CELEX: 62015CJ0625
Apelācija
Kopienas augu šķirņu aizsardzība
Pieteikums par Kopienas aizsardzību
Ābeļu šķirne ‘Gala Schnitzer’
Tehniskā pārbaude
Kopienas Augu šķirņu biroja (CPVO) Administratīvās padomes izstrādātas pārbaudes pamatnostādnes
Regula (EK) Nr. 1239/95
23. panta 1. punkts
CPVO priekšsēdētāja pilnvaras
Atšķirtspējīgas īpašības pievienošana tehniskās pārbaudes noslēgumā
Īpašības stabilitāte divos audzēšanas ciklos

Ar savu apelācijas sūdzību
Schniga
GmbH
lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedumu
Schniga
/
CPVO
–
Brookfield New Zealand
un
Elaris
(‘Gala Schnitzer’) (T‑91/14 un T‑92/14, nav publicēts, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”,
EU:T:2015:624
), ar kuru tā noraidīja
Schniga
prasības atcelt divus Kopienas Augu šķirņu biroja (
CPVO
) Apelācijas padomes 2013. gada 20. septembra lēmumus attiecībā uz Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābeļu šķirnei ‘Gala Schnitzer’ (lietas A 003/2007 un A 004/2007, turpmāk tekstā – “strīdīgie lēmumi”).
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Atbilstoši Padomes 1994. gada 27. jūlija Regulas (EK) Nr. 2100/94 par Kopienas augu šķirņu aizsardzību (
OV 1994, L 227, 1. lpp.
; turpmāk tekstā – “pamatregula”) 6. pantam Kopienas augu šķirņu aizsardzība tiek piešķirta šķirnēm, kas ir atšķirīgas, viendabīgas, stabilas un jaunas.
Saskaņā ar šīs regulas 7. panta 1. punktu šķirne tiek uzskatīta par atšķirīgu, ja tā, atsaucoties uz no konkrētā genotipa vai genotipu kombinācijas izrietošo īpašību izpausmi, var tikt skaidri atšķirta no jebkuras citas šķirnes, kuras esamība ir plaši pazīstama pieteikuma iesniegšanas datumā.
Savukārt viendabīguma, stabilitātes un jaunuma kritēriji ir attiecīgi definēti minētās regulas 8., 9. un 10. pantā.
Šīs pašas regulas 50. panta 1. punkta f) apakšpunktā ir precizēts, ka pieteikumā par Kopienas aizsardzību ir jāiekļauj šķirnes tehniskais apraksts.
Jautājums, vai konkrētā gadījumā ir izpildīti atšķirīguma, viendabīguma un stabilitātes kritēriji (turpmāk tekstā – “
DUS
kritēriji”), tiek izvērtēts tehniskajā pārbaudē, kas veicama atbilstoši pamatregulas 55. un 56. pantam.
Atbilstoši šīs regulas 55. panta 1. punktam:
“Ja [
CPVO
] nav atklājis nekādus šķēršļus Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanai, pamatojoties uz pārbaudēm, kas veiktas saskaņā ar 53. un 54. pantu, tad tas nodrošina, lai vismaz vienā no dalībvalstīm kompetenta iestāde vai iestādes, kam [
CPVO
] Administratīvā padome ir uzticējusi pienākumu veikt attiecīgās sugas šķirņu tehnisko pārbaudi, turpmāk sauktas “pārbaudes birojs vai biroji”, veiktu tehnisko pārbaudi saistībā ar atbilstību [
DUS
kritērijiem].”
Minētās regulas 56. panta 2. punktā ir noteikts, ka tehniskā pārbaude ir veicama saskaņā ar pārbaudes pamatnostādnēm, ko izstrādājusi
CPVO
Administratīvā padome (turpmāk tekstā – “Administratīvā padome”), un jebkuriem norādījumiem, ko devis
CPVO
. Šajās pamatnostādnēs tostarp tiek aprakstīts tehniskās pārbaudes veikšanai iesniedzamais augu materiāls, izmēģinājumu veikšanas kārtība, piemērojamās metodes, sniedzamie apsvērumi, izmēģinājumā iekļauto šķirņu sagrupēšana, kā arī pārbaudāmo īpašību tabula. Tehniskās pārbaudes laikā attiecīgās šķirnes augi tiek audzēti blakus tādu šķirņu augiem, kuras
CPVO
un izraudzītais pārbaudes centrs uzskata par kandidātšķirnei vistuvākajām, atbilstoši šīs šķirnes aprakstam, kas sniegts tehniskajā aprakstā, kurš ir pieteikuma par Kopienas augu šķirņu aizsardzību sastāvdaļa.
Šīs pašas regulas 59. panta 3. punkta a) apakšpunktā ir precizēts:
“Iebildumi [pret Kopienas aizsardzības piešķiršanu] var balstīties vienīgi uz argumentu, ka:
a)
netiek izpildīti 7. līdz 11. pantā izklāstītie nosacījumi.”
Saskaņā ar pamatregulas 72. pantu:
“Apelācijas padome pieņem lēmumu par pārsūdzību [apelācijas sūdzību], pamatojoties uz pārbaudi, kas veikta, ievērojot 71. pantu. Apelācijas padome var izmantot jebkuras pilnvaras, kas ir [
CPVO
] kompetencē, vai arī tā var nodot šo lietu kompetentai [
CPVO
] institūcijai turpmākai rīcībai. Pēdējai tiktāl, cik fakti ir vieni un tie paši, ir saistošs Apelācijas padomes
ratio decidendi
.”
Saskaņā ar Komisijas 1995. gada 31. maija Regulas (EK) Nr. 1239/95 par noteikumiem, kas jāievēro, piemērojot Padomes Regulu (EK) Nr. 2100/94 attiecībā uz lietu izskatīšanas procesiem Kopienas Augu šķirņu birojā (
OV 1995, L 121, 37. lpp.
; turpmāk tekstā – “piemērošanas regula”), 19. panta 2. punkta c) apakšpunktu pieteikumā par Kopienas aizsardzību citas informācijas starpā tiek norādītas šķirnes raksturīgās īpašības, kas, pēc pieteikuma iesniedzēja domām, spilgti atšķiras no īpašībām, kas raksturīgas citām šķirnēm, kuras vajadzības gadījumā var tikt nosauktas kā references šķirnes pārbaudei.
Šīs regulas 22. pantā “Lēmums par pārbaudes pamatnostādnēm” ir precizēts:
“1.   Pēc [
CPVO
] priekšsēdētāja priekšlikuma Administratīvā padome pieņem lēmumu par pārbaudes pamatnostādnēm. Lēmumā minētais datums un sugas nosaukums tiek publicēts šīs regulas 87. pantā minētajā
Oficiālajā Vēstnesī
.
2.   Ja Administratīvā padome nav pieņēmusi lēmumu par pārbaudes pamatnostādnēm, [
CPVO
] priekšsēdētājs var pieņemt attiecīgu pagaidu lēmumu. [Pagaidu lēmums zaudē spēku Administratīvās padomes lēmuma pieņemšanas dienā.] Ja [
CPVO
] priekšsēdētāja pagaidu lēmums atšķiras no Administratīvās padomes lēmuma, tehniskā pārbaude, kas sākta pirms Administratīvās padomes lēmuma pieņemšanas, netiek ietekmēta. Administratīvā padome var lemt citādi, ja apstākļi to prasa.”
Atbilstoši minētās regulas 23. pantam “[
CPVO
] priekšsēdētāja pilnvaras”:
“1.   Administratīvajai padomei pieņemot lēmumu par pārbaudes nostādnēm, tajā tiek paredzētas [
CPVO
] priekšsēdētāja tiesības iekļaut papildu īpašības un to izpausmes attiecībā uz pārbaudāmo šķirni.
2.   Biroja priekšsēdētājam izmantojot 1. punktā minētās pilnvaras, šīs regulas 22. panta 2. punkts piemērojams
mutatis mutandis
.”
CPVO
2003. gada 27. marta protokolā TP/14/1 par atšķirīguma, viendabīguma un stabilitātes pārbaudēm (ābeles) (turpmāk tekstā – “
CPVO
protokols TP/14/1”) ir noteiktas pamatnostādnes sugas ‘Malus Mill’ ābeļu šķirņu tehniskajai pārbaudei. Pirms tā pieņemšanas attiecībā uz šīm šķirnēm nepastāvēja nedz pārbaudes pamatnostādnes, nedz vispārīgi norādījumi pamatregulas izpratnē. Saskaņā ar pastāvīgo praksi tehnisko pārbaužu jomā
CPVO
tolaik izvērtēja attiecīgo šķirņu
DUS
kritērijus, balstoties uz Starptautiskās Jaunu augu šķirņu aizsardzības savienības (turpmāk tekstā – “
UPOV
”), kas ir ar Starptautisko konvenciju par jaunu augu šķirņu aizsardzību, kura ir pieņemta Parīzē (Francija) 1961. gada 2. decembrī (turpmāk tekstā – “
UPOV
konvencija”), izveidota starpvaldību organizācija, pieņemtajām vispārējām un tehniskajām pamatnostādnēm.
Saskaņā ar
CPVO
protokola TP/14/1 III.3. punktu “
DUS
izmēģinājumos un aprakstu sagatavošanā izmanto 1. pielikumā minētās īpašības”.
Saskaņā ar
CPVO
protokola TP/14/1 III.5. punktu “minimālais izmēģinājuma ilgums (neatkarīgi augšanas cikli) parasti ietver vismaz divas apmierinošas augļu ražas”. Minētā protokola IV. punktā ir piebilsts, ka “kandidātšķirnes var izpildīt
DUS
kritērijus pēc divām augļu ražas sezonām, bet dažos gadījumos var būt nepieciešamas trīs augļu ražas sezonas”.
CPVO
protokola TP/14/1 III.6. punktā ir noteikts:
“[..] pieteikuma iesniedzējs tehniskajā anketā vai izmēģinājuma laikposmā var norādīt uz kandidātšķirnes īpašību, kas ir lietderīga atšķirīguma noteikšanai. Ja ir izteikts šāds lūgums un tā atbalstam ir sniegta ticama tehniskā informācija, var tikt veikta pārbaude ar nosacījumu, ka ir iespējams izstrādāt tehniski pieņemamu izmēģinājuma procedūru. Turklāt ar
CPVO
priekšsēdētāja piekrišanu tiek veikti īpaši izmēģinājumi, ja ir maz iespējams, ka tiks pierādīts atšķirīgums, atsaucoties uz protokolā uzskaitītajām īpašībām.”
Starptautiskās tiesības
UPOV
, par kuras dalībnieci Eiropas Kopiena kļuva 2005. gada 29. jūlijā, ir pieņēmusi dažas protokolos ietvertās pamatnostādnes, kurām ir nozīme šajā lietā.
Vispirms runa ir par Pamatnostādnēm TG/14/8 attiecībā uz atšķirīguma, viendabīguma un stabilitātes novērtēšanu, ko 1995. gada 20. oktobrī
UPOV
pieņēmusi attiecībā uz ‘Malus Mill’ sugas ābeļu šķirnēm (turpmāk tekstā – “
UPOV
protokols TG/14/8”).
Tālāk ir jāmin dokuments
UPOV
TG/1/3 “Vispārējs ievads atšķirīguma, viendabīguma un stabilitātes novērtēšanā un saskaņotu jaunu augu šķirņu aprakstu izstrādāšanā”, ko
UPOV
sagatavojusi 2002. gada 19. aprīlī (turpmāk tekstā – “
UPOV
protokols TG/1/3”) un kas veido pamatu visām
UPOV
pamatnostādnēm attiecībā uz
DUS
kritēriju novērtēšanu (turpmāk tekstā –
DUS
novērtēšana”).
Saskaņā ar
UPOV
protokola TG/1/3 1.3. punktu “[
UPOV
] dalībniekiem ir saistoši tikai pašā
UPOV
Konvencijas tekstā minētie pienākumi, un šis dokuments nav jāinterpretē veidā, kas būtu nesaderīgs ar konkrētajam [
UPOV
] dalībniekam piemērojamajām tiesībām”. Atbilstoši šim protokolam tā mērķis ir “noteikt
DUS
novērtēšanā izmantojamos principus”, un tajā ir paredzēts, ka “jaunu augu šķirņu pārbaude var tikt saskaņota visos [
UPOV
] dalībniekos”.
Saskaņā ar
UPOV
protokola TG/1/3 4.2.3. punktu “pārbaudes pamatnostādnēs norādīto īpašību saraksts nav obligāti izsmeļošs, un, ja tas tiek uzskatīts par lietderīgu un ja šīs īpašības atbilst iepriekš minētajiem nosacījumiem, tajā var tikt iekļautas papildu īpašības”.
Saskaņā ar
UPOV
protokola TG/1/3 5.3.3.1.1. punktu:
“Viens no līdzekļiem, lai nodrošinātu, ka audzēšanas izmēģinājumā novērotās īpašības atšķirība ir pietiekami atkārtojama, ir novērtēt īpašību vismaz divās dažādās situācijās. To var panākt, daudzgadīgo un viengadīgo šķirņu gadījumā novērojumus īstenojot attiecībā uz divu dažādu sezonu laikā veiktajiem stādījumiem vai – citu daudzgadīgo šķirņu gadījumā – novērojumus īstenojot divu dažādu sezonu laikā attiecībā uz vienu stādījumu. Norādījumi par iespēju izmantot citus risinājumus, piemēram, izmēģinājumus veicot divās dažādās vidēs viena un tā paša gada laikā, ir sniegti dokumentā TGP/9 “Atšķirīguma pārbaude”.”
Saskaņā ar
UPOV
protokola TG/1/3 6.2. punktu:
“[..] Par šķirnes atbilstīgajām īpašībām ir uzskatāmas vismaz visas īpašības, kuras ir izmantotas
DUS
novērtēšanā vai ir iekļautas šķirnes aprakstā, kas ir izstrādāts dienā, kad šai šķirnei tika piešķirta aizsardzība. Tādējādi par atbilstīgu īpašību var tikt uzskatīta jebkāda acīmredzama īpašība neatkarīgi no tā, vai tā ir minēta pārbaudes pamatnostādnēs.”
UPOV
protokola TG/1/3 7.2. punktā ir piebilsts:
“Par šķirnes atbilstīgajām vai būtiskajām īpašībām ir uzskatāmas vismaz visas tās īpašības, kuras ir izmantotas
DUS
novērtēšanā vai iekļautas šķirnes aprakstā, kas ir izstrādāts dienā, kad šai šķirnei tika piešķirta aizsardzība. Tādējādi var tikt ņemtas vērā visas acīmredzamas īpašības neatkarīgi no tā, vai tās ir minētas pārbaudes pamatnostādnēs.”
Visbeidzot 2005. gada 6. aprīļa dokumentā
UPOV
TG/14/9 (turpmāk tekstā – “
UPOV
protokols TG/14/9”)
UPOV
ir pieņēmusi jaunas pamatnostādnes par augļu ražošanai izmantojamo ābeļu šķirņu atšķirīguma, viendabīguma un stabilitātes novērtēšanu.
UPOV
protokolā TG/14/9 iekļautajā īpašību tabulā ir minēta īpašība Nr. 40 ar nosaukumu “Auglis: svītru platums”, kas nebija minēta
UPOV
protokolā TG/14/8 ietvertajā īpašību tabulā.
Tiesvedības priekšvēsture
Tiesvedības priekšvēsturi Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 22.–43. punktā ir rezumējusi šādi:
“22
1999. gada 18. janvārī
Konsortium Südtiroler Baumschuler
, kura tiesību pārņēmēja ir [
Schniga
], saskaņā ar [pamatregulu] iesniedza
CPVO
pieteikumu par Kopienas augu šķirņu aizsardzību [..]. Šis pieteikums tika reģistrēts ar numuru 1999/0033. Augu šķirne, kurai tādējādi tika lūgta aizsardzība, ir ‘Malus Mill’ sugas ābeļu šķirne ar nosaukumu ‘Gala Schnitzer’ (turpmāk tekstā – “kandidātšķirne”).
1999. gada [februārī]
CPVO
uzdeva
Bundessortenamt
(Federālais augu šķirņu birojs, Vācija; turpmāk tekstā – “
BSA
”) pārbaudes centram Vurcenē [
Wurzen
] (Vācija) veikt kandidātšķirnes tehnisko pārbaudi saskaņā ar [pamatregulas] 55. panta 1. punktu. Šīs pārbaudes mērķiem kā salīdzināmā šķirne tika izmantota šķirne ‘Baigent’ (turpmāk tekstā – “references šķirne”), kas uzskatīta par kandidātšķirnei vistuvāko.
2001. gadā tika konstatēts, ka augu materiāls, ko
Schniga
iesniegusi tehniskajai pārbaudei, bija inficēts ar vīrusu. Līdz ar to tehniskā pārbaude tika apturēta un 2002. gada pavasarī tika atjaunota – pēc tam, kad
CPVO
bija atļāvis
Schniga
iesniegt jaunu, veselīgu kandidātšķirnes materiālu. Tā tika veikta 2003. un 2004. gadā [..].
2005. gada 18. janvāra vēstulē
BSA
norādīja
CPVO
:
“2005. gada 13. janvārī mēs Jums nosūtījām starpziņojumu par [kandidātšķirnes]
DUS
novērtēšanu [
CPVO
] vārdā. Mūsuprāt, kandidātšķirne ir atšķirīga no [references] šķirnes, pamatojoties uz īpašību, kas pašlaik nav iekļauta
CPVO
[protokolā] TP/14/1: “zieds: putekšņlapas kāta pamata krāsa” (pēc putekšnīcas atvēršanās)” [..].
[..] Ir sniegti pierādījumi tam, ka šī īpašība ir pietiekami viendabīga un reproducējama un liecina par pietiekamām atšķirībām starp šķirnēm, tādējādi ļaujot konstatēt atšķirīgumu [..].
Šajā kontekstā ir jānorāda, ka [
UPOV
protokola TG/14/9] pārskatīšanas laikā tika ierosināta konkrētās īpašības iekļaušana, bet šis priekšlikums tika noraidīts, lai samazinātu īpašību skaitu līdz saprātīgam skaitam.
Mūsu nodoms ir guvis atbalstu, un mums ir ieteikts kopā ar starpziņojumu nosūtīt pieteikumu par atļauju izmantot šo īpašību kā jaunu īpašību atbilstoši
CPVO
[protokola] TP/14/1 [III.3.] punktam.”
2005. gada 7. februārī
CPVO
nosūtīja
Schniga
jaunu papildu starpziņojumu ar piezīmi “bez īpašiem komentāriem”.
2005. gada 19. decembrī
BSA
nosūtīja
CPVO
un
Schniga
tehniskās pārbaudes gala ziņojumu (turpmāk tekstā – “pārbaudes gala ziņojums”), secinot, ka kandidātšķirne ir viendabīga, stabila un atšķirīga no references šķirnes, pamatojoties uz īpašību “Auglis: svītru platums”.
Pārbaudes gala ziņojuma 9. punktā ailē “Valsts pārbaudes pamatnostādņu dokumenta datums un/vai numurs” ir ietverta norāde “2003‑03‑27 OCVV TP/14/1”.
No pārbaudes gala ziņojuma 16. un 17. punkta, kas attiecas uz kandidātšķirnes salīdzinājumu ar references šķirni, izriet, ka kandidātšķirnei ir platas svītras (7. piezīme), bet references šķirnei tās ir šauras vai vidēji platas (4. piezīme) un ka šis vērtējums ir balstīts uz papildu īpašības “Auglis: svītru platums” novērtējumu, kas atbilst
UPOV
2005. gada 6. aprīļa protokolā TG/14/9 minētajai īpašībai Nr. 40 (turpmāk tekstā – “strīdīgā papildu īpašība”). Šajā ziņā
CPVO
norāda, ka minētā strīdīgā papildu īpašība nav bijusi iekļauta nedz [
CPVO
protokolā TP/14/1], nedz [
UPOV
protokolā TG/14/8] [..].
Ar 2006. gada 24. janvāra vēstuli
CPVO
paziņoja
BSA
, ka pārbaudes gala ziņojumā bija nepareizi minētas pamatnostādnes un ka par pamatu pārbaudes ziņojumam bija jāizmanto nevis
CPVO
protokols TP/14/1 (pieņemts 2003. gada martā), bet gan
UPOV
protokols TG/14/8 (pieņemts 1995. gadā), jo tieši šis pēdējais bija spēkā dienā, kad tika pieņemts lēmums par kandidātšķirnes pārbaudi, t.i., 1999. gada janvārī.
2006. gada 9. februārī
BSA
nosūtīja
CPVO
pārbaudes gala ziņojuma grozīto redakciju. Šīs redakcijas 17. punktā ir noteikts:
“Šķirne tika pārbaudīta saskaņā ar [
UPOV
protokolu TG/14/8]. Šķirnes apraksts tika veikts, pamatojoties uz 2003. gada 27. marta
CPVO
[protokolā] TP/14/1, kurš ir stājies spēkā izmēģinājuma periodā, iekļauto īpašību tabulu. Tas ļauj uzskatīt [kandidātšķirni] par daļu no references kolekcijas attiecībā uz šķirnēm ar vēlāku prioritātes datumu. Šķirne ir atšķirīga, stabila un viendabīga abu [protokolu] izpratnē.”
2006. gada 5. maijā personas, kas iestājušās lietā,
Brookfield New Zealand Ltd
un
Elaris SNC
, kas attiecīgi ir ar references šķirnes aizsardzības tiesībām saistītās licences turētāja un šo tiesību īpašniece, saskaņā ar [pamatregulas] 59. pantu iesniedza
CPVO
iebildumus pret lūgtās aizsardzības piešķiršanu kandidātšķirnei. Šie iebildumi bija pamatoti ar agrākām aizsardzības tiesībām attiecībā uz references šķirni.
Iebildumu atbalstam izvirzītie pamati bija šādi: pirmkārt, [pamatregulas] 61. panta 1. punkta b) apakšpunktā paredzētais pamats, jo, tā kā
Schniga
nav ievērojusi
CPVO
norādītos nosacījumus attiecībā uz tehniskajai pārbaudei paredzētā materiāla iesniegšanu,
CPVO
esot bijis jānoraida pieteikums par aizsardzību, un, otrkārt, minētās regulas 7. pantā paredzētais pamats, jo kandidātšķirne neatšķiroties no references šķirnes.
Ar 2006. gada 14. decembra lēmumu, kurā 2007. gada 5. februārī tika izdarīts labojums,
CPVO
priekšsēdētājs apstiprināja strīdīgās papildu īpašības izmantošanu, lai konstatētu kandidātšķirnes un references šķirnes atšķirīgumu. Turpretim minētajā lēmumā nav minēta papildu īpašība “putekšņlapas kāta pamata krāsa”, kas arī bija minēta pārbaudes gala ziņojumā. Attiecīgais lēmums skaidri bija pamatots ar [piemērošanas regulas] 23. pantu.
Ar 2007. gada 26. februāra lēmumiem
CPVO
komiteja, kuras kompetencē ir lemt par iebildumiem pret Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu, piešķīra kandidātšķirnei lūgto aizsardzību (turpmāk tekstā – “lēmums par aizsardzības piešķiršanu”) un noraidīja iebildumus (turpmāk tekstā – “lēmumi par iebildumu noraidīšanu”). Tā tostarp balstījās uz apstākli, ka “tehnisku iemeslu dēļ” bija pamatoti ņemt vērā strīdīgo papildu īpašību, lai arī tā nebija minēta protokolos, kas bija spēkā aizsardzības pieteikuma iesniegšanas dienā.
2007. gada 11. aprīlī katra no personām, kas iestājušās lietā, saskaņā ar [pamatregulas] 67.–72. pantu iesniedza
CPVO
Apelācijas padomei [(turpmāk tekstā – “Apelācijas padome”)] apelācijas sūdzību par lēmumiem par aizsardzības piešķiršanu un iebildumu noraidīšanu.
Ar 2007. gada 21. novembra lēmumu apvienotajās lietās A 003/2007 un A 004/2007 Apelācijas padome apmierināja šīs apelācijas sūdzības, atcēla lēmumus par aizsardzības piešķiršanu un iebildumu noraidīšanu, lemjot tikai par pirmo no diviem šā sprieduma 33. punktā rezumētajiem apelācijas sūdzības pamatiem [..].
Pēc tam, kad
Schniga
bija cēlusi Vispārējā tiesā prasību atcelt tiesību aktu, Apelācijas padomes 2007. gada 21. novembra lēmums tika atcelts ar 2010. gada 13. septembra spriedumu Schniga/CPVO – Elaris un Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer) (
T‑135/08
, [..]
EU:T:2010:397
). Apelācijas sūdzība par minēto spriedumu tika noraidīta ar 2012. gada 19. decembra spriedumu Brookfield New Zealand un Elaris/CPVO un Schniga (
C‑534/10 P
, [..]
EU:C:2012:813
).
Līdz ar to Apelācijas padome atsāka personu, kas iestājušās lietā, iesniegto apelācijas sūdzību izskatīšanu, pievēršoties otrajam šā sprieduma 33. punktā rezumētajam apelācijas sūdzības pamatam, saistībā ar kuru
CPVO
tiek pārmests, ka tas esot piešķīris lūgto aizsardzību šķirnei, kurai nepiemīt atšķirīgums. Ar [..] [strīdīgajiem] lēmumiem [..] tā no jauna atcēla lēmumus par aizsardzības piešķiršanu un iebildumu noraidīšanu un noraidīja pieteikumu par aizsardzību.
Pirmkārt, pamatojoties uz [pamatregulas] 56. panta 2. punktu un [piemērošanas regulas] 22. un 23. pantu, Apelācijas padome būtībā secināja, ka:
—
tehniskās pārbaudes mērķiem par spēkā esošu protokolu un pārbaudes pamatnostādnēm vienmēr bijis uzskatāms
UPOV
protokols TG/14/8 [..] un
CPVO
protokols TP/14/1 [..] ([strīdīgo] lēmumu 19. punkts);
—
šajos protokolos nav minēta strīdīgā papildu īpašība;
—
nedz tehniskajā anketā, nedz izmēģinājuma laikposmā
Schniga
nav iesniegusi lūgumu ņemt vērā strīdīgo papildu īpašību saskaņā ar
CPVO
protokola TP/14/1 III.6. punktu ([strīdīgo] lēmumu 21. punkts);
—
strīdīgā papildu īpašība nebija minēta
BSA
2005. gada 18. janvāra
CPVO
adresētajā vēstulē, un
BSA
nebija iesniedzis
CPVO
nevienu lūgumu attiecībā uz šo īpašību; tā pirmoreiz tika minēta pārbaudes gala ziņojumā un pēc tam –
CPVO
priekšsēdētāja 2006. gada 14. decembra lēmumā, ar kuru apstiprināta tās izmantošana ([strīdīgo] lēmumu 22. punkts);
—
šajos apstākļos fakts, ka
BSA
tehniskās pārbaudes mērķiem ir ņēmis vērā papildu īpašību, kas nebija paredzēta tolaik spēkā esošajā
CPVO
protokolā TP/14/1, ir uzskatāms par minētā protokola III.3. punkta pārkāpumu ([strīdīgo] lēmumu 25. punkts);
—
CPVO
priekšsēdētāja 2006. gada 14. decembra lēmumā, ar kuru tika atļauts tehniskajā pārbaudē ar atpakaļejošu spēku izmantot minēto papildu īpašību, ir pieļauta būtiska kļūda, jo minētais lēmums tika pieņemts aptuveni 12 mēnešus pēc pārbaudes gala ziņojuma sagatavošanas un šis lēmums nevar tikt attaisnots, tostarp [piemērošanas regulas] 22. panta 2. punkta gaismā ([strīdīgo] lēmumu 26. punkts).
[Strīdīgo] lēmumu 27. punktā Apelācijas padome šajā ziņā atgādināja savu 2009. gada 8. oktobra lēmumu lietā A 010/2008 (‘JEWEL’), saskaņā ar kuru, lai nodrošinātu tiesisko noteiktību, objektivitāti aizsardzības pieteikumu izskatīšanā un visu iesaistīto pušu rīcības paredzamību, papildu īpašības izmantošanai ir jāsaņem
CPVO
priekšsēdētāja iepriekšēja piekrišana.
Otrkārt, [strīdīgo] lēmumu 28. un 29. punktā Apelācijas padome secināja, ka tehniskā pārbaude attiecībā uz strīdīgo papildu īpašību turklāt katrā ziņā nav atbilstoša tāpēc, ka tā notika tikai viena gada laikā, proti, 2005. gadā, kā to atzinis
BSA
, lai gan visas pārējās īpašības tika pārbaudītas divu secīgu augšanas ciklu laikā 2004. un 2005. gadā. Tās ieskatā šis fakts ir uzskatāms par acīmredzamu šajā lietā piemērojamo protokolu un pamatnostādņu, tostarp
UPOV
protokola TG/1/3 un
UPOV
protokola TG/14/8, pārkāpumu, jo tajos attiecībā uz ābeļu šķirnēm, lai konstatētu viendabīgumu un stabilitāti, tiek prasīts veikt pārbaudi, kas aptver vismaz divus augšanas ciklus.
Līdz ar to Apelācijas padome [strīdīgo] lēmumu 30. un 31. punktā secināja, ka kandidātšķirne likumīgi nevar tikt atzīta par atšķirīgu no references šķirnes.”
Prasības Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
Ar diviem prasības pieteikumiem, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegti 2014. gada 10. februārī,
Schniga
cēla prasības atcelt strīdīgos lēmumus.
Savu prasību pamatojumam
Schniga
izvirzīja vienu vienīgu pamatu, kas iedalīts divās daļās: pirmajā daļā ir norādīts, ka pretēji tam, ko secināja Apelācijas padome,
CPVO
varēja balstīties uz strīdīgo papildu īpašību tehniskajā pārbaudē, un otrajā – ka Apelācijas padome kļūdaini ir uzskatījusi, ka šīs tehniskās pārbaudes rezultāti nav atbilstoši tādēļ vien, ka saistībā ar strīdīgo papildu īpašību tā aptvēra tikai vienu audzēšanas ciklu, pārkāpjot piemērojamās pamatnostādnes.
Ar pārsūdzēto spriedumu Vispārējā tiesa noraidīja šīs prasības.
Attiecībā uz vienīgā prasības pamata pirmo daļu Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 76. punktā vispirms nosprieda, ka
CPVO
protokola TP/14/1 procesuālās normas bija piemērojamas pieteikumam par Kopienas aizsardzības piešķiršanu kandidātšķirnei. Turpinājumā, minētā sprieduma 80. punktā, Vispārējā tiesa atzina, ka
CPVO
pieņemtajiem protokoliem ir augstāks spēks nekā
UPOV
pieņemtajiem protokoliem.
Turklāt pārsūdzētā sprieduma 81. un 82. punktā Vispārējā tiesa atgādināja, ka
CPVO
ir plaša novērtējuma brīvība šķirnes tehniskās pārbaudes veikšanā un ka it īpaši ar piemērošanas regulu
CPVO
priekšsēdētājam ir piešķirtas pilnvaras pievienot jaunas īpašības un to izpausmes attiecībā uz kādu šķirni, kad Administratīvā padome pieņem pamatnostādnes. Minētā sprieduma 83. punktā tā būtībā piebilda, ka šo novērtējuma brīvību ierobežo Administratīvās padomes pieņemtie protokoli un pārbaudes pamatnostādnes, kuri viņam ir saistoši.
Visbeidzot, pārsūdzētā sprieduma 86. punktā Vispārējā tiesa būtībā secināja, ka
CPVO
priekšsēdētājs nav tiesīgs atļaut šķirnes tehniskajā pārbaudē ņemt vērā kādu īpašību, kas nav paredzēta
CPVO
protokolā TP/14/1, un līdz ar to noraidīja vienīgā prasības pamata pirmo daļu.
Savukārt vienīgā prasības pamata otro daļu Vispārējā tiesa noraidīja kā neiedarbīgu, pirms tam norādot, ka pirmais arguments, kuru Apelācijas padome norādījusi strīdīgajos lēmumos, proti, ka kandidātšķirnes tehniskajā pārbaudē
CPVO
nevarēja likumīgi balstīties uz strīdīgo papildu īpašību, nav prettiesisks un ir pietiekams, lai likumīgi pamatotu šos lēmumus. Tomēr Vispārējā tiesa uzsvēra, ka šī tehniskā pārbaude tika veikta tikai viena gada laikā, proti, 2005. gadā, kas atzīstams par acīmredzamu
CPVO
protokola TP/14/1, kā arī
UPOV
protokola TG/1/3 pārkāpumu, un ka līdz ar to prasība katrā ziņā ir noraidāma.
Lietas dalībnieku prasījumi
Schniga
prasījumi Tiesai ir šādi:
—
atcelt pārsūdzēto spriedumu un
—
piespriest
CPVO
un personām, kas iestājušās lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
CPVO
prasījumi Tiesai ir šādi:
—
apmierināt apelācijas sūdzību un
—
piespriest katram lietas dalībniekam segt savus tiesāšanās izdevumus pašam.
Brookfield New Zealand
un
Elaris
prasījumi Tiesai ir šādi:
—
noraidīt apelācijas sūdzību un
—
piespriest
Schniga
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Par apelācijas sūdzību
Lietas dalībnieku argumenti
Schniga
apelācijas sūdzība ir balstīta uz vienīgo pamatu – to, ka pārsūdzētajā spriedumā esot pārkāpti pamatregulas 7. un 56. pants, tos aplūkojot kopsakarā ar piemērošanas regulas 22. un 23. pantu.
Pirmajā iebildumā
Schniga
, kuru būtībā atbalsta
CPVO
, norāda, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini uzskatījusi, ka
CPVO
ir saistoši protokoli un pamatnostādnes augu šķirņu aizsardzības piešķiršanas jomā.
Brookfield New Zealand
un
Elaris
uzskata, ka Vispārējā tiesa, nospriežot, ka procesuālās normas, ko
CPVO
pats sev nosaka, noteikti ir saistošas un ka tām ir augstāks spēks nekā
UPOV
normām, nav pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā. Rīcības normas, kuras kāda administratīvā institūcija nosaka pati sev, esot vēl jo vairāk saistošas tad, kad šai institūcijai ir plaša rīcības brīvība.
Otrajā iebildumā
Schniga
norāda, pirmkārt, ka Vispārējā tiesa, uzskatot, ka
CPVO
protokols TP/14/1 bija piemērojams aizsardzības pieteikumam, kas iesniegts pirms tā stāšanās spēkā, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
Otrkārt, saistībā ar
CPVO
priekšsēdētāja tiesībām pievienot jaunu īpašību attiecībā uz kādu šķirni
Schniga
apgalvo, ka nedz pamatregulas, nedz piemērošanas regulas normas neliedz to pievienot tehniskās pārbaudes noslēgumā.
Tādējādi saskaņā ar piemērošanas regulas 23. panta 1. punktu
CPVO
priekšsēdētājam esot pilnvaras ņemt vērā jebkādu pārbaudāmās šķirnes atšķirtspējīgu īpašību, pat ja šī īpašība nav minēta aizsardzības pieteikumā.
Brookfield New Zealand
un
Elaris
skatījumā brīdis, kas nosaka pieteikumam par Kopienas aizsardzību piemērojamo procesuālo regulējumu, ir nevis pieteikuma iesniegšanas datums, bet gan brīdis, kad faktiski tiek veikta tehniskā pārbaude. Lai nodrošinātu tiesisko noteiktību,
DUS
novērtēšanā nevarot tikt ņemtas vērā atšķirtspējīgas īpašības, kas ieviestas pēc tehniskās pārbaudes veikšanas.
Tiesas vērtējums
Vispirms būtu jāizskata vienīgā apelācijas sūdzības pamata otrais iebildums, konkrētāk, arguments par to, ka Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 87.–93. punktā kļūdaini esot secinājusi, ka
CPVO
priekšsēdētājam nebija tiesību pievienot strīdīgo papildu īpašību attiecībā uz kandidātšķirni.
Iesākumā, pirmkārt, būtu jāatgādina, ka
CPVO
uzdevumam ir raksturīga apstākļu, kādos veicama pieteikuma par Kopienas aizsardzību pārbaude, zinātniskā un tehniskā sarežģītība, un līdz ar to ir jāatzīst, ka
CPVO
tā uzdevumu izpildē ir plaša novērtējuma brīvība (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 19. decembris, Brookfield New Zealand un Elaris/KAŠB un Schniga,
C‑534/10 P
,
EU:C:2012:813
,
50.
punkts). Šī plašā novērtējuma brīvība attiecas tostarp uz šķirnes atšķirtspējīgas īpašības novērtēšanu pamatregulas 7. panta 1. punkta izpratnē (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2010. gada 15. aprīlis, Schräder/KAŠB,
C‑38/09 P
,
EU:C:2010:196
,
77.
punkts).
Otrkārt,
CPVO
kā Eiropas Savienības struktūrai ir saistošs labas pārvaldības princips, saskaņā ar kuru tam ir rūpīgi un objektīvi jāizvērtē visi pieteikuma par Kopienas aizsardzību elementi, kuriem ir nozīme, un jāapkopo visi tā novērtējuma brīvības izmantošanai nepieciešamie faktiskie un tiesiskie elementi. Turklāt tam ir jānodrošina pienācīga tajā notiekošo procesu norise un efektivitāte (spriedums, 2012. gada 19. decembris, Brookfield New Zealand un Elaris/KAŠB un Schniga,
C‑534/10 P
,
EU:C:2012:813
,
51.
punkts).
Tieši šajā kontekstā ir jāizvērtē, vai – kā to apgalvo
Schniga
un
CPVO
– Vispārējā tiesa nav kļūdaini interpretējusi pamatregulas un piemērošanas regulas normas, kas attiecas uz
CPVO
priekšsēdētāja pilnvarām.
Atbilstoši tam, kas noteikts pamatregulas 56. panta 2. punktā, tehniskā pārbaude ir veicama saskaņā ar pārbaudes pamatnostādnēm, ko izstrādājusi Administratīvā padome, un norādījumiem, ko devis
CPVO
.
Šajā ziņā vispirms saskaņā ar piemērošanas regulas 22. panta 1. punktu Administratīvā padome pēc
CPVO
priekšsēdētāja priekšlikuma pieņem lēmumu par pārbaudes pamatnostādnēm. Tālāk– šīs regulas 22. panta 2. punktā ir precizēts, ka, ja minētā [Administratīvā] padome nav pieņēmusi lēmumu par šīm pārbaudes pamatnostādnēm,
CPVO
priekšsēdētājs var pieņemt pagaidu lēmumu šajā jautājumā.
Turklāt saskaņā ar piemērošanas regulas 23. panta 1. punktu, Administratīvajai padomei pieņemot lēmumu par pārbaudes pamatnostādnēm, tajā tiek paredzētas
CPVO
priekšsēdētāja tiesības iekļaut papildu īpašības un to izpausmes attiecībā uz pārbaudāmo šķirni.
Tātad, pat ja tiktu pieņemts, ka strīdīgajam procesam bija piemērojams
CPVO
protokols TP/14/1, kandidātšķirnes tehniskajā pārbaudē
CPVO
priekšsēdētājam katrā ziņā bija tiesības pievienot jaunu īpašību, proti, “svītru platumu”.
Tikai šāda
CPVO
priekšsēdētāja pilnvaru, kādas tās izriet tostarp no piemērošanas regulas 23. panta, interpretācija ļauj ņemt vērā Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanas priekšmeta un procesa īpatnības.
Proti, kā turklāt to norādījis ģenerāladvokāts savu secinājumu 97. punktā, augu šķirnes īpašību novērtēšana neizbēgami ietver zināmu nejaušības faktoru, ņemot vērā tehniskās pārbaudes objekta, proti, augu šķirnes, pašu būtību, kā arī laikposma, kas nepieciešams šādai pārbaudei, ilgumu.
Šajos apstākļos tikai elastīgums, ko pieļauj
CPVO
priekšsēdētājam ar piemērošanas regulas 23. panta 1. punktu atzītās tiesības pievienot jaunas īpašības attiecībā uz kādu šķirni, var nodrošināt Kopienas aizsardzības piešķiršanas procesa objektivitāti. Tādējādi Kopienas aizsardzības piešķiršanas pieteikums nevar tikt noraidīts tikai tā iemesla dēļ, ka pārbaudītās šķirnes īpašība, kas konstatēta tehniskās pārbaudes laikā un kas ir izšķiroša, lai izvērtētu tās atšķirīgumu salīdzinājumā ar citām šķirnēm, nav bijusi minēta nedz pieteikuma iesniedzēja aizpildītajā tehniskajā anketā, nedz attiecīgajās pamatnostādnēs un protokolos.
Šajā ziņā ir svarīgi atgādināt, ka, ievērojot šo
CPVO
piešķirto plašo novērtējuma brīvību,
CPVO
, ja tas uzskata to par nepieciešamu, var ņemt vērā faktus un pierādījumus, ko lietas dalībnieki ir izvirzījuši vai iesnieguši novēloti (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 19. decembris, Brookfield New Zealand un Elaris/KAŠB un Schniga,
C‑534/10 P
,
EU:C:2012:813
,
50.
punkts).
Šādas
CPVO
tiesības ir jāatzīst
a fortiori
tad, kad – kā tas ir konkrētajā gadījumā – apstākļi, kuriem ir nozīme saistībā ar šķirnes atšķirīguma novērtēšanu, ir konstatēti tādā objektīvā procesā kā tehniskā pārbaude, ko organizē
CPVO
un veic valsts pārbaudes birojs.
Ir jāpiebilst, ka šādu
CPVO
priekšsēdētāja pilnvaru interpretāciju apstiprina
UPOV
protokols TG/1/3, kura 4.2.3. punktā ir norādīts, ka pārbaudes pamatnostādnēs norādīto īpašību saraksts nav izsmeļošs un ka, ja tas tiek uzskatīts par lietderīgu, tajā var tikt iekļautas citas īpašības.
Turklāt, tā kā
CPVO
priekšsēdētāja pilnvaras ir noteiktas pamatregulā un piemērošanas regulā, šo prerogatīvu ierobežošana nevar būt nedz Administratīvās padomes izstrādāto
CPVO
pamatnostādņu un protokolu priekšmets, nedz to sekas.
Šī iemesla dēļ
CPVO
protokola TP/14/1 III.6. punktā paredzētā procedūra, ko Vispārējā tiesa minējusi pārsūdzētā sprieduma 93. punktā un kas attiecas uz gadījumiem, kad jaunas īpašības iekļaušanu ir lūdzis Kopienas aizsardzības pieteicējs, nevar liegt
CPVO
priekšsēdētājam šķirnes tehniskās pārbaudes ietvaros pēc savas ierosmes pievienot jaunu īpašību.
Attiecībā uz brīdi, kurā
CPVO
priekšsēdētājs var īstenot viņam ar piemērošanas regulas 23. panta 1. punktu piešķirtās pilnvaras, nedz šīs regulas, nedz pamatregulas normas neliedz jaunas īpašības iekļaušanu veikt pēc tehniskās pārbaudes noslēguma, ja šāda īpašība ir konstatēta šīs pārbaudes gaitā.
Tā, pirmkārt, saskaņā ar
UPOV
protokola TG/1/3 6.2. un 7.2. punktu, kurus Vispārējā tiesa ir minējusi pārsūdzētā sprieduma 77. punktā,
DUS
kritēriju novērtēšanas mērķiem atbilstīgās īpašības tiek noteiktas atbilstoši šķirnes aprakstam, kāds tas sagatavots “dienā, kad [..] tika piešķirta [lūgtā] aizsardzība”, nevis atbilstoši šķirnes aprakstam, kāds tas sagatavots pieteikuma iesniegšanas dienā.
Tieši šī iemesla dēļ kandidātšķirnes tehniskajam aprakstam, kas prasīts atbilstoši pamatregulas 50. panta 1. punkta f) apakšpunktam un piemērošanas regulas 19. panta 2. punkta c) apakšpunktam, attiecībā uz
CPVO
priekšsēdētāju, kad viņš īsteno no pamatregulas 23. panta 1. punkta izrietošās prerogatīvas, var būt tikai orientējoša nozīme.
Otrkārt, šāds risinājums nav nesaderīgs ar tiesiskās noteiktības principu.
Proti, lai gan trešā persona, kurai pieder aizsargātā šķirne, kas tehniskās pārbaudes vajadzībām izmantota kā references šķirne, var izteikt iebildumus pret Kopienas aizsardzības piešķiršanu, tomēr atbilstoši pamatregulas 59. panta 3. punkta a) apakšpunktam šiem iebildumiem ir jābūt vērstiem uz to, lai pierādītu, ka
DUS
kritēriji nav izpildīti.
Tātad fakts, ka
CPVO
priekšsēdētājs pievieno kādu jaunu īpašību, kuras esamība ir konstatēta tikai šķirnes tehniskās pārbaudes laikā, pats par sevi nevar tikt uzskatīts par tiesiskās noteiktības principa pārkāpumu attiecībā uz trešajām personām, kurām piederošā aizsargātā šķirne tikusi izmantota kā references šķirne šīs pārbaudes vajadzībām. Proti, šī trešā persona nevar atsaukties uz tiesisko paļāvību attiecībā uz minētās pārbaudes tvērumu un pārbaudāmo atšķirtspējīgo īpašību būtību.
No visiem šiem apsvērumiem izriet, ka Vispārējā tiesa, nospriežot, ka ar piemērošanas regulas 23. panta 1. punktu
CPVO
priekšsēdētājam nav piešķirta kompetence šķirnes tehniskās pārbaudes noslēgumā pievienot attiecībā uz šo šķirni kādu jaunu īpašību, ja šī īpašība nav bijusi minēta nedz pieteikuma iesniedzēja aizpildītajā tehniskajā anketā, nedz piemērojamajās pamatnostādnēs un protokolos, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
Līdz ar to ir jāpiekrīt
Schniga
argumentam un, nepastāvot nepieciešamībai analizēt pārējos apelācijas sūdzības iebildumus, ir jāatceļ pārsūdzētais spriedums, ciktāl ar to ir apstiprināta
CPVO
lēmuma atcelšana, ko veikusi Apelācijas padome, tādēļ, ka atšķirtspējīgo īpašību “svītru platums” bija pievienojis
CPVO
priekšsēdētājs.
Par prasībām Vispārējā tiesā
Atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. panta pirmās daļas otrajam teikumam Vispārējās tiesas nolēmuma atcelšanas gadījumā Tiesa pati var pieņemt galīgo spriedumu lietā, ja to ļauj tiesvedības stadija.
Konkrētajā lietā Tiesa uzskata, ka tiesvedības stadija ļauj izlemt
Schniga
celtās prasības atcelt strīdīgos lēmumus un ka tai tādējādi ir jātaisa galīgais nolēmums par šīm prasībām.
Šajā ziņā apstāklim, ka uz
Schniga
vienīgā prasības pamata otro daļu Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 103. un 104. punktā ir atbildējusi tikai
ad abundantiam
, nav izšķirošas nozīmes, jo lietas dalībniekiem ir bijusi iespēja tiesvedībā minētajā tiesā un Tiesā detalizēti sniegt savus argumentus attiecībā uz šo otro pamata daļu.
Līdz ar to vispirms šī sprieduma 46.–68. punktā izklāstīto iemeslu dēļ ir jāapmierina vienīgā prasības pamata, ko apelācijas sūdzības iesniedzēja bija izvirzījusi savu prasību pamatojumam, pirmā daļa.
Tālāk, runājot par minētā vienīgā prasības pamata otro daļu, Apelācijas padome lēmumus par aizsardzības piešķiršanu un iebildumu noraidīšanu atcēla tādēļ, ka tehniskā pārbaude attiecībā uz strīdīgo papildu īpašību notika tikai viena gada laikā, proti, 2005. gadā, nevis divu secīgu augšanas ciklu laikā.
Schniga
un
CPVO
norāda, ka īstenībā
BSA
pats ir konstatējis, ka strīdīgā papildu īpašība tika pārbaudīta pēc 2005. gada, proti, 2006. un 2007. gadā. Katrā ziņā, konstatējot procesuālo kļūdu, kas varētu tikt labota, Apelācijas padomei esot bijusi jānosūta lieta atpakaļ kompetentajām
CPVO
institūcijām, lai tās veiktu nepieciešamos pasākumus.
Brookfield New Zealand
un
Elaris
apgalvo, ka nevienā brīdī procesa laikā
Schniga
nav lūgusi izlabot konstatēto neatbilstību.
Šajā ziņā ir svarīgi atgādināt, ka ar 2006. gada 14. decembra lēmumu
CPVO
priekšsēdētājs atļāva izmantot strīdīgo papildu īpašību, lai konstatētu atšķirību starp kandidātšķirni un references šķirni, un ka ar 2007. gada 26. februāra lēmumu
CPVO
piešķīra
Schniga
Kopienas aizsardzību attiecībā uz kandidātšķirni.
Taču nav strīda par to, ka datumā, kad tika pieņemti lēmumi par aizsardzības piešķiršanu un iebildumu noraidīšanu, proti, 2007. gada 26. februārī,
CPVO
rīcībā bija tikai pārbaudes gala ziņojums, ko
BSA
bija pieņēmis 2005. gada 19. decembrī un grozījis 2006. gada 9. februārī un kurā bija norādīts, ka šī īpašība tika konstatēta 2005. gada augšanas ciklā. Tikai 2008. gada 8. augustā
BSA
informēja
CPVO
par to, ka minētā īpašība ir konstatēta arī 2006. un 2007. gada augšanas ciklos.
Tātad
Schniga
tika piešķirta Kopienas aizsardzība attiecībā uz kandidātšķirni – pārkāpjot gan
CPVO
protokolu TP/14/1, gan
UPOV
protokolu TG/1/3 –, lai gan
CPVO
rīcībā nebija informācijas, kas pierādītu, ka strīdīgā papildu īpašība ir pārbaudīta divu augšanas ciklu laikā.
Šajā ziņā šā sprieduma 46. punktā atgādinātā plašā novērtējuma brīvība, kas ir
CPVO
tā uzdevumu izpildē, nevar ļaut tam neievērot tehniskos noteikumus, kas reglamentē tehnisko pārbaužu norisi, nepārkāpjot tā labas pārvaldības pienākumu, kā arī rūpības un objektivitātes pienākumu. Turklāt šo noteikumu saistošais raksturs, tostarp attiecībā uz
CPVO
, ir apstiprināts pamatregulas 56. panta 2. punktā, kurā ir noteikts, ka tehniskās pārbaudes tiek veiktas atbilstoši minētajiem noteikumiem.
Tātad Apelācijas padome pareizi konstatēja, ka
CPVO
bija piešķīris kandidātšķirnei Kopienas aizsardzību, pamatojoties uz neatbilstošu tehnisko pārbaudi.
No tā izriet, ka vienīgā pirmajā instancē izvirzītā prasības pamata otrā daļa nav pamatota.
Līdz ar to strīdīgie lēmumi būtu jāapstiprina.
Tomēr saskaņā ar pamatregulas 72. pantu Apelācijas padome var vai nu izmantot pilnvaras, kas ir
CPVO
kompetencē, vai arī nodot lietu kompetentai
CPVO
institūcijai turpmākai rīcībai saistībā ar apelācijas sūdzību.
Lai gan ir taisnība, ka Apelācijas padomei ir novērtējuma brīvība attiecībā uz iespēju pašai lemt par pieteikumu vai nodot lietu kompetentai
CPVO
institūcijai, tomēr gadījumos, kad tā nolemj izmantot
CPVO
kompetencē esošās pilnvaras, tai, kā tas atgādināts šā sprieduma 47. punktā, rūpīgi un objektīvi ir jāizvērtē visi apstākļi, kuriem ir nozīme saistībā ar pieteikumu par Kopienas aizsardzību, un jāapkopo visi tās novērtējuma brīvības izmantošanai nepieciešamie faktiskie un tiesiskie elementi.
Apelācijas padome, īstenojot
CPVO
pilnvaras, secināja, ka kandidātšķirnei nevar tikt piešķirta lūgtā Kopienas aizsardzība, lai gan šī padome nebija pārliecināta, ka īpašība “svītru platums” nav reproducējama divos audzēšanas ciklos.
Ņemot vērā, pirmkārt, ka pieteikuma iesniedzējs nav vainojams kļūdā, kuras dēļ Apelācijas padome atcēla lēmumus par aizsardzības piešķiršanu un iebildumu noraidīšanu, un ka, otrkārt, aizsardzības pieteikuma pamatotība katrā ziņā nav atkarīga no šīs neatbilstības pašas par sevi, lietas nodošana kompetentai
CPVO
institūcijai, lai tiktu turpināta tehniskā pārbaude ar nolūku pārliecināties, ka strīdīgā papildu īpašība atbilst reproducējamības nosacījumam, būtu ļāvusi
CPVO
iegūt visus nozīmīgos elementus, lai izvērtētu, vai Kopienas aizsardzības piešķiršana kandidātšķirnei ir atbilstoša, un būtu devusi iespēju labāk nodrošināt pieteikuma iesniedzēja tiesības.
Uz apstākli, ka
Schniga
nav lūgusi veikt šādu trūkumu novēršanu, nevar lietderīgi atsaukties, lai attaisnotu to, ka Apelācijas padome nav nodevusi lietu kompetentai
CPVO
institūcijai, jo pieteikuma par Kopienas aizsardzību iesniedzējam, kam piešķirta šāda aizsardzība, nevar prasīt, lai tas pēc savas ierosmes apstrīdētu tam par labu atzīto tiesību likumību.
Līdz ar to ir jāatceļ strīdīgie lēmumi, ciktāl Apelācijas padome tajos, pirmkārt, ir secinājusi, ka ar piemērošanas regulas 23. panta 1. punktu
CPVO
priekšsēdētājam nav piešķirta kompetence šķirnes tehniskās pārbaudes noslēgumā pievienot attiecībā uz šo šķirni kādu jaunu īpašību, ja šī īpašība nav bijusi minēta nedz pieteikuma tehniskajā anketā, nedz piemērojamajās pamatnostādnēs un protokolos, un, otrkārt, ir atcēlusi lēmumus par aizsardzības piešķiršanu un iebildumu noraidīšanu, saskaņā ar pamatregulas 72. pantu iepriekš nenododot lietu kompetentai
CPVO
institūcijai, lai iegūtu visu informāciju, kurai būtu nozīme, izvērtējot piešķirtās Kopienas aizsardzības atbilstību.
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Tiesas Reglamenta 184. panta 2. punktam, ja apelācijas sūdzība nav pamatota vai ja tā ir pamatota un Tiesa lietā taisa galīgo spriedumu, Tiesa lemj par tiesāšanās izdevumiem. Atbilstoši šī reglamenta 138. panta 1. punktam, kas piemērojams apelācijas tiesvedībā, pamatojoties uz šī paša reglamenta 184. panta 1. punktu, lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Visbeidzot Tiesas Reglamenta 140. panta 3. punktā, kurš saskaņā ar šī reglamenta 184. panta 1. punktu arī ir piemērojams apelācijas tiesvedībā, tostarp ir paredzēts, ka Tiesa var nolemt, ka persona, kas iestājusies lietā un kas nav dalībvalsts, sedz savus tiesāšanās izdevumus pati.
Konkrētajā lietā, tā kā
Schniga
ir prasījusi piespriest
CPVO
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā tam spriedums ir daļēji nelabvēlīgs,
CPVO
ir jāpiespriež segt savus, kā arī atlīdzināt
Schniga
tiesāšanās izdevumus, jo strīds nav radies tādas kļūdas dēļ, kurā būtu vainojama
Schniga
. Turklāt ir jānospriež, ka
Brookfield New Zealand
un
Elaris
sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:

1)
atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2015. gada 10. septembra spriedumu
Schniga
/
CPVO
–
Brookfield New Zealand
un
Elaris
(‘Gala Schnitzer’) (T‑91/14 un T‑92/14, nav publicēts,
EU:T:2015:624
);

2)
atcelt Kopienas Augu šķirņu biroja (
CPVO
) Apelācijas padomes 2013. gada 20. septembra lēmumus attiecībā uz Kopienas augu šķirņu aizsardzības piešķiršanu ābeļu šķirnei ‘Gala Schnitzer’ (lietas A 003/2007 un A 004/2007);

3)
Kopienas Augu šķirņu birojs sedz savus, kā arī atlīdzina
Schniga GmbH
tiesāšanās izdevumus;

4)
Brookfield New Zealand Ltd
un
Elaris SNC
sedz savus tiesāšanās izdevumus pašas.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.