CELEX: 62016TJ0569
Viešoji tarnyba
Sutartininkai
Drausminė procedūra
Sustabdymas
Išskaita iš darbo užmokesčio
Papeikimas
Grąžinimas
Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalis

Ginčo aplinkybės
Ieškovas OU dirbo Europos Bendrijų Komisijos delegacijoje Ukrainoje nuo 2003 m. liepos 1 d. iki 2006 m. balandžio 30 d. kaip vietinis darbuotojas, o vėliau trejus metus (nuo 2006 m. gegužės 1 d.) kaip sutartininkas pagal Kitų Europos Sąjungos tarnautojų įdarbinimo sąlygų (toliau – KTĮS) 3a straipsnį.
2005 m. gruodžio mėn. Europos kovos su sukčiavimu tarnyba (OLAF) pradėjo vidaus tyrimą dėl su ieškovu susijusių įtarimų pasyviąja korupcija.
OLAF perdavus informaciją Belgijos teisminėms institucijoms dėl ieškovo buvo išduotas arešto orderis ir jis buvo suimtas nuo 2006 m. gegužės 30 d. iki lapkričio 30 d.
2006 m. gruodžio 12 d. Komisijos sudaryti tarnybos sutartis įgaliota tarnyba (STSĮT) pradėjo drausminę procedūrą dėl ieškovo ir iš karto ją sustabdė, kol bus priimtas kompetentingos Belgijos teisminės institucijos galutinis sprendimas baudžiamojoje byloje.
2006 m. gruodžio 14 d. STSĮT sprendimu (toliau – 2006 m. gruodžio 14 d. sprendimas) ieškovas buvo neapibrėžtam laikui nušalintas nuo pareigų. Be to, šiame sprendime buvo nurodyta, kad pagal Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) IX priedo 24 straipsnio 1 dalies nuostatas iš jo darbo užmokesčio šešis mėnesius, pradedant nuo 2007 m. sausio 15 d., kas mėnesį bus išskaitoma 800 EUR.
2007 m. gegužės 24 d. STSĮT sprendimu ieškovas nuo 2007 m. liepos 1 d. buvo atleistas iš darbo.
2011 m. lapkričio 6 d.
tribunal de première instance de Bruxelles
(Briuselio pirmosios instancijos teismas, Belgija) sprendimu ieškovas buvo nuteistas 18 mėnesių laisvės atėmimo bausme ir 5000 EUR bauda už pasyviąją korupciją. 2014 m. kovo 12 d.
cour d’appel de Bruxelles
(Briuselio apeliacinis teismas, Belgija) panaikino šį sprendimą ir nuteisė ieškovą 12 mėnesių laisvės atėmimo bausme, atidedant jos vykdymą, ir 3000 EUR bauda. Dėl šio sprendimo pateiktas kasacinis skundas atmestas 2014 m. rugsėjo 17 d.
Cour de cassation
(Kasacinis teismas, Belgija) sprendimu.
Po 2014 m. rugsėjo 17 d.
Cour de cassation
sprendimo buvo atnaujinta drausminė procedūra ir 2015 m. vasario 18 d. sprendimu STSĮT skyrė ieškovui papeikimą pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 9 straipsnio 1 dalies b punktą (toliau – 2015 m. vasario 18 d. sprendimas dėl nuobaudos). Šiuo klausimu minėta tarnyba patvirtino, kad dėl ieškovui inkriminuotų veiksmų, kuriuos nustatė Belgijos baudžiamosios justicijos teismai, sunkumo jai būtų tekę be išankstinio įspėjimo nutraukti jo tarnybos sutartį dėl drausminių priežasčių, jei jis dar būtų buvęs personalo narys. Tačiau, STSĮT nuomone, kadangi ieškovo sutarties terminas pasibaigė 2007 m. liepos 1 d., papeikimas yra griežčiausia nuobauda, kuri galėjo būti jam skirta.
2015 m. vasario 18 ir 26 d. elektroniniais laiškais ieškovas prašė grąžinti dėl 2006 m. gruodžio 14 d. sprendimo iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotas sumas.
2015 m. kovo 13 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) STSĮT atmetė ieškovo pateiktą prašymą grąžinti sumas. Remdamasi 2015 m. vasario 18 d. sprendimu dėl nuobaudos ji patvirtino, kad dėl ieškovui inkriminuotų veiksmų sunkumo jai būtų tekę be išankstinio įspėjimo nutraukti jo darbo sutartį dėl drausminių priežasčių, jei jis dar būtų buvęs personalo narys, ir kad papeikimas buvo griežčiausia nuobauda, kuri galėjo būti jam skirta. STSĮT patikslino, kad ši nuobauda jam paskirta tik dėl to, kad nebuvo jokių darbo santykių su institucija, ir kad nėra pagrindo taikyti Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalies.
2015 m. gegužės 8 d. laišku ieškovas pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį padavė skundą dėl ginčijamo sprendimo, kurį grindė tuo, kad STSĮT pažeidė Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalį, susijusią su teise į išskaitų iš sutartininko darbo užmokesčio grąžinimą, jei sprendimu, kuriuo užbaigiama drausminė procedūra, kaip nuobauda paskiriamas papeikimas.
2015 m. rugsėjo 2 d. STSĮT atmetė skundą.
Procesas ir šalių reikalavimai
Atskiru dokumentu (jį Tarnautojų teismo kanceliarija gavo 2015 m. lapkričio 13 d.) ieškovas pateikė nemokamos teisinės pagalbos prašymą. 2016 m. vasario 25 d. nutartimi Tarnautojų teismo pirmininkas patenkino ieškovo teisinės pagalbos prašymą.
2016 m. kovo 23 d. Tarnautojų teismo kanceliarija gavo šį ieškovo ieškinį. Byla buvo įregistruota numeriu F‑141/15.
Pagal 2016 m. liepos 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) 2016/1192 dėl jurisdikcijos perdavimo Bendrajam Teismui kaip pirmajai instancijai spręsti Europos Sąjungos ir jos tarnautojų ginčus (
OL L 200, 2016, p. 137
) 3 straipsnį ši byla buvo perduota Bendrajam Teismui toje stadijoje, kurioje ji buvo 2016 m. rugpjūčio 31 d. Ji buvo užregistruota numeriu T‑569/16 ir paskirta pirmajai kolegijai.
Bendrasis Teismas (pirmoji kolegija), taikydamas Procedūros reglamento 106 straipsnio 3 dalį, nusprendė priimti sprendimą nerengdamas žodinės proceso dalies.
Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamą sprendimą,
—
įpareigoti Komisiją grąžinti jam sumas, išskaičiuotas iš jo darbo užmokesčio pagal 2006 m. gruodžio 14 d. sprendimą, kartu su palūkanomis, kurių norma nurodyta Pareigūnų tarnybos nuostatų XII priedo 12 straipsnyje,
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį,
—
priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Grįsdamas savo ieškinį ieškovas remiasi vieninteliu pagrindu, grindžiamu Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalies pažeidimu.
Ieškovas teigia, kad STSĮT 2015 m. vasario 18 d. sprendimu dėl nuobaudos užbaigė dėl jo pradėtą drausminę procedūrą ir skyrė papeikimą. Todėl pagal šią nuostatą jis turėjo pagrindą reikalauti sumų, išskaičiuotų iš jo darbo užmokesčio dėl 2006 m. gruodžio 14 d. sprendimo, grąžinimo kartu su palūkanomis, kurių norma nurodyta Pareigūnų tarnybos nuostatų XII priedo 12 straipsnyje.
Komisija nesutinka su tuo, kad STSĮT privalėjo grąžinti ieškovui iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotas sumas. Šiuo klausimu ji primena, kad ieškovui nebuvo įmanoma paskirti griežtesnės nuobaudos nei papeikimas, ir priduria, kad ši nuobauda neatspindėjo padarytų pažeidimų sunkumo. Todėl, jos teigimu, išskaičiuotų sumų grąžinimas remiantis pažodiniu Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalies aiškinimu prieštarautų šios nuostatos tikslui panaikinti išskaitų, kurios užbaigus drausminę procedūrą laikomos per didelėmis, atsižvelgiant į tai, kad nustatyti pažeidimai yra nesunkūs, pasekmes. Be to, šios nuostatos pažodinis aiškinimas reikštų, kad tarnautojas nepagrįstai praturtėtų, nes jam, nepaisant inkriminuotų pažeidimų sunkumo, būtų grąžintos iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotos sumos, be to, tuos pačius pažeidimus eidami pareigas padarę tarnautojai būtų vertinami nevienodai, atsižvelgiant į tai, ar yra išlaikyti tęstiniai ir nuolatiniai santykiai su šiais tarnautojais po to, kai šie nustojo eiti pareigas. Taigi tarnautojai, kurie, kaip ieškovas, daugiau nebeturi santykių su Komisija, dėl to, kad jiems negalėtų būti skiriamos griežtesnės nuobaudos nei papeikimas, galėtų susigrąžinti iš jų darbo užmokesčio išskaičiuotas sumas, nors jos buvo visiškai pagrįstai išskaičiuotos tuo metu, kai buvo priimtas atitinkamas sprendimas. Jeigu šiam argumentui nebūtų pritarta, Komisija priduria, kad grąžintinos sumos prireikus gali būti grąžintos su palūkanomis tik jeigu po drausminės procedūros nepaskiriama jokia nuobauda.
Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 1 ir 4 dalyse, pagal analogiją taikytinose sutartininkams ir buvusiems sutartininkams remiantis Kitų tarnautojų įdarbinimo sąlygų 50a ir 119 straipsniais, nurodyta:
„1.   Sprendime, kuriuo pareigūnas laikinai nušalinamas, nurodoma, ar jam laikino nušalinimo laikotarpiu toliau mokamas visas jo atlyginimas, ar dalis to atlyginimo neišmokama. <…>
4.   Sumos, neišmokėtos pagal 1 dalį, pareigūnui išmokamos, jeigu galutiniu sprendimu skirta drausminė nuobauda yra ne griežtesnė, negu rašytinis įspėjimas, papeikimas ar perkėlimo į aukštesnę pakopą atidėjimas, arba jeigu neskirta jokia drausminė nuobauda; pastaruoju atveju grąžinama suma su sudėtinėmis palūkanomis, kurių norma nurodyta [Pareigūnų tarnybos nuostatų] XII priedo 12 straipsnyje“.
Nagrinėjamu atveju 2006 m. gruodžio 14 d. sprendimu STSĮT nušalino ieškovą nuo pareigų neapibrėžtam laikui ir nuo 2007 m. sausio 15 d. šešis mėnesius kas mėnesį išskaitė 800 EUR iš jo darbo užmokesčio.
2015 m. vasario 18 d. sprendimu dėl nuobaudos STSĮT skyrė ieškovui nuobaudą – papeikimą, pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 9 straipsnio 1 dalies b punktą.
Ginčijamu sprendimu STSĮT atmetė ieškovo prašymą grąžinti dėl 2006 m. gruodžio 14 d. sprendimo iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotas sumas. Remdamasi 2015 m. vasario 18 d. sprendimu dėl nuobaudos STSĮT patvirtino, kad dėl ieškovui inkriminuotų veiksmų sunkumo ji būtų nutraukusi jo darbo sutartį dėl drausminių priežasčių be išankstinio įspėjimo, jei ieškovas dar būtų jos personalo narys, ir kad papeikimas yra griežčiausia nuobauda, kuri galėjo būti jam paskirta. STSĮT pridūrė, kad ši nuobauda buvo paskirta ieškovui visiškai atsitiktinai, t. y. nesant darbo santykių su Komisija, o ne dėl to, kad konstatuotas pažeidimas buvo nesunkus. Tuo remdamasi ji padarė išvadą, kad šioje byloje nėra pagrindo taikyti Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalies.
Galiausiai 2015 m. rugsėjo 2 d. sprendimu STSĮT atmetė ieškovo paduotą skundą dėl ginčijamo sprendimo. Ji teigė, kad nuobauda – papeikimas – nėra proporcinga ieškovui inkriminuotų pažeidimų sunkumui ir kad ją nuspręsta skirti tik todėl, kad faktiškai nebuvo įmanoma ieškovui skirti griežtesnės nuobaudos, nes jo ir Komisijos nesiejo darbo santykiai ir Komisija jam nemokėjo nei pensijos, nei išmokos. Ji pridūrė, kad jei ieškovui būtų grąžintos iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotos sumos, tai prieštarautų Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalies
ratio legis
ir principui, pagal kurį drausminė nuobauda turi atspindėti konstatuotų pažeidimų sunkumą. Galiausiai, jos nuomone, iš darbo užmokesčio išskaičiuotų sumų grąžinimas ieškovui tik padidintų Komisijos patirtos žalos ir jos paskirtos nuobaudos disbalansą Komisijos nenaudai.
Šioje byloje reikia paeiliui išnagrinėti, ar, priešingai, nei teigia STSĮT, ieškovas galėjo pagrįstai reikalauti, pirma, grąžinti pagal 2006 m. gruodžio 14 d. sprendimą iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotas sumas ir, antra, pridėti prie šių sumų Pareigūnų tarnybos nuostatų XII priedo 12 straipsnyje numatytas palūkanas.
Pirma, kalbant apie tai, ar STSĮT pagrįstai manė, kad ieškovas neturėjo teisės į iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotų sumų grąžinimą, reikia konstatuoti, kad, kaip pripažįsta pati Komisija, pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalį sumos, išskaičiuotos iš pareigūno, kuriam pritaikyta nušalinimo nuo pareigų priemonė, darbo užmokesčio, grąžinamos tik jei sprendimu, kuriuo užbaigiama drausminė procedūra, nepritaikoma jokia nuobauda, rašytinis įspėjimas, papeikimas ar perkėlimo į aukštesnę pakopą atidėjimas ir nenustatyta jokia kita sąlyga ar apribojimas.
Žinoma, kaip pažymi Komisija, aiškinant Europos Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus (žr. 2012 m. vasario 14 d. Sprendimo Toshiba Corporation ir kt.,
C‑17/10
,
EU:C:2012:72
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją ir 1996 m. kovo 7 d. Sprendimo de Rijk / Komisija,
T‑362/94
,
EU:T:1996:35
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Tačiau nagrinėjamu atveju STSĮT Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalį aiškino akivaizdžiai priešingai jos formuluotei, kuri yra aiški ir tiksli.
Iš tiesų STSĮT savo atsisakymą patenkinti prašymą grąžinti iš ieškovo darbo užmokesčio išskaičiuotas sumas grindė tuo, kad ieškovui inkriminuoti pažeidimai buvo tokie sunkūs, kad jie pateisintų nedelsiamą jo darbo sutarties nutraukimą dėl drausminių priežasčių, jei ji dar nebūtų nutraukta, ir kad todėl papeikimas jam buvo skirtas tik dėl to, kad visiškai atsitiktinai jo su Komisija nesiejo jokie darbo santykiai, o ne dėl to, kad šie pažeidimai buvo nesunkūs.
Iš Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalies matyti, kad tik sprendimu, kuriuo užbaigiama drausminė procedūra, paskirta nuobauda leidžia nustatyti, ar reikia grąžinti iš darbo užmokesčio išskaičiuotas sumas, ir tam neturi jokios įtakos suinteresuotajam asmeniui inkriminuotų pažeidimų sunkumo vertinimas.
Be to, reikia priminti, kad neginčijama, jog pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 10 straipsnį paskirta drausminė nuobauda turi būti proporcinga padaryto pažeidimo sunkumui. Tačiau išskaita iš darbo užmokesčio yra ne drausminė nuobauda, o tik laikina priemonė, kurios imtasi, kol bus užbaigta drausminė procedūra ir prireikus paskirta drausminė nuobauda (1998 m. liepos 16 d. Sprendimo Y / Parlamentas,
T‑219/96
,
EU:T:1998:178
,
punktas). Todėl išskaita iš darbo užmokesčio negali leisti administracijai sušvelninti personalo nariui inkriminuotų pažeidimų sunkumo ir jam po drausminės procedūros paskirtos nuobaudos galimo neproporcingumo.
Todėl STSĮT, kuri šioje byloje turėjo ribotą kompetenciją, iš esmės nustatė Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalies taikymo sąlygą, kuri nenumatyta šioje nuostatoje, grindžiamą jos atliekamu pažeidimų, už kuriuos nubausta, sunkumo vertinimu.
Be to, priešingai, nei teigia Komisija, Bendrasis Teismas negali konstatuoti, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalyje yra spraga, susijusi su buvusiais pareigūnais ar tarnautojais, kurie negauna jokios pensijos ar išmokos arba gauna labai nedidelę pensiją ar išmoką, kad jiems būtų taikomos finansinių pasekmių sukeliančios drausminės nuobaudos, kurią reikia užpildyti. Iš tiesų net darant prielaidą, kad šis teiginys yra pagrįstas, dėl jo teismas negalėtų šios nuostatos aiškinti nepaisydamas jos aiškios ir tikslios formuluotės ir nepagrįstai apribodamas jos taikymo sritį.
Tas pats pasakytina apie Komisijos teiginius, susijusius, pirma, su tariamu tarnautojo nepagrįstu praturtėjimu, nes jam būtų grąžintos iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotos sumos, nepaisant inkriminuotų pažeidimų sunkumo, ir, antra, su tariamu nevienodu požiūriu į tarnautojus, kurie eidami pareigas padarė tuos pačius pažeidimus, atsižvelgiant į tai, ar su šiais tarnautojais, nustojusiais eiti pareigas, buvo išlaikyti tęstiniai ir nuolatiniai teisiniai santykiai, ar ne.
Šiuos teiginius lemia nurodyta Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalies spraga. Tačiau dėl šio sprendimo 35 punkte nurodytų priežasčių juos reikia atmesti. Be to, reikia pažymėti, kad buvusių tarnautojų, išlaikiusių nuolatinius santykius su Komisija, pavyzdžiui, dėl jiems mokamos išmokos ar pensijos, padėtis nėra tokia pat kaip buvusių tarnautojų, kuriems nemokama jokia išmoka ar pensija, atsižvelgiant į tai, kokias drausmines nuobaudas jiems galima skirti. Ši faktinė padėtis susiklosto taikant pačius teisės aktus, būtent Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 9 straipsnį ir KTĮS 49 straipsnį, kuriuose išvardijamos įvairios drausminės nuobaudos, kurias galima skirti esamam arba buvusiam personalo nariui.
Galiausiai Komisija negali teigti, kad, aiškinant Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalį pažodžiui, teisė išskaičiuoti sumas iš nuo pareigų nušalinto sutartininko ar laikinojo tarnautojo darbo užmokesčio taptų neveiksminga. Iš tiesų, kaip priminta šio sprendimo 28 punkte, pagal šią nuostatą teisę į išskaičiuotų sumų grąžinimą turi tik tie tarnautojai, kuriems užbaigus drausminę procedūrą nebuvo paskirta jokia nuobauda arba buvo paskirtas rašytinis įspėjimas, papeikimas ar laikinas nušalinimas. Be to, reikia pažymėti, kad dėl ginčijamame sprendime STSĮT pateikto ir Komisijos palaikomo aiškinimo ši nuostata nagrinėjamu atveju taptų neveiksminga.
Iš to, kas pirma nurodyta, darytina išvada, kad STSĮT pažeidė Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalį, atsisakydama ieškovui grąžinti pagal 2006 m. gruodžio 14 d. sprendimą iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotas sumas.
Antra, kalbant apie tai, ar ieškovas turėjo pagrindą iš STSĮT reikalauti, kad grąžinant iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotas sumas prie jų būtų pridedamos Pareigūnų tarnybos nuostatų XII priedo 12 straipsnyje numatytos palūkanos, reikia nurodyti, kad iš Pareigūnų tarnybos nuostatų IX priedo 24 straipsnio 4 dalies matyti, jog minėtos palūkanos prie šių sumų pridedamos tik jeigu užbaigus drausminę procedūrą nepaskiriama jokia nuobauda.
Kadangi ieškovui 2015 m. vasario 18 d. sprendimu buvo skirtas papeikimas, jis negali reikalauti, kad prie jo pagrįstai reikalaujamų grąžinti sumų būtų pridėtos palūkanos.
Kadangi šis ginčas yra finansinio pobūdžio, pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 91 straipsnio 1 dalies antrą sakinį Sąjungos teismas turi neribotą jurisdikciją. Todėl reikia patenkinti ieškovo reikalavimą, kad Bendrasis Teismas įpareigotų Komisiją grąžinti pagal 2006 m. gruodžio 14 d. sprendimą iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotas sumas.
Iš to, kas pirma nurodyta, darytina išvada, kad ginčijamą sprendimą reikia panaikinti, o Komisiją įpareigoti grąžinti ieškovui sumas, išskaičiuotas iš jo darbo užmokesčio pagal 2006 m. gruodžio 14 d. sprendimą, be Pareigūnų tarnybos nuostatų XII priedo 12 straipsnyje numatytų palūkanų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal ieškovo pateiktus reikalavimus.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (pirmoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Panaikinti 2015 m. kovo 13 d. Europos Komisijos sprendimą atmesti OU prašymą grąžinti dėl 2006 m. gruodžio 14 d. Komisijos sprendimo iš jo darbo užmokesčio išskaičiuotas sumas.

2.
Komisija turi grąžinti OU sumas, išskaičiuotas iš jo darbo užmokesčio dėl 2006 m. gruodžio 14 d. sprendimo.

3.
Priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Pelikánová
Valančius
Öberg
Paskelbta 2017 m. balandžio 26 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.