.
<…>
3.   2 dalis taikoma tik gamybos vietoje izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms, jei gamintojas patvirtina, kad cheminė medžiaga gaminama ir naudojama tik griežtai kontroliuojamomis sąlygomis, t. y. naudojantis techninėmis priemonėmis cheminė medžiaga griežtai izoliuojama visą jos gyvavimo ciklą. Siekiant sumažinti išsiskyrimą ir jos sukeliamą poveikį, taikomos kontrolės ir procedūrų atlikimo technologijos.
Jei šios sąlygos neįvykdytos, registruojant pateikiama 10 straipsnyje nurodyta informacija.“
REACH reglamento 18 straipsnyje „Gabenamų izoliuotų tarpinių cheminių medžiagų registravimas“ nurodyta:
„1.   Gamintojas ar importuotojas, per metus pagaminantis arba importuojantis ne mažiau kaip vieną toną gabenamų izoliuotų tarpinių cheminių medžiagų, pateikia Agentūrai registracijos dokumentaciją įregistruoti gabenamą izoliuotą tarpinę cheminę medžiagą.
2.   Gabenamų izoliuotų tarpinių cheminių medžiagų registracijos dokumentacijoje pateikiama visa toliau nurodyta informacija:
a)
gamintojo ar importuotojo tapatybė, kaip nurodyta VI priedo 1 skirsnyje;
b)
tarpinės cheminės medžiagos tapatybė, kaip nurodyta VI priedo 2.1–2.3.4 skirsniuose;
c)
tarpinės cheminės medžiagos klasifikacija, kaip nurodyta VI priedo 4 skirsnyje;
d)
bet kokia turima informacija apie tarpinės cheminės medžiagos fizikines ir chemines savybes bei jos pavojingąsias žmonių sveikatai ar aplinkai savybes. Turint visapusišką tyrimų ataskaitą, pateikiama tyrimų santrauka;
e)
trumpas bendras naudojimo aprašymas, kaip nurodyta VI priedo 3.5 skirsnyje;
f)
informacija apie taikomas ir naudotojui rekomenduotas rizikos valdymo priemones pagal 4 dalį;
<…>
3.   Registruojant gabenamą izoliuotą tarpinę cheminę medžiagą, kurios vienas gamintojas ar importuotojas pagamina ar importuoja daugiau kaip 1000 tonų per metus, be pagal 2 dalį privalomos informacijos[,] pateikiama ir VII priede nurodyta informacija.
Tokios informacijos rinkimui taikomas 13 straipsnis.
4.   2 ir 3 dalys taikomos tik gabenamoms izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms, jei gamintojas ar importuotojas pats patvirtina arba teigia, kad jis yra gavęs naudotojo patvirtinimą, kad kitos medžiagos (‑ų) sintezė iš šios tarpinės medžiagos vyksta kitose gamybos vietose, laikantis šių griežtos kontrolės sąlygų:
a)
naudojantis techninėmis priemonėmis medžiaga griežtai izoliuojama visą jos gyvavimo ciklą, įskaitant gamybos, gryninimo, išvalymo ir įrangos priežiūros, bandinių ėmimo, analizės, įrenginių ar talpyklų pakrovimo ir iškrovimo, atliekų šalinimo arba valymo ir sandėliavimo metu;
b)
taikomos cheminės medžiagos išsiskyrimą ir jos sukeliamą poveikį mažinančios procedūrų atlikimo ir kontrolės technologijos;
c)
cheminę medžiagą tvarko tik tinkamai apmokytas ir įgaliotas personalas;
d)
valymo ir priežiūros darbų metu taikomos specialios procedūros, pavyzdžiui, išvalymas ir plovimas, prieš atidarant sistemą ir įeinant į ją;
e)
avarijų atvejais ir susidarius atliekoms, taikomos procedūrų atlikimo ir (arba) kontrolės technologijos, kurios sumažina cheminės medžiagos išsiskyrimą ir jos sukeliamą poveikį gryninimo ar valymo ir priežiūros darbų metu;
f)
cheminių medžiagų tvarkymo procedūros tinkamai dokumentuojamos ir griežtai prižiūrimos vietos operatoriaus.
Jei pirmoje pastraipoje nurodytos sąlygos neįvykdytos, registruojant pateikiama 10 straipsnyje nurodyta informacija.“
REACH reglamento VII antraštinė dalis „Autorizacija“ apima, be kita ko, jo 56–64 straipsnius.
Šio reglamento 56 straipsnio „Bendrosios nuostatos“ 1 dalyje numatyta:
„Gamintojas, importuotojas ar tolesnis naudotojas netiekia rinkai naudoti skirtos cheminės medžiagos arba pats jos nenaudoja, jei ši cheminė medžiaga įtraukta į XIV priedą, nebent:
a)
pagal 60–64 straipsnius buvo autorizuotas (‑i) šios cheminės medžiagos – atskiros ar esančios preparato sudėtyje, naudojimo arba jos įtraukimo į gaminio sudėtį būdas (‑ai), kuriam (‑iems) ji tiekiama rinkai arba kuriuo (‑iais) jis pats ją naudoja[,] arba
b)
pagal 58 straipsnio 2 dalį pačiame XIV priede nurodyta, kad šios cheminės medžiagos – atskiros ar esančios preparato sudėtyje, naudojimo arba jos įtraukimo į gaminio sudėtį būdui (‑ams), kuriam (‑iems) ji tiekiama rinkai arba kuriuo (‑iais) jis pats ją naudoja, autorizacijos reikalavimas netaikomas;
<…>“
Minėto reglamento 57 straipsnyje „Į XIV priedą įtrauktinos cheminės medžiagos“ numatyta:
„58 straipsnyje nustatyta tvarka į XIV priedą gali būti įtrauktos šios cheminės medžiagos:
a)
1 arba 2 kategorijos kancerogeninių medžiagų klasifikavimo kriterijus atitinkančios cheminės medžiagos pagal Direktyvą 67/548/EEB;
b)
1 arba 2 kategorijos mutageninių medžiagų klasifikavimo kriterijus atitinkančios cheminės medžiagos pagal Direktyvą 67/548/EEB;
c)
1 arba 2 kategorijos toksiškų reprodukcijai medžiagų klasifikavimo kriterijus atitinkančios cheminės medžiagos pagal Direktyvą 67/548/EEB;
d)
cheminės medžiagos, kurios yra patvarios, bioakumuliacinės ir toksiškos pagal šio reglamento XIII priedo kriterijus;
e)
cheminės medžiagos, kurios yra labai patvarios ir didelės bioakumuliacijos pagal šio reglamento XIII priedo kriterijus;
f)
59 straipsnyje nustatyta tvarka kiekvienu konkrečiu atveju atskirai nustatytos cheminės medžiagos, tokios kaip ardančios endokrininę sistemą arba pasižyminčios patvariomis, bioakumuliacinėmis ar toksiškomis savybėmis arba labai patvariomis ir didelės bioakumuliacijos savybėmis, neatitinkančios d arba e punktų kriterijų, kurios, kaip įrodyta moksliniais tyrimais, gali sukelti rimtą poveikį žmonių sveikatai ar aplinkai, prilygstantį a–e punktuose išvardytų cheminių medžiagų poveikiui.“
REACH reglamento 59 straipsnyje „57 straipsnyje nurodytų cheminių medžiagų nustatymas“ numatyta:
„1.   Siekiant nustatyti 57 straipsnyje nurodytus kriterijus atitinkančias chemines medžiagas ir sudaryti kandidatinį sąrašą, kuriame esančios cheminės medžiagos galiausiai bus įtrauktos į XIV priedą, taikoma šio straipsnio 2–10 dalyse išdėstyta tvarka. <…>
<…>
3.   Valstybė narė, laikydamasi XV priedo, gali parengti dokumentaciją apie chemines medžiagas, kurios, jos manymu, atitinka 57 straipsnyje nurodytus kriterijus, ir perduoti jį Agentūrai. <…>
<…>
7.   Kai pastabų pateikiama arba gaunama, Agentūra per 15 dienų nuo 5 dalyje nurodyto 60 dienų laikotarpio pabaigos perduoda dokumentaciją Valstybių narių komitetui.
8.   Jei per 30 dienų nuo dokumentacijos perdavimo Valstybių narių komitetas vieningai sutaria dėl cheminės medžiagos nustatymo, šią cheminę medžiagą Agentūra įtraukia į 1 dalyje nurodytą sąrašą. Agentūra šią cheminę medžiagą gali įtraukti į savo rekomendacijas pagal 58 straipsnio 3 dalį.
9.   Jei Valstybių narių komitetui nepavyksta vieningai susitarti, Komisija per tris mėnesius nuo Valstybių narių komiteto nuomonės gavimo parengia pasiūlymo dėl cheminės medžiagos nustatymo projektą. Galutinis sprendimas dėl cheminės medžiagos nustatymo priimamas 133 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka.
10.   Priėmus sprendimą dėl cheminės medžiagos įtraukimo į sąrašą, Agentūra savo tinklavietėje nedelsdama paskelbia ir atnaujina 1 dalyje nurodytą sąrašą.“
REACH reglamento 60–64 straipsniai yra susiję su autorizacijos procedūra.
2011 m. balandžio 14 d. Komisijos reglamente (ES) Nr. 366/2011, kuriuo iš dalies keičiamas [Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH)] XVII priedas (akrilamidas) (
OL L 101, 2011, p. 12
), numatyta, kad lentelė papildoma tokiu įrašu Nr. 60:
„60. Akrilamidas CAS Nr. 79–06–1
Negali būti pateiktas rinkai arba naudojamas injektavimo [sandarinimo] tikslais kaip medžiaga ar mišinių sudedamoji dalis, jei koncentracija mažesnė kaip 0,1 % masės, nuo 2012 m. lapkričio 5 d.“
Faktinės bylos aplinkybės
Iš skundžiamo sprendimo 1–10 punktų matyti, kad ginčijamu sprendimu ECHA įtraukė akrilamidą į kandidatinį sąrašą, kuriame esančios cheminės medžiagos bus įtrauktos į REACH reglamento XIV priedą; taip įvyko dėl to, kad jis buvo klasifikuotas kaip 2 kategorijos kancerogeninė ir 2 kategorijos mutageninė medžiaga.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
2010 m. birželio 10 d. PPG ir SNF pareiškė ieškinį, kuriuo prašė panaikinti ginčijamą sprendimą.
2011 m. rugsėjo 21 d. Nutartimi PPG ir SNF / ECHA (
T‑268/10
,
EU:T:2011:508
) Bendrasis Teismas atmetė PPG ir SNF ieškinį kaip nepriimtiną.
2013 m. rugsėjo 26 d. Sprendimu PPG ir SNF / ECHA (
C‑625/11 P
,
EU:C:2013:594
) Teisingumo Teismas panaikino 2011 m. rugsėjo 21 d. Nutartį PPG ir SNF / ECHA (
T‑268/10
,
EU:T:2011:508
), grąžino bylą Bendrajam Teismui ir atidėjo bylinėjimosi išlaidų klausimo nagrinėjimą.
2014 m. rugsėjo 16 d. ir 2014 m. rugsėjo 17 d. atitinkamai Nyderlandų Karalystė ir Komisija pateikė savo įstojimo į bylą paaiškinimus.
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė ECHA pateiktą nepriimtinumu grindžiamą prieštaravimą, paskui atmetė PPG ir SNF ieškinį ir priteisė iš jų bylinėjimosi išlaidas.
Šalių reikalavimai Teisingumo Teisme
PPG ir SNF Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą,
–
panaikinti ginčijamą sprendimą arba, nepatenkinus šio reikalavimo, grąžinti bylą Bendrajam Teismui,
–
priteisti iš ECHA bylinėjimosi išlaidas.
ECHA Teisingumo Teismo prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš PPG ir SNF bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Teisingumo Teismo prašo atmesti apeliacinį skundą.
Dėl apeliacinio skundo
Dėl pirmojo pagrindo
Šalių argumentai
PPG ir SNF tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas REACH reglamento 3 straipsnio 15 punkte pateiktą sąvoką „tarpinė cheminė medžiaga“. Skundžiamo sprendimo 54–58 ir 66–68 punktuose Bendrasis Teismas nustatė dar vieną sąlygą, nenumatytą šioje nuostatoje. Pagal šią papildomą sąlygą sąvoka „tarpinė cheminė medžiaga“ apribojama vien medžiagomis, kurių cheminio technologinio proceso „pagrindinis tikslas“ – kitos cheminės medžiagos gamyba. Dėl tokio papildymo iš tarpinių cheminių medžiagų kategorijos pašalinamos visos cheminės medžiagos, kurių sintezė atlikta siekiant užtikrinti konkrečią funkciją, atitinkančią galutinį jų panaudojimą.
Dėl tokio Bendrojo Teismo aiškinimo akrilamidas, panaudotas siekiant gauti sandarinimui naudojamą poliakrilamidą, nebuvo kvalifikuotas kaip tarpinė cheminė medžiaga. Toks atsisakymas kvalifikuoti buvo pateisintas tuo, kad tokiu atveju akrilamidas „nenaudojamas tam, kad būtų pagamintas“ poliakrilamidas, veikiau tai yra šio monomero „galutinis panaudojimas“.
Be to, dėl tokio aiškinimo skundžiamo sprendimo 56–58 punktuose Bendrasis Teismas atsisakė kvalifikuoti kaip tarpinę cheminę medžiagą gaminant poliakrilamidą naudojamą akrilamidą, jei vėliau jis naudojamas gaminant gelį elektroforezei, motyvuodamas tuo, jog galutinis tokio virsmo tikslas yra ne gaminti poliakrilamidą, o atskirti molekules elektroforezės būdu.
Taip Bendrasis Teismas supainiojo, viena vertus, akrilamido panaudojimą poliakrilamidui gaminti ir, kita vertus, panaudojimą, kuriam poliakrilamidas yra skirtas, t. y. sandarinimo ir elektroforezės tikslais. Bendrasis Teismas pradinės cheminės medžiagos virsmo „pagrindinį tikslą“ prilygino sintezės būdu gautos cheminės medžiagos „pagrindiniam naudojimui“.
Atsisakęs monomerą kvalifikuoti kaip tarpinę cheminę medžiagą Bendrasis Teismas netiesiogiai nusprendė, kad pasibaigus polimerizacijai ši cheminė medžiaga neišnyksta, priešingai, nei Teisingumo Teismas nusprendė 2009 m. liepos 7 d. Sprendimo S.P.C.M. ir kt. (
C‑558/07
,
EU:C:2009:430
)
punkte.
PPG ir SNF nurodo, kad Bendrojo Teismo aiškinimas prieštarauja REACH reglamento tikslui ir ECHA dokumentui „Techninės gairės: tarpinės cheminės medžiagos“ (dokumentas ECHA‑2010‑G‑17‑FR). Be kita ko, praktiniais sumetimais, išdėstytais šio reglamento 41 konstatuojamojoje dalyje, tarpinėms cheminėms medžiagoms buvo taikoma ypatinga tvarka, kuriai būdingos, pirma, minėto reglamento 17 ir 18 straipsniuose nustatytos ypatingos registravimo sąlygos ir, antra, to paties reglamento VII antraštinės dalies taikymo išimtis.
Ši nukrypti leidžianti tvarka egzistuoja dėl to, kad šių cheminių medžiagų poveikis yra ribotas, o tai atitinkamai reiškia mažesnio lygio pavojų nei tas, kurį kelia kitos cheminės medžiagos.
ECHA ir Komisija ginčija PPG ir SNF argumentus.
Teisingumo Teismo vertinimas
Siekiant nustatyti, ar pirmasis pagrindas, grindžiamas teisės klaida aiškinant REACH reglamento 3 straipsnio 15 punkte pateiktą sąvoką „tarpinė cheminė medžiaga“, yra pagrįstas, svarbu priminti, kad šiame reglamente sąvoka „tarpinė cheminė medžiaga“ pateikta kaip daiktavardis, kad būtų nustatytos tam tikros medžiagos, kurioms dėl jų naudojimo taikoma nukrypti leidžianti tvarka, pagal kurią netaikomi kai kurie minėtame reglamente nustatyti įpareigojimai.
Pagal REACH reglamento 3 straipsnio 15 punkte pateiktą apibrėžimą sąvoka „tarpinė cheminė medžiaga“ taikoma medžiagai, pagamintai ir panaudotai cheminiam technologiniam procesui (sintezei), kurį vykdant ji paverčiama kita chemine medžiaga.
Be to, REACH reglamento 3 straipsnio 15 punkte tarpinės cheminės medžiagos skirstomos į tris kategorijas. Pirmoji kategorija – „neišsiskirianti tarpinė cheminė medžiaga“ – yra susijusi su tarpine chemine medžiaga, kuri nėra tyčia pašalinta iš įrenginio, kuriame vyksta sintezė. REACH reglamentas netaikomas šiai pirmai kategorijai pagal šio reglamento 2 straipsnio 1 dalies c punktą. Antroji kategorija – „gamybos vietoje izoliuota tarpinė cheminė medžiaga“ – taikoma bet kokiai tarpinei cheminei medžiagai, kurios gamyba ir sintezė vyksta toje pačioje gamybos vietoje. Trečioji kategorija – „gabenama izoliuota tarpinė cheminė medžiaga“ – yra susijusi su bet kokia tarpine chemine medžiaga, gabenama iš vienos gamybos vietos į kitą. Dviem pastarosioms tarpinių cheminių medžiagų kategorijoms šio reglamento VII antraštinė dalis netaikoma pagal jo 2 straipsnio 8 dalies b punktą.
Iš šios informacijos matyti, kad pagal REACH reglamento 3 straipsnio 15 punktą tam, kad cheminės medžiagos panaudojimas galėtų būti laikomas tarpiniu, turi būti įvykdytos trys sąlygos. Kaip pažymėjo generalinė advokatė savo išvados 56 punkte, pirma sąlyga yra susijusi su tikslu, kurio siekiama gaminant ir naudojant cheminę medžiagą kaip tarpinę, t. y. paversti šią cheminę medžiagą į kitą. Antra sąlyga yra susijusi su tokio pavertimo technologine priemone, t. y. su cheminiu procesu, vadinamąja sinteze. Trečia sąlyga sąvokos „tarpinė cheminė medžiaga“ apimtį apriboja cheminės medžiagos panaudojimu, kuris vyksta kontroliuojamoje aplinkoje, kuri gali būti arba įrenginys, kuriame vyksta sintezė, arba gamybos vieta, kurioje vyksta gamyba ir sintezė ar į kurią cheminė medžiaga gabenama; pati sąvoka „gamybos vieta“ apibrėžta REACH reglamento 3 straipsnio 16 punkte kaip „viena vieta“, kurioje yra tam tikra infrastruktūra ir įranga.
Nagrinėjamu atveju dėl dviejų pirmųjų ankstesniame punkte paminėtų sąlygų skundžiamo sprendimo 66 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad „iš [REACH] reglamento 3 straipsnio 15 punkte pateikto tarpinės cheminės medžiagos apibrėžimo matyti, kad cheminės medžiagos kvalifikavimas kaip tarpinės priklauso nuo jos gamybos tikslo ir panaudojimo. [P]agal šį apibrėžimą tarpinė cheminė medžiaga – tai cheminė medžiaga, gaminama cheminiam technologiniam procesui, kurį vykdant ji panaudojama sintezei“. Atlikęs tokį vertinimą, kuris iš esmės buvo pakartotas skundžiamo sprendimo 67 ir 68 punktuose, Bendrasis Teismas teisingai išaiškino sąvoką „tarpinė cheminė medžiaga“ ir, priešingai, nei teigia PPG ir SNF, nepadarė šiuo atžvilgiu teisės klaidos.
Be to, kaltinimais dėl skundžiamo sprendimo 50–58 punktų, kuriuose Bendrasis Teismas vertino pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio priimtinumą, iš esmės kritikuojami motyvai, dėl kurių šis atsisakė pripažinti, kad akrilamidas naudojamas tik kaip tarpinė cheminė medžiaga. Šiuo klausimu Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 51 punkte konstatavo, kad 99,9 % akrilamido naudojama kaip tarpinė cheminė medžiaga, o dėl likusios dalies nusprendė, kad šios cheminės medžiagos panaudojimas sandarinimo produktuose ir gaminant gelį elektroforezei negali būti kvalifikuotas kaip tarpinis.
Dėl sandarinimo produktų Bendrasis Teismas iš esmės nusprendė, kad, nors naudojant akrilamidą ši cheminė medžiaga, taikant cheminį technologinį procesą, paverčiama poliakrilamidu, pagrindinis šio proceso tikslas yra ne poliakrilamido gamyba, o sandarinimo funkcijos užtikrinimas; skundžiamo sprendimo 52 punkte nurodyta, kad ši funkcija, be kita ko, praverčia užkertant kelią vandens skverbimuisi, remontuojant gaminius iš betono ir užsandarinant drėgmei laidžius paviršius.
Skundžiamo sprendimo 54 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad, „remiantis [REACH] reglamento 3 straipsnio 15 punkte pateiktu apibrėžimu, tarpinė cheminė medžiaga – tai cheminė medžiaga, gaminama cheminiam technologiniam procesui, kurį vykdant ji panaudojama sintezei. Šiuo atveju akrilamido pagrindu pagaminta sandarinimo medžiaga tikrai panaudojama gaminant kitą cheminę medžiagą, kai ji pati paverčiama šia kita chemine medžiaga, t. y. polimeru. Vis dėlto, kaip teigia ECHA, pats akrilamidas nenaudojamas kaip sintezės objektas, kaip tai suprantama pagal [REACH] reglamento 3 straipsnio 15 punkte pateiktą apibrėžimą. Jis nenaudojamas tam, kad būtų pagaminta ši kita cheminė medžiaga, nes pagrindinis cheminio proceso tikslas yra užtikrinti sandarinimo funkciją; sandarumas pasiekiamas, kai akrilamido pagrindu pagaminta sandarinimo medžiaga polimerizuojasi. Vykstant polimerizacijos procesui ji sukietėja į gelį, kuris yra atsparus vandeniui, kai naudojamas injektavimo [sandarinimo] tikslais. Taigi akrilamido, kaip sandarinimo medžiagos, naudojimas yra ne tarpinis, o galutinis cheminės medžiagos panaudojimas“.
Vis dėlto reikia pažymėti: kadangi gaminant ir naudojant cheminę medžiagą siekiama paversti į kitą medžiagą, pirmoji iš trijų minėto reglamento 3 straipsnio 15 punkte numatytų medžiagos kvalifikavimo kaip „tarpinės cheminės medžiagos“ sąlygų yra įvykdyta. To paties reglamento 3 straipsnio 15 punkte nėra jokio papildomo kriterijaus, kuris leistų skirstyti pagal tai, ar šis tikslas yra pagrindinis, ar papildomas, arba nagrinėti, ar cheminis technologinis procesas, kurį vykdant cheminė medžiaga paverčiama į kitą, atitinka galutinį šios cheminės medžiagos panaudojimą.
Todėl nepritaręs tam, kad akrilamidas, paverčiamas į sandarinimui skirtą poliakrilamidą, būtų kvalifikuotas kaip „tarpinė cheminė medžiaga“, Bendrasis Teismas, pridėjęs REACH reglamento 3 straipsnio 15 punkte nenumatytą sąlygą, klaidingai išaiškino šią nuostatą.
Vis dėlto ši teisės klaida neturi įtakos skundžiamo sprendimo galiojimui, nes ji susijusi su pertekliniais motyvais. Iš tikrųjų dėl skundžiamo sprendimo 50–58 punktuose, dėl kurių yra pateiktas pirmasis apeliacinio skundo pagrindas, išdėstytų motyvų, susijusių su pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio priimtinumu, skundžiamo sprendimo 43 punkte padaryta neginčyta išvada, kad ginčijamas sprendimas gali daryti tiesioginį poveikį šios medžiagos tiekėjų teisinei padėčiai. Šis tiesioginis poveikis kyla dėl minėto reglamento 31 straipsnio 9 dalies a punkte numatytos pareigos pateikti informaciją, nes cheminės medžiagos nustatymas pagal REACH reglamento 59 straipsnyje nustatytą procedūrą yra nauja informacija, dėl kurios minėtiems tiekėjams gali kilti pareiga atnaujinti minėtame 31 straipsnyje numatytą saugos duomenų lapą. Darytina išvada, kad pirmasis apeliacinio skundo pagrindas, kiek jis susijęs su skundžiamo sprendimo 50–58 punktais, neturi reikšmės.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, pirmąjį pagrindą reikia atmesti kaip iš dalies nepagrįstą ir iš dalies nereikšmingą.
Dėl antrojo pagrindo
Šalių argumentai
Antruoju apeliacinio skundo pagrindu, pateiktu dėl skundžiamo sprendimo 64–71 ir 77 punktų, PPG ir SNF kaltina Bendrąjį Teismą dėl to, kad jis nepriėmė sprendimo dėl jų kaltinimo, susijusio su REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkto pažeidimu, ir todėl nepaisė pareigos motyvuoti. Skundžiamame sprendime nenurodyti motyvai, dėl kurių šioje nuostatoje aiškiai numatyta taikymo išimtis neapima šio reglamento 59 straipsnio.
ECHA ir Komisija teigia, kad skundžiamo sprendimo motyvai yra pakankami.
Teisingumo Teismo vertinimas
Iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos matyti, kad pagal Teisingumo Teismui tenkančią pareigą motyvuoti jis turi aiškiai ir nedviprasmiškai išdėstyti savo argumentus, kad suinteresuotieji asmenys galėtų suprasti priimtą sprendimą pagrindžiančias priežastis, o Teisingumo Teismas – vykdyti teisminę kontrolę (be kita ko, žr. 2004 m. sausio 7 d. Sprendimo Aalborg Portland ir kt. / Komisija,
C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ir C‑219/00 P
,
EU:C:2004:6
,
punktą ir 2017 m. birželio 1 d. Nutarties Universidad Internacional de la Rioja / EUIPO,
C‑50/17 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2017:415
,
punktą).
Nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas iš pradžių skundžiamo sprendimo 63 punkte išdėstė PPG ir SNF argumentus dėl REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkto pažeidimo, o paskui 64–71 punktuose nurodė motyvus, dėl kurių nusprendė, jog šie argumentai nepagrįsti.
Taigi iš skundžiamo sprendimo motyvų galima aiškiai ir nedviprasmiškai nustatyti Bendrojo Teismo argumentus, kuriais jis rėmėsi atmesdamas jame pareikšto ieškinio pirmąjį pagrindą.
Taigi apeliacinio skundo antrąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl trečiojo pagrindo
Šalių argumentai
Trečiuoju pagrindu, pateiktu dėl skundžiamo sprendimo 64–71 ir 77 punktų, PPG ir SNF teigia, kad REACH reglamento išaiškinimas, kurį Bendrasis Teismas pateikė siekdamas nepadaryti išvados, jog tarpinėms cheminėms medžiagoms netaikoma šio reglamento 59 straipsnyje numatyta nustatymo procedūra, akivaizdžiai prieštarauja aiškiai išdėstytai minėto reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkto formuluotei. Ši nuostata yra susijusi su visa be išimčių to paties reglamento VII antraštine dalimi. Jei Sąjungos teisės aktų leidėjas būtų norėjęs pašalinti nustatymo procedūrą iš tarpinėms cheminėms medžiagoms numatytos išimties taikymo srities, jis būtų tai padaręs priimdamas aiškią nuostatą. Kadangi ši nuostata suformuluota absoliučiai nedviprasmiškai, nėra reikalo taikyti kitų aiškinimo metodų nei pažodinis aiškinimas.
PPG ir SNF tvirtina, kad skundžiamo sprendimo 65 punkte nusprendęs, jog pagal REACH reglamento 59 straipsnį bet kuri tarpinė cheminė medžiaga, kuri gali būti kvalifikuota kaip „cheminė medžiaga“, gali būti šioje nuostatoje numatytos nustatymo procedūros objektas, nors šis 59 straipsnis yra šio reglamento VII antraštinėje dalyje, Bendrasis Teismas pažeidė minėtą straipsnį. Aplinkybė, kad cheminė medžiaga turi minėto reglamento 57 straipsnyje nurodytų labai didelį susirūpinimą keliančių savybių, nesuteikia ECHA teisės pažeisti to paties reglamento.
PPG ir SNF teigimu, skundžiamo sprendimo 66 punkte Bendrasis Teismas klaidingai išaiškino REACH reglamento 59 straipsnį. Cheminę medžiagą esą galima įtraukti į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą patikslinant, jog šis įtraukimas neturi neigiamos įtakos šios medžiagos naudojimui kaip tarpinės. Kadangi tarpinės cheminės medžiagos neturi būti įtrauktos į šio reglamento XIV priedą, nėra pagrindo įrašyti jas į įtrauktinų medžiagų sąrašą.
Skundžiamo sprendimo 69 punkte padaryta Bendrojo Teismo išvada, kad REACH reglamento 57 straipsnis yra susijęs su cheminėms medžiagoms būdingomis savybėmis, minėto reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkto taikymo tikslais neturi reikšmės.
ECHA ir Komisija ginčija PPG ir SNF argumentus.
Teisingumo Teismo vertinimas
Norint atsakyti dėl šio apeliacinio skundo trečiojo pagrindo, reikia priminti aplinkybes, kuriomis taikoma REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkte numatyta išimtis.
Iš minėto reglamento 1 straipsnio 1 dalies matyti, kad šio reglamento tikslas ‐ užtikrinti aukštą žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugos lygį, įskaitant cheminių medžiagų pavojaus vertinimo alternatyvių metodų skatinimą, taip pat laisvą cheminių medžiagų judėjimą vidaus rinkoje, sykiu didinant konkurencingumą ir skatinant inovacijas. Šiuo tikslu tame pačiame reglamente įtvirtinta integruota cheminių medžiagų kontrolės sistema, apimanti jų registraciją, vertinimą, autorizaciją ir galimą jų naudojimo ribojimą (be kita ko, žr. 2017 m. kovo 15 d. Sprendimo Polynt / ECHA,
C‑323/15 P
,
EU:C:2017:207
,
punktą).
Taigi, kaip pažymėta, be kita ko, REACH reglamento 69 ir 70 konstatuojamosiose dalyse, jame skiriamas ypatingas dėmesys „labai didelį susirūpinimą keliančioms“ medžiagoms. Šioms medžiagoms iš tikrųjų taikoma autorizacijos tvarka, numatyta šio reglamento VII antraštinėje dalyje. Iš minėto reglamento 55 straipsnio matyti, kad šios tvarkos tikslas – „užtikrinti gerą vidaus rinkos veikimą, sykiu tinkamai kontroliuojant didelį susirūpinimą keliančių cheminių medžiagų riziką ir palaipsniui pakeičiant jas tinkamomis alternatyviomis cheminėmis medžiagomis ar technologijomis, kai tai racionalu ekonominiu ir techniniu požiūriu“ (be kita ko, žr. 2017 m. kovo 15 d. Sprendimo Polynt / ECHA,
C‑323/15 P
,
EU:C:2017:207
,
punktą).
Šios autorizacijos tvarkos pirmas etapas yra labai didelį susirūpinimą keliančių medžiagų nustatymas remiantis REACH reglamento 57 straipsnyje nurodytais kriterijais. Antras etapas yra šių medžiagų įtraukimas į medžiagų, kurių autorizacija reikalinga, sąrašą, pateiktą šio reglamento XIV priede, o trečias ir paskutinis etapas susijęs su procedūra, po kurios labai didelį susirūpinimą kelianti medžiaga gali būti autorizuota (be kita ko, žr. 2017 m. kovo 15 d. Sprendimo Polynt / ECHA,
C‑323/15 P
,
EU:C:2017:207
,
punktą).
Siekiant užtikrinti minėto reglamento VII antraštinėje dalyje numatytos autorizacijos tvarkos ir kitų Sąjungos norminio ar reglamentuojamojo pobūdžio teisės aktų nuostatų, skirtų žmonių sveikatos ir aplinkos apsaugai nuo cheminių medžiagų naudojimo keliamos rizikos užtikrinti, suderinamumą, pagal to paties reglamento 58 straipsnio 2 dalį naudojimo būdams arba naudojimo būdų kategorijoms gali būti netaikomas reikalavimas gauti autorizaciją, „jei rizika yra tinkamai kontroliuojama esamais konkrečiais [specialiais] Bendrijos teisės aktais, nustatančiais minimalius reikalavimus, susijusius su žmonių sveikatos ir aplinkos apsauga naudojant cheminę medžiagą“. Ši reikalavimo gauti autorizaciją netaikymo tvarka numato glaudų cheminės medžiagos ir jos naudojimo būdų ar naudojimo būdų kategorijų ryšį (2017 m. liepos 13 d. Sprendimo VECCO ir kt. / Komisija,
C‑651/15 P
,
EU:C:2017:543
,
ir
punktai).
Be REACH reglamento 58 straipsnio 2 dalyje numatytos specialios taikymo išimties šio reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkte numatyta bendroji taikymo išimtis, pagal kurią „gamybos vietoje izoliuotoms ir gabenamoms izoliuotoms tarpinėms cheminėms medžiagoms netaikoma [minėto reglamento] VII antraštinė dalis“.
Aiškinant šią nuostatą pažodžiui, kaip tai daro PPG ir SNF, darytina išvada, kad bet kuriai cheminei medžiagai, naudojamai kaip gamybos vietoje izoliuota ar gabenama izoliuota tarpinė cheminė medžiaga, dėl šios priežasties automatiškai nebūtų taikomos visos REACH reglamento VII antraštinės dalies nuostatos. Taigi tokiai cheminei medžiagai nebūtų taikoma šio reglamento 59 straipsnyje numatyta nustatymo procedūra, nors dėl jai būdingų savybių ši cheminė medžiaga patektų į minėto reglamento 57 straipsnio taikymo sritį, todėl ji turėtų būti laikoma keliančia labai didelį susirūpinimą. Taigi autorizacijos suteikimo procedūra, kurią reglamentuoja to paties reglamento VII antraštinės dalies 2 ir 3 skyriai, tokiai cheminei medžiagai taip pat nebūtų taikoma.
Toks pažodinis aiškinimas akivaizdžiai prieštarauja šio sprendimo 54 ir 55 punktuose primintam REACH reglamento tikslui apsaugoti sveikatą ir aplinką. Be to, jis neatitinka šio reglamento struktūros.
Kaip generalinė advokate priminė savo išvados 85–87 punktuose, kartu aiškinant REACH reglamento 3 straipsnio 15 punktą, kuriame apibrėžta sąvoka „tarpinė cheminė medžiaga“, ir jo VII antraštinės dalies nuostatas matyti, kad to paties reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkte numatyta taikymo išimtis turi būti suvokiama kaip taikytina tik tokios cheminės medžiagos, kuri gali būti kvalifikuota kaip gamybos vietoje izoliuota ar gabenama izoliuota tarpinė cheminė medžiaga, naudojimo būdams. Taigi ši išimtis netaikytina VII antraštinės dalies nuostatoms, reglamentuojančioms chemines medžiagas atsižvelgiant į kitus veiksnius nei jų naudojimo būdai ar naudojimo kategorijos.
Darytina išvada, kad REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkte numatyta taikymo išimtis susijusi tik su šio reglamento VII antraštinės dalies 2 ir 3 skyriuose numatyta autorizacijos procedūra. Iš tikrųjų šia procedūra konkrečiai siekiama apibrėžti tam tikros labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos naudojimo būdus ir naudojimo kategorijas, kurių autorizacija gali būti suteikta, su sąlyga, kad, be kita ko, taikoma minėto reglamento 8 straipsnio 2 dalies b punkte numatyta bendroji išimtis.
Tačiau tokia išimtis netaikoma REACH reglamento VII antraštinės nuostatoms, reglamentuojančioms chemines medžiagas atsižvelgiant į joms būdingas savybes. Taigi pagal šio reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punktą nedraudžiama remiantis minėto reglamento 57 straipsnyje numatytais kriterijais nustatyti cheminės medžiagos kaip keliančios labai didelį susirūpinimą, net jei ji būtų naudojama tik kaip gamybos vietoje izoliuota ar gabenama izoliuota tarpinė cheminė medžiaga.
Kaip savo išvados 83 punkte pažymėjo generalinė advokate, iš REACH reglamento parengiamųjų dokumentų matyti, kad toks autorizacijos procedūros ir cheminėms medžiagoms, naudojamoms tik kaip gamybos vietoje izoliuota ar gabenama izoliuota tarpinė cheminė medžiaga, taikomos išimties santykis susijęs su tuo, kad dėl savo pobūdžio šie naudojimo būdai nekelia susirūpinimo, todėl jiems galima netaikyti autorizacijos procedūros.
Taigi Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai skundžiamo sprendimo 66 punkte nusprendė, kad „iš [REACH] reglamento 3 straipsnio 15 punkte pateikto tarpinės cheminės medžiagos apibrėžimo matyti, kad cheminės medžiagos kvalifikavimas kaip tarpinės priklauso nuo jos gamybos ir panaudojimo tikslo. Kaip jau priminta <…>, pagal šį apibrėžimą tarpinė cheminė medžiaga – tai cheminė medžiaga, gaminama cheminiam technologiniam procesui, kurį vykdant ji panaudojama sintezei. Kadangi kiekviena cheminė medžiaga iš principo gali būti gaminama cheminiam technologiniam procesui, kurį vykdant ji panaudojama sintezei, ir taip įgyti tarpinės cheminės medžiagos statusą, aplinkybė, kad konkrečiu atveju cheminė medžiaga turi tarpinės statusą, neužkerta kelio taikyti jai [šio reglamento] 59 straipsnyje numatytą nustatymo procedūrą“.
Kadangi tokio teisinio motyvo pakanka norint teisiškai pateisinti pirmojo pagrindo atmetimą pirmojoje instancijoje, apeliacinio skundo trečiąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl ketvirtojo pagrindo, grindžiamo akivaizdžia vertinimo klaida
Šalių argumentai
PPG ir SNF kaltina Bendrąjį Teismą tuo, kad skundžiamo sprendimo 69–79 punktuose jis atmetė jų argumentus, kad, neatsižvelgusi į pagal REACH reglamento XV priedą parengtoje dokumentacijoje pateiktus duomenis, ECHA padarė akivaizdžią vertinimo klaidą. Iš tikrųjų Bendrasis Teismas nusprendė, kad šio reglamento XV priede numatyti duomenys nėra svarbūs nustatant cheminę medžiagą pagal minėto reglamento 59 straipsnyje nustatytą procedūrą.
Toks vertinimas yra klaidingas. Iš tiesų šios dokumentacijos parengimas yra pirmas cheminės medžiagos autorizacijos procedūros etapas ir turi apimti visą informaciją, kuri yra svarbi nustatant, ar ši cheminė medžiaga turi būti įtraukta į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą ir REACH reglamento XIV priedą. Pagal šio reglamento XV priedą minėtoje dokumentacijoje turi būti nurodytos ne tik cheminei medžiagai būdingos savybės, bet ir naudojimo būdai, poveikiai, alternatyvios cheminės medžiagos ir rizika.
Nagrinėjamu atveju iš ECHA turimos informacijos matyti, kad akrilamidas naudojamas tik kaip tarpinė cheminė medžiaga. Anot PPG ir SNF, ECHA privalėjo išnagrinėti šią informaciją kruopščiai ir nešališkai (1991 m. lapkričio 21 d. Sprendimo Technische Universität München,
C‑269/90
,
EU:C:1991:438
,
punktas). Minėta informacija įrodė, kad REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkte numatytos taikymo išimties sąlygos tenkinamos.
ECHA ir Komisija ginčija šiuos argumentus.
Teisingumo Teismo vertinimas
Kaip nuspręsta šio sprendimo 63 punkte, pagal REACH reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punktą nedraudžiama remiantis minėto reglamento 57 straipsnyje numatytais kriterijais nustatyti cheminės medžiagos kaip keliančios labai didelį susirūpinimą, net jei ji buvo naudojama tik kaip gamybos vietoje izoliuota ar gabenama izoliuota tarpinė cheminė medžiaga.
Taigi Bendrasis Teismas nepadarė teisės klaidos, kai skundžiamo sprendimo 69 punkte nusprendė, kad „net jei [Nyderlandų Karalystės pagal šio reglamento XV priedą parengtoje dokumentacijoje] pateikiami tik šios cheminės medžiagos naudojimo kaip tarpinės pavyzdžiai, tai neturi reikšmės nustatant akrilamidą kaip labai didelį susirūpinimą keliančią cheminę medžiagą, atitinkančią [minėto reglamento] 57 straipsnyje numatytus kriterijus, nes šie duomenys nėra susiję su akrilamido savybėmis“.
Dėl tos pačios priežasties teisės klaidos nepadaryta dėstant analogiškus motyvus skundžiamo sprendimo 70 ir 77 punktuose.
Taigi ketvirtąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl penktojo ir šeštojo pagrindų
Šalių argumentai
Penktuoju pagrindu PPG ir SNF priekaištauja Bendrajam Teismui dėl to, kad šis skundžiamo sprendimo 93 punkte atmetė jų argumentus dėl proporcingumo principo pažeidimo. Jos teigia, kad buvo galima pasirinkti mažiau varžančią alternatyvią priemonę nei ginčijamas sprendimas, kurioje būtų numatyta, kad įtraukiant akrilamidą į kandidatinį cheminių medžiagų sąrašą reikia numatyti, jog toks nustatymas ir toks įtraukimas neturi įtakos šios cheminės medžiagos kaip tarpinės naudojimui.
Šeštuoju pagrindu PPG ir SNF teigia, kad skundžiamo sprendimo 93 punkte trūksta motyvų.
ECHA ir Komisija ginčija šiuos argumentus.
Teisingumo Teismo vertinimas
Kaip nuspręsta šio sprendimo 62 punkte, REACH reglamento VII antraštinės dalies 2 ir 3 skyriuose numatyta autorizacijos suteikimo procedūra siekiama apibrėžti tam tikros labai didelį susirūpinimą keliančios cheminės medžiagos naudojimo būdus ir naudojimo kategorijas, kurių autorizacija gali būti suteikta, su sąlyga, kad, be kita ko, taikoma minėto reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punkte numatyta bendroji išimtis.
Šiomis aplinkybėmis cheminės medžiagos įtraukimo į medžiagų, kurios galiausiai bus įtrauktos į minėto reglamento XIV priedą, sąrašą papildymas nuoroda, kurioje patikslinama, jog šis įtraukimas neturi įtakos naudojimo būdams, kuriems taikoma išimtis pagal to paties reglamento 2 straipsnio 8 dalies b punktą, yra paprasčiausias pakartojimas to, kas jau numatyta REACH reglamente. Kaip savo išvados 116 punkte pažymėjo generalinė advokatė, proporcingumo principo taikymo tikslais tokia priemonė yra visiškai nereikšminga.
Darytina išvada, kad skundžiamo sprendimo 93 punkte atmetęs PPG ir SNF argumentus dėl to, kad „[REACH] reglamento 2 straipsnio 1 dalies c punkte ir 8 dalies b punkte teisės aktų leidėjas įtvirtino specialias tarpinėms cheminėms medžiagoms taikomas taisykles“, Bendrasis Teismas nepadarė jokios teisės klaidos ir įvykdė savo pareigą motyvuoti.
Todėl penktąjį ir šeštąjį pagrindus reikia atmesti kaip nepagrįstus.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, matyti, kad turi būti atmestas visas apeliacinis skundas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas. Remiantis to paties reglamento 138 straipsnio 1 dalimi, taikoma apeliacinėse bylose pagal 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė.
Procedūros reglamento 140 straipsnio 1 dalyje, taikomoje apeliaciniame procese pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, numatyta, kad į bylą įstojusios valstybės narės ir institucijos pačios padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Kadangi ECHA prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas iš PPG ir SNF ir šios pralaimėjo bylą, iš PPG ir SNF priteisiamos bylinėjimosi išlaidos.
Pirmojoje instancijoje į bylą įstojusios Nyderlandų Karalystė ir Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti apeliacinį skundą.

2.
Priteisti iš
Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG)
ir
SNF SAS
padengti savo ir Europos cheminių medžiagų agentūros (ECHA) patirtas bylinėjimosi išlaidas.

3.
Nyderlandų Karalystė ir Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.