CELEX: 62018TJ0511
Viešoji tarnyba
Pareigūnai
Paaukštinimas
2017 m. paaukštinimo procedūra
Sprendimas nepaaukštinti
Ieškinyje nurodyto pagrindo aiškumas ir tikslumas
Atitikties taisyklė
Galutinių aktų apskundimas
Priimtinumas
Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis
Tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita
Bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaita
Vertinimo ataskaita
Informacija, į kurią atsižvelgta lyginant nuopelnus
Procedūros teisėtumas
Atsakomybė
Neturtinė žala

)
I.

Ginčo aplinkybės
Ieškovė XH yra Europos kovos su sukčiavimu tarnybos (OLAF) pareigūnė. Ji buvo priimta į tarnybą laimėjusi konkursą EPSO/2009/169 (teisė), o nuo 2014 m. liepos 1 d. priskirta prie AD 5 lygio ir paskirta dirbti į OLAF pirmąjį skyrių. Įdarbinant jai buvo nustatytas bandomasis laikotarpis, jis baigėsi 2015 m. kovo 31 d. (toliau – bandomasis laikotarpis).
2014 m. spalio 22 d. ieškovė apsilankė pas gydytoją A, Europos Komisijos Medicinos tarnybos (toliau – medicinos tarnyba) gydytoją psichiatrą, kad būtų patikrinta sveikata. Šis patikrinimas buvo organizuotas iškilus ieškovės bendravimo sunkumų su kitais OLAF pirmojo skyriaus, kuriame ji dirbo, darbuotojais.
Nuo 2014 m. lapkričio 1 d. ieškovė buvo perkelta į OLAF antrąjį skyrių.
2014 m. gruodžio 5 d. ieškovei buvo perduota tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita (toliau – tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita). 2014 m. gruodžio 15 d. elektroniniame laiške ieškovė nurodė, kad nesutinka su šioje ataskaitoje nurodytomis pastabomis.
2015 m. sausio mėn. ieškovė paprašė medicinos tarnybos leisti susipažinti su savo medicinine byla. 2015 m. vasario 3 d. medicinos tarnyba informavo ieškovę, kad tik išorės specialistas gali susipažinti su jos medicinine byla. 2015 m. kovo 1 d. ir 2016 m. balandžio 4 d. ieškovė tam paskyrė iš pradžių gydytoją B, vėliau gydytoją C.
2015 m. kovo 20 d. ieškovė buvo paskirta į nuolatines pareigas nuo 2015 m. balandžio 1 d.
2015 m. kovo 26 d. ieškovei buvo pateikta bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaita. Šią ataskaitą kaip vertintojas pasirašė antrojo skyriaus, į kurį ji buvo perkelta dirbti, vadovas ir laikinai einantis pareigas OLAF B direktorato direktorius, kaip ataskaitas tvirtinantis asmuo.
Kiek tai susiję su prašymu leisti susipažinti su medicinine byla, ieškovė buvo informuota apie 2015 m. kovo 31 d. gydytojo A parengtą medicininę ataskaitą (toliau – gydytojo A ataskaita). Ši ataskaita buvo parengta po šio sprendimo 2 punkte minėto 2014 m. spalio 22 d. sveikatos patikrinimo. 2015 m. spalio 2 d. gydytojas B perdavė ieškovei gydytojo A ataskaitos ištraukas. 2016 m. balandžio mėn. Komisija pakvietė gydytoją C į medicinos tarnybos patalpas, kad jis galėtų susipažinti su visa gydytojo A ataskaita. Jis tai padarė 2016 m. gegužės 11 d.
2015 m. balandžio 11 d. ieškovė kompetentingai paskyrimų tarnybai pateikė pirmą pagalbos prašymą dėl pirmojo skyriaus, kuriame ji iš pradžių dirbo, vadovo. 2015 m. liepos 6 d. ieškovė kompetentingai paskyrimų tarnybai pateikė antrą pagalbos prašymą dėl jos kuratoriaus, dirbančio tame pačiame skyriuje. Šiuose prašymuose ieškovė iš esmės tvirtino, kad ją šmeižiantis šio sprendimo 4 punkte minėtos tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos turinys įrodo jos viršininkų psichologinį priekabiavimą. 2015 m. liepos 24 d. Sprendimu D/306/15 ir 2015 m. spalio 19 d. Sprendimu D/512/15 kompetentinga paskyrimų tarnyba atmetė abu pagalbos prašymus. 2015 m. spalio 23 d. ir 2016 m. sausio 19 d. ieškovė apskundė nurodytus sprendimus D/306/15 ir D/512/15. Pirmame skundė ji prašė pašalinti jos tarpinę vertinimo ataskaitą iš asmens bylos. 2016 m. vasario 9 d. Sprendimu R/730/15 ir 2016 m. balandžio 27 d. Sprendimu R/43/16 kompetentinga paskyrimų tarnyba atmetė šiuos skundus.
2016 m. liepos 21 d. ieškovė paprašė atlyginti žalą ir išlaidas, apimančias išlaidas advokatams, jos patirtas dėl prašymo leisti susipažinti su jos medicinine byla nagrinėjimo procedūros. 2016 m. rugpjūčio 30 d. medicinos tarnyba atmetė šį prašymą.
2016 m. rugsėjo 30 d. ieškovė paprašė, kad profesoriaus D, išorės psichiatro, su kuriuo ji konsultavosi 2016 m. rugpjūčio mėn., medicininė išvada būtų įtraukta į jos medicininę bylą.
2016 m. spalio 10 d. ieškovė pateikė skundą Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnui (EDAPP). Šis skundas pateiktas, pirma, dėl jos prašymo leisti susipažinti su medicinine byla nagrinėjimo procedūros trukmės ir, antra, dėl profesoriaus D išvados neįtraukimo į jos medicininę bylą.
2016 m. lapkričio 27 d. ieškovė pateikė skundą dėl šio sprendimo 10 punkte minėto medicinos tarnybos sprendimo atmesti jos prašymą atlyginti žalą ir išlaidas, patirtas dėl prašymo leisti susipažinti su medicinine byla nagrinėjimo procedūros. 2017 m. kovo 9 d. Sprendimu R/579/16 kompetentinga paskyrimų tarnyba atmetė šį skundą.
Tuo pačiu laikotarpiu, 2016 m. sausio mėn. ir 2017 m. balandžio mėn., buvo parengtos ieškovės metinės 2015 ir 2016 m. vertinimo ataskaitos (toliau – vertinimo ataskaitos).
2017 m. balandžio 3 d. Komisija
Administraciniuose pranešimuose
Nr. 13–2017 pranešė apie 2017 m. paaukštinimo procedūros pradžią (toliau – 2017 m. paaukštinimo procedūra). Vėliau 2017 m. birželio 19 d. OLAF generalinis direktorius paskelbė siūlomų paaukštinti pareigūnų sąrašą. Šiame sąraše ieškovė nenurodyta.
2017 m. balandžio 11 d. ieškovė pakartojo savo 2016 m. rugsėjo 30 d. prašymą įtraukti profesoriaus D išvadą į jos medicininę bylą (žr. šio sprendimo 11 punktą).
2017 m. birželio mėn. ieškovė pateikė Europos ombudsmenui skundą dėl tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos buvimo jos asmens byloje.
2017 m. birželio 26 d. ieškovė Jungtiniam pareigų paaukštinimo komitetui (toliau – paaukštinimo komitetas) pateikė skundą dėl OLAF generalinio direktoriaus sprendimo neįtraukti jos į pareigūnų, kuriuos siūloma paaukštinti, sąrašą.
2017 m. rugpjūčio 25 d. ieškovė paprašė medicinos tarnybos pašalinti gydytojo A ataskaitą iš jos medicininės bylos. 2017 m. rugpjūčio 28 d. medicinos tarnyba ją informavo apie tai, kad jos medicininėje byloje šios ataskaitos nėra.
2017 m. rugpjūčio 27 d. vienas paaukštinimo komiteto narys susipažino su tarpine ieškovės bandomojo laikotarpio ataskaita.
2017 m. rugsėjo 21 d. tarpinė jungtinė grupė (toliau – tarpinė grupė) pateikė nuomonės projektą, kuriame nerekomendavo paaukštinti ieškovės. Po šio nuomonės projekto paaukštinimo komitetas parengė 2017 m. spalio 27 d. nuomonę, kurioje 26 narių balsais (4 nariai susilaikė) nerekomendavo kompetentingai paskyrimų tarnybai paaukštinti ieškovės.
2017 m. lapkričio 13 d. Komisija paskelbė pranešimą
Administraciniuose pranešimuose
Nr. 25‑2017. Šiame pranešime buvo pateiktas pareigūnų, paaukštintų per 2017 m. paaukštinimo procedūrą, sąrašas. Ieškovės šiame sąraše nebuvo (toliau – sprendimas nepaaukštinti).
2017 m. gruodžio 14 d. EDAPP priėmė sprendimą dėl 2016 m. spalio 10 d. ieškovės skundo, minėto šio teismo sprendimo 12 punkte. Šiame sprendime EDAPP atmetė ieškovės pateiktą pirmąjį prieštaravimą, grindžiamą jos prašymo leisti susipažinti su medicinine byla nagrinėjimo procedūros trukme. Tačiau dėl antrojo prieštaravimo, grindžiamo profesoriaus D išvados neįtraukimu į ieškovės medicininę bylą, EDAPP nusprendė, jog, iškart nepatenkindama ieškovės prašymo pašalinti jos medicininės bylos trūkumus, Komisija pažeidė asmens duomenų apsaugos taisykles. Be to, EDAPP nurodė, kad vykstant šiai skundo nagrinėjimo procedūrai jam perduota informacija leidžia manyti, jog gydytojo A išvada buvo pašalinta iš ieškovės medicininės bylos.
2017 m. gruodžio 18 d. ieškovė paprašė OLAF generalinio direktoriaus pašalinti tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą iš jos asmens bylos. Grįsdama šį prašymą ieškovė rėmėsi šio sprendimo 23 punkte minėtu EDAPP sprendimu.
2018 m. sausio 18 d. elektroniniu laišku Komisijos Žmogiškųjų išteklių ir saugos generalinis direktoratas (GD) pranešė ieškovei, kad tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita ir dėl jos pateiktos pastabos buvo pašalintos iš jos asmens bylos.
2018 m. vasario 10 d. ieškovė pateikė skundą dėl 2017 m. lapkričio 13 d. paskelbto sprendimo nepaaukštinti. 2018 m. birželio 7 d. Sprendimu R/96/18 paskyrimų tarnyba atmetė šį skundą (toliau – sprendimas atmesti skundą). 2018 m. birželio 17 d. ieškovė patvirtino, kad gavo šį sprendimą atmesti skundą.
2018 m. lapkričio 13 d. ieškovė per 2018 m. paaukštinimo procedūrą buvo paaukštinta priskiriant ją prie AD 6 lygio nuo 2018 m. sausio 1 d.
II.

Procesas ir šalių reikalavimai
(Praleista)
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
nurodyti Komisijai pateikti visų AD 5 lygio pareigūnų, kurie galėjo būti paaukštinti ir buvo paaukštinti priskiriant prie AD 6 lygio per 2017 m. paaukštinimo procedūrą, vertinimo ataskaitas ir pareigūnų, kuriuos buvo siūloma paaukštinti, sąrašus,
–
nurodyti Komisijai pateikti nuopelnų palyginimo įrodymus ir rezultatus, tarpinės grupės ir paaukštinimo komiteto bylų kopijas ir naujausius statistinius duomenis apie vidutinį paaukštinimo ritmą ir atitinkamą pareigūnų atlyginimo padidėjimą,
–
apklausti kaip liudytojus svarbius patvirtinimo ir paaukštinimo procedūrų dalyvius ir asmenis, kurie susipažino su tarpine bandomojo laikotarpio ataskaita, po to, kai bus pateikti antrajame reikalavime nurodyti reikiami dokumentai,
–
panaikinti sprendimą nepaaukštinti,
–
panaikinti sprendimą atmesti skundą,
–
priteisti iš Komisijos patirtos žalos ir nuostolių atlyginimą,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
III.

Dėl teisės
Ketvirtuoju ir penktuoju reikalavimais ieškovė prašo panaikinti sprendimą nepaaukštinti ir sprendimą atmesti skundą.
Pagal suformuotą jurisprudenciją reikalavimas, pareikštas dėl sprendimo atmesti skundą, reiškia, kad į teismą kreipiamasi dėl akto, dėl kurio buvo pateiktas skundas, todėl jo turinys nėra savarankiškas (1989 m. sausio 17 d. Sprendimo Vainker / Parlamentas,
293/87
,
EU:C:1989:8
,
punktas ir 2007 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Ianniello / Komisija,
T‑205/04
,
EU:T:2007:346
,
punktas). Vadinasi, vienintelis reikalavimo panaikinti sprendimą atmesti skundą, pateiktą dėl sprendimo nepaaukštinti, dalykas yra prašymas panaikinti sprendimą nepaaukštinti (šiuo klausimu žr. 2006 m. balandžio 6 d. Sprendimo Camós Grau / Komisija,
T‑309/03
,
EU:T:2006:110
,
punktą).
Net jeigu sprendimu atmesti skundą patvirtinamas sprendimas nepaaukštinti, todėl nereikia priimti atskiro sprendimo dėl reikalavimo panaikinti sprendimą atmesti skundą, pastarajame sprendime esantys motyvai atspindi sprendimo nepaaukštinti motyvus. Taigi atsižvelgiant į besikeičiantį ikiteisminės procedūros pobūdį, į šiuos motyvus taip pat reikia atsižvelgti nagrinėjant sprendimo nepaaukštinti teisėtumą, nes jie laikomi sutampančiais su pastarojo akto motyvais (šiuo klausimu žr. 2014 m. gegužės 21 d. Sprendimo Mocová / Komisija,
T‑347/12 P
,
EU:T:2014:268
,
ir
punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją; taip pat žr. 2009 m. gruodžio 9 d. Sprendimo Komisija / Birkhoff,
T‑377/08 P
,
EU:T:2009:485
,
punktą).
Pateikdama šeštąjį reikalavimą ieškovė prašo priteisti iš Komisijos žalos, kurią teigia patyrusi, atlyginimą.
Pirma reikia išnagrinėti prašymą panaikinti, paskui prašymą atlyginti žalą.
A.

Dėl prašymo panaikinti
Grįsdama prašymą ieškovė remiasi dviem pagrindais. Pirmasis pagrindas grindžiamas 2017 m. paaukštinimo procedūros neteisėtumu. Antrasis pagrindas grindžiamas akivaizdžia vertinimo klaida, kurią padarė kompetentinga paskyrimų tarnyba lygindama nuopelnus.
Komisija nurodo kelis nepriimtinumo pagrindus.
1.

Dėl priimtinumo
(Praleista)
c)

Dėl nepriimtinumo pagrindo, grindžiamo tuo, kad ieškovė ginčija galutinius aktus
(Praleista)
Darytina išvada, kad nepriimtinumo pagrindą, grindžiamą ieškinio pirmojo pagrindo aiškumo ir tikslumo stoka, ir nepriimtinumo pagrindą, grindžiamą atitikties taisyklės pažeidimu, reikia atmesti. Tačiau ieškovės argumentai dėl, pirma, tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos buvimo jos asmens byloje, kaip tai suprantama pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsnį, ir, antra, dėl 2015 ir 2016 m. vertinimo ataskaitų yra nepriimtini.
2.

Dėl esmės
Pirmajame pagrinde ieškovė iš esmės tvirtina, kad 2017 m. paaukštinimo procedūra buvo neteisėta, nes buvo pažeistas Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis ir 2013 m. gruodžio 16 d. Komisijos sprendimas C(2013) 8968
final
dėl Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio bendrųjų įgyvendinimo nuostatų, paskelbtas 2013 m. gruodžio 19 d.
Administraciniuose pranešimuose
Nr. 55–2013 (toliau – BĮN). Šiuo klausimu ieškovė konkrečiai teigia, kad 2017 m. paaukštinimo procedūra buvo neteisėta, nes jai turėjo įtakos gydytojo A išvada ir tarpinė bandomojo laikotarpio bei bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos. Ieškovė priduria, kad jos nurodyti procedūros pažeidimai galėjo turėti įtakos 2017 m. paaukštinimo procedūros baigčiai, t. y. sprendimui jos nepaaukštinti.
(Praleista)
b)

Dėl nurodomos tarpinės bandomojo laikotarpio ir bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitų įtakos 2017 m. paaukštinimo procedūrai
Ieškovė teigia, kad jos asmens byloje, kuri buvo nagrinėta per 2017 m. paaukštinimo procedūrą, buvo informacijos, kuri neturėjo joje būti ir į kurią neturėjo būti atsižvelgta vertinant jos nuopelnus per nuopelnų palyginimo procedūrą. Ieškovė mano, kad tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita jos asmens byloje buvo neteisėtai.
Ieškovė taip pat kritikuoja tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos buvimą jos „paaukštinimo byloje“, t. y. iš esmės šios ataskaitos įtaką 2017 m. paaukštinimo procedūrai ir tai, kad į ją buvo atsižvelgta per šią procedūrą. Šiuo klausimu ieškinyje ir per posėdį ieškovė pažymėjo, kad bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitoje buvo tiesioginė nuoroda į tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą ir nurodyti sunkumai, su kuriais ji susidūrė bandomojo laikotarpio pradžioje, t. y. probleminiai santykiai su kitais asmenimis ir problemos dirbant grupėje.
Ieškovė mano, kad tarpinėje bandomojo laikotarpio ataskaitoje pateikta informacija akivaizdžiai turėjo įtakos bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos ir 2015 ir 2016 m. vertinimo ataskaitų turiniui, t. y. dokumentams, į kuriuos buvo atsižvelgta lyginant nuopelnus per 2017 m. paaukštinimo procedūrą. Be to, ji pažymi, kad vienas paaukštinimo komiteto narių per 2017 m. paaukštinimo procedūrą tiesiogiai susipažino su tarpine bandomojo laikotarpio ataskaita. Per posėdį ieškovė taip pat tvirtino, kad kompetentingai paskyrimų tarnybai nebuvo būtina atsižvelgti į šią ataskaitą vykstant 2017 m. paaukštinimo procedūrai.
Galiausiai ieškinio dalyje, skirtoje nuopelnų palyginimui, ieškovė nurodo, kad bandomojo laikotarpio pabaigos ir tarpinėje bandomojo laikotarpio ataskaitose pateikta informacija akivaizdžiai turėjo įtakos jos vertinimui ir sprendimui nesiūlyti jos paaukštinti.
Taigi ieškovė iš esmės nurodo, pirma, pažeidimą, padarytą įtraukiant į jos asmens bylą, kaip tai suprantama pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsnį, tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą. Antra, ji teigia, kad buvo pažeistas Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnis, nes per 2017 m. paaukštinimo procedūrą buvo atsižvelgta į tarpinę bandomojo laikotarpio ir bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitas.
Komisija nesutinka su ieškovės argumentais.
Pirma, Komisija teigia, kad tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos pašalinimas iš ieškovės asmens bylos tiesiogiai nesusijęs su jai pagal EDAPP sprendimą (žr. šio sprendimo 23–25 punktus) tenkančiomis pareigomis. Savo sprendime EDAPP nenurodė, kad tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita buvo neteisėtai įtraukta į asmens bylą.
Antra, Komisija savo pareiškimuose teigia, kad pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnį ir BĮN 4 straipsnio 1 dalies a punktą atsižvelgimas į tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą per 2017 m. paaukštinimo procedūrą nėra pažeidimas, bet, priešingai, tai yra kompetentingos paskyrimų tarnybos pareiga. Be to, Komisija pažymi, kad nagrinėjamu atveju paaukštinimo komiteto narių prieiga prie pareigūnų asmens bylų per informacinę personalo valdymo sistemą (toliau –
Sysper 2
) yra procedūrinis reikalavimas, pagrįstas poreikiu nagrinėti ataskaitas, kaip numatyta Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnyje. Todėl, Komisijos nuomone, ši prieiga nėra pažeidimas.
Paklausta apie tai per teismo posėdį, Komisija pažymėjo, kad, priešingai, nei ji nurodė atsiliepime į ieškinį, paskyrimų tarnyba neturėjo jokios pareigos atsižvelgti į tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą. Be to, ji patikslino, kad bandomojo laikotarpio ataskaitos tikslas nėra įvertinti pareigūno nuopelnus dėl paaukštinimo ir kad tokia ataskaita rengiama tik dėl jo paskyrimo į nuolatinę tarnybą. Iš to ji padarė išvadą, kad lyginant nuopelnus per paaukštinimo procedūrą iš esmės buvo atsižvelgta tik į vertinimo ataskaitas. Vis dėlto Komisija manė, kad vertintojai faktiškai visada turėjo galimybę atsižvelgti į
Sysper 2
esančius dokumentus.
Trečia, atsiliepime į ieškinį ir per posėdį Komisija ginčijo tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos poveikį 2017 m. paaukštinimo procedūrai ir ypač šio dokumento įtaką ataskaitoms, į kurias atsižvelgta per šią paaukštinimo procedūrą.
Visų pirma, Komisija pažymi, kad tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos turinys nesutrukdė ieškovės paskirti į nuolatinę tarnybą pasibaigus bandomajam laikotarpiui. Per posėdį ji pažymėjo, kad viršininkai galėjo rašyti neigiamus vertinimus tarpinėje bandomojo laikotarpio ir bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitose. Ji priduria, jog, be abejo, nagrinėjamoje bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitoje nurodyti sunkumai, su kuriais ieškovė susidūrė bandomojo laikotarpio pradžioje. Tačiau tvirtino, kad ieškovės bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitoje buvo sąmoningų vertinimų, kurie sumažino tarpinėje bandomojo laikotarpio ataskaitoje pateiktus neigiamus vertinimus.
Komisija taip pat nurodo, kad ieškovė nėra suinteresuota ginčyti jos 2015 ir 2016 m. vertinimo ataskaitose pateiktų „patenkinamo“ vertinimo išvadų. Per posėdį ji teigė, kad tariamą neigiamą tarpinėje bandomojo laikotarpio ataskaitoje pateiktų vertinimų poveikį kompensavo teigiami vertinimai, pateikti bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitoje ir 2015 ir 2016 m. vertinimo ataskaitose.
Galiausiai per tą patį teismo posėdį Komisija nurodė, kad sprendime atmesti skundą nebuvo jokios nuorodos į tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą. Šiuo klausimu ji patikslino, kad per paaukštinimo procedūrą kompetentinga paskyrimų tarnyba tik arba iš esmės rėmėsi 2015 ir 2016 m. vertinimo ataskaitomis.
Taigi Komisija mano, kad ieškovė pervertino tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos poveikį 2017 m. paaukštinimo procedūrai ir neįvertino atsižvelgimo į kitas jos asmens byloje esančias su ja susijusias ataskaitas svarbos.
Reikia priminti, kad ieškovės argumentai, kuriais skundžiamas tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos buvimas jos asmens byloje, kaip tai suprantama pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 26 straipsnį, nepriimtini (žr. šio sprendimo 84 punktą).
Taigi reikia išnagrinėti tik ieškovės argumentus, grindžiamus tuo, kad per 2017 m. paaukštinimo procedūrą buvo atsižvelgta į tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą ir bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitą, pažeidžiant Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnį.
1)

Pirminės pastabos
Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad lygindama nuopelnus paskyrimų tarnyba pirmiausia atsižvelgia į ataskaitas apie pareigūnus. Be to, BĮN 4 straipsnio 1 dalies a punkte įtvirtinta, kad lygindama pareigūnų, kurie gali būti paaukštinti, nuopelnus, paskyrimų tarnyba atsižvelgia: „į pareigūnų ataskaitas, parengtas po jų paskutinio paaukštinimo, o kai jie dar nebuvo paaukštinti, po įdarbinimo, pirmiausia į vertinimo ataskaitas, parengtas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 43 straipsnio bendrąsias įgyvendinimo nuostatas“ [neoficialus vertimas].
Pirma, reikia nurodyti, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnyje nurodytos ataskaitos yra šių nuostatų 43 straipsnyje minimos ataskaitos, t. y. vertinimo ataskaitos (šiuo klausimu žr. 2000 m. spalio 5 d. Sprendimo Rappe / Komisija,
T‑202/99
,
EU:T:2000:227
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Vertinimo ataskaitos tai vertinimui būtinas dokumentas visais atvejais, kai į pareigūno karjerą atsižvelgiama priimant sprendimą dėl jo paaukštinimo (žr. 2006 m. kovo 8 d. Sprendimo Lantzoni / Teisingumo Teismas,
T‑289/04
,
EU:T:2006:70
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 2009 m. kovo 16 d. Sprendimo R / Komisija
T‑156/08 P
,
EU:T:2009:69
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Taigi sprendimas nepaaukštinti yra neteisėtas, jeigu paskyrimų tarnyba nepalygino pareigūnų, kurie galėjo būti paaukštinti, nuopelnų, nes dėl administracijos kaltės nebuvo galima susipažinti su viena ar keliomis vertinimo ataskaitomis (2016 m. birželio 28 d. Sprendimo Kotula / Komisija,
F‑118/15
,
EU:F:2016:138
,
punktas; šiuo klausimu taip pat žr. 1993 m. kovo 3 d. Sprendimo Vela Palacios / EESRK,
T‑25/92
,
EU:T:1993:17
,
punktą ir 2007 m. liepos 11 d. Sprendimo Konidaris / Komisija,
T‑93/03
,
EU:T:2007:209
,
punktą).
Antra, žinoma, paskyrimų tarnyba gali atsižvelgti į kitą informaciją, susijusią su kandidatų į paaukštinimą tarnybine ir asmenine padėtimi. Vis dėlto galimybė remtis šia informacija suponuoja ypatingų aplinkybių buvimą (šiuo klausimu žr. 2000 m. spalio 5 d. Sprendimo Rappe / Komisija,
T‑202/99
,
EU:T:2000:227
,
ir
punktus). Tokia aplinkybė, pavyzdžiui, yra vertinimo ataskaitos nebuvimas (šiuo klausimu žr. 1995 m. liepos 13 d. Sprendimo Rasmussen / Komisija,
T‑557/93
,
EU:T:1995:138
,
punktą).
Be to, tokia informacija gali kompensuoti nesamą vertinimo ataskaitą tik tuo atveju, jeigu ji atitinka tam tikras sąlygas, kurių laikymąsi turi įrodyti institucija atsakovė. Pirma, ji turi būti pakankamai objektyvi, kad būtų galima atlikti teisminę kontrolę, antra, ji turi apimti pareigūno nuopelnų vertinimą, kurį turi atlikti už pareigūno vertinimo ataskaitos parengimą atsakingi asmenys, trečia, apie ją turi būti pranešta pareigūnui taip, kad būtų užtikrinta teisė į gynybą, ir, ketvirta, paaukštinimo komitetas turi ją žinoti lygindamas visų kandidatų nuopelnus. Darytina išvada, kad informacija, kuri gali pakeisti nesamą vertinimo ataskaitą, iš esmės turi būti jai analogiška jos šaltinio, parengimo procedūros ir turinio atžvilgiu (2000 m. spalio 5 d. Sprendimo Rappe / Komisija,
T‑202/99
,
EU:T:2000:227
,
ir
punktai).
Trečia, pirmiausia reikia pažymėti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją vertinimo ataskaitos pagrindinė paskirtis – užtikrinti, kad administracijai būtų periodiškai teikiama kuo išsamesnė informacija apie jos pareigūnų tarnybinių pareigų atlikimo sąlygas (1996 m. gegužės 15 d. Sprendimo Dimitriadis / Audito Rūmai,
T‑326/94
,
EU:T:1996:62
,
punktas; 2003 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo McAuley / Taryba,
T‑165/01
,
EU:T:2003:225
,
punktas ir 2008 m. balandžio 16 d. Sprendimo Doktor / Taryba,
F‑73/07
,
EU:F:2008:42
,
punktas). Atvirkščiai, bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaita iš esmės skirta bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno gebėjimams atlikti jo pareigybei priskirtas užduotis ir galimybei paskirti jį į nuolatinę tarnybą įvertinti (šiuo klausimu žr. 2000 m. vasario 24 d. Sprendimo Jacobs / Komisija,
T‑82/98
,
EU:T:2000:53
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Pareigūno vertinimo ataskaitos taip pat negalima visais atvejais automatiškai prilyginti jo bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitai, nes dviejų rūšių ataskaitose yra skirtingos vertinimo skiltys ir vertinimų sistemos (šiuo klausimu žr. 1996 m. gegužės 15 d. Sprendimo Dimitriadis / Audito Rūmai,
T‑326/94
,
EU:T:1996:62
,
ir
punktus).
Be to, reikia pažymėti, kad pareigūno karjeros raidai svarbūs jo vadovo iš anksto vertinimo metų pradžioje nustatyti tikslai. Per metinį vertinimą pirmiausia atsižvelgiama, kaip pareigūnas pasiekė šiuos tikslus. Pareigūno darbo našumas, efektyvumas ir elgesys tarnyboje vertinami atsižvelgiant būtent į šiuos tikslus. Šie tikslai nėra identiški tiems, kuriuos, kaip tikimasi, turi pasiekti bandomajam laikotarpiui paskirtas pareigūnas per bandomąjį laikotarpį, kad būtų paskirtas į nuolatinę tarnybą. Dėl ypatingo vertinimo ataskaitoje pateiktų vertinimų pobūdžio, susijusio su darbo rezultatais, jie skiriasi nuo bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitoje pateiktų vertinimų.
Šiuo klausimu jau buvo nuspręsta, kad ieškovo vertinimas per pirmuosius šešis jo darbo mėnesius, nurodytas bandomojo laikotarpio ataskaitoje, negali būti prilygintas vertinimui, atliekamam rengiant metinę vertinimo ataskaitą, kuriuo siekiama nustatyti, ar ieškovas patenkino lūkesčius atsižvelgiant į tikslus, nustatytus jam pritarus, ir jo pasiektus darbo rezultatus, taigi ir jo pakeisti ar kompensuoti (šiuo klausimu žr. 2018 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Wahlström / Frontex,
T‑591/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2018:938
,
punktą).
Galiausiai, kadangi vertinimo ataskaitos tai dokumentai, galintys turėti poveikį per visą pareigūno karjerą, jos yra asmens nenaudai priimti aktai. Jurisprudencija, pagal kurią vertinimo ataskaitos yra aktai, dėl kurių galima pareikšti ieškinį dėl panaikinimo, siekiama gero administravimo tikslų, nes priešingu atveju suinteresuotasis asmuo galėtų remtis galimais tokių ataskaitų trūkumais tik pareikšdamas ieškinį dėl akto, kuriam atitinkama ataskaita turėjo įtakos. Tačiau tokia situacija galėtų pavėlinti svarbių sprendimų dėl pareigūnų priėmimą (2009 m. kovo 16 d. Sprendimo R / Komisija,
T‑156/08 P
,
EU:T:2009:69
,
ir
punktai).
Tokios jurisprudencijoje padarytos išvados dėl vertinimo ataskaitų negalėtų būti taikomos dokumentams, kurių vienintelis tikslas – parengti konkretų administracijos sprendimą, su kuriuo jie glaudžiai susiję. Būtent tokios yra bandomojo laikotarpio ataskaitos, kurių tikslas – parengti administracijos sprendimą dėl suinteresuotojo asmens paskyrimo į nuolatinę tarnybą pasibaigus bandomajam laikotarpiui arba jo atleidimo iš darbo (2009 m. kovo 16 d. Sprendimo R / Komisija,
T‑156/08 P
,
EU:T:2009:69
,
punktas).
Prie jų priskiriamos ir su pareigūno bandomojo laikotarpio eiga susijusios priemonės, priimtos pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 34 straipsnį, įskaitant sprendimą paskirti į kitą padalinį tęsti bandomąjį laikotarpį ir sprendimą pratęsti šešių mėnesių bandomąjį laikotarpį. Akivaizdu, kad šiomis priemonėmis siekiama leisti administracijai geriau įvertinti bandomajam laikotarpiui paskirto pareigūno gebėjimus ir parengti sprendimą paskirti suinteresuotąjį asmenį į nuolatinę tarnybą arba jį atleisti iš darbo, kuris turi būti priimtas pasibaigus bandomajam laikotarpiui, todėl jos negali būti atskirai skundžiamos pareiškiant ieškinį dėl panaikinimo (2009 m. kovo 16 d. Sprendimo R / Komisija,
T‑156/08 P
,
EU:T:2009:69
,
punktas).
Be to, bandomojo laikotarpio ataskaita, esanti pareigūno asmens byloje, iš principo negali sukelti jokių papildomų padarinių po to, kai pasibaigus bandomajam laikotarpiui, dėl kurio ji buvo parengta ir kurio vienintelis tikslas buvo ją parengti, priimamas sprendimas paskirti į nuolatinę tarnybą (šiuo klausimu žr. 2008 m. vasario 19 d. Nutarties R / Komisija,
F‑49/07
,
EU:F:2008:18
,
punktą).
Taigi vertinimo ataskaitų ir per bandomąjį laikotarpį parengtų ataskaitų dalykas ir paskirtis skiriasi. Be to, šioms ataskaitoms taikomos skirtingos teisės nuostatos. Todėl paaukštinimo komitetas iš principo negali atsižvelgti į bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitą, net jeigu joje yra pastabų dėl pareigūno arba tarnautojo gebėjimų.
Būtent atsižvelgiant į tai reikia išnagrinėti ieškovės argumentus dėl atsižvelgimo į jos bandomojo laikotarpio ataskaitas per 2017 m. paaukštinimo procedūrą.
2)

Dėl atsižvelgimo į ieškovės bandomojo laikotarpio ataskaitas
Pirma, sprendime atmesti skundą kompetentinga paskyrimų tarnyba nurodė, jog siekiant tinkamai palyginti nuopelnus pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnį reikėjo atsižvelgti tiek į ieškovės bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitą, tiek į jos 2015 ir 2016 m. vertinimo ataskaitas. Kompetentinga paskyrimų tarnyba patikslino, kad byloje nėra jokių duomenų, iš kurių būtų galima spręsti, kad vykstant 2017 m. paaukštinimo procedūrai šiuo aspektu buvo padaryta pažeidimų. Ji pridūrė, kad vien tai, jog su tarpine bandomojo laikotarpio ataskaita susipažino vienas iš paaukštinimo komiteto narių, neleidžia daryti išvados, kad nuopelnai nebuvo palyginti remiantis tinkamomis ataskaitomis, t. y. bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaita ir 2015 ir 2016 m. vertinimo ataskaitomis.
Šiuo klausimu, pirma, reikia nurodyti, kad ieškovės tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita į
Sysper 2
buvo įtraukta kaip jos bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos priedas, kaip per posėdį patvirtino Komisija.
Be to, reikia pažymėti, kad tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos buvimas ir esminės nuostatos minimi bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos baigiamojoje dalyje. Bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitoje ataskaitos tvirtintojas paaiškino, kad „tam tikrą susirūpinimą kelia tai, kad pradinis laikotarpis [pirmajame skyriuje, kuriame ieškovė dirbo] praėjo nelabai gerai, kaip matyti iš tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos <…>, kurioje nurodyti probleminiai santykiai su kitais asmenimis ir abejonės dėl darbo grupėje.“ Ataskaitos tvirtintojas taip pat nurodė, kad tokiems vertinimams įtakos turėjo susiklosčiusios ypatingos aplinkybės pirmajame skyriuje. Taigi šios pastabos skatino susipažinti su bandomojo laikotarpio pabaigos ir tarpine bandomojo laikotarpio ataskaitomis. Be to, Bendrajame Teisme ieškovės pateikti įrodymai patvirtina, kad prieš priimant sprendimą nepaaukštinti vienas paaukštinimo komiteto narių
Sysper 2
tiesiogiai susipažino su tarpine bandomojo laikotarpio ataskaita, pridėta prie jos bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos.
Taigi reikia konstatuoti, kad lyginant nuopelnus buvo atsižvelgta į ieškovės bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitą. Be to, lyginant nuopelnus taip pat buvo tiesiogiai ar netiesiogiai atsižvelgta į ieškovės tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą.
Vis dėlto iš šio sprendimo 125–137 punktuose nurodytos jurisprudencijos matyti, kad iš esmės į bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitą negalima atsižvelgti vykstant paaukštinimo procedūrai ir kad tik esant tam tikroms išskirtinėms aplinkybėms paskyrimų tarnyba gali atsižvelgti į kitą informaciją, jeigu ji atitinka tam tikras sąlygas, o atitinkama institucija turi įrodyti, kad jos įvykdytos.
Reikia pažymėti, kad nagrinėjamu atveju dėl ieškovės buvo parengtos dvi 2015 ir 2016 m. vertinimo ataskaitos ir kad jose pateikti vertinimai buvo pakankamas pagrindas palyginti nuopelnus pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio 1 dalį.
Todėl jokia išskirtinė aplinkybė nepateisino to, kad lyginant nuopelnus būtų atsižvelgta į bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitą ir į tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą, buvusią bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos priede.
Antra, bet kuriuo atveju reikia pažymėti, kad, viena vertus, kitaip nei vertinimo ataskaitos, tarpinė ieškovės bandomojo laikotarpio ataskaita nebuvo parengta nei siekiant objektyviai įvertinti ieškovę, nei siekiant ja remtis vertinant ieškovės karjeros raidą. Tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita buvo parengta per ieškovės bandomąjį laikotarpį, kai tarp jos ir kitų pirmojo skyriaus, kuriame ji dirbo, narių buvo susiklostę konfliktiniai santykiai (žr. šio sprendimo 2 punktą). Taigi ši tarpinė ataskaita buvo parengta dėl konkrečių priežasčių ieškovės karjeros pradžioje siekiant nurodyti sunkumus, kurių ji patyrė šiame pirmajame skyriuje, ir pagrįsti administracinę priemonę – perkelti į kitą skyrių tęsti bandomąjį laikotarpį. Be to, ieškovė negalėjo užginčyti šios ataskaitos pateikdama ieškinį dėl sprendimo paskirti ją į nuolatinę tarnybą, nes šis sprendimas nebuvo priimtas jos nenaudai.
Kita vertus, tiesa, kad vertindamas pareigūno gebėjimus vadovas turi plačią diskreciją ir tam, kad atliktų savo pareigas, turi pateikti pastabų ir prireikus išreikšti abejonių dėl jo darbo kokybės. Vis dėlto reikia pažymėti, kad nagrinėjamu atveju tarpinėje bandomojo laikotarpio ataskaitoje labai kritikuojamas ieškovės efektyvumas, tinkamumas darbui, darbo rezultatai ir elgesys pirmajame skyriuje, kuriame ji dirbo. Ši kritika suformuluota pirmiausia atkreipiant dėmesį į ieškovės asmenybę, o ne į jos profesinius įgūdžius. Tokia kritika viršija tai, kas objektyviai būtina siekiant įvertinti sunkumus tarnyboje ir pagrįsti administracinį sprendimą dėl perkėlimo į kitą skyrių.
Taigi, atsižvelgiant į tarpinėje bandomojo laikotarpio ataskaitoje pateiktą neįprastą kritiką, šioje ataskaitoje pateiktų vertinimų negalima prilyginti arba bent jau palyginti su tais, kurie pateikti teigiamose vėlesnėse 2015 ir 2016 m. vertinimo ataskaitose.
Šio sprendimo 146–148 punktuose nurodytos aplinkybės yra papildomas pagrindas nepritarti, kad lyginant nuopelnus galėjo būti atsižvelgta į ieškovės bandomojo laikotarpio ataskaitas, palyginti su pagrindais, išdėstytais šio sprendimo 143 ir 144 punktuose.
Taigi reikia konstatuoti, kad tai, jog kompetentinga paskyrimų tarnyba atsižvelgė į ieškovės bandomojo laikotarpio ataskaitas, t. y. bandomojo laikotarpio pabaigos ir tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitas, yra pažeidimas, dėl kurio 2017 m. paaukštinimo procedūra gali būti pripažinta neteisėta, kiek tai susiję su ieškove.
c)

Dėl konstatuoto procedūros pažeidimo poveikio
Ieškovė teigia, kad 2017 m. paaukštinimo procedūra tikrai būtų buvusi kitokia, jei nebūtų padaryta šio sprendimo 108–112 punktuose nurodytų pažeidimų.
Komisija atsikerta, kad net darant prielaidą, jog buvo padarytas procedūros pažeidimas, ieškovė neįrodė šio tariamo procedūros pažeidimo poveikio sprendimo nepaaukštinti turiniui. Pirma, ji teigia, kad ieškovė tik bendrai tvirtina, jog tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos buvimas jos asmens byloje „neišvengiamai turėjo įtakos“ jos bylos vertinimui. Antra, ji pažymi, kad ieškovė nenurodo jokios konkrečios 2015 ir 2016 m. vertinimo ataskaitų ar sprendimo atmesti skundą dalies, kuriai turėjo įtakos tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos turinys.
Dėl Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnio pažeidimo ir neteisėtos paaukštinimo procedūros suformuotoje jurisprudencijoje nurodyta, jog tam, kad sprendimas nepaaukštinti būtų panaikintas, nepakanka, kad kandidato asmens byla būtų neteisėta ir neišsami, dar reikia įrodyti, jog tai galėjo turėti lemiamą įtaką paaukštinimo procedūrai (šiuo klausimu žr. 2008 m. sausio 30 d. Sprendimo Strack / Komisija,
T‑394/04
,
EU:T:2008:20
,
punktą ir 2017 m. lapkričio 14 d. Sprendimo Vincenti / EUIPO,
T‑586/16
,
EU:T:2017:803
,
punktą).
Iš suformuotos jurisprudencijos apskritai matyti, jog tam, kad procedūros pažeidimas galėtų pateisinti akto panaikinimą, reikia, kad, nesant šio pažeidimo, procedūros rezultatas būtų buvęs kitoks (2015 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo Wahlström / Frontex,
T‑653/13 P
,
EU:T:2015:652
,
punktas; šiuo klausimu taip pat žr. 2015 m. gruodžio 1 d. Nutarties Georgias ir kt./Taryba ir Komisija,
C‑545/14 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2015:791
,
punktą).
Nagrinėjamu atveju, pirma, kaip teigia Komisija, iš sprendimo atmesti skundą nematyti, kad ieškovės nuopelnai buvo didesni nei jos paaukštintų kolegų nuopelnai. Antra, tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos turinys nebuvo paminėtas nuopelnų palyginimo, kuris buvo detalizuotas paskyrimų tarnybos sprendime atmesti skundą, etape. Trečia, vertinimo ataskaitose, į kurias buvo atsižvelgta, buvo teigiamų, „pakankamų“ vertinimų, o bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaita, taip pat teigiama, leido ieškovę paskirti į nuolatinę tarnybą.
Vis dėlto pirmiausia reikia pažymėti, kad sprendime atmesti skundą kompetentinga paskyrimų tarnyba aiškiai daro nuorodą į bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos skyriaus „Efektyvumas, kompetencija ir elgesys tarnyboje“ turinį. Šiuo klausimu kompetentinga paskyrimų tarnyba nurodo, kad bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitoje minima „pažanga“ ir kad ieškovė „turi prireikus konsultuotis su vadovybe“, „informuoti viršininką“ ir „koordinuoti savo darbą su kolegomis“, „kad galėtų pasiekti rezultatų, kurių iš jos tikimasi“. Be to, reikia priminti, kad bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitoje paminėta tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita ir ji pateikta bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos priede. Vadinasi, bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaita, prie kurios buvo pridėta tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita, galėjo turėti neigiamos įtakos vertinant ieškovės „efektyvumą, kompetenciją ir elgesį tarnyboje“, kai buvo nagrinėjami jos nuopelnai.
Toliau, atsižvelgiant, pirma, į ypatingas aplinkybes, buvusias rengiant tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą, pridėtą prie bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos ieškovės asmens byloje, antra, šioje tarpinėje ataskaitoje pateiktus labai kritinius ir subjektyvius vertinimus ir, trečia, į tai, kad vienas paaukštinimo komiteto narių susipažino su šia ataskaita prieš parengiant galutinį paaukštintų pareigūnų sąrašą, ieškovės tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita galėjo turėti neigiamą poveikį nuopelnų palyginimui per 2017 m. paaukštinimo procedūrą.
Galiausiai reikia pažymėti, kad, be abejo, bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos rengiamos dėl visų bandomajam laikotarpiui paskirtų pareigūnų. Tačiau ne dėl visų bandomajam laikotarpiui paskirtų pareigūnų rengiamos tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos. Kadangi tarpinė bandomojo laikotarpio ataskaita rengiama ypatingais atvejais, ji skiriasi nuo bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos ir
a fortiori
nuo BĮN 4 straipsnyje nurodytų vertinimo ataskaitų. Taigi tiesioginis ar netiesioginis atsižvelgimas į tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą galėjo turėti įtakos objektyviam ieškovės nuopelnų vertinimui vienodoms sąlygoms per 2017 m. paaukštinimo procedūrą.
Iš to matyti, kad šio sprendimo 150 punkte konstatuotas procedūros pažeidimas galėjo turėti lemiamą įtaką, kiek tai susiję su ieškove, šios procedūros eigai ir sprendimui jos nepaaukštinti. Kitaip tariant, nustatyta, kad nesant minėto procedūros pažeidimo sprendimo nepaaukštinti pareigų turinys galėtų būti kitoks (žr. šio sprendimo 153 ir 154 punktus).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia pritarti ieškinio pirmajam pagrindui ir panaikinti sprendimą nepaaukštinti, nesant reikalo nagrinėti kitų ieškovės ieškinio pirmajame pagrinde nurodytų argumentų ir ieškinio antrojo pagrindo. Be to, kadangi sprendimas nepaaukštinti panaikinamas, nereikia nagrinėti pirmuose trijuose ieškovės reikalavimuose pateiktų prašymų taikyti proceso organizavimo ir pasirengimo nagrinėti bylą priemones.
B.

Dėl reikalavimo atlyginti žalą
Pagal viešosios tarnybos bylose dėl žalos atlyginimo suformuotą jurisprudenciją Sąjungos atsakomybė kyla, kai įvykdytos visos šios sąlygos, t. y. skundžiamas institucijos elgesys yra neteisėtas, žala reali ir egzistuoja priežastinis ryšys tarp skundžiamo elgesio ir nurodomos žalos (žr. 2005 m. rugsėjo 15 d. Sprendimo Casini / Komisija,
T‑132/03
,
EU:T:2005:324
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; 2006 m. liepos 4 d. Sprendimo Tzirani / Komisija,
T‑88/04
,
EU:T:2006:186
,
punktą ir 2017 m. spalio 26 d. Sprendimo Paraskevaidis / Cedefop,
T‑601/16
,
EU:T:2017:757
,
punktą). Šios trys sąlygos yra kumuliacinės, todėl, jeigu viena iš jų neįvykdyta, Sąjungos atsakomybė negali būti pripažinta (2018 m. lapkričio 29 d. Sprendimo WL / ERCEA,
T‑493/17
, nepaskelbtas Rink.
EU:T:2018:852
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Šioje byloje ieškovė prašo, pirma, atlyginti tariamai patirtą turtinę žalą, kurią vertina 45000 EUR, ir, antra, atlyginti tariamai patirtą neturtinę žalą, kurią vertina 20000 EUR.
(Praleista)
2.

Dėl prašymo atlyginti tariamai patirtą neturtinę žalą
(Praleista)
Antra, ieškovė teigia patyrusi neturtinę žalą dėl tarpinėje bandomojo laikotarpio ataskaitoje pateiktos šmeižikiškos informacijos apie jos psichologinę būklę. Šiuo klausimu ji tvirtina, kad tai, jog visi jos viršininkai ir kiti Komisijos GD galėjo susipažinti su jos tarpine bandomojo laikotarpio ataskaita, rimtai pakenkė jos geram vardui ir profesinei reputacijai OLAF ir Komisijoje. Ši žala jos reputacijai sukėlė nerimą dėl būsimos karjeros raidos ir didelių abejonių dėl paaukštinimo per 2017 m. paaukštinimo procedūrą. Ji priduria, kad tokia situacija lėmė klaidingą savo pačios padėties suvokimą, dėl to ji patyrė nerimą ir kančių, turėjusių neigiamų padarinių jos privačiam gyvenimui, fizinei ir psichinei sveikatai. Taigi iš esmės ieškovė prašo atlyginti neturtinę žalą, atsiradusią dėl tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos įtakos 2017 m. paaukštinimo procedūrai.
Šiuo klausimu pirmiausia reikia nurodyti, kad reikalavimo panaikinti nagrinėjimas ir būtent šio sprendimo 124–160 punktai parodo, kad ieškovės argumentui, kuriuo siekiama įrodyti, kad per 2017 m. paaukštinimo procedūrą buvo neteisėtai atsižvelgta į tarpinę bandomojo laikotarpio ataskaitą, pridėtą prie bandomojo laikotarpio pabaigos ataskaitos, buvo pritarta ir kad kompetentinga paskyrimų tarnyba pažeidė Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnį, kai priėmė sprendimą nepaaukštinti. Darytina išvada, kad sąlyga dėl skundžiamo Komisijos elgesio neteisėtumo yra įvykdyta.
Taip pat reikia manyti, kad ieškovė patyrė nerimą ir nebuvo tikra dėl savo reputacijos ir profesinės ateities, o tai tiesiogiai lėmė šio sprendimo 180 punkte konstatuotas neteisėtumas.
Be to, dėl to, kad per 2017 m. paaukštinimo procedūrą kompetentinga paskyrimų tarnyba nesilaikė pareigų pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 45 straipsnį, ieškovė patyrė konkrečią neturtinę žalą, kurios negalima tinkamai atlyginti vien panaikinus sprendimą nepaaukštinti.
Per posėdį Komisija pripažino ieškovės nerimo ir netikrumo būseną. Šiuo klausimu Komisija pažymėjo, kad ieškovės nuogąstavimai dėl tarpinės bandomojo laikotarpio ataskaitos buvo vienas iš veiksnių, į kuriuos buvo atsižvelgta sprendžiant, ar tikslinga pašalinti šią ataskaitą iš ieškovės asmens bylos.
Galiausiai reikia nurodyti, kad ieškovės patirta neturtinė žala ribota dėl aplinkybės, kad ji buvo paaukštinta priskiriant prie AD 6 lygio per kitą iš karto po 2017 m. vykusią paaukštinimo procedūrą, t. y. 2018 m. paaukštinimo procedūrą (šiuo klausimu žr. 2015 m. lapkričio 18 d. Sprendimo Diamantopoulos / EIVT,
F‑30/15
,
EU:F:2015:138
,
punktą).
Šiomis aplinkybėmis reikia
ex æquo et bono
nuspręsti, kad 2000 EUR suma yra tinkamas neturtinės žalos, patirtos dėl šio sprendimo 180 punkte konstatuoto neteisėtumo, atlyginimas.
Vadinasi, reikia iš dalies patenkinti ieškovės prašymą atlyginti žalą.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia, pirma, panaikinti sprendimą nepaaukštinti ir, antra, priteisti iš Komisijos ieškovei 2000 EUR sumą jos patirtai neturtinei žalai atlyginti.
IV.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi Komisija iš esmės pralaimėjo bylą, iš jos priteistinos bylinėjimosi išlaidos pagal ieškovės pateiktą reikalavimą.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (septintoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Panaikinti sprendimą nepaaukštinti XH priskiriant ją prie AD 6 lygio per 2017 m. paaukštinimo procedūrą, kuris matyti iš pareigūnų, paaukštintų priskiriant prie šio lygio, sąrašo, paskelbto 2017 m. lapkričio 13 d.
Administraciniuose pranešimuose
Nr. 25-2017.

2.
Priteisti iš Europos Komisijos XH 2000 EUR sumą jos patirtai neturtinei žalai atlyginti.

3.
Atmesti likusią ieškinio dalį.

4.
Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

da Silva Passos
Truchot
Sampol Pucurull
Paskelbta 2020 m. birželio 25 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.