CELEX: 62016TJ0569
Veřejná služba
Smluvní zaměstnanci
Disciplinární řízení
Dočasné zproštění
Krácení odměny
Důtka
Zpětné vyplacení
Článek 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu

Skutečnosti předcházející sporu
Žalobce pan OU byl zaměstnán na Zastoupení Komise Evropských společenství na Ukrajině jako místní zaměstnanec od 1. července 2003 do 30. dubna 2006, poté jako smluvní zaměstnanec na základě článku 3a Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie (dále jen „pracovní řád“) na dobu tří let od 1. května 2006.
V prosinci 2005 zahájil Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) interní šetření z důvodu podezření z pasivní korupce týkajícího se žalobce.
V návaznosti na předání informací ze strany OLAF belgickým soudním orgánům byl proti žalobci vydán zatykač a žalobce byl od 30. května do 30. listopadu 2006 umístěn do vyšetřovací vazby.
Rozhodnutím ze dne 12. prosince 2006 zahájil orgán Komise oprávněný k uzavírání pracovních smluv (dále jen „OOUPS“) disciplinární řízení proti žalobci a okamžitě jej dočasně zprostil výkonu služby až do přijetí konečného rozhodnutí příslušných belgických soudních orgánů v trestním řízení.
Rozhodnutím OOUPS ze dne 14. prosince 2006 (dále jen „rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006“) byl žalobce dočasně zproštěn výkonu služby na dobu neurčitou. Toto rozhodnutí dále upřesňovalo, že v souladu s ustanoveními čl. 24 odst. 1 přílohy IX Služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) se provede měsíční krácení odměny ve výši 800 eur po období šesti měsíců, s účinkem od 15. ledna 2007.
Rozhodnutím OOUPS ze dne 24. května 2007 byl s žalobcem rozvázán pracovní poměr s účinkem k 1. červenci 2007.
Rozsudkem tribunal de première instance de Bruxelles (Soud prvního stupně v Bruselu, Belgie) ze dne 6. listopadu 2011 byl žalobce odsouzen k nepodmíněnému trestu odnětí svobody v trvání 18 měsíců a k pokutě 5000 eur za čin pasivní korupce. Rozsudkem ze dne 12. března 2014 cour d’appel de Bruxelles (odvolací soud v Bruselu) zrušil uvedený rozsudek a uložil žalobci trest 12 měsíců odnětí svobody s podmíněným odkladem výkonu a pokutu ve výši 3000 eur. Kasační opravný prostředek proti tomuto rozsudku byl zamítnut rozsudkem Cour de cassation (kasační soud, Belgie) dne 17. září 2014.
Po rozsudku Cour de cassation ze dne 17. září 2014 pokračovalo disciplinární řízení a rozhodnutím ze dne 18. února 2015 uložil OOUPS žalobci jako sankci důtku ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. b) přílohy IX služebního řádu (dále jen „rozhodnutí o sankci ze dne 18. února 2015“). V tomto ohledu potvrdil, že by závažnost skutků vytýkaných žalobci prokázaných belgickými trestními soudy vedla k ukončení jeho smlouvy bez předchozího oznámení z disciplinárních důvodů, pokud by byl ještě zaměstnancem. Měl nicméně za to, že jelikož smlouva žalobce skončila dne 1. července 2007, představovala důtka nejpřísnější sankci, která mu mohla být uložena.
Elektronickou poštou ze dne 18. a 26. února 2015 žalobce požadoval zpětné vyplacení částek, o které byla krácena jeho odměna v návaznosti na rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006.
Rozhodnutím ze dne 13. března 2015 (dále jen „napadené rozhodnutí“) OOUPS zamítl žádost o zpětné vyplacení podanou žalobcem. S odkazem na rozhodnutí o sankci ze dne 18. února 2015 tvrdil, že závažnost skutků vytýkaných žalobci by ho vedla k ukončení jeho smlouvy bez předchozího oznámení z disciplinárních důvodů, pokud by byl ještě zaměstnancem, a že důtka představovala nejpřísnější sankci, kterou mu bylo možné uložit. Upřesnil, že tato sankce mu byla uložena jen z důvodu neexistence jakéhokoliv pracovního poměru s orgánem a není odůvodněné použít čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu.
Dopisem ze dne 8. května 2015 podal žalobce na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu stížnost proti napadenému rozhodnutí, na podporu které uvedl, že OOUPS porušil čl. 24 odst. 4 přílohy IX uvedeného služebního řádu, který se týká práva na zpětné vyplacení částek, o které byla krácena odměna smluvního zaměstnance, jestliže rozhodnutí, kterým se končí disciplinární řízení, obsahuje důtku.
Rozhodnutím ze dne 2. září 2015 OOUPS zamítl stížnost.
Řízení a návrhová žádání účastníků řízení
Podáním doručeným kanceláři Soudu pro veřejnou službu dne 13. listopadu 2015 podal žalobce žádost o poskytnutí právní pomoci. Usnesením ze dne 25. února 2016 předseda Soudu pro veřejnou službu přiznal žalobci poskytnutí právní pomoci.
Návrhem došlým kanceláři Soudu pro veřejnou službu dne 23. března 2016 podal žalobce projednávanou žalobu. Věc byla zapsána pod číslem F‑141/15.
Na základě článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2016/1192 ze dne 6. července 2016 o přenesení pravomoci rozhodovat v prvním stupni spory mezi Evropskou unií a jejími zaměstnanci na Tribunál (
Úř. věst. 2016, L 200, s. 137
) byla projednávaná věc přenesena na Tribunál ve stavu, v jakém se nacházela ke dni 31. srpna 2016. Byla zapsána pod číslem T‑569/16 a přidělena prvnímu senátu.
Tribunál (první senát) podle čl. 106 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu rozhodl, že žalobu projedná bez ústní části řízení.
Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
—
zrušil napadené rozhodnutí;
—
uložil Komisi, aby mu zpětně vyplatila částky, o které byla krácena jeho odměna na základě rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006, zvýšené o úroky s úrokovou sazbou vymezenou v článku 12 přílohy XII služebního řádu;
—
uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
Komise navrhuje, aby Tribunál:
—
žalobu zamítl;
—
uložil žalobci náhradu nákladů řízení.
Právní otázky
Na podporu své žaloby žalobce uvádí jediný žalobní důvod, který vychází z porušení čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu.
Žalobce uvádí, že OOUPS ukončil rozhodnutím o sankci ze dne 18. února 2015 disciplinární řízení s ním vedené tak, že mu uložil důtku. Proto má podle tohoto ustanovení nárok, aby mu byly zpětně vyplaceny částky, o které byla krácena jeho odměna v návaznosti na rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006, zvýšené o úroky s úrokovou sazbou vymezenou v článku 12 přílohy XII služebního řádu.
Komise zpochybňuje, že byl OOUPS povinen žalobci zpětně vyplatit částky, o které byla krácena jeho odměna. V tomto ohledu připomíná, že žalobci nebylo možné uložit přísnější sankci než důtku, a dodává, že tato sankce neodráží závažnost porušení povinnosti, ke kterým došlo. Proto by bylo podle ní zpětné vyplacení sražených částek, které vyplývá z doslovného výkladu čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu, v rozporu s cílem tohoto ustanovení, kterým je odstranit účinky krácení, které se na konci disciplinárního řízení považují za nadbytečné vzhledem k nízké závažnosti prokázaných porušení. Z doslovného výkladu tohoto ustanovení by podle ní rovněž vyplývalo bezdůvodné obohacení zaměstnance, kterému by byly navzdory závažnosti vytýkaných porušení povinností zpětně vyplaceny částky, o které byla krácena jeho odměna, jakož i porušení rovného zacházení se zaměstnanci, kteří se dopustili stejných porušení povinností, když byli ve službě, a to v závislosti na zachování či nezachování nepřetržitých a trvalých právních vztahů s těmito zaměstnanci po ukončení jejich služby. Zaměstnanci, kteří tedy jako žalobce již nemají vazbu na Komisi, by mohli z důvodu nemožnosti Komise uložit přísnější sankce než důtky získat zpětné vyplacení částek, o které byla krácena jejich odměna, i když v době, kdy o tom bylo rozhodnuto, bylo toto krácení zcela opodstatněné. Komise podpůrně dodává, že částky ke zpětnému vyplacení mohou být případně zvýšeny o úroky jen za předpokladu, že na závěr disciplinárního řízení nebyla přijata žádná sankce.
Podle čl. 24 odst. 1 a 4 přílohy IX služebního řádu, použitelného obdobně na smluvní zaměstnance a bývalé smluvní zaměstnance podle článků 50a a 119 pracovního řádu:
„1.   V rozhodnutí, kterým se úředník dočasně zprošťuje výkonu služby, je uvedeno, zda bude nadále pobírat odměnu za práci v plné výši, nebo zda mu bude do určité výše krácena. […]
4.   Částky, o které byla úředníkovi krácena odměna podle odstavce 1, budou úředníkovi zpětně vyplaceny, pokud mu nebyla konečným rozhodnutím uložena přísnější disciplinární sankce než písemná výstraha, důtka nebo odložení postupu do vyššího platového stupně, případně pokud mu nebyla uložena žádná disciplinární sankce; v posledně jmenovaném případě bude zpětně vyplacen úrok z úroků s úrokovou mírou vymezenou v článku 12 přílohy XII [služebního řádu].“
V projednávaném případě OOUPS rozhodnutím ze dne 14. prosince 2006 dočasně zprostil žalobce výkonu službu na dobu neurčitou a provedl měsíční krácení odměny o 800 eur po období šesti měsíců, s účinkem k 15. lednu 2007.
Rozhodnutím o sankci ze dne 18. února 2015 OOUPS uložil žalobci sankci ve formě důtky ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. b) přílohy IX služebního řádu.
Napadeným rozhodnutím OOUPS zamítl žádost žalobce o zpětné vyplacení částek, o které byla krácena jeho odměna v návaznosti na rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006. S odkazem na rozhodnutí o sankci ze dne 18. února 2015 OOUPS tvrdil, že závažnost skutků vytýkaných žalobci by ho vedla k ukončení jeho smlouvy bez předchozího oznámení z disciplinárních důvodů, pokud by byl ještě zaměstnancem a že důtka představovala nejpřísnější sankci, kterou mu bylo možné uložit. Doplnil, že tato sankce mu byla uložena jen z důvodu čistě náhodné okolnosti, a to neexistence pracovního poměru ke Komisi, a nikoliv z důvodu malé závažnosti konstatovaného nesplnění povinnosti. Vyvodil z toho, že v projednávaném případě není použití čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu odůvodněno.
Konečně rozhodnutím ze dne 2. září 2015 zamítl OOUPS stížnost podanou žalobcem proti napadenému rozhodnutí. Tvrdil, že sankce důtkou nebyla přiměřená ke skutečnostem vytýkaným žalobci a že o ní rozhodl jen z důvodu věcné nemožnosti uložit žalobci přísnější sankci, a to z důvodu neexistence pracovního poměru mezi ním a Komisí a protože neměl prospěch ani z důchodu ani z příspěvku vypláceného Komisí. Doplnil, že zpětné vyplacení žalobci částek, o které byla krácena jeho odměna, by šlo proti
ratio legis
čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu a zásady, podle které musí disciplinární sankce odrážet závažnost zjištěných porušení povinností. Konečně se domníval, že zpětné vyplacení částek žalobci, o které byla krácena jeho odměna, by jen v neprospěch Komise zvýšilo nerovnováhu mezi škodou, kterou utrpěla a sankcí, kterou nakonec uložila.
V projednávané věci je třeba postupně přezkoumat, zda v rozporu s názorem OOUPS měl žalobce nárok požadovat jednak zpětné vyplacení krácení odměny podle rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006 a jednak zvýšení těchto částek o úroky stanovené v článku 12 přílohy XII služebního řádu.
Zaprvé, pokud jde o otázku, zda se OOUPS právem domníval, že žalobce nemá právo na zpětné vyplacení částek, o které byla krácena jeho odměna, je třeba konstatovat, jak připouští sama Komise, že čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu podmiňuje zpětné vyplacení částek, o které byla krácena odměna úředníka, vůči kterému bylo přijato opatření dočasného zproštění výkonu služby, jen nepřijetím žádné jiné sankce než písemné výstrahy, důtky nebo odložení postupu do vyššího platového stupně v rozhodnutí, kterým se končí disciplinární řízení, bez jiné podmínky nebo omezení.
Jak uvádí Komise, je sice třeba při výkladu ustanovení práva Evropské unie přihlédnout nejen ke znění tohoto ustanovení, ale zároveň k jeho kontextu a k cílům sledovaným právní úpravou, jejíž je součástí (viz rozsudky ze dne 14. února 2012, Toshiba Corporation a další,
C‑17/10
,
EU:C:2012:72
, bod
a citovaná judikatura, a ze dne 7. března 1996, de Rijk v. Komise,
T‑362/94
,
EU:T:1996:35
, bod
a citovaná judikatura).
Nicméně v projednávaném případě OOUPS vyložil čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu způsobem, který je zjevně v rozporu s jeho jasným a přesným zněním.
OOUPS totiž založil své odmítnutí vyhovět žádosti o zpětné vyplacení částek, o které byla krácena odměna žalobce, na skutečnosti, že porušení povinnosti vytýkaná žalobci byla tak závažná, že odůvodňovala okamžité ukončení jeho smlouvy z disciplinárního důvodu, pokud by ještě nebyla ukončena, a tedy že mu byla uložena důtka z důvodu čistě náhodné neexistence pracovního poměru ke Komisi, a nikoliv z důvodu nízké závažnosti uvedených nesplnění povinnosti.
Přitom z čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu vyplývá, že pouze sankce přijatá v rozhodnutí o ukončení disciplinárního řízení umožňuje určit, zda se musí zpětně vyplatit částky, o které byla krácena odměna, aniž by mělo v tomto ohledu vliv posouzení závažnosti porušení povinností vytýkaných dotčené osobě.
Kromě toho je třeba připomenout, že podle článku 10 přílohy IX služebního řádu je sice uložená disciplinární sankce úměrná závažnosti porušení služebních povinností. Nicméně krácení odměny nepředstavuje disciplinární sankci, ale pouze dočasné opatření přijaté v očekávání ukončení disciplinárního řízení a případného přijetí disciplinární sankce (rozsudek ze dne 16. července 1998, Y v. Parlament,
T‑219/96
,
EU:T:1998:178
, bod
). Krácení odměny tak nemůže administrativě umožňovat, aby odstranilo případný nesoulad mezi závažností porušení povinností vytýkaných zaměstnanci a sankcí, která byla vůči němu přijata po ukončení disciplinárního řízení.
OOUPS, který měl v projednávané věci vázanou pravomoc, tedy v podstatě podřídil použití čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu podmínce, která nebyla stanovena v tomto ustanovení, vycházející z jeho posouzení závažnosti sankcionovaného porušení povinností.
Kromě toho v rozporu s tvrzením Komise nemůže Tribunál dospět k závěru, že čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu obsahuje mezeru, kterou je třeba vyplnit, pokud jde o bývalé úředníky nebo zaměstnance, kteří nedostávají žádný důchod nebo příspěvek nebo dostávají důchod nebo příspěvek v příliš nízké částce na to, aby se vůči nim přijaly disciplinární sankce s finančními důsledky. I za předpokladu, že by bylo toto tvrzení opodstatněné, nemůže ostatně vést soud k tomu, aby vykládal toto ustanovení v rozporu s jeho jasným a přesným zněním tak, že se nenáležitě omezí jeho působnost.
Totéž platí pro tvrzení Komise, která se zaprvé týkají bezdůvodného obohacení zaměstnance, kterému by byly navzdory závažnosti vytýkaných porušení povinností zpětně vyplaceny částky, o které byla krácena jeho odměna, a zadruhé údajného porušení rovného zacházení se zaměstnanci, kteří se dopustili stejných porušení, když byli ve službě, a to v závislosti na zachování či nezachování nepřetržitých a trvalých právních vztahů s těmito zaměstnanci po ukončení jejich služby.
Tato tvrzení vyplývají z údajné mezery v čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu. Musí být tedy odmítnuta z důvodů uvedených v bodě 35 výše. Ostatně je třeba uvést, že bývalí zaměstnanci, kteří si zachovali trvalé vztahy s Komisí spočívající například v platbě příspěvku nebo důchodu, nejsou z pohledu disciplinárních sankcí, které je možné vůči nim přijmout, ve stejné situaci, jako bývalí zaměstnanci, kteří nepobírají žádný důchod nebo příspěvek. Tato skutečnost vyplývá zejména z použití samotné právní úpravy, zejména článku 9 přílohy IX služebního řádu a článku 49 pracovního řádu, které vyjmenovávají různé disciplinární sankce, které je možné přijmout vůči zaměstnanci nebo bývalému zaměstnanci.
Konečně Komise nemůže tvrdit, že doslovný výklad čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu by připravil právo ukládat krácení odměny smluvního zaměstnance nebo dočasného zaměstnance zproštěného dočasně výkonu jeho služby o užitečný účinek. Jak bylo totiž připomenuto v bodě 28 výše, právo na zpětné vyplacení částek, o které byla krácena odměna, přísluší podle tohoto ustanovení jen zaměstnancům, vůči kterým nebyla na závěr disciplinárního řízení přijata žádná sankce, nebo přijata sankce písemné výstrahy, důtky nebo odložení postupu do vyššího platového stupně. Ostatně je třeba uvést, že výklad použitý OOUPS v napadeném rozhodnutí a obhajovaný Komisí by toto ustanovení v projednávaném případě zbavil užitečného účinku.
Z výše uvedeného vyplývá, že OOUPS porušil čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu tím, že odmítl žalobci zpětně vyplatit částky, o která byla jeho odměna krácena na základě rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006.
Zadruhé, pokud jde o otázku, zda měl žalobce právo požadovat od OOUPS, aby byly částky, o které byla krácena jeho odměna, při jejich zpětném vyplacení zvýšeny o úroky stanovené v článku 12 přílohy XII služebního řádu, z čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu vyplývá, že uvedené částky se zvyšují o takové úroky jen tehdy, když na závěr disciplinárního řízení není přijata žádná sankce.
Jelikož byla vůči žalobci rozhodnutím o sankci ze dne 18. února 2015 přijata sankce důtky, nemůže si žalobce nárokovat, aby částky, jejichž zpětné vyplacení správně požaduje, byly zvýšeny o úroky.
Vzhledem k tomu, že má tento spor majetkoprávní povahu, má unijní soud neomezenou soudní pravomoc v souladu s čl. 91 odst. 1 druhou větou služebního řádu. V důsledku toho je třeba vyhovět návrhovým žádáním žalobce, aby Tribunál uložil Komisi vyplatit mu zpětně částky, o které byla krácena jeho odměna na základě rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006.
Z výše uvedeného vyplývá, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno a Komisi uloženo zpětně vyplatit žalobci částky, o které byla krácena jeho odměna na základě rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006, bez úroků stanovených v článku 12 příloze XII služebního řádu.
K nákladům řízení
Podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že žalobce požadoval náhradu nákladů řízení a Komise neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (první senát)
rozhodl takto:

1)
Rozhodnutí ze dne 13. března 2015, kterým Evropská komise zamítla žádost pana OU o zpětné vyplacení částek, o které byla krácena jeho odměna v návaznosti na rozhodnutí Komise ze dne 14. prosince 2006, se zrušuje.

2)
Komisi se ukládá zpětně vyplatit panu OU částky, o které byla krácena jeho odměna v návaznosti na rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006.

3)
Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

Pelikánová
Valančius
Öberg
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 26. dubna 2017.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: francouzština.