CELEX: 62015CJ0625
Pritožba
Žlahtniteljske pravice v Skupnosti
Prijava za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti
Sorta jabolk ‚Gala Schnitzer‘
Preskušanje
Smernice, ki jih izda upravni svet Urada Skupnosti za rastlinske sorte (USRS)
Uredba (ES) št. 1239/95
Člen 23(1)
Pooblastila predsednika USRS
Dodajanje dodatne razlikovalne lastnosti po preskušanju
Nespremenljivost skozi dva pridelovalna cikla

Družba Schniga GmbH s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 10. septembra 2015, Schniga/USRS – Brookfield New Zealand in Elaris (Gala Schnitzer) (T‑91/14 in T‑92/14, neobjavljena, v nadaljevanju: izpodbijana sodba,
EU:T:2015:624
), s katero je to zavrnilo njeni tožbi za razveljavitev dveh odločb odbora za pritožbe Urada Skupnosti za rastlinske sorte (USRS) z dne 20. septembra 2013 o podelitvi žlahtniteljske pravice v Skupnosti za sorto jabolk Gala Schnitzer (zadevi A 003/2007 in A 004/2007, v nadaljevanju: sporni odločbi).
Pravni okvir
Pravo Unije
Člen 6 Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 z dne 27. julija 1994 o žlahtniteljskih pravicah v Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 16, str. 390, v nadaljevanju: osnovna uredba) določa, da se žlahtniteljske pravice v Skupnosti podelijo sortam, ki so razločljive, izenačene, nespremenljive in nove.
V skladu s členom 7(1) te uredbe za sorto velja, da je razločljiva, če jo je po izražanju lastnosti, ki izvirajo iz nekega genotipa ali kombinacije genotipov, mogoče razločiti od katere koli druge sorte, ki je splošno znana na dan prijave.
Merila izenačenosti, nespremenljivosti in novosti so opredeljena v členih 8, 9 oziroma 10 navedene uredbe.
Člen 50(1)(f) te uredbe natančneje določa, da mora prijava za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti vsebovati tehnični opis sorte.
Ali so merila različnosti, izenačenosti in nespremenljivosti (v nadaljevanju: merila RIN) v obravnavanem primeru izpolnjena, se preuči v okviru preskušanja, ki se opravi v skladu s členoma 55 in 56 osnovne uredbe.
Člen 55(1) te uredbe določa:
„Če ni na osnovi pregleda v skladu s členoma 53 in 54 ugotovljen noben zadržek za podelitev žlahtniteljske pravice v Skupnosti, [USRS] poskrbi za preskušanje glede izpolnjevanja [meril RIN]; tega opravi pristojni urad ali več uradov v najmanj eni državi članici, ki ga/jih je za preskušanje sort zadevnih vrst pooblastil upravni svet [USRS] in se v nadaljnjem besedilu imenujejo ‚urad ali uradi za preskušanje sort‘.“
V skladu s členom 56(2) navedene uredbe mora biti opravljanje preskušanja v skladu s smernicami za poskuse, ki jih izda upravni svet USRS (v nadaljevanju: upravni svet), ali z navodili USRS. Te smernice med drugim na splošno opisujejo rastlinski material, ki se zahteva za preskušanje, podrobnosti o poskusih, metode, ki se uporabijo, ugotovitve, ki se predložijo, združevanje sort, vključenih v poskus, v skupine, in tabelo lastnosti, ki se preskušajo. V okviru preskušanja se rastline zadevne sorte gojijo poleg sort, za katere USRS in določeni center za preskušanje štejeta, da jim je prijavljena sorta glede na tehnični opis, ki je del prijave za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti, najbliže.
Člen 59(3)(a) te uredbe določa:
„Ugovori [zoper podelitev žlahtniteljske pravice v Skupnosti] lahko temeljijo le na naslednjih trditvah:
(a)
da niso izpolnjeni pogoji iz členov 7 do 11.“
Člen 72 osnovne uredbe določa:
„Odbor za pritožbe se odloči za pritožbo na osnovi pregleda, opravljenega v skladu s členom 71. Odbor za pritožbe lahko uveljavi vsako pooblastilo, ki je v pristojnosti [USRS], ali pa preda zadevo pristojnemu organu [USRS], da ukrepa naprej. Slednji je, če so dejstva enaka, vezan na temelj odločitve odbora za pritožbe.“
V skladu s členom 19(2)(c) Uredbe Komisije (ES) št. 1239/95 z dne 31. maja 1995 o uvedbi izvedbenih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 2100/94 v zvezi s postopki, ki potekajo na Uradu Skupnosti za rastlinske sorte (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 3, zvezek 17, str. 327, v nadaljevanju: izvedbena uredba) prijava poleg drugih informacij vsebuje značilnosti sorte, ki so po mnenju prijavitelja jasno razločljive od drugih sort, medtem ko se druge sorte (če je to primerno) imenuje za referenčne sorte za preskušanje.
Člen 22, naslovljen „Določitev smernic za preskušanje“, natančneje določa:
„1.   Na predlog predsednika [USRS] Upravni svet izda smernice za preskušanje. V Uradnem listu, ki je naveden v členu 87 te uredbe, se objavi datum in vrsto, ki jo te smernice zadevajo.
2.   Če Upravni svet ne izda smernic za preskušanje, jih lahko začasno določi predsednik [USRS]. Začasne smernice prenehajo veljati z dnem, ko Upravni svet izda smernice. Kadar začasne smernice predsednika [USRS] odstopajo od smernic upravnega sveta, to ne vpliva na preskušanje, ki se je začelo pred izdajo smernic upravnega sveta; upravni svet se lahko odloči drugače, če tako določajo okoliščine.“
Člen 23 navedene uredbe, naslovljen „Pooblastila predsednika [USRS]“, določa:
„1.   Kadar upravni svet izda smernice za preskušanje, ima pooblastilo, da predsednik [USRS] lahko doda dodatne značilnosti in njihovo izražanje v zvezi s sorto.
2.   Kadar predsednik [USRS] uporabi pooblastila iz odstavka 1, se člen 22(2) te uredbe uporablja smiselno.“
Protokol TP/14/1 USRS z dne 27. marca 2003 za preizkušanje razločljivosti, izenačenosti in nespremenljivosti (Jabolko) (v nadaljevanju: Protokol USRS TP/14/1) določa smernice za preskušanje sort jabolk vrste Malus Mill. Do njegovega sprejetja glede navedenih sort ni bilo smernic niti splošnih navodil v smislu osnovne uredbe. V skladu z ustaljeno prakso na področju preskušanja je USRS opravil presojo meril RIN zadevnih sort na podlagi splošnih smernic in tehničnih smernic, ki jih je izdala Mednarodna zveza za varstvo novih sort rastlin (UPOV), ki je medvladna organizacija, ustanovljena z Mednarodno konvencijo za varstvo novih sort rastlin, ki je bila 2. decembra 1961 sprejeta v Parizu (Francija) (v nadaljevanju: konvencija UPOV).
V skladu s točko III 3 Protokola USRS TP/14/1 se „pri preverjanju RIN in pri pripravi opisov uporabljajo lastnosti, omenjene v prilogi 1“.
V skladu s točko III 5 Protokola USRS TP/14/1 je „minimalno trajanje poskusov (neodvisne rastne dobe) običajno vsaj dva zadovoljiva pridelka sadja“. Točka IV navedenega protokola dodaja, da „lahko prijavljene sorte izpolnijo merila RIN po dveh rastnih dobah, vendar so v nekaterih primerih potrebne tri dobe“.
Točka III 6 Protokola USRS TP/14/1 določa:
„[…] prijavitelji lahko uveljavljajo bodisi v tehničnem vprašalniku bodisi med poskusom, da ima prijavljena sorta lastnost, ki bi lahko bila koristna pri ugotavljanju razločljivosti. Če je taka zahteva podana in je podprta z zanesljivimi tehničnimi podatki, se lahko opravi preskušanje, če se lahko pripravi tehnično sprejemljiv postopek preskušanja. Poleg tega se izvedejo posebni poskusi s soglasjem predsednika USRS, če je malo verjetno, da se bo razločljivost dokazala zgolj na podlagi lastnosti, naštetih v protokolu.“
Mednarodno pravo
UPOV, katerega član je Evropska skupnost postala 29. julija 2005, je sprejela več smernic, ki so del protokolov, ki so upoštevni za ta spor.
Predvsem gre za smernice TG/14/8 za opravljanje preskušanja razločljivosti, izenačenosti in nespremenljivosti z dne 20. oktobra 1995, ki jih je UPOV določil za sorte jabolk vrste Malus Mill (v nadaljevanju: Protokol UPOV TG/14/8).
Nato gre za dokument UPOV TG/1/3 z naslovom „Splošna predstavitev preskušanja razločljivosti, izenačenosti in nespremenljivosti ter priprava usklajenih opisov novih rastlinskih sort“, ki ga je UPOV izdal 19. aprila 2002 (v nadaljevanju: Protokol UPOV TG/1/3) in je temeljni predpis za vse smernice UPOV v zvezi s preskušanjem meril RIN (v nadaljevanju: preskušanje RIN).
V skladu s točko 1.3. Protokola UPOV TG/1/3 so „[e]dine obveznosti, ki zavezujejo države članice [UPOV], navedene v besedilu konvencije UPOV, tega dokumenta pa se ne sme razlagati tako, da ne bi bil skladen z aktom, ki je upošteven v primeru zadevne države članice [UPOV]“. Cilj tega protokola je „določiti smernice, na katerih temelji preskušanje RIN“ in protokol določa, da je lahko „preskušanje novih rastlinskih sort usklajeno v vseh državah članicah [UPOV]“.
V skladu s točko 4.2.3 Protokola UPOV TG/1/3 „[l]astnosti, vključene v posamezne smernice za preskušanje, niso nujno izčrpno naštete in se lahko določijo dodatne lastnosti, če se to šteje za koristno in lastnosti izpolnjujejo zgoraj navedene pogoje“.
Točka 5.3.3.1.1. Protokola UPOV TG/1/3 določa:
„Eden od načinov za zagotovitev, da je razlika v lastnostih, ugotovljena pri poljskem preskusu, dovolj ponovljiva, je preskušanje lastnosti v najmanj dveh neodvisnih položajih. Za enoletne in trajne sorte je to je mogoče z opažanji na nasadih v dveh različnih sezonah, pri drugih trajnih sortah pa z opažanji v dveh različnih sezonah na istem nasadu. Smernice glede možnosti uporabe drugih rešitev, na primer s preskušanjem v dveh različnih okoljih v istem letu, so podane v dokumentu TGP/9 ‚Preskušanje razločljivosti‘.“
Točka 6.2 Protokola UPOV TG/1/3 določa:
„[…] Med upoštevne lastnosti neke sorte spadajo vsaj vse tiste lastnosti, ki so bile uporabljene za preskušanje RIN ali ki so del opisa sorte, pripravljenega na datum podelitve žlahtniteljske pravice za to sorto. Zato je mogoče vsako očitno lastnost šteti za upoštevno ne glede na to, ali je navedena v smernicah za preskušanje ali ne.“
Točka 7.2 Protokola UPOV TG/1/3 določa:
„Med upoštevne oziroma bistvene lastnosti spadajo vsaj vse tiste lastnosti, ki so bile uporabljene za preskušanje RIN ali ki so del opisa sorte, pripravljenega na datum podelitve žlahtniteljske pravice za to sorto. Zato je mogoče upoštevati vse očitne lastnosti ne glede na to, ali so navedene v smernicah za preskušanje ali ne.“
Nazadnje, UPOV je v dokumentu UPOV TG/14/9 z dne 6. aprila 2005 (v nadaljevanju: Protokol UPOV TG/14/9) sprejel nove smernice za opravljanje preskušanja razločljivosti, izenačenosti in nespremenljivosti sadnih vrst jabolk. V razpredelnici lastnosti iz Protokola UPOV TG/14/9 je pod rubriko „Sadež: širina prog“ vključena lastnost št. 40, ki je ni bilo v razpredelnici lastnosti iz priloge k Protokolu UPOV TG/14/8.
Dejansko stanje
Splošno sodišče je v točkah od 22 do 43 izpodbijane sodbe dejansko stanje spora povzelo tako:
„22
Konsortium Südtiroler Baumschuler, katerega pravice so prešle na družbo [Schniga], je 18. januarja 1999 na podlagi [osnovne uredbe] […] pri [USRS] vložil prijavo za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti. Ta prijava je bila registrirana pod številko 1999/0033. Žlahtniteljska pravica je bila prijavljena za sorto jabolk vrste Malus Mill z imenom Gala Schnitzer (v nadaljevanju: prijavljena sorta).
USRS je februarja 1999 pri centru za preskušanje Bundessortenamt (nemški zvezni urad za rastlinske sorte, v nadaljevanju: BSA) s sedežem v Wurznu (Nemčija) naročil preskušanje prijavljene sorte v skladu s členom 55(1) [osnovne uredbe]. Za namene tega preskušanja je bila kot primerjalna sorta uporabljena sorta Baigent (v nadaljevanju: referenčna sorta), za katero se šteje, da je najbližje prijavljeni sorti.
Leta 2001 se je izkazalo, da je material, ki ga je za preskušanje predložila družba Schniga, nosilec virusa. Preskušanje je bilo zato prekinjeno in se je nadaljevalo spomladi 2002, potem ko je USRS družbi Schniga dovolilo, da predložil nov, zdrav material prijavljene sorte. Opravljeno je bilo v letih 2003 in 2004 […].
BSA je v dopisu z dne 18. januarja 2005 USRS obvestil:
‚13. januarja 2005 smo vam poslali vmesno poročilo o preskušanju RIN [prijavljene] sorte v imenu [USRS]. Menimo, da se prijavljena sorta od [referenčne] sorte razlikuje zaradi lastnosti, ki trenutno ni navedena v [Protokolu] USRS TP/14/1: ‚cvet: obarvanost baze prašnične niti (po dehiscenci prašnic)‘ […].
[…] Predloženi so bili dokazi v podkrepitev tega, da je ta lastnost dovolj izenačena in ponovljiva ter izkazuje dovolj razlik med sortami, zaradi česar je razločljiva […].
V teh okoliščinah je bila predlagana vključitev zadevne lastnosti ob reviziji [Protokola UPOV TG/14/9], vendar je bil ta predlog zavrnjen, da bi se lastnosti skrčile na razumno število.
Naša namera je bila podprta in priporočili so nam, da skupaj z vmesnim poročilom pošljemo zahtevo za dovoljenje, da v skladu s [Protokolom] USRS TP/14/1, točka [III 3] to lastnost uporabljamo kot novo lastnost.‘
USRS je 7. februarja 2005 družbi Schniga poslal novo dopolnilno vmesno poročilo, v katero je dodal opombo ‚brez posebnih pripomb‘.
BSA je 19. decembra 2005 USRS in družbi Schniga poslal končno poročilo o preskušanju (v nadaljevanju: končno poročilo o preskušanju), v katerem je ugotovil, da je prijavljena sorta izenačena, nespremenljiva in razločljiva glede na referenčno sorto na podlagi lastnosti ‚Sadež: širina prog‘.
V končnem poročilu o preskušanju je v točki 9 v polju ‚Datum in/ali številka dokumenta smernic za nacionalno preskušanje‘ naveden sklic ‚2003‑03‑27 OCVV TP/14/1‘.
Iz točk 16 in 17 končnega poročila o preskušanju glede primerjave prijavljene sorte z referenčno sorto izhaja, da ima prijavljena sorta široke proge (opomba 7), medtem ko ima referenčna sorta ozke ali srednje proge (opomba 4), pri čemer je ta presoja temeljila na presoji dodatne lastnosti ‚Sadež: širina prog‘, ki ustreza lastnosti št. 40 iz Protokola UPOV TG/14/9 z dne 6. aprila 2005 (v nadaljevanju: sporna dodatna lastnost). USRS v zvezi s tem trdi, da navedena sporna dodatna lastnost ni bila navedena ne v Protokolu [USRS TP/14/1] ne v Protokolu [UPOV TG/14/8] […].
USRS je z dopisom z dne 24. januarja 2006 BSA obvestil, da so bile v končnem poročilu o preskušanju navedene napačne smernice za preskušanje in da se kot podlaga za navedeno poročilo o preskušanju ne bi smel uporabiti Protokol USRS TP/14/1, (sprejeti marca 2003) temveč bi se moral uporabiti Protokol UPOV TG/14/8 (sprejet [leta] 1995), ker je na datum sprejetja odločbe o preskušanju prijavljene sorte […] januarja 1999 veljal zadnjenavedeni.
BSA je 9. februarja 2006 USRS poslal spremenjeno različico končnega poročila o preskušanju. V točki 17 te različice je navedeno:
‚[Sorta] je bila preskušena v skladu s [Protokolom UPOV TG/14/8]. Sorta je bila opisana na podlagi razpredelnice lastnosti iz [Protokola] USRS TP/14/1 z dne 27. marca 2003, ki je začel veljati med obdobjem preskušanja. [Prijavljena] sorta je zato lahko del referenčne zbirke sort s poznejšo prednostno pravico. Sorta je razločljiva, nespremenljiva in izenačena v smislu obeh [Protokolov]‘.
Intervenientki, družbi Brookfield New Zealand Ltd in Elaris SNC, od katerih je prva imetnica licence, ki izhaja iz žlahtniteljske pravice za referenčno sorto, druga pa same pravice, sta 5. maja 2006 pri USRS na podlagi člena 59 [osnovne uredbe] vložili ugovora zoper podelitev žlahtniteljske pravice za prijavljeno sorto. Ugovora sta temeljila na prejšnji žlahtniteljski pravici za prijavljeno sorto.
Razlogi, navedeni v podporo ugovorom, so bili na eni strani tisti iz člena 61(1)(b) [osnovne uredbe], in sicer da bi USRS moral zavrniti prijavo za žlahtniteljsko pravico, ker družba Schniga ni upoštevala pogojev glede predložitve materiala za preskušanje, kot jih je opredelila USRS, in na drugi tisti iz člena 7 navedene uredbe, ker naj se prijavljena sorta ne bi razlikovala od referenčne sorte.
Predsednik USRS je z odločbo z dne 14. decembra 2006, glede katere je bil izdan popravek z dne 5. februarja 2007, dovolil uporabo sporne dodatne lastnosti za razlikovanje med prijavljeno in referenčno sorto. Nasprotno pa v tej odločbi ni omenjena dodatna lastnost ‚antocijanska obarvanost baze prašnične niti‘, ki je prav tako omenjena v končnem poročilu o preskušanju. Zadevna odločba je izrecno temeljila na členu 23 [izvedbene uredbe].
Oddelek USRS, pristojen za odločanje o ugovorih zoper podelitev žlahtniteljske pravice v Skupnosti, je z odločbami z dne 26. februarja 2007 podelil zahtevano pravico za prijavljeno sorto (v nadaljevanju: odločba o podelitvi žlahtniteljske pravice) in zavrnil ugovora (v nadaljevanju: odločbi o zavrnitvi ugovorov). Zlasti se je oprl na okoliščino, da je ‚iz tehničnih razlogov‘ upravičeno upošteval sporno dodatno lastnost, čeprav ta ni navedena v protokolih, ki sta veljala na datum vložitve prijave za žlahtniteljsko pravico.
Obe intervenientki sta 11. aprila 2007 pri odboru za pritožbe USRS (v nadaljevanju: odbor za pritožbe) na podlagi členov od 67 do 72 [osnovne uredbe] vložili pritožbo zoper odločbe o podelitvi žlahtniteljske pravice in zavrnitvi ugovorov.
Odbor za pritožbe je v združenih zadevah A 003/2007 in A 004/2007 z odločbo z dne 21. novembra 2007 tema pritožbama ugodil, odločbo o podelitvi žlahtniteljske pravice in odločbi o zavrnitvi ugovorov razveljavil ter prijavo za žlahtniteljsko pravico zavrnil, pri čemer je odločil le o prvem od dveh pritožbenih razlogov, ki sta povzeta v točki 33 zgoraj […].
Na podlagi tožbe za razveljavitev, ki jo je družba Schniga vložila pri Splošnem sodišču, je bila odločba odbora za pritožbe z dne 21. novembra 2007 razveljavljena s sodbo z dne 13. septembra 2010, Schniga/USRS – Elaris in Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer) (
T‑135/08
, […]
EU:T:2010:397
). Pritožba zoper navedeno sodbo je bila zavrnjena s sodbo z dne 19. decembra 2012, Brookfield New Zealand in Elaris/USRS in Schniga (
C‑534/10 P
, […]
EU:C:2012:813
).
Odbor za pritožbe je zato ponovno preučil pritožbi intervenientk glede na drugi pritožbeni razlog, povzet v točki 33 zgoraj, s katerim sta USRS očitali, da je žlahtniteljsko pravico podelil nerazločljivi sorti. Ta je […] s [spornima] odločbama […] ponovno razveljavil odločbo o podelitvi žlahtniteljske pravice in odločbi o zavrnitvi ugovorov ter zavrnil prijavo za žlahtniteljsko pravico.
Odbor za pritožbe se je na eni strani oprl na člen 56(2) [osnovne uredbe] in člena 22 in 23 [izvedbene uredbe] in v bistvu menil, da:
—
sta bila veljavni protokol in smernice za preskušanje ves čas Protokol UPOV TG/14/8 […] in Protokol USRS TP/14/1 […] (točka 19 [spornih] odločb);
—
sporna dodatna lastnost v navedenih protokolih ni bila navedena;
—
družba Schniga niti v tehničnem vprašalniku niti med obdobjem preskušanja ni prosila, da se sporna dodatna lastnost upošteva na podlagi točke III 6 Protokola USRS TP/14/1 (točka 21 [spornih] odločb);
—
sporna dodatna lastnost ni bila omenjena v dopisu, ki ga je BSA 18. januarja 2005 poslal USRS, in BSA v zvezi z njo ni poslal nobene zahteve USRS, prvič je bila omenjena v končnem poročilu o preskušanju, nato pa v odločbi predsednika USRS z dne 14. decembra 2006 o odobritvi njene uporabe (točka 22 [spornih] odločb);
—
v teh okoliščinah je upoštevanje dodatne lastnosti, ki je tedaj veljavni Protokol USRS TP/14/1 ni določal, pomenila kršitev točke III 3 navedenega protokola (točka 25 [spornih] odločb);
—
predsednik USRS je v odločbi z dne 14. decembra 2006, s katero se je dovolila retroaktivna uporaba navedene dodatne lastnosti, storil bistveno kršitev, saj je bila navedena odločba sprejeta približno 12 mesecev po končnem poročilu o preskušanju in te odločbe ni mogoče utemeljiti, zlasti ne z vidika člena 22(2) [izvedbene uredbe] (točka 26 [spornih] odločb).
Odbor za pritožbe se je v točki 27 [spornih] odločb v tem smislu skliceval na svojo odločbo z dne 8. oktobra 2009 v zadevi A 010/2008 (JEWEL), v skladu s katero uporaba dodatne lastnosti zaradi zagotovitve pravne varnosti, objektivnosti pri obravnavanju prijav za žlahtniteljsko pravico in predvidljivosti ravnanja vseh zainteresiranih strani zahteva predhodno soglasje predsednika USRS.
Na drugi strani je odbor za pritožbe v točkah 28 in 29 [spornih] odločb štel, da je bilo preskušanje sporne dodatne lastnosti poleg tega vsekakor napačno, ker je bilo, kot je priznal BSA, izvedeno v zgolj enem letu, to je [leta] 2005, medtem ko so bile vse druge lastnosti preskušane v dveh zaporednih rastnih dobah 2004 in 2005. Po njegovem mnenju je to pomenilo očitno kršitev protokolov in smernic, ki se uporabljajo v obravnavani zadevi, zlasti Protokolov UPOV TG/1/3 in UPOV TG/14/8, ki za sorte jabolk zaradi ugotovitve izenačenosti in nespremenljivosti zahtevata preskušanje skozi vsaj dve zaporedni rastni dobi.
Odbor za pritožbe je zato v točkah 30 in 31 [spornih] odločb ugotovil, da zakonito ni mogoče šteti, da se prijavljena sorta razlikuje od referenčne.“
Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
Družba Schniga je 10. februarja 2014 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila tožbi za razveljavitev spornih odločb.
Družba Schniga je v utemeljitev tožb navedla en sam tožbeni razlog, razdeljen na dva dela, od katerih je s prvim uveljavljala, da se je USRS v nasprotju z mnenjem odbora za pritožbe pri preskušanju lahko oprl na sporno dodatno lastnost, z drugim pa, da je odbor za pritožbe napačno presodil, da so bili rezultati tega preskušanja napačni zgolj zato, ker je bilo glede sporne dodatne lastnosti izvajano le skozi eno rastno dobo, kar pomeni kršitev veljavnih smernic.
Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo tožbi zavrnilo.
Kar zadeva prvi del edinega tožbenega razloga, je Splošno sodišče najprej, v točki 76 izpodbijane sodbe presodilo, da so se za prijavo za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti za prijavljeno sorto uporabljale postopkovne določbe Protokola USRS TP/14/1. Splošno sodišče je nato v točki 80 izpodbijane sodbe priznalo prednost protokolov USRS pred protokoli, ki jih je sprejel UPOV.
Splošno sodišče je poleg tega v točkah 81 in 82 izpodbijane sodbe opozorilo, da ima USRS široko diskrecijsko pravico za opravo preskušanja sorte in da izvedbena uredba predsedniku USRS podeljuje pristojnost, da doda nove lastnosti in njihovo izražanje za sorto, upravni svet pa izda smernice. V točki 83 navedene sodbe je v bistvu dodalo, da je ta diskrecijska pravica omejena s protokoli in smernicami za preskušanje, ki jih izda upravni svet in so zavezujoči zanj.
Splošno sodišče je na koncu, v točki 86 izpodbijane sodbe, v bistvu sklenilo, da predsednik USRS nima pooblastil, da pri preskušanju sorte dovoli upoštevanje lastnosti, ki ni določena v Protokolu USRS TP/14/1, in je zato zavrnilo prvi del edinega tožbenega razloga.
Kar zadeva drugi del edinega tožbenega razloga, je Splošno sodišče tega zavrglo kot brezpredmetnega, potem ko je ugotovilo, da prvi razlog, ki ga je odbor za pritožbe navedel v spornih odločbah, in sicer da se USRS pri preskušanju prijavljene sorte ni mogel upravičeno opreti na sporno dodatno lastnost, ni bil nezakonit in je zadoščal za zakonito utemeljitev teh odločb. Vendar je Splošno sodišče poudarilo, da je bilo to preskušanje izvedeno le v obdobju enega leta, in sicer leta 2005, kar pomeni očitno kršitev Protokola USRS TP/14/1 in Protokola UPOV TG/1/3, zaradi česar je bilo treba tožbo vsekakor zavrniti.
Predlogi strank
Družba Schniga Sodišču predlaga, naj:
—
izpodbijano sodbo razveljavi in
—
USRS in intervenientkama naloži plačilo stroškov.
USRS Sodišču predlaga, naj:
—
pritožbi ugodi in
—
odredi, da vsaka stranka nosi svoje stroške.
Družbi Brookfield New Zealand in Elaris Sodišču predlagata, naj:
—
pritožbo zavrne in
—
družbi Schniga naloži plačilo stroškov.
Pritožba
Trditve strank
Pritožba, ki jo je vložila družba Schniga, temelji na enem pritožbenem razlogu, ki se nanaša na to, da sta z izpodbijano sodbo kršena člena 7 in 56 osnovne uredbe v povezavi s členoma 22 in 23 izvedbene uredbe.
Družba Schniga, ki jo v bistvu podpira USRS, v prvem očitku trdi, da je Splošno sodišče napačno štelo, da so protokoli in smernice glede podelitve žlahtniteljske pravice za rastlinske sorte zavezujoči za USRS.
Družbi Brookfield New Zealand in Elaris menita, da Splošno sodišče ni napačno uporabilo prava s tem, da je presodilo, da je poslovnik, ki ga zase sprejme USRS, nujno zavezujoč in ima prednost pred poslovnikom UPOV. Obveznost pravil ravnanja, ki si jih naloži upravni organ, naj bi bilo še posebej pomembno, kadar ima ta organ široko diskrecijsko pravico.
Družba Schniga v drugem očitku na eni strani trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je štelo, da se Protokol USRS TP/14/1 uporablja za prijavo, ki je bila vložena, preden je začel veljati.
Na drugi strani, v zvezi z možnostjo predsednika USRS, da doda novo lastnost za sorto, družba Schniga trdi, da ne določbe osnovne uredbe ne določbe izvedbene uredbe ne preprečujejo takega dodajanja po opravi preskušanja.
Predsednik USRS naj bi zato v skladu s členom 23(1) izvedbene uredbe imel pristojnost, da upošteva vsak razlikovalni učinek preskušane sorte, tudi če ta razlikovalni učinek ni naveden v prijavi za žlahtniteljsko pravico.
Po mnenju družb Brookfield New Zealand in Elaris trenutek, ki določi postopkovni okvir, ki velja za prijavo za žlahtniteljsko pravico Skupnosti, ni datum vložitve prijave, temveč trenutek dejanskega začetka preskušanja. Zaradi zagotavljanja pravne varnosti pa preskus RIN ne sme upoštevati razlikovalnih lastnosti, ki so bile predložene po preskušanju.
Presoja Sodišča
Najprej je treba preučiti drugi del edinega pritožbenega razloga, natančneje trditev, da naj bi Splošno sodišče v točkah od 87 do 93 izpodbijane sodbe napačno ugotovilo, da predsednik USRS ni bil upravičen, da prijavljeni sorti doda sporno dodatno lastnost.
Uvodoma je treba spomniti, prvič, da je za delo USRS značilna znanstvena in tehnična kompleksnost pogojev, v skladu s katerimi je treba preizkusiti prijave za žlahtniteljske pravice v Skupnosti, tako da mu je treba pri izvajanju nalog priznati široko diskrecijsko pravico (glej v tem smislu sodbo z dne 19. decembra 2012, Brookfield New Zealand in Elaris/USRS in Schniga,
C‑534/10 P
,
EU:C:2012:813
, točka
). Ta široka diskrecijska pravica se med drugim razteza na preučitev razlikovalnega učinka sorte v smislu člena 7(1) osnovne uredbe (glej v tem smislu sodbo z dne 15. aprila 2010, Schräder/USRS,
C‑38/09 P
,
EU:C:2010:196
, točka
).
Drugič, USRS mora kot organ Evropske unije spoštovati načelo dobrega upravljanja, na podlagi katerega mora skrbno in nepristransko preučiti vse upoštevne elemente prijave za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti ter zbrati vse dejanske in pravne elemente, ki so potrebni za izvajanje njegove diskrecijske pravice. Poleg tega mora zagotoviti pravilen potek in učinkovitost postopkov, ki jih izvaja (sodba z dne 19. decembra 2012, Brookfield New Zealand in Elaris/USRS in Schniga,
C‑534/10 P
,
EU:C:2012:813
, točka
).
V tem okviru je treba presoditi, ali je Splošno sodišče, kot to trdita družba Schniga in USRS, napačno razlagalo določbe osnovne uredbe in izvedbene uredbe glede pristojnosti predsednika USRS.
V skladu s členom 56(2) osnovne uredbe mora biti opravljanje preskušanja v skladu s smernicami za poskuse, ki jih izda upravni svet USRS, ali z navodili USRS.
V zvezi s tem upravni svet v skladu s členom 22(1) izvedbene uredbe najprej na predlog predsednika USRS izda smernice za preskušanje. Člen 22(2) te uredbe določa, da če navedeni svet ne izda teh smernic za preskušanje, jih lahko začasno določi predsednik USRS.
Poleg tega ima v skladu s členom 23(1) izvedbene uredbe upravni svet, kadar izda smernice za preskušanje, pooblastilo, da predsednik USRS lahko doda dodatne značilnosti in njihovo izražanje v zvezi s sorto.
Zato je predsednik USRS celo ob predpostavki, da se je za sporni postopek uporabljal Protokol USRS TP/14/1, vsekakor imel pooblastilo, da doda dodatne značilnosti za preskušanje prijavljene sorte, v obravnavanem primeru „širino prog“.
Samo takšna razlaga pristojnosti predsednika USRS, kot izhajajo zlasti iz člena 23 izvedbene uredbe, lahko utemelji posebnosti predmeta in postopka podelitve žlahtniteljske pravice za rastlinske sorte v Skupnosti.
Namreč, in kot je v bistvu navedel generalni pravobranilec v točki 97 sklepnih predlogov, presoja lastnosti rastlinske sorte zaradi same narave predmeta preskušanja, to je rastlinske vrste, in obdobja, ki se zahteva za to preskušanje, nujno vključuje neko naključje.
V teh okoliščinah lahko zgolj prožnost, ki jo omogoča možnost predsednika USRS, ki mu je priznana v skladu s členom 23(1) izvedbene uredbe, da doda dodatne značilnosti za sorto, zagotovi objektivnost postopka za podelitev žlahtniteljske pravice v Skupnosti. Prijave za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti tako ni mogoče zavrniti zgolj zato, ker lastnost preskušane sorte, ugotovljena med preskušanjem in odločilna za presojo razlikovalnega učinka glede na druge sorte, ni bila omenjena v tehničnem vprašalniku, ki ga je izpolnil prijavitelj, niti v upoštevnih smernicah in protokolih.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da glede na široko diskrecijsko pravico, priznano USRS, ta lahko, če se mu zdi potrebno, upošteva dejstva in dokaze, ki so jih stranke navedle ali predložile prepozno (glej v tem smislu sodbo z dne 19. decembra 2012, Brookfield New Zealand in Elaris/USRS in Schniga,
C‑534/10 P
,
EU:C:2012:813
, točka
).
Takšna možnost mu mora biti priznana toliko bolj, kadar so, kot v obravnavanem primeru, upoštevni elementi za presojo razlikovalne lastnosti sorte ugotovljeni med objektivnim postopkom, ki je preskušanje, ki ga naroči USRS in izvede nacionalni urad za preskušanje sort.
Poleg tega ima takšno razumevanje pristojnosti predsednika USRS temelj v Protokolu UPOV TG/1/3, katerega točka 4.2.3 določa zlasti, da lastnosti, navedene v posameznih smernicah za preskušanje, niso izčrpno naštete in se lahko, če se to šteje za koristno, določijo dodatne lastnosti.
Poleg tega, ker so pristojnosti predsednika USRS določene z osnovno uredbo in z izvedbeno uredbo, smernice in protokoli USRS, ki jih izda upravni svet, ne smejo imeti ne namena ne učinka, da omejijo te pristojnosti.
Zaradi tega postopek iz točke III 6 Protokola USRS TP/14/1, ki ga Splošno sodišče omenja v točki 93 izpodbijane sodbe in se nanaša na primere, v katerih za dodajanje nove lastnosti zaprosi prijavitelj za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti, predsedniku USRS ne preprečuje, da pri preskušanju sorte po uradni dolžnosti doda novo lastnost.
Kar zadeva čas, ko lahko predsednik USRS izvaja pristojnost iz člena 23(1) izvedbene uredbe, ne določbe te ne določbe osnovne uredbe ne nasprotujejo temu, da do dodajanja nove lastnosti pride po opravi preskušanja, ker je bila takšna lastnost ugotovljena pri tem preskušanju.
Zato se na eni strani v skladu s točkama 6.2 in 7.2 Protokola UPOV TG/1/3, ki ju je Splošno sodišče navedlo v točki 77 izpodbijane sodbe, upoštevne lastnosti za presojo meril RIN določajo s sklicevanjem na opis sorte, določen na dan podelitve prijavljene pravice, in ne s sklicevanjem na opis sorte, določen na dan vložitve prijave.
Opis prijavljene sorte, ki se zahteva v členu 50(1)(f) osnovne uredbe in členu 19(2)(c) izvedbene uredbe, je treba zato glede predsednika USRS pri izvajanju pristojnosti iz člena 23(1) osnovne uredbe razumeti zgolj okvirno.
Na drugi strani takšna rešitev ni nezdružljiva z načelom pravne varnosti.
Tretji, katerega zaščitena sorta je bila izbrana za uporabo kot sorta, ki bo služila kot referenca pri preskušanju, namreč lahko sicer vloži ugovore zoper podelitev žlahtniteljske pravice v Skupnosti, vendar mora biti v skladu s členom 59(3)(a) osnovne uredbe cilj teh ugovorov dokaz, da merila RIN niso izpolnjena.
Zato to, da predsednik USRS doda novo lastnost, ki je bila ugotovljena šele pri preskušanju sorte, samo po sebi ne more pomeniti kršitve načela pravne varnosti glede na tretjega, katerega zaščitena sorta je bila izbrana za referenčno sorto za to preskušanje. Ta se namreč ne more sklicevati na legitimna pričakovanja v zvezi z obsegom navedenega preskušanja in naravo preučenih razlikovalnih učinkov.
Iz vseh navedenih preudarkov izhaja, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo s tem, da je presodilo, da člen 23(1) izvedbene uredbe predsedniku USRS ne podeljuje pristojnosti, da po preskušanju doda novo lastnost za to sorto, čeprav ta lastnost ni bila navedena ne v tehničnem vprašalniku, ki ga je izpolnil prijavitelj, ne v veljavnih smernicah in protokolih.
Zato je treba sprejeti trditev družbe Schniga in brez preučitve drugih očitkov iz pritožbe izpodbijano sodbo razveljaviti v delu, v katerem je bila z njo potrjena razveljavitev odločbe predsednika USRS s strani odbora za pritožbe iz razloga, da je ugotovljen razlikovalni učinek „širina prog“ dodal predsednik USRS.
Tožbi pred Splošnim sodiščem
V skladu s členom 61, prvi odstavek, drugi stavek, Statuta Sodišča Evropske unije lahko to v primeru razveljavitve odločitve Splošnega sodišča samo dokončno odloči o zadevi, če stanje postopka to dovoljuje.
Sodišče v obravnavanem primeru meni, da stanje postopka dovoljuje, da odloči o tožbah, ki ju je vložila družba Schniga, in da je zato treba dokončno odločiti o teh tožbah.
V zvezi s tem okoliščina, da je Splošno sodišče v točkah 103 in 104 izpodbijane sodbe drugi del edinega tožbenega razloga družbe Schniga obravnavalo zgolj zaradi dodatne pojasnitve, ni odločilna, ker sta stranki imeli možnost, da pred tem sodiščem in Sodiščem podrobno predstavita trditve v zvezi s tem drugim delom.
Glede na to je treba najprej iz razlogov, navedenih v točkah od 46 do 68 te sodbe, ugoditi prvemu delu edinega tožbenega razloga, ki ga je pritožnica navedla v utemeljitev tožb.
Kar nato zadeva drugi del navedenega edinega tožbenega razloga, je odbor za pritožbe odločbe o podelitvi žlahtniteljske pravice v Skupnosti in o zavrnitvi ugovorov razveljavil zato, ker je bilo preskušanje glede sporne dodatne lastnosti opravljeno zgolj v obdobju enega leta, in sicer leta 2005, in ne v dveh zaporednih rastnih dobah.
Družba Schniga in USRS trdita, da je dejansko BSA sam ugotovil, da je bila sporna dodatna lastnost preskušena po letu 2005, in sicer v letih 2006 in 2007. Odbor za pritožbe bi, potem ko je odkril postopkovno napako, ki jo je bilo mogoče popraviti, zadevo vsekakor moral predati pristojnim službam USRS, da te sprejmejo potrebne ukrepe.
Družbi Brookfield New Zealand in Elaris trdita, da družba Schniga v postopku nikoli ni zahtevala poprave ugotovljene nepravilnosti.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da je predsednik USRS z odločbo z dne 14. decembra 2006 dovolil uporabo sporne dodatne lastnosti za razlikovanje med prijavljeno in referenčno sorto ter da je USRS z odločbo z dne 26. februarja 2007 družbi Schniga podelil žlahtniteljsko pravico v Skupnosti za prijavljeno sorto.
Ni sporno, da je v času sprejetja odločb o podelitvi pravice in o zavrnitvi ugovorov, to je 26. februarja 2007, USRS razpolagal le s končnim poročilom o preskušanju, ki ga je BSA sprejel 19. decembra 2005 in spremenil 9. februarja 2006, v katerem je bilo navedeno, da je bila ta lastnost ugotovljena v rastni dobi leta 2005. BSA je USRS šele 8. avgusta 2008 obvestil, da je bila navedena lastnost ugotovljena tudi v rastnih dobah v letih 2006 in 2007.
Zato je bila žlahtniteljska pravica v Skupnosti za prijavljeno sorto družbi Schniga podeljena, ne da bi USRS razpolagal z ustreznimi podatki o tem, da je bila sporna dodatna lastnost preskušana v dveh rastnih dobah, s kršitvijo tako Protokola USRS TP/14/1 kot Protokola UPOV TG/1/3.
V zvezi s tem široka diskrecijska pravica, ki jo ima pri opravljanju svojih nalog USRS, navedena v točki 46 te sodbe, temu Uradu ne sme omogočiti, da zaobide tehnične predpise, ki določajo potek preskušanja, ne da bi kršil svojo dolžnost dobrega upravljanja in obveznost skrbnega ravnanja in nepristranskosti. Poleg tega je zavezujoča narava teh pravil tudi za USRS potrjena v členu 56(2) osnovne uredbe, ki določa, da mora biti opravljanje preskušanja v skladu z njimi.
Odbor za pritožbe je zato upravičeno ugotovil, da je USRS žlahtniteljsko pravico v Skupnosti za prijavljeno sorto podelil na podlagi nepravilnega preskušanja.
Iz tega izhaja, da je drugi del edinega tožbenega razloga neutemeljen.
Zato bi bilo treba sporni odločbi potrditi.
Vendar lahko v skladu s členom 72 osnovne uredbe odbor za pritožbe uveljavi vsako pooblastilo, ki je v pristojnosti USRS, ali pa preda zadevo pristojnemu organu USRS, da ukrepa naprej.
Odbor za pritožbe sicer ima diskrecijsko pravico, da sam odloči o prijavi ali pa jo preda pristojnemu organu USRS, vendar mora, kadar se odloči, da bo izvajal pristojnosti USRS, skrbno in nepristransko preučiti vse upoštevne okoliščine prijave za žlahtniteljsko pravico v Skupnosti in zbrati vse dejanske in pravne elemente, ki so potrebni za izvajanje njegove diskrecijske pravice, kot je bilo opozorjeno v točki 47 te sodbe.
Vendar je odbor za pritožbe pri izvajanju pristojnosti USRS štel, da za prijavljeno sorto ni mogoče podeliti prijavljene žlahtniteljske pravice v Skupnosti, čeprav ni bilo gotovo, da lastnost „širina prog“ ni ponovljiva skozi dva pridelovalna cikla.
Glede na to, na eni strani, da napake, ki je pripeljala do razveljavitve odločb o podelitvi žlahtniteljske pravice in o zavrnitvi ugovorov, ni mogoče pripisati prijavitelju, in na to, na drugi strani, da utemeljenost prijave za pravico nikakor ni odvisna od te nepravilnosti, bi predaja zadeve pristojni službi USRS, da nadaljuje preskušanje, da bi se prepričalo, da je sporna dodatna lastnost izpolnjevala zahteve po ponovljivosti, USRS omogočila, da razpolaga z vsemi upoštevnimi elementi za presojo veljavnosti podelitve žlahtniteljske pravice v Skupnosti za prijavljeno sorto in da lahko bolje zagotovi pravice prijavitelja.
Na okoliščino, da družba Schniga ni zahtevala takega popravka, se ni mogoče učinkovito sklicevati, da bi se upravičilo, da odbor za pritožbe zadeve ni predal pristojni službi USRS, ker od prijavitelja žlahtniteljske pravice v Skupnosti, ki mu je bila podeljena taka pravica, ni mogoče zahtevati, da sam izpodbija samo veljavnost pravice, ki mu je bila priznana.
Zato je treba sporni odločbi razveljaviti, ker je odbor za pritožbe v njiju na eni strani presodil, da člen 23(1) izvedbene uredbe predsedniku USRS ne podeljuje pristojnosti, da po preskušanju doda novo lastnost za to sorto, čeprav ta lastnost ni navedena ne v tehničnem vprašalniku, ki ga je izpolnil prijavitelj, ne v veljavnih smernicah in protokolih, na drugi pa razveljavil odločbe o podelitvi žlahtniteljske pravice in o zavrnitvi ugovorov, ne da bi predhodno v skladu s členom 72 osnovne uredbe zadevo predal pristojnemu organu USRS, da bi razpolagal z vsemi upoštevnimi elementi za presojo veljavnosti podeljene žlahtniteljske pravice v Skupnosti.
Stroški
Sodišče v skladu s členom 184(2) Poslovnika Sodišča odloči o stroških, če pritožba ni utemeljena ali če je utemeljena in Sodišče samo dokončno odloči v sporu. V skladu s členom 138(1) tega Poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi člena 184(1) istega Poslovnika, se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Nazadnje, člen 140(3) Poslovnika Sodišča, ki se na podlagi člena 184(1) tega Poslovnika uporablja tudi za pritožbeni postopek, med drugim določa, da Sodišče lahko odloči, da intervenient, ki ni država članica ali institucija, nosi svoje stroške.
Ker je v obravnavanem primeru družba Schniga predlagala, naj se USRS naloži plačilo stroškov, in ker ta delno ni uspel, se mu naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške, ki jih je priglasila družba Schniga, ker je spor nastal zaradi napake, ki jo je mogoče pripisati njemu. Poleg tega je treba razsoditi, da družbi Brookfield New Zealand in Elaris nosita svoje stroške.

Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:

1.
Sodba Splošnega sodišča Evropske unije z dne 10. septembra 2015, Schniga/USRS – Brookfield New Zealand in Elaris (Gala Schnitzer) (
T‑91/14 in T‑92/14
, neobjavljena,
EU:T:2015:624
) se razveljavi.

2.
Odločbi odbora za pritožbe Urada Skupnosti za rastlinske sorte (USRS) z dne 20. septembra 2013 v zvezi s podelitvijo žlahtniteljske pravice v Skupnosti za sorto jabolk Gala Schnitzer (zadevi A 003/2007 in A 004/2007) se razveljavita.

3.
Urad Skupnosti za rastlinske sorte nosi svoje stroške in stroške, ki jih je priglasila družba Schniga GmbH.

4.
Družbi Brookfield New Zealand Ltd in Elaris SNC nosita svoje stroške.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.