CELEX: 62019CJ0543
Predhodno odločanje
Carinska unija
Uredba (EGS) št. 2913/92
Člen 78
Člen 236(1)
Postopek uvoza
Ponovni pregled carinske deklaracije
Trgovinska politika
Preprečevanje dampinga
Izvedbena uredba (EU) 2015/82
Dokončna protidampinška dajatev
Cenovne zaveze
Oprostitev
Člen 2(1)
Pogoj predložitve računa na podlagi zaveze
Nenavedba elementa, navedenega v Prilogi k Izvedbeni uredbi 2015/82

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 2(1) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/82 z dne 21. januarja 2015 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz citronske kisline s poreklom iz Ljudske republike Kitajske po pregledu zaradi izteka ukrepa v skladu s členom 11(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 in zaključku delnih vmesnih pregledov v skladu s členom 11(3) Uredbe (ES) št. 1225/2009 (
UL 2015, L 15, str. 8
).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG in Hauptzollamt Hamburg (glavni carinski urad v Hamburgu, Nemčija) (v nadaljevanju: carinski urad) glede uporabe popolne oprostitve protidampinške dajatve, naložene zaradi nepredložitve računov na podlagi zaveze v smislu člena 2(1) Izvedbene uredbe 2015/82.
Pravni okvir
Pravo Unije
Carinski zakonik Unije
Člen 62 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 (
UL 2013, L 269, str. 1
, v nadaljevanju: Carinski zakonik), določa:
„1.   Pisne deklaracije je treba izdelati na obrazcu, ki ustreza uradnemu vzorcu, predvidenemu v ta namen. Deklaracije morajo biti podpisane in vsebovati vse navedbe, ki so potrebne za uporabo določb o carinskem postopku, za katerega je blago deklarirano.
2.   Deklaraciji je treba priložiti vse dokumente, ki so potrebni zaradi uporabe določb o carinskem postopku, za katerega je blago deklarirano.“
Člen 68 tega zakonika določa:
„Carinski organi lahko zaradi preverjanja sprejetih deklaracij:
(a)
preverijo dokumente, ki se nanašajo na deklaracijo, in dokumente, ki so ji priloženi. Carinski organi lahko od deklaranta zahtevajo, da jim predloži dodatne dokumente zaradi preverjanja točnosti navedb v deklaraciji;
[…]“.
Člen 77 navedenega zakonika določa:
„1.   Če se carinska deklaracija vloži z uporabo sistema računalniške izmenjave podatkov skladno s členom 61(b), ustno ali na kakršenkoli drug način skladno s členom 61(c), se smiselno in brez vpliva na tam navedena načela uporabljajo določbe členov 62 do 76.
2.   Če je carinska deklaracija predložena z uporabo sistema računalniške izmenjave podatkov, lahko carinski organi dovolijo, da se spremni dokumenti iz člena 62(2) ne dostavijo z deklaracijo. V tem primeru se dokumenti hranijo in so na razpolago carinskim organom.“
Člen 78 tega zakonika določa:
„1.   Carinski organi lahko po uradni dolžnosti ali na zahtevo deklaranta, po odobritvi prepustitve blaga, deklaracije ponovno pregledajo.
[…]
3.   Če se pri ponovnem pregledu deklaracije ali naknadnih preverjanjih izkaže, da so bile določbe o zadevnem carinskem postopku uporabljene na podlagi netočnih ali nepopolnih podatkov, carinski organi ob upoštevanju vseh sprejetih predpisov, sprejmejo potrebne ukrepe za ureditev položaja, pri čemer upoštevajo nove informacije, s katerimi razpolagajo.“
Člen 201(1) Carinskega zakonika določa:
„Carinski dolg pri uvozu nastane:
(a)
s sprostitvijo v prosti promet blaga, zavezanega uvoznim dajatvam, ali
[…]“.
Člen 236(1) tega zakonika določa:
„Uvozne ali izvozne dajatve se povrnejo, kolikor se ugotovi, da v trenutku plačila znesek teh dajatev ni bil zakonsko dolgovan ali da je bil vknjižen v nasprotju s členom 220(2).
Uvozne ali izvozne dajatve se odpustijo, kolikor se ugotovi, da v trenutku vknjižbe znesek teh dajatev ni bil zakonsko dolgovan ali da je bil vknjižen v nasprotju s členom 220(2).
[…]“.
Protidampinška ureditev
–
Izvedbena uredba 2015/82
Izvedbena uredba 2015/82 je nadomestila Uredbo Sveta (ES) št. 1193/2008 z dne 1. decembra 2008 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasnih dajatev, ki veljajo za uvoz citronske kisline s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (
UL 2008, L 323, str. 1
).
V uvodnih izjavah 183, 184 in 186 Izvedbene uredbe 2015/82 je navedeno:
„(183)
Komisija je z Izvedbenim sklepom [Komisije (EU) 2015/87 z dne 21. januarja 2015 o sprejetju ponujenih zavez v zvezi s protidampinškim postopkom za uvoz citronske kisline s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (
UL 2015, L 15, str. 75
)] sprejela te nove ponudbe zavez, ki nadomeščajo veljavne zaveze. Nove ponudbe zavez odpravljajo škodljive učinke dampinga in v zadostnem obsegu omejujejo tveganje izogibanja.
(184)
Da bi lahko Komisija in carinski organi še učinkoviteje nadzorovali, da družbe upoštevajo zaveze, bo pri predložitvi zahtevka za sprostitev v prosti promet pristojnemu carinskemu organu oprostitev protidampinške dajatve pogojena:
(i)
s predložitvijo računa na podlagi zaveze, tj. trgovinskega računa, ki vsebuje vsaj podatke in deklaracijo iz Priloge;
[…]
(186)
Uvozniki se morajo zavedati, da lahko v času sprejetja deklaracije za sprostitev v prosti promet carinski dolg nastane kot del običajnega poslovnega tveganja, kot je opisano v uvodnih izjavah 184 in 185, čeprav je Komisija sprejela zavezo, ki jo je ponudil proizvajalec, od katerega so uvozniki neposredno ali posredno kupovali.“
Člen 1(2) te izvedbene uredbe določa, da je stopnja dokončne protidampinške dajatve, ki se uporablja za neto ceno franko meja Evropske unije pred plačilom dajatve, za citronsko kislino in trinatrijev citrat dihidrat, ki ga proizvaja družba Weifang Ensign Industry Co. Ltd (v nadaljevanju: Weifang) s sedežem na Kitajskem, 33,8 %.
Člen 1(4) navedene izvedbene uredbe določa:
„Če ni določeno drugače, se uporabljajo ustrezne veljavne določbe o carinskih dajatvah.“
Člen 2 izvedbene uredbe določa:
„1.   Uvoz, ki je deklariran za sprostitev v prosti promet in so zanj izdale račune družbe, katerih zaveze je Komisija sprejela in katerih imena so navedena v Izvedbenem sklepu [2015/87], se oprosti protidampinških dajatev, uvedenih na podlagi člena 1, če:
(a)
ga navedene družbe proizvedejo, odpremijo in zanj izdajo trgovinski račun neposredno prvi neodvisni stranki v Uniji;
(b)
je takemu uvozu priložen račun na podlagi zaveze, tj. trgovinski račun, ki vsebuje vsaj podatke in deklaracijo iz Priloge k tej uredbi, in
(c)
blago, deklarirano in predloženo carini, natančno ustreza opisu na računu na podlagi zaveze.
2.   Carinski dolg nastane ob sprejetju deklaracije za sprostitev v prosti promet:
(a)
kadar se v zvezi z uvozom iz odstavka 1 ugotovi, da ni izpolnjen eden ali več pogojev iz navedenega odstavka […]“.
V Prilogi k Izvedbeni uredbi 2015/82 so našteti elementi, ki morajo biti navedeni na trgovinskem računu za prodajo blaga družbe v Uniji, za katerega veljajo zaveze. Med temi elementi je v točki 9 tega seznama med drugim navedeno ime odgovorne osebe družbe, ki je izdala trgovinski račun in podpisala to izjavo:
„Spodaj podpisani potrjujem, da je prodaja blaga, navedenega na tem računu, namenjena za neposredni izvoz v Evropsko unijo, v okviru in pod pogoji iz zaveze, ki jo je ponudila [DRUŽBA], Evropska komisija pa jo je sprejela z Izvedbenim sklepom [2015/87]. Izjavljam, da so podatki na tem računu popolni in točni.“
V skladu s členom 3 Izvedbene uredbe 2015/82 je ta začela veljati 23. januarja 2015.
–
Izvedbeni sklep 2015/87
V uvodni izjavi 11 Izvedbenega sklepa 2015/87 je navedeno:
„Da bi lahko Komisija učinkovito spremljala izpolnjevanje zavez družb, kadar je zahtevek za sprostitev v prosti promet na podlagi zavez predložen ustreznemu carinskemu organu, bo oprostitev protidampinške dajatve možna le s predložitvijo računa, ki bo vseboval vsaj informacije, navedene v Prilogi k Izvedbeni uredbi [2015/82]. Ta raven informacij je potrebna tudi zato, da lahko carinski organi z zadostno natančnostjo ugotovijo, ali pošiljka ustreza trgovinskim dokumentom. Kadar tak račun ni predložen ali niso izpolnjeni drugi pogoji iz navedene izvedbene uredbe, se namesto tega plača ustrezna stopnja protidampinške dajatve.“
V skladu s členom 1 tega izvedbenega sklepa je bila zaveza družbe Weifang, kitajske družbe, ki izvaža blago iz postopka v glavni stvari, sprejeta.
Člen 2 navedenega izvedbenega sklepa določa, da se Sklep Komisije 2008/899/ES z dne 2. decembra 2008 o sprejetju zavez v zvezi s protidampinškim postopkom glede uvoza citronske kisline s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (
UL 2008, L 323, str. 62
) razveljavi.
V skladu s členom 3 Izvedbenega sklepa 2015/87 je ta začel veljati 23. januarja 2015.
Nemško pravo
Člen 8a Zollverordnung (carinska uredba) v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, naslovljen „Udeležba pri elektronskem prenosu podatkov“, določa:
„Zvezno ministrstvo za finance s postopkovnim navodilom določi pogoje […], pod katerimi se formalnosti, ki jih je treba pisno izpolniti, opravijo z uporabo postopka informacijske tehnologije […] Udeleženec mora spoštovati pogoje in podrobna pravila, določena v postopkovnih navodilih.“
Točka 3.1.2 Verfahrensanweisung zum IT-Verfahren ATLAS (postopkovna navodila v zvezi s sistemom računalniške izmenjave podatkov ATLAS) v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, naslovljena „Predložitev dokumentov v okviru zagotovitve podatkov s strani udeleženca“, določa:
„(1) V skladu s členom 77(2) Carinskega zakonika se lahko udeleženec pri zagotovitvi svojih podatkov vzdrži predložitve dokumentov v zvezi s carinskimi deklaracijami iz odstavka 2. Vendar mora udeleženec te dokumente v vsakem posamičnem primeru dati na razpolago in jih predložiti na zahtevo uradnika, pristojnega za carinjenje.
(2) Načeloma se je mogoče vzdržati predložitve teh dokumentov:
–
vseh trgovinskih dokumentov (trgovinski računi, računi v zvezi s tovornim blagom itd.) […]“.
Spor o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari in družba Weifang sta se s pogodbami z dne 9., 13. in 15./16. januarja 2015 dogovorili, da se v Unijo dobavi 360 ton citronske kisline po ceni 884,70 EUR na tono.
Komisija je z elektronskim sporočilom z dne 22. januarja 2015 odvetnike družbe Weifang obvestila, da sta bili istega dne v
Uradnem listu Evropske unije
objavljeni Izvedbena uredba 2015/82 in Izvedbeni sklep 2015/87.
Družba Weifang je 30. januarja 2015 poslala 360 ton citronske kisline.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari je z dvanajstimi carinskimi deklaracijami z dne 10. in 11. marca 2015, poslanimi z uporabo sistema računalniške izmenjave podatkov, prijavila uvoz tega blaga za sprostitev v prosti promet, pri čemer je navedla tri račune družbe Weifang z dne 29. januarja 2015.
Carinski urad je pred odobritvijo prepustitve blaga zahteval predložitev teh računov, ki so vsi vsebovali deklaracijo, ki je bila sicer podobna tisti iz točke 9 seznama iz Priloge k Izvedbeni uredbi 2015/82, vendar se ni sklicevala na Izvedbeni sklep 2015/87, ampak na Uredbo št. 1193/2008 in Sklep 2008/899.
Zadnjenavedeni sklep je bil naveden tudi v potrdilih o izvozni zavezi, priloženih navedenim računom.
Ker v predloženih računih ni bilo navedeno sklicevanje na Izvedbeni sklep 2015/87, je carinski urad zahtevek za odobritev oprostitve protidampinške dajatve zavrnil in za uvoz določil splošno protidampinško dajatev v višini 42,7 %.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari je odločbam o zavrnitvi njenega zahtevka za vračilo protidampinških dajatev ugovarjala, pri čemer je predložila tri popravljene račune na podlagi zaveze z dne 29. januarja 2015, v katerih sta navedena Izvedbena uredba 2015/82 in Izvedbeni sklep 2015/87.
Carinski urad je z odločbo z dne 7. junija 2016 ugodil zahtevi tožeče stranke v postopku v glavni stvari, s katero je ta podredno predlagala, naj se zanjo uporabi individualna stopnja protidampinške dajatve.
Carinski urad je z odločbo z dne 13. junija 2016 zahtevek za oprostitev protidampinške dajatve zavrnil, pri čemer se je oprl na to, da računi, predloženi z deklaracijo za sprostitev uvoženega blaga v prosti promet, ne izpolnjujejo formalnih pogojev iz člena 2(1)(b) Izvedbene uredbe 2015/82, ker je v njih namesto Izvedbenega sklepa 2015/87 naveden Sklep 2008/899.
Carinski urad je navedel, da je na dan sprejetja carinske deklaracije veljala Izvedbena uredba 2015/82 in da je za oprostitev protidampinške dajatve odločilno, da je na računih navedena pravilna pravna podlaga.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari je 18. julija 2016 pri predložitvenem sodišču, Finanzgericht Hamburg (finančno sodišče v Hamburgu, Nemčija), vložila tožbo za povračilo protidampinške dajatve, ki ji je bila naložena, v skladu s členom 236 Carinskega zakonika.
V zvezi s tem trdi, pri čemer se opira na sodbo z dne 12. oktobra 2017, Tigers (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
), da je bilo mogoče carinsko deklaracijo preveriti v skladu s členom 78 tega zakonika. Meni, da ta člen dovoljuje naknadno predložitev dokumentov in da obstoj napačnih elementov v carinski deklaraciji nima nobenega vpliva, če je mogoče ugotoviti dejanske okoliščine v okviru preverjanja te deklaracije, opravljenega v skladu s tem členom. Poudarja, da carinski urad sam priznava, da se pregled dokumentov opravi šele po sprejetju take deklaracije.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari meni, da se je treba za ugotovitev, ali so pogoji za oprostitev protidampinške dajatve izpolnjeni, opreti na trenutek sklenitve pogodbe o nakupu blaga, ki je bila v obravnavanem primeru sklenjena januarja 2015 ob upoštevanju minimalnih uvoznih cen, ki jih je Komisija sporočila decembra 2014.
Carinski urad pa meni, da se zadeva iz postopka v glavni stvari razlikuje od zadeve, v kateri je bila izdana sodba z dne 12. oktobra 2017, Tigers (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
), ki se je nanašala na posebno protidampinško dajatev za zadevno podjetje. Poudarja, da člen 2(2) Izvedbene uredbe 2015/82 izrecno zahteva, da se račun na podlagi zaveze predloži na dan sprejetja carinske deklaracije. Poudarja, da je na podlagi člena 77(2) Carinskega zakonika sicer dovoljeno, da se dokumenti, upoštevni za tako deklaracijo, ne predložijo s to deklaracijo, vendar morajo biti ti dokumenti na razpolago carinskim organom, kot je navedeno v navodilu za sistem računalniške izmenjave podatkov ATLAS. Iz tega sklepa, da je treba nadzor oprostitve protidampinške dajatve opraviti na podlagi računa, navedenega v carinski deklaraciji.
Predložitveno sodišče ugotavlja, da je bila nova zaveza družbe Weifang, konkretizirana z Izvedbenim sklepom 2015/87, ob uvozu blaga iz postopka v glavni stvari veljavna.
Sprašuje se, ali računi, predloženi v okviru preverjanja carinske deklaracije, izpolnjujejo pogoje iz člena 2(1)(b) Izvedbene uredbe 2015/82, da bi jih bilo mogoče šteti za račune na podlagi zaveze, čeprav formalni pogoji iz točke 9 seznama iz Priloge k tej izvedbeni uredbi očitno niso izpolnjeni.
Vendar se sprašuje o vplivu načela sorazmernosti, v skladu s katerim je treba predpis na področju protidampinške dajatve razlagati ob upoštevanju njegovega okvira in ciljev ureditve, katere del je, pri čemer je treba izjemo razlagati ozko, le če je to potrebno za dosego ciljev ureditve.
V obravnavanem primeru bi bila tako zavrnitev oprostitve protidampinške dajatve nesorazmerna.
Poleg tega meni, da v členu 2(1) Izvedbene uredbe 2015/82 ni izrecno naveden trenutek, ko je treba predložiti račune na podlagi zaveze.
Meni, da vložitev carinske deklaracije z uporabo postopka informacijske tehnologije pomeni, da trenutek sprejetja te deklaracije ne more biti zadnji trenutek za predložitev teh dokumentov, saj veljavne določbe v zvezi s temi postopki določajo le, da so ti na voljo carinskim organom.
Predložitveno sodišče zato meni, da je mogoče člen 2(2) Izvedbene uredbe 2015/82 razumeti tako, da določa le trenutek nastanka carinskega dolga.
Pojasnjuje, da bi bilo na podlagi načela sorazmernosti mogoče sklepati, da je nekatere navedbe računa na podlagi zaveze, kakršne so te v postopku v glavni stvari, mogoče dodati ali naknadno popraviti, če je cilj protidampinške ureditve še mogoče doseči.
Vzpostavlja analogijo z razlago člena 78 Carinskega zakonika, ki jo je Sodišče podalo v sodbi z dne 12. oktobra 2017, Tigers (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
), v skladu s katero je namen tega člena ta, da se carinski postopek uskladi z dejanskim položajem.
V teh okoliščinah je Finanzgericht Hamburg (finančno sodišče v Hamburgu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali v okoliščinah spora o glavni stvari oprostitvi protidampinške dajatve, uvedene s členom 1 [Izvedbene uredbe 2015/82], na podlagi člena 2(1) te uredbe nasprotuje to, da na računu na podlagi zaveze iz člena 2(1)(b) te uredbe ni naveden [Izvedbeni sklep 2015/87] iz točke 9 Priloge k tej uredbi, ampak [Sklep 2008/899]?
2.
Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali se lahko predloži račun na podlagi zaveze, ki izpolnjuje pogoje iz Priloge k [Izvedbeni uredbi 2015/82], v okviru postopka za vračilo protidampinških dajatev, za namene oprostitve protidampinške dajatve, uvedene s členom 1, na podlagi člena 2(1) te uredbe?“
Postopek pred Sodiščem
Zaradi epidemije COVID-19 je bila obravnava pred Sodiščem, napovedana za 6. maj 2020, odpovedana.
Zato so bila vprašanja s prošnjo za odgovor na obravnavi s sklepom z dne 20. aprila 2020 spremenjena v vprašanja s prošnjo za pisni odgovor.
Tožeča stranka v postopku v glavni stvari, italijanska vlada in Komisija so tako imele možnost izraziti stališča o vseh vprašanjih iz predloga za sprejetje predhodne odločbe.
Vprašanji za predhodno odločanje
Prvo vprašanje
Predložitveno sodišče s prvim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 2(1) Izvedbene uredbe 2015/82 razlagati tako, da se uvoz blaga lahko oprosti protidampinške dajatve, uvedene s členom 1 te izvedbene uredbe, kadar na računu na podlagi zaveze, ki je potreben za pridobitev take oprostitve, v deklaraciji iz točke 9 seznama iz Priloge k navedeni izvedbeni uredbi ni naveden Izvedbeni sklep 2015/87, ampak Sklep 2008/899.
Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da se lahko oprostitve protidampinških dajatev in izravnalnih dajatev odobrijo le pod nekaterimi pogoji ter v posebej določenih primerih in tako pomenijo izjemo od običajne ureditve protidampinških dajatev in izravnalnih dajatev. Določbe, ki urejajo take oprostitve, je torej treba razlagati ozko (sodba z dne 22. maja 2019, Krohn & Schröder,
C‑226/18
,
EU:C:2019:440
, točka
in navedena sodna praksa).
Prav tako je treba opozoriti, da je navedba izvedbenega sklepa, s katerim je Komisija sprejela zavezo, še posebej pomembna v okviru izvedbene uredbe, ki omogoča oprostitev protidampinške dajatve zaradi take zaveze, ker carinskim organom omogoča, da v času dejanskega stanja preverijo, ali so izpolnjene vse zahteve v zvezi z oprostitvijo zadevnih protidampinških in izravnalnih dajatev (sodba z dne 22. maja 2019, Krohn & Schröder,
C‑226/18
,
EU:C:2019:440
, točka
).
Člen 2(1)(b) Izvedbene uredbe 2015/82 tako določa, da se uvoz, ki je deklariran za sprostitev v prosti promet in so zanj izdale račune družbe, katerih zaveze je Komisije sprejela in katerih imena so navedena v Izvedbenem sklepu 2015/87, oprosti protidampinških dajatev, uvedenih s členom 1 te izvedbene uredbe, če je takemu uvozu priložen račun na podlagi zaveze, to je trgovinski račun, ki vsebuje vsaj podatke in deklaracijo iz Priloge k navedeni uredbi.
V zvezi s tem je v točki 9 seznama iz Priloge k Izvedbeni uredbi 2015/82 navedeno, da mora biti na tem trgovinskem računu, ki ga sestavi družba, ki je prevzela take zaveze, navedena izjava, ki jo podpiše odgovorna oseba te družbe in v skladu s katero „je prodaja blaga, navedenega na tem računu, namenjena za neposredni izvoz v [Unijo], v okviru in pod pogoji iz zaveze, ki jo je ponudila [DRUŽBA], [Komisija] pa jo je sprejela z Izvedbenim sklepom (EU) 2015/87“.
Iz besedila teh določb je tako razvidno, da je za oprostitev protidampinške dajatve za uvoz, ki ga zaračunajo družbe, katerih zaveze je Komisija sprejela, med drugim določen formalni pogoj, da je v deklaraciji, ki mora biti navedena v trgovinskem računu za blago, prijavljeno za sprostitev v prosti promet, navedeno, da ta račun izpolnjuje pogoje zaveze, ki jo je ponudila izvozna družba, kot je bila sprejeta z Izvedbenim sklepom 2015/87.
Glede sobesedila člen 2(1)(b) Izvedbene uredbe 2015/82 določa enega od pogojev, na podlagi katerih se oprostitev protidampinške dajatve, uvedene s členom 1 te izvedbene uredbe, odobri, če uvoz izvira iz ene od družb, katerih zaveze glede minimalnih uvoznih cen je Komisija sprejela.
Člen 2(2)(a) navedene izvedbene uredbe določa posledice neizpolnitve enega od pogojev, naštetih v členu 2(1) te izvedbene uredbe, pri čemer natančno določa, da carinski dolg nastane ob sprejetju deklaracije za sprostitev v prosti promet, kadar se glede uvoza, opisanega v odstavku 1, ugotovi, da ni izpolnjen eden ali več od teh pogojev.
Namen sistema oprostitve iz člena 2(1) Izvedbene uredbe 2015/82 in pogojev, ki jih določa, je, kot je razvidno iz njenih uvodnih izjav 183 in 184 ter kot je generalni pravobranilec navedel v točki 36 sklepnih predlogov, na eni strani odpraviti škodljive učinke dampinga, tako da se nekatere izvozne družbe oprostijo protidampinških dajatev, naloženih s to izvedbeno uredbo, kadar se te družbe zavežejo, da bodo izdelek, ki je običajno predmet take protidampinške dajatve, v Unijo prodale po minimalni ceni, in na drugi strani omejiti tveganje obida navedene izvedbene uredbe s tem, da se tem družbam naloži določene obveznosti, tako da uvoznik tega izdelka in carinski organi držav članic lahko ugotovijo, da se zadevni uvoz nanaša na zavezo ene od teh družb, navedene v Izvedbenem sklepu 2015/87.
Tako cilj tega sistema oprostitve in njegovih pogojev ni zaščititi interese danega uvoznika, temveč zagotoviti zaščito pred dampinškim uvozom, ki škoduje interesom podjetij Unije, da bi se preprečila nelojalna konkurenca, ki je posledica dampinškega uvoza.
Tako iz jezikovne, kontekstualne in teleološke razlage Izvedbene uredbe 2015/82 izhaja, da nenavedba Izvedbenega sklepa 2015/87 na računu iz člena 2(1)(b) te izvedbene uredbe uvozniku izdelka, na katerega se nanaša navedena izvedbena uredba, prepoveduje, da bi bil upravičen do oprostitve protidampinške dajatve iz člena 2(1) navedene izvedbene uredbe, saj tak račun ni „na podlagi zaveze“ v smislu prve od teh določb.
V obravnavanem primeru je iz elementov spisa, s katerim razpolaga Sodišče, razvidno, da na računih, ki so bili predloženi ob vložitvi carinskih deklaracij za blago iz postopka v glavni stvari zaradi njegove sprostitve v prosti promet, in sicer 10. in 11. marca 2015, ni bil naveden Izvedbeni sklep 2015/87 o sprejetju zavez, ki so jih ponudili nekateri kitajski proizvajalci-izvozniki, med katerimi je bil tudi izvoznik tega blaga, ki je v skladu z njegovim členom 3 začel veljati 23. januarja 2015. Glede na navedeno taki računi niso računi „na podlagi zaveze“ v smislu člena 2(1)(b) Izvedbene uredbe 2015/82.
Poleg tega to, da sta Izvedbena uredba 2015/82 in Izvedbeni sklep 2015/87 začela veljati en ali dva tedna po podpisu prodajnih pogodb, vendar en teden preden je bil zadevni izdelek poslan iz tretje države v Unijo, ne more vplivati na ugotovitev iz prejšnje točke. Od datuma začetka veljavnosti teh pravnih instrumentov morajo namreč izvozne družbe spoštovati pogoje, določene z novo ureditvijo, da so lahko upravičene do uporabe sistema oprostitev zaradi zavez, ki jih je sprejela Komisija, in to še toliko bolj v položaju, v katerem je Komisija zadevno izvozno družbo obvestila o sprejetju te nove ureditve, še preden je ta začela veljati.
Na prvo vprašanje je treba zato odgovoriti, da je treba člen 2(1) Izvedbene uredbe 2015/82 razlagati tako, da uvoza blaga ni mogoče oprostiti protidampinške dajatve, uvedene s členom 1 te izvedbene uredbe, kadar na računu, ki je potreben za pridobitev take oprostitve, v deklaraciji iz točke 9 seznama iz Priloge k navedeni izvedbeni uredbi ni naveden Izvedbeni sklep 2015/87, ampak Sklep 2008/899.
Drugo vprašanje
Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je račun na podlagi zaveze, ki vsebuje vse elemente, naštete v Prilogi k Izvedbeni uredbi 2015/82, za dosego oprostitve iz člena 2(1) te izvedbene uredbe mogoče predložiti v okviru postopka, določenega v členu 236 Carinskega zakonika, ki se je začel za povračilo protidampinških dajatev.
V zvezi s tem je treba poudariti, da se v skladu s členom 236(1) Carinskega zakonika uvozne ali izvozne dajatve povrnejo, če se ugotovi, da v trenutku plačila znesek teh dajatev ni bil zakonsko dolgovan.
Dalje, člen 78 tega zakonika vzpostavlja postopek, ki carinskim organom omogoča, da po uradni dolžnosti ali na zahtevo deklaranta carinsko deklaracijo ponovno pregledajo po prepustitvi blaga, na katero se nanaša ta deklaracija, torej pozneje.
Vendar je iz sodne prakse Sodišča razvidno, da se carinska zakonodaja kot celota, kakor je podrobneje opredeljena zlasti v Carinskem zakoniku, za protidampinške dajatve ali izravnalne dajatve uporablja samo, če tako določajo predpisi, s katerimi se uvajajo take dajatve (sodba z dne 22. maja 2019, Krohn & Schröder,
C‑226/18
,
EU:C:2019:440
, točka
).
Ugotoviti je torej treba, ali določbe Izvedbene uredbe 2015/82 določajo odstopanje od carinske zakonodaje ali pa, nasprotno, lahko uvoznik na podlagi teh določb po predložitvi carinske deklaracije za uvožene izdelke in po njihovi sprostitvi v prosti promet predloži veljaven trgovinski račun, na podlagi katerega je mogoče uveljaviti oprostitev protidampinške dajatve zaradi zavez družbe izvoznice teh izdelkov, ki jih je Komisija sprejela.
Člen 2(1)(b) Izvedbene uredbe 2015/82 določa, da se „[u]voz, ki je deklariran za sprostitev v prosti promet in so zanj izdale račune družbe, katerih zaveze je Komisije sprejela in katerih imena so navedena v Izvedbenem sklepu [2015/87] oprosti protidampinških dajatev, uvedenih na podlagi člena 1, če […] je takemu uvozu priložen račun na podlagi zaveze, tj. trgovinski račun, ki vsebuje vsaj podatke in deklaracijo iz Priloge k tej uredbi“.
Iz sistematike tega člena 2(1)(b) tako izhaja, da je oprostitev protidampinške dajatve, ki jo ureja, mogoča zgolj, kot je izrecno navedeno, kadar je uvozu, deklariranemu za sprostitev v prosti promet, priložen tak račun na podlagi zaveze. Kot trdi Komisija v pisnem stališču, je treba iz tega sklepati, da je treba v smislu te določbe ta račun predložiti ob deklaraciji blaga carinskim organom zaradi njegove sprostitve v prosti promet.
V zvezi s tem je v uvodni izjavi 184 Izvedbene uredbe 2015/82 navedeno, da „[d]a bi lahko Komisija in carinski organi še učinkoviteje nadzorovali, da družbe upoštevajo zaveze, bo pri predložitvi zahtevka za sprostitev v prosti promet pristojnemu carinskemu organu oprostitev protidampinške dajatve pogojena […] s predložitvijo računa na podlagi zaveze, tj. trgovinskega računa, ki vsebuje vsaj podatke in deklaracijo iz Priloge“.
Poleg tega je v uvodni izjavi 11 Izvedbenega sklepa 2015/87 navedeno, da je, da bi lahko Komisija učinkovito spremljala izpolnjevanje zavez izvoznih družb, kadar je zahtevek za sprostitev v prosti promet na podlagi zavez predložen ustreznemu carinskemu organu, oprostitev protidampinške dajatve mogoča le s predložitvijo računa, ki vsebuje vsaj informacije, navedene v Prilogi k Izvedbeni uredbi 2015/82. V tej uvodni izjavi je med drugim dodano, da je ta raven informacij potrebna tudi zato, da lahko carinski organi z zadostno natančnostjo ugotovijo, ali pošiljka ustreza trgovinskim dokumentom.
Člen 2(1)(b) Izvedbene uredbe 2015/82 tako zahteva, da se trgovinski račun na podlagi zaveze, ki ga omenja, predloži sočasno s carinsko deklaracijo izdelkov, na katere se nanaša, in ne pozneje.
Poleg tega, kot je razvidno iz točke 57 te sodbe, člen 2(2) te izvedbene uredbe izrecno določa posledice neizpolnitve enega od pogojev, naštetih v členu 2(1) navedene izvedbene uredbe, pri čemer natančno določa, da carinski dolg nastane ob sprejetju deklaracije za sprostitev v prosti promet, kadar se glede uvoza, opisanega v odstavku 1 tega člena, ugotovi, da ni izpolnjen eden ali več od teh pogojev.
V zvezi s tem je v uvodni izjavi 186 te izvedbene uredbe navedeno, da carinski dolg v takih okoliščinah uvoznikom nastane, „čeprav je Komisija sprejela zavezo, ki jo je ponudil proizvajalec, od katerega so [ti] uvozniki neposredno ali posredno kupovali“.
Glede namena pogoja iz člena 2(1)(b) Izvedbene uredbe 2015/82 je iz točke 72 te sodbe razvidno, da je ta v bistvu Komisiji in carinskim organom držav članic omogočiti, na eni strani, da se prepričajo, da ob vložitvi zahtevka za sprostitev v prosti promet izvozne družbe spoštujejo svoje zaveze, in, na drugi strani, da dovolj natančno preverijo, ali uvoz ustreza trgovinskim dokumentom.
Ugotoviti je torej treba, da je obseg protidampinške ureditve iz postopka v glavni stvari drugačen od tistega, ki je bil obravnavan v sodbi z dne 12. oktobra 2017, Tigers (
C‑156/16
,
EU:C:2017:754
), v kateri je bilo razsojeno, da je treba člen 1(3) Izvedbene uredbe Sveta (EU) št. 412/2013 z dne 13. maja 2013 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz keramične namizne in kuhinjske posode s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (
UL 2013, L 131, str. 1
), razlagati tako, da zadevnim uvoznikom ne prepoveduje, da trgovinski račun predložijo po predložitvi carinske deklaracije.
Člen 1(3) Izvedbene uredbe št. 412/2013 namreč ni določal trenutka, ko je treba carinskim organom predložiti trgovinski račun, ampak je določal le, da se „[i]ndividualne stopnje protidampinške dajatve, ki so določene za družbe iz odstavka 2, […] lahko uporabljajo, če se carinskim organom držav članic predloži veljaven trgovinski račun, skladen z zahtevami iz Priloge II“.
Iz vsega navedenega izhaja, da Izvedbena uredba 2015/82 vsebuje določbo, in sicer člen 2(1) te izvedbene uredbe, ki v skladu z njenim členom 1(4) izrecno odstopa od veljavnih določb na področju carin, med katerimi sta zlasti člena 78 in 236 Carinskega zakonika.
Zato je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da računa na podlagi zaveze, ki vsebuje vse elemente, naštete v Prilogi k Izvedbeni uredbi 2015/82, ni mogoče za dosego oprostitve iz člena 2(1) te izvedbene uredbe predložiti v okviru postopka, določenega v členu 236 Carinskega zakonika, ki se je začel za povračilo protidampinških dajatev.
Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:

1.
Člen 2(1) Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/82 z dne 21. januarja 2015 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz citronske kisline s poreklom iz Ljudske republike Kitajske po pregledu zaradi izteka ukrepa v skladu s členom 11(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 in zaključku delnih vmesnih pregledov v skladu s členom 11(3) Uredbe (ES) št. 1225/2009 je treba razlagati tako, da uvoza blaga ni mogoče oprostiti protidampinške dajatve, uvedene s členom 1 te izvedbene uredbe, kadar na računu, ki je potreben za pridobitev take oprostitve, v deklaraciji iz točke 9 seznama iz Priloge k navedeni izvedbeni uredbi ni naveden Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2015/87 z dne 21. januarja 2015 o sprejetju ponujenih zavez v zvezi s protidampinškim postopkom za uvoz citronske kisline s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ampak Sklep Komisije 2008/899/ES z dne 2. decembra 2008 o sprejetju zavez v zvezi s protidampinškim postopkom glede uvoza citronske kisline s poreklom iz Ljudske republike Kitajske.

2.
Računa na podlagi zaveze, ki vsebuje vse elemente, naštete v Prilogi k Izvedbeni uredbi 2015/82, ni mogoče za dosego oprostitve iz člena 2(1) te izvedbene uredbe predložiti v okviru postopka, določenega v členu 236 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013, ki se je začel za povračilo protidampinških dajatev.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.