CELEX: 62015CJ0193
Apeliacinis skundas
Bendra užsienio ir saugumo politika (BUSP)
Sirijos Arabų Respublikai taikomos ribojamosios priemonės
Priemonės, taikomos asmenims ir subjektams, kurie gauna naudos iš režimo vykdomos politikos arba jį remia
Įtraukimo į sąrašus pagrįstumo įrodymas
Įrodymų visuma
Įrodymų iškraipymas

Apeliaciniu skundu T. Akhras prašo Teisingumo Teismo panaikinti 2015 m. vasario 12 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Akhras / Taryba (
T‑579/11
,
EU:T:2015:97
, toliau – skundžiamas sprendimas) tiek, kiek Bendrasis Teismas atmetė jo ieškinį; ieškiniu buvo prašoma panaikinti:
—
2012 m. kovo 23 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimą 2012/172/BUSP, kuriuo įgyvendinamas Sprendimas 2011/782/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (
OL L 87, p. 103
),
—
2012 m. kovo 23 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 266/2012, kuriuo įgyvendinama Reglamento (ES) Nr. 36/2012 dėl ribojamųjų priemonių, atsižvelgiant į padėtį Sirijoje, 32 straipsnio 1 dalis (
OL L 87, p. 45
),
—
2012 m. lapkričio 29 d. Tarybos sprendimą 2012/739/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai ir kuriuo panaikinamas Sprendimas 2011/782/BUSP (
OL L 330, p. 21
),
—
2013 m. balandžio 22 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimą 2013/185/BUSP, kuriuo įgyvendinamas Sprendimas 2012/739 (
OL L 111, p. 77
),
—
2013 m. balandžio 22 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 363/2013, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 36/2012 dėl ribojamųjų priemonių, atsižvelgiant į padėtį Sirijoje (
OL L 111, p. 1
),
—
2013 m. gegužės 31 d. Tarybos sprendimą 2013/255/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (
OL L 147, p. 14
),
—
2014 m. spalio 20 d. Tarybos įgyvendinimo sprendimą 2014/730/BUSP, kuriuo įgyvendinamas Sprendimas 2013/255 (
OL L 301, p. 36
), ir
—
2014 m. spalio 20 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 1105/2014, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas (ES) Nr. 36/2012 dėl ribojamųjų priemonių, atsižvelgiant į padėtį Sirijoje (
OL L 301, p. 7
),
tiek, kiek šie aktai susiję su T. Akhras (toliau kartu – ginčijami aktai).
Ginčo aplinkybės ir ginčijami aktai
2011 m. gegužės 9 d. Europos Sąjungos Taryba, remdamasi ESS 29 straipsniu, priėmė Sprendimą 2011/273/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai (
OL L 121, p. 11
). Iš šio sprendimo 2 konstatuojamosios dalies matyti, kad „Sąjunga griežtai pasmerkė smurtines represijas, įskaitant gyvosios amunicijos naudojimą, prieš taikius protestus įvairiose Sirijos vietovėse, ko pasekoje [dėl ko] žuvo keletas demonstrantų, žmonės sužeidžiami ir savavališkai sulaikomi“. Minėto sprendimo 3 konstatuojamoji dalis buvo suformuluota taip:
„Atsižvelgiant į padėties rimtumą, [Sirijos Arabų Respublikai] ir asmenims, kurie yra atsakingi už smurtines represijas prieš civilius gyventojus Sirijoje, turėtų būti nustatytos ribojamosios priemonės.“
Sprendimo 2011/273 3 straipsnio 1 dalyje ir 4 straipsnyje buvo numatyta, kad šio sprendimo priede esančiame sąraše išvardytiems asmenims, kurie yra atsakingi už civilių gyventojų smurtines represijas Sirijoje, taikomos ribojamosios priemonės.
2011 m. gegužės 9 d. Tarybos reglamentas (ES) Nr. 442/2011 dėl ribojamųjų priemonių, atsižvelgiant į padėtį Sirijoje (
OL L 121, p. 1
), buvo priimtas remiantis SESV 215 straipsniu ir Sprendimu 2011/273. Šio reglamento 4 straipsnio 1 dalyje buvo numatyta įšaldyti „visas II priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ir organizacijoms priklausančias, jų valdomas, turimas ar kontroliuojamas lėšas ir ekonominius išteklius“. Pagal šio reglamento 5 straipsnio 1 dalį į šiame priede pateiktą sąrašą buvo įtraukti fiziniai ir juridiniai asmenys, subjektai ir organizacijos, kuriuos Taryba nustatė esant asmenimis ir subjektais, atsakingais už smurtines represijas prieš civilius gyventojus Sirijoje, ir su jais susiję fiziniai ar juridiniai asmenys ar subjektai.
2011 m. rugsėjo 2 d. Tarybos sprendimo 2011/522/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2011/273 (
OL L 228, p. 16
), 2 konstatuojamojoje dalyje Taryba priminė, kad Europos Sąjunga ypač griežtai pasmerkė prezidento Bashar Al‑Assad ir jo režimo vykdomą žiaurią kampaniją prieš savo šalies gyventojus, per kurią žuvo arba buvo sužeista daug Sirijos piliečių. Atsižvelgdama į tai, kad Sirijos vadovybė toliau nepaiso Sąjungos ir plačiosios tarptautinės bendruomenės raginimų, Sąjunga nusprendė Sirijos režimui taikyti papildomas ribojamąsias priemones. Sprendimo 2011/522 4 konstatuojamoji dalis buvo suformuluota taip:
„Leidimo atvykti apribojimai ir lėšų bei ekonominių išteklių įšaldymas turėtų būti papildomai taikomi ir kitiems asmenims bei subjektams, kurie gauna naudos iš režimo politikos arba kurie ją remia, visų pirma asmenims ir subjektams, kurie teikia režimui finansinę ar logistinę paramą, ypač saugumo struktūroms, arba kurie trukdo pastangoms taikiai pereiti prie demokratijos Sirijoje.“
Sprendimo 2011/273, iš dalies pakeisto Sprendimu 2011/522, 3 straipsnio 1 dalyje taip pat buvo nurodyti „iš režimo politikos naudos gaunantys arba jį remiantys asmenys“. Be to, Sprendimo 2011/273, iš dalies pakeisto Sprendimu 2011/522, 4 straipsnio 1 dalyje buvo numatyta įšaldyti lėšas, priklausančias, be kita ko, „priede [esančiame sąraše] išvardytiems iš režimo naudos gaunantiems arba jį remiantiems asmenims bei subjektams ir su jais susijusiems asmenims ir subjektams“.
Sprendimu 2011/522 T. Akhras pavardė buvo įtraukta į Sprendimo 2011/273 priede esantį sąrašą. Į šį sąrašą jis buvo įtrauktas dėl šių motyvų:
„Grupės „Akhras“ (prekės, prekyba, perdirbimas ir logistika) steigėjas, Homsas. Teikia ekonominę paramą Sirijos režimui.“
2011 m. rugsėjo 2 d. Tarybos reglamentu (ES) Nr. 878/2011, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 442/2011 (
OL L 228, p. 1
), taip pat buvo iš dalies pakeisti Reglamento Nr. 442/2011 5 straipsnio 1 dalyje numatyti bendrieji įtraukimo į sąrašus kriterijai siekiant įtraukti iš režimo naudos gaunančius arba jį remiančius asmenis ir subjektus arba su jais susijusius asmenis ir subjektus. Pastaruoju reglamentu T. Akhras pavardė buvo įtraukta į Reglamento Nr. 442/2011 II priedą. Jo įtraukimo į šiame priede esantį sąrašą motyvai yra tokie patys kaip nurodytieji Sprendimo 2011/522 priede.
2011 m. rugsėjo 23 d. Tarybos sprendimu 2011/628/BUSP, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2011/273 (
OL L 247, p. 17
), ir 2011 m. spalio 13 d. Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1011/2011, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 442/2011 (
OL L 269, p. 18
), T. Akhras pavardė buvo palikta asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašuose ir pateikta su jo gimimo data ir vieta susijusi informacija.
2011 m. gruodžio 1 d. Tarybos sprendimu 2011/782/BUSP dėl ribojamųjų priemonių Sirijai ir kuriuo panaikinamas Sprendimas 2011/273 (
OL L 319, p. 56
) buvo panaikintas ir pakeistas Sprendimas 2011/273 ir nustatytos papildomos ribojamosios priemonės. Sprendimo 2011/782 18 straipsnio 1 dalyje buvo numatyta, kad valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad I priede išvardytiems asmenims, kurie yra atsakingi už smurtines represijas prieš civilius gyventojus Sirijoje, iš režimo naudos gaunantiems arba jį remiantiems asmenims ir su jais susijusiems asmenims nebūtų leidžiama atvykti į jų teritoriją ar vykti per ją tranzitu. To sprendimo 19 straipsnio 1 dalyje buvo numatyta, kad „[į]šaldomos visos I ir II prieduose išvardytiems asmenims, kurie yra atsakingi už smurtines represijas prieš civilius gyventojus Sirijoje, taip pat iš režimo naudos gaunantiems arba jį remiantiems asmenims bei subjektams ir su jais susijusiems asmenims ir subjektams priklausančios arba jų nuosavybės teise turimos, valdomos arba kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai“. Šio įšaldymo tvarka buvo nustatyta Sprendimo 2011/782 19 straipsnio 2–7 dalyse. Pagal šio sprendimo 21 straipsnio 1 dalį Taryba sudarė šiuos sąrašus.
Minėtu sprendimu T. Akhras pavardė buvo palikta asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašuose; jo įtraukimo į šiuos sąrašus motyvai nepakeisti.
2012 m. sausio 18 d. Tarybos reglamentu (ES) Nr. 36/2012 dėl ribojamųjų priemonių, atsižvelgiant į padėtį Sirijoje, kuriuo panaikinamas Reglamentas Nr. 442/2011 (
OL L 16, p. 1
ir klaidų ištaisymas
OL L 259, 2012, p. 7
), buvo panaikintas Reglamentas Nr. 442/2011; jo 15 straipsnio 1 dalies a punkte numatyta, kad, be kita ko, įšaldomos asmenų ir subjektų, kuriuos remia režimas arba kurie jį remia, ir su jais susijusių asmenų ir subjektų lėšos.
Reglamentu Nr. 36/2012 T. Akhras pavardė buvo palikta asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąraše; jo įtraukimo į šį sąrašą motyvai nepakeisti.
Įgyvendinimo sprendimu 2012/172 T. Akhras pavardė buvo palikta Sprendimo 2011/782 priede esančiame sąraše. Be to, buvo pateikta informacija apie jo paso numerį ir pataisyta jo gimimo data. Jo įtraukimo į šį sąrašą motyvai buvo pakeisti taip:
„Žinomas verslininkas, gaunantis naudos iš režimo politikos ir remiantis režimą. Grupės „Akhras“ (prekės, prekyba, perdirbimas ir logistika) įsteigėjas ir buvęs Homso prekybos rūmų pirmininkas. Glaudūs verslo ryšiai su Prezidento Al‑Assad šeima. Sirijos prekybos rūmų federacijos valdybos narys. Teikė režimui pramonės paskirties ir gyvenamąsias patalpas improvizuotoms įkalinimo stovykloms ir logistinę paramą (autobusus ir tankų vilkikus).“
Įgyvendinimo reglamentu Nr. 266/172 T. Akhras pavardė buvo palikta Reglamento Nr. 36/2012 II priede esančiame sąraše. Su juo susijusi informacija ir jo įtraukimo į šiame priede esantį sąrašą motyvai yra tokie patys kaip nurodytieji Įgyvendinimo sprendimo 2012/172 priede.
Sprendimas 2011/782 buvo panaikintas ir pakeistas Sprendimu 2012/739. Juo T. Akhras pavardė buvo palikta asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąraše, taip pat buvo pakartota Įgyvendinimo sprendimo 2012/172 priede pateikta su apeliantu susijusi informacija ir jo įtraukimo į sąrašą motyvai.
Kiek tai susiję su Sprendimo 2012/739 I priede esančiu sąrašu, Įgyvendinimo sprendimu 2013/185, taip pat, kiek tai susiję su Reglamento Nr. 36/2012 II priede esančiu sąrašu, Įgyvendinimo reglamentu Nr. 363/2013 T. Akhras pavardė buvo palikta asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąraše ir pakartota Įgyvendinimo sprendimo 2012/172 priede pateikta su apeliantu susijusi informacija ir jo įtraukimo į sąrašą motyvai.
Sprendimu 2013/255 Taryba nustatė naujas ribojamąsias priemones Sirijai. T. Akhras pavardė yra ir šio sprendimo I priede dėl tų pačių motyvų kaip nurodytieji šio sprendimo 14 punkte.
Įgyvendinimo sprendimu 2014/730 T. Akhras pavardė buvo palikta Sprendimo 2013/255 priede esančiame sąraše ir jo įtraukimo į šį sąrašą motyvai buvo pakeisti taip:
„Žinomas verslininkas, gaunantis naudos iš režimo politikos ir remiantis režimą. Grupės „Akhras“ (prekės, prekyba, perdirbimas ir logistika) įsteigėjas ir buvęs Homso prekybos rūmų pirmininkas. Glaudūs verslo ryšiai su Prezidento Al‑Assad šeima. Sirijos prekybos rūmų federacijos valdybos narys. Teikė režimui logistinę paramą (autobusus ir tankų vilkikus).“
Įgyvendinimo reglamentu Nr. 1105/2014 T. Akhras pavardė buvo palikta Reglamento Nr.36/2012 II priede esančiame sąraše. Su juo susijusi informacija ir jo įtraukimo į šiame priede esantį sąrašą motyvai yra tokie patys kaip nurodytieji Įgyvendinimo sprendimo 2014/730 priede.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
T. Akhras ieškiniu, išplėstu vėliau pateiktais reikalavimais, prašė panaikinti sprendimus 2011/522, 2011/628 ir 2011/782, reglamentus Nr. 878/2011, 1011/2011 ir 36/2012 ir ginčijamus aktus.
T. Akhras Bendrojo Teismo taip pat prašė pripažinti, kad kai kurios sprendimų 2011/273 ir 2013/255, taip pat reglamento Nr. 442/2011 nuostatos jam netaikytinos.
Grįsdamas savo ieškinį T. Akhras nurodė tris pagrindus, atitinkamai susijusius su akivaizdžia vertinimo klaida, tam tikrų pagrindinių teisių pažeidimu ir esminių procesinių reikalavimų bei teisės į gynybą pažeidimu.
Bendrasis Teismas iš dalies pripažino pagrįstu T. Akhras nurodytą trečiąjį pagrindą ir dėl nepakankamo motyvavimo panaikino sprendimus 2011/522, 2011/628 ir 2011/782, taip pat reglamentus Nr. 878/2011, 1011/2011 ir 36/2012 tiek, kiek šie aktai susiję su apeliantu.
Likusią T. Akhras ieškinio dalį Bendrasis Teismas atmetė. Be to, Bendrasis Teismas nusprendė, kad kiekviena šalis turi padengti savo bylinėjimosi pirmojoje instancijoje išlaidas ir priteisė iš apelianto bylinėjimosi išlaidas, susijusias su pirma priimta nutartimi atmestu prašymu taikyti laikinąsias apsaugos priemones.
Šalių reikalavimai
T. Akhras Teisingumo Teismo prašo:
—
panaikinti skundžiamo sprendimo 107–135 ir 155–157 punktus,
—
panaikinti ginčijamus aktus ir
—
priteisti iš Tarybos bylinėjimosi abiejose instancijose išlaidas.
Taryba Teisingumo Teismo prašo:
—
atmesti apeliacinį skundą ir
—
priteisti iš apelianto bylinėjimosi išlaidas.
Europos Komisija Teisingumo Teismo prašo:
—
atmesti apeliacinį skundą ir
—
priteisti iš apelianto bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
Dėl priimtinumo
Šalių argumentai
Nors Taryba nurodo gerai suprantanti apelianto ketinimus, kiek tai susiję su apeliacinio skundo esme, ji mano, kad apeliantas turėjo apeliaciniame skunde pateikdamas reikalavimus aiškiai nurodyti, kurią Bendrojo Teismo sprendimo rezoliucinės dalies punktą prašo panaikinti. Kadangi tai aiškiai nenurodyta, apeliacinis skundas neatitinka Teisingumo Teismo procedūros reglamento 169 straipsnio 1 dalies reikalavimų.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 169 straipsnio 1 dalį apeliaciniame skunde reikalaujama visiškai arba iš dalies panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą, koks jis yra skundžiamo sprendimo rezoliucinėje dalyje.
Nagrinėjamu atveju iš skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 ir 2 punktų matyti, kad Bendrasis Teismas nusprendė, pirma, panaikinti sprendimus 2011/522, 2011/628 ir 2011/782 ir reglamentus Nr. 878/2011, 1011/2011 ir 36/2012 tiek, kiek šie aktai susiję su apeliantu, ir, antra, atmesti likusią T. Akhras ieškinio dalį.
Tuo remiantis darytina išvada, kad dėl skundžiamo sprendimo pateiktu apeliaciniu skundu gali būti reikalaujama tik panaikinti bent vieną iš šių dviejų Bendrojo Teismo sprendimo aspektų, ginčijant Bendrojo Teismo sprendimą panaikinti tam tikrus aktus arba jo sprendimą atmesti likusią T. Akhras ieškinio dalį (pagal analogiją žr. Nutarties Cytochroma Development / VRDT,
C‑490/13 P
,
EU:C:2014:2122
,
punktą). Kita vertus, jeigu apeliaciniu skundu būtų tik siekiama pakeisti Bendrojo Teismo motyvus, kuriais jis grindė šį sprendimą, ir nebūtų reikalaujama jo visiškai ar iš dalies panaikinti, pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 169 straipsnio 1 dalį tokį apeliacinį skundą reikėtų pripažinti nepriimtinu (šiuo klausimu žr. Sprendimų Al‑Aqsa / Taryba ir Nyderlandai / Al‑Aqsa,
C‑539/10 P ir C‑550/10 P
,
EU:C:2012:711
,
ir
punktus ir Sprendimo Taryba ir kt. / Vereniging Milieudefensie ir Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht,
C‑401/12 P–C‑403/12 P
,
EU:C:2015:4
,
ir
punktus).
Šiuo klausimu iš tiesų reikia pažymėti, kad T. Akhras apeliaciniame skunde nurodyti ne konkretūs skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies punktai, o kai kurie Bendrojo Teismo motyvai, kuriais jis grindė rezoliucinę dalį.
Tačiau iš apeliacinio skundo argumentų, jame nurodytų skundžiamo sprendimo punktų ir iš to, kad apeliaciniame skunde reikalaujama panaikinti ir ginčijamus aktus, aiškiai matyti, kad, kaip sutinka Taryba ir Komisija, apeliaciniu skundu siekiama ne tik, kad būtų pakeisti motyvai, bet ir kad skundžiamas sprendimas būtų panaikintas tiek, kiek juo atmestas T. Akhras ieškinys, kiek juo buvo prašoma panaikinti ginčijamus aktus.
Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad apeliaciniu skundu prašoma iš dalies panaikinti Bendrojo Teismo sprendimą, koks jis išdėstytas skundžiamo sprendimo rezoliucinėje dalyje, ir kad procesinių reikalavimų nesilaikymas surašant apeliacinį skundą neužkerta kelio Teisingumo Teismui vykdyti teisėtumo kontrolės (pagal analogiją žr. Sprendimo ISD Polska ir kt. / Komisija,
C‑369/09 P
,
EU:C:2011:175
,
punktą ir Nutarties Fercal / VRDT,
C‑324/13 P
,
EU:C:2014:60
,
punktą).
Remiantis tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad apeliacinis skundas yra priimtinas.
Dėl esmės
Šalių argumentai
Grįsdamas savo apeliacinį skundą T. Akhras nurodo du pagrindus, atitinkamai susijusius su teisės klaida dėl to, kad Tarybai suteikta galimybė taikyti prezumpciją, jog pagrindinių Sirijos įmonių vadovai remia Sirijos režimą, ir su pirmojoje instancijoje pateiktų įrodymų iškraipymu.
Pirmajame pagrinde T. Akhras teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai pripažino Tarybos taikytą prezumpciją, kurios Teisingumo Teismas neleido taikyti sprendimuose Anbouba / Taryba (
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
) ir Anbouba / Taryba (
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
). Iš šių sprendimų matyti, kad, priešingai, Taryba Sąjungos teismui privalėjo pateikti pakankamai konkrečių, aiškių ir nuoseklių įrodymų, leidžiančių nustatyti, kad yra pakankamas asmens, kurio lėšos įšaldomos, ir Sirijos režimo ryšys, visumą.
Tačiau šioje byloje Taryba nepateikė tokios įrodymų visumos.
Iš tiesų T. Akhras nurodo, kad nors pripažino esąs žinomas verslininkas, praeityje buvęs Homso prekybos ir pramonės rūmų pirmininkas ir Sirijos prekybos rūmų federacijos valdybos narys, jis vis dėlto neigė Tarybos kaltinimus. Be to, Taryba nepateikė jokių šiuos kaltinimus pagrindžiančių įrodymų. Šiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas privalėjo atsižvelgti į tai, kad Taryba buvo pateikusi rimtų ir ginčytinų kaltinimų, kurių net nesistengė pagrįsti.
Apeliantas tai pat teigia, kad egzistavo neginčijamų įrodymų, patvirtinančių, jog jis nepalaikė Sirijos režimo ir negavo iš jo naudos. Remdamasis šiais įrodymais Bendrasis Teismas, atsižvelgęs į Tarybos pateiktus su jais susijusius duomenis, turėjo nuspręsti, kad T. Akhras Sirijos verslo struktūrose vykdytos funkcijos neturi būti laikomos parama šiam režimui.
Antrajame pagrinde apeliantas tvirtina, kad Bendrasis Teismas iškraipė jam pateiktus įrodymus. Apeliantas taip pat teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai pateiktus įrodymus vertino atskirai, neatsižvelgė į svarbius įrodymus ir jam nustatė nepagrįstą ir neteisėtą įrodinėjimo naštą.
Konkrečiau kalbant, T. Akhras teigia įrodęs, kad buvo Sirijos režimo priverstinai uždaryto opozicijos dienraščio savininkas, o Taryba nepateikė šį faktą paneigiančių įrodymų. Skundžiamo sprendimo 129 punkte nusprendęs, kad šios apelianto nurodytos faktinės aplinkybės yra neįrodytos, Bendrasis Teismas iškraipė įrodymus: Jungtinių Amerikos Valstijų valstybės departamento ataskaitą, apelianto parodymus ir atnaujintą savaitinę arabų šalių žmogaus teisių tinklo informaciją.
Bendrojo Teismo teiginiai, kad T. Akhras neįrodė, kokią įtaką jo dienraščio uždarymas turėjo jo verslo klestėjimui, ir kad jis galėjo sau leisti tam tikrą laisvę išsakydamas nuomonę apie Sirijos režimą, taip pat pagrįsti iškraipyta bylos medžiaga. Be to, atsižvelgiant į grėsmę, kurią užtraukia šio režimo kritikavimas, nepagrįsta reikalauti, kad apeliantas pateiktų daugiau įrodymų apie priešinimąsi minėtam režimui.
Be to, apelianto teiginys, kad jis nukentėjo, kai staiga buvo nutraukta su Tartuso (Sirija) uostu sudaryta nuomos sutartis, skundžiamo sprendimo 130 punkte buvo išnagrinėtas atskirai, nors jį reikėjo vertinti siejant su jo turėto dienraščio uždarymu.
Bendrasis Teismas taip pat iškraipė apelianto pateiktus įrodymus, kai skundžiamo sprendimo 131 ir 132 punktuose nusprendė, kad neįrodyta, jog vyko susirėmimai su režimo politiniais favoritais. Bendrasis Teismas, be kita ko, neatsižvelgė į tai, kad T. Akhras aiškiai nurodė buvęs prieš savo valią pašalintas iš Homso prekybos rūmų pirmininko pareigų. Turėjo būti atsižvelgta ir į tai, kad nė vienas tuometinis šių prekybos rūmų narys nebuvo įrašytas į asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą, ir nebuvo galima be jokių įrodymų tvirtinti, kad priklausymą šiems rūmams galima paaiškinti tik atitinkamais artimais ryšiais su režimu. Galiausiai Bendrasis Teismas šiuo klausimu apeliantui nustatė nepagrįstą ir neteisėtą įrodinėjimo naštą.
Atsižvelgiant į visa tai, iš tikrųjų Bendrojo Teismo požiūris buvo toks, kad siekiant pagrįsti įtraukimą į asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą, pakanka, kad asmuo būtų sėkmingas verslininkas ir kad tai paneigiantys įrodymai turi būti vertinami atskirai, nes jie įtartini arba nepakankami. Būtent tokiam požiūriui Teisingumo Teismas nepritarė sprendimuose Anbouba / Taryba (
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:247
) ir Anbouba / Taryba (
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:248
).
Taryba ir Komisija tvirtina,kad Teisingumo Teismas turi atmesti šiuos du T. Akhras nurodytus pagrindus, kuriais grindžia savo apeliacinį skundą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Dviejuose pagrinduose, kuriuos reikia nagrinėti kartu, T. Akhras iš esmės teigia, kad skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas pažeidė įrodinėjimo naštos paskirstymo taisykles ribojamųjų priemonių klausimu, nes pripažino, kad jo atžvilgiu egzistuoja Sirijos režimo rėmimo prezumpcija, ir dėl šios teisės klaidos reikia panaikinti skundžiamą sprendimą, nes Bendrasis Teismas, neiškraipydamas apelianto pateiktų įrodymų ir nenustatydamas jam neteisėtos ir nepagrįstos įrodinėjimo naštos, negalėjo nuspręsti, kad jo įtraukimas į asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą pagrįstas pakankamai konkrečių, aiškių ir nuoseklių įrodymų visuma.
Šiuo klausimu reikia išnagrinėti, pirma, bendruosius įrašymo į asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašus kriterijus, antra, T. Akhras įrašymo į šiuos sąrašus motyvus ir, trečia, šio įrašymo pagrįstumo įrodymus (šiuo klausimu žr. Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
punktą; Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
punktą ir Sprendimo Ipatau / Taryba,
C‑535/14 P
,
EU:C:2015:407
,
punktą).
Pirma, dėl bendrųjų kriterijų, naudotų nagrinėjamu atveju siekiant taikyti ribojamąsias priemones, kuriuos apibrėždama Taryba turi plačią diskreciją (šiuo klausimu žr. Sprendimo Taryba / Manufacturing Support & Procurement Kala Naft,
C‑348/12 P
,
EU:C:2013:776
,
punktą; Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
punktą ir Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
punktą), reikia konstatuoti, kad Sprendimo 2011/782 18 straipsnio 1 dalyje ir 19 straipsnio 1 dalyje, be kita ko, buvo nurodyti iš Sirijos režimo vykdomos politikos naudos gaunantys arba jį remiantys asmenys bei subjektai ir su jais susiję asmenys ir subjektai, o Reglamento Nr. 36/2012 15 straipsnio 1 dalyje, be kita ko, nurodyti iš šio režimo naudos gaunantys arba jį remiantys asmenys ir subjektai ir su jais susiję asmenys ir subjektai.
Nei Sprendime 2011/782, nei Reglamente Nr. 36/2012 nepateiktos sąvokų „nauda“, gaunama dėl Sirijos režimo vykdomos politikos, šio režimo „rėmimas“ ir „ryšys“ su asmenimis ir subjektais, kurie gauna naudos iš minėto režimo vykdomos politikos ar jį remia, apibrėžtys. Juose nėra ir paaiškinimų dėl šių aplinkybių įrodinėjimo būdų (pagal analogiją žr. Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
punktą ir Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
punktą).
Todėl reikia konstatuoti, kad nei Sprendime 2011/782, nei Reglamente Nr. 36/2012 neįtvirtinta Sirijos režimo rėmimo prezumpcija pagrindinių Sirijos įmonių vadovų atžvilgiu (pagal analogiją žr. Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
punktą ir Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
punktą).
Nepaisydamas to, jog šiuose aktuose nėra aiškios prezumpcijos, skundžiamo sprendimo 109 punkte Bendrasis Teismas nusprendė, kad Sprendimu 2011/782, į kurį daroma nuoroda Reglamente Nr. 36/2012, buvo patvirtintas ribojamųjų priemonių išplėstas taikymas pagal Sprendimą 2011/552, įtraukiant pagrindinius Sirijos verslininkus dėl to, kad Taryba laikėsi nuomonės, kad pagrindinių Sirijos įmonių vadovus galima laikyti su Sirijos režimu „susijusiais asmenimis“, nes šių įmonių komercinė veikla gali būti sėkminga tik gaunant naudos iš minėto režimo ir savo ruožtu jį kaip nors remiant. Tuo remdamasis Bendrasis Teismas padarė išvadą, jog taip elgdamasi Taryba siekė, kad minėto režimo rėmimo prezumpcija būtų taikoma pagrindinių Sirijos įmonių vadovams.
Tokiomis aplinkybėmis, net jeigu Bendrasis Teismas rėmėsi tuo, kad Taryba taikė prezumpciją, vis dėlto reikia patikrinti, ar, atsižvelgiant į jo atliktą vertinimų, kuriais Taryba grindė sprendimą įtraukti T. Akhras į asmenų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą, teisėtumo kontrolę, šis teismas iš tiesų padarė teisės klaidą, dėl kurios skundžiamas sprendimas turėtų būti panaikintas (šiuo klausimu žr. Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
punktą ir Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
punktą).
Šiuo klausimu reikia priminti, jog Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje garantuojama veiksminga teisminė kontrolė reikalauja, kad atlikdamas motyvų, kuriais pagrįstas sprendimas įtraukti asmens pavardę į asmenų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą, teisėtumo kontrolę Sąjungos teismas įsitikintų, kad šis sprendimas, kuris konkrečiai susijęs su šiuo asmeniu, būtų pagrįstas pakankamai svariomis faktinėmis aplinkybėmis. Tai reiškia, kad nagrinėjamu atveju turi būti tikrinamos dėstant motyvus, kuriais pagrįsti ginčijami aktai, nurodytos faktinės aplinkybės tam, kad būtų patikrinta, ar šie motyvai arba bent vienas jų, laikytini pakankamais savaime patvirtinti minėtus aktus, yra pagrįsti (šiuo klausimu žr. Sprendimo Komisija ir kt. / Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P ir C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
punktą; Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
punktą ir Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
punktą).
Šioje byloje, atliekant situacijos svarbos vertinimą, kuris yra nagrinėjamų ribojamųjų priemonių proporcingumo kontrolės dalis, gali būti atsižvelgta į šių priemonių taikymo aplinkybes, į tai, kad reikėjo skubiai imtis tokių priemonių, kuriomis siekiama daryti spaudimą Sirijos režimui, kad jis nutrauktų smurtines represijas prieš civilius gyventojus, ir į tai, kad valstybėje, kurioje vyksta pilietinis karas ir įtvirtintas autoritarinis režimas, sunku gauti tikslesnių įrodymų (pagal analogiją žr. Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
punktą ir Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
punktą).
Antra, dėl T. Akhras įrašymo į asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašus Sprendimu 2012/172 ir Įgyvendinimo reglamentu Nr. 266/2012 motyvų pasakytina, jog jie susiję su tuo, kad T. Akhras yra žinomas verslininkas, gaunantis naudos iš režimo politikos ir remiantis režimą, grupės „Akhras“ įsteigėjas, buvęs Homso prekybos ir pramonės rūmų pirmininkas, palaiko glaudžius verslo ryšius su Prezidento Al‑Assad šeima, yra Sirijos prekybos rūmų federacijos valdybos narys ir teikė režimui pramonės paskirties ir gyvenamąsias patalpas improvizuotoms įkalinimo stovykloms ir logistinę paramą. Sprendimu 2014/730 ir Įgyvendinimo reglamentu Nr. 1105/2014 Taryba pakeitė šiuos motyvus: nebeliko teiginio dėl pramonės paskirties ir gyvenamųjų patalpų improvizuotoms įkalinimo stovykloms teikimo.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 127 punkte pabrėžė, kad, „kaip teisingai pažymi Taryba, ieškovas [apeliantas] yra svarbus verslininkas, priklausantis Sirijos valdančiajam ekonominiam sluoksniui. Tai, kad ieškovas [apeliantas] yra verslininkas, vadovo pareigos Sirijos verslininkų struktūrose, kaip antai prekybos rūmuose, ir Sirijos verslininkų atstovo vaidmuo yra nepaneigiami faktai, kurių, be kita ko, ieškovas [apeliantas] neginčija“.
Trečia, kiek tai susiję su T. Akhras įrašymo į asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašus pagrįstumo tikrinimu, pažymėtina, kad jis turi būti atliekamas įvertinant, ar suinteresuotojo asmens padėtis yra pakankamas įrodymas, kad jis teikė ekonominę paramą Sirijos režimui. Toks vertinimas turi būti atliktas įrodymus nagrinėjant ne atskirai, bet atsižvelgiant į su jais susijusias aplinkybes (šiuo klausimu žr. Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
punktą ir Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
punktą).
Kadangi Tarybai sudėtinga pateikti įrodymų dėl Sirijoje vykstančio karo, ji įvykdo jai tenkančią įrodinėjimo pareigą, jeigu Sąjungos teismui pateikia pakankamai konkrečių, aiškių ir nuoseklių įrodymų, leidžiančių nustatyti, kad yra pakankamas asmens, kurio lėšos įšaldomos, ir režimo, su kuriuo kovojama, ryšys (šiuo klausimu žr. Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
punktą ir Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
punktą).
Atsižvelgiant į aplinkybes, susijusias su įrodymais, kuriais remiasi Taryba, Bendrasis Teismas pagrįstai nusprendė, kad T. Akhras vaidmuo Sirijos ekonominiame gyvenime ir jo svarbios anksčiau eitos ar dabartinės pareigos Homso prekybos ir pramonės rūmuose ir Sirijos prekybos rūmų federacijos taryboje yra pakankamai konkrečių, aiškių ir nuoseklių įrodymų visuma, leidžianti nustatyti, kad T. Akhras teikė ekonominę paramą Sirijos režimui arba gavo iš jo naudos (pagal analogiją žr. Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
punktą ir Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
punktą).
Šios išvados negali paneigti tai, kad keli kiti Įgyvendinimo sprendime 2012/172, Įgyvendinimo reglamente Nr. 266/2012 ir vėlesniuose aktuose Tarybos suformuluoti teiginiai yra ginčijami ir nebuvo niekaip įrodyti.
Iš tiesų, pirma, iš Teisingumo Teismo praktikos matyti, kad asmens įrašymas į tokius sąrašus, kaip nustatytieji ginčijamuose aktuose, gali būti pateisinamas, jeigu bent vienas nurodytas motyvas, vertinamas kaip pats savaime pakankamas patvirtinti įrašymą į tokį sąrašą, yra pagrįstas (šiuo klausimu žr. Sprendimo Komisija ir kt. / Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P ir C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
punktą), ir, antra, iš Sprendimo 2011/782, Reglamento Nr. 36/2012 ir ginčijamų aktų matyti, jog to, kad asmuo teikia ekonominę paramą Sirijos režimui arba gauna iš šio režimo naudos, savaime pakanka, kad tokio asmens įtraukimas į asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą būtų pateisinamas.
Tačiau negalima atmesti galimybės, kad dėl kitų nei nurodytieji šio sprendimo 62 punkte pakankamai konkrečių ir aiškių įrodymų gali kilti abejonių, ar T. Akhras iš tikrųjų teikė šiam režimui ekonominę paramą arba gavo iš šio režimo naudos.
Todėl siekiant nustatyti, ar Bendrasis Teismas teisės požiūriu pakankamai patikrino, ar yra pakankamai svarių faktinių aplinkybių, pagrindžiančių T. Akhras įtraukimą į asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašus, būtina išnagrinėti apelianto pateiktus argumentus, kad Bendrasis Teismas pažeidė įrodinėjimo naštos paskirstymo taisykles ir iškraipė tam tikrus įrodymus, nagrinėdamas įvairius T. Akhras teiginius, kuriais šis siekė pagrįsti, kad iš tikrųjų jo veiklai Sirijos režimas kenkė ir kad jis priešinosi šiam režimui (pagal analogiją žr. Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
ir
punktus ir Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
ir
punktus).
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką tik Bendrasis Teismas yra kompetentingas konstatuoti ir vertinti faktus ir iš esmės nagrinėti įrodymus, kuriais grindžia tuos faktus. Jeigu šie įrodymai buvo gauti teisėtai, paisyta bendrųjų teisės principų ir procesinių normų, taikomų įrodinėjimo naštos paskirstymui ir įrodymų tyrimui, tik Bendrasis Teismas gali nustatyti jam pateiktų įrodinėjimo priemonių vertę. Vadinasi, jei šie įrodymai nėra iškraipomi, toks vertinimas nėra teisės klausimas, kurį tikrina Teisingumo Teismas (Sprendimo InnoLux / Komisija,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
,
punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Toks iškraipymas konstatuotinas, kai, nesant naujų įrodymų, esamų įrodymų vertinimas akivaizdžiai klaidingas. Tačiau šis iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš byloje esančių dokumentų, neatliekant faktų ir įrodymų vertinimo iš naujo (Sprendimo Italija / Komisija,
C‑280/14 P
,
EU:C:2015:792
,
punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Šiomis aplinkybėmis reikia pažymėti, pirma, kad skundžiamo sprendimo 129 punkte pateikta Bendrojo Teismo išvada, kad apeliantas neįrodė, jog jo turėtą dienraštį galima vertinti kaip opozicijos dienraštį, negali būti laikoma pagrįsta iškraipytais įrodymais.
Žinoma, kaip pažymi T. Akhras, ir iš Jungtinių Amerikos Valstijų valstybės departamento ataskaitos, ir iš pirmojoje instancijoje pateiktų arabų šalių žmogaus teisių tinklo dokumentų matyti, kad kelis šio dienraščio numerius konfiskavo Sirijos institucijos.
Vis dėlto tenka konstatuoti, kad šiuose dokumentuose nepatikslinta, ar tokių priemonių buvo imtasi dėl to, kad šiame dienraštyje buvo deklaruojamas pasipriešinimas režimui. Konkrečiau kalbant, minėtoje ataskaitoje tik kelis kartus kritikuojama vyriausybės politika ir ekonominės veiklos rezultatai, o minėtas dienraštis apibūdintas kaip vienas iš kvazinepriklausomų periodinių leidinių, kurie paprastai priklauso asmenims, palaikantiems ryšius su Sirijos vyriausybe.
Šiomis aplinkybėmis minėti dokumentai gali būti aiškinami nebūtinai taip, kaip siūlo apeliantas, nes jo teiginiai, pateikti prie pirmosios instancijos teisme pareikšto ieškinio pridėtame patvirtinime, savaime negali paneigti šios išvados. Todėl negalima daryti išvados, kad Bendrasis Teismas akivaizdžiai peržengė protingo minėtų dokumentų vertinimo ribas ar suprato juos akivaizdžiai priešingai jų turiniui.
Šiomis aplinkybėmis Bendrojo Teismo tvirtinimas, kad, darant prielaidą, jog minėtas dienraštis praktiškai nebuvo palankus režimui, neatrodo, kad jo uždarymas turėjo kokių nors padarinių T. Akhras verslui ir kad jis galėjo sau leisti tam tikrą laisvę, išsakydamas nuomonę apie Sirijos režimą, vertintinas kaip perteklinis.
Todėl reikia konstatuoti, kad šį tvirtinimą pagrindžiantys argumentai bet kuriuo atveju yra neaktualūs, ir nereikia nustatyti, ar šiuo tvirtinimu pažeistos įrodymų vertinimo taisyklės.
Antra, dėl skundžiamo sprendimo 130 punkte padarytos Bendrojo Teismo išvados dėl apelianto su Tartuso uostu pasirašytos nuomos sutarties nutraukimo pasakytina, kad Bendrojo Teismo negalima kaltinti neišnagrinėjus šiuo klausimu apelianto pateiktų teiginių, siejamų su jo turėto dienraščio uždarymu, nes, pirma, kaip matyti iš šio sprendimo 69–74 punktų, Bendrasis Teismas pagrįstai nusprendė, kad nebuvo įrodyta, jog šiame dienraštyje buvo reiškiamas pasipriešinimas Sirijos režimui, ir, antra, ši sutartis buvo nutraukta prieš aštuonerius metus iki minėto dienraščio uždarymo.
Trečia, dėl apelianto eitų pareigų Sirijos verslininkų struktūrose iš tiesų reikia pažymėti, kad iš pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio ir prie jo pridėto patvirtinimo akivaizdu, jog, priešingai, nei Bendrasis Teismas nurodė skundžiamo sprendimo 131 punkte, T. Akhras tvirtino, kad buvo pašalintas iš Homso prekybos ir pramonės rūmų pirmininko pareigų prieš savo valią ir tam priešinosi.
Kad ir kaip būtų, ši klaida negali paneigti Bendrojo Teismo padarytos išvados. Iš tiesų vertindamas T. Akhras argumento, kad jis nebuvo paskirtas Homso prekybos rūmų pirmininku naujai kadencijai prieš savo valią, vertę Bendrasis Teismas taip pat rėmėsi tuo, kad T. Akhras vis dar ėjo Sirijos prekybos rūmų federacijos valdybos nario pareigas, o šios pareigos, kaip konstatavo Bendrasis Teismas, gali būti paaiškintos tik atitinkamais ryšiais su Sirijos režimu.
Dėl T. Akhras išsakytos kritikos dėl šios išvados reikia pažymėti, kad jis ginčijo faktinio pobūdžio teiginius, kuriuos vertinti kompetentingas tik Bendrasis Teismas, todėl Teisingumo Teismas negali jų nagrinėti apeliaciniame procese.
Ketvirta, dėl apskritai Bendrojo Teismo taikyto metodo vertinant įvairius apelianto teiginius ir jiems pagrįsti pateiktus įrodymus pasakytina, jog tai, kad Bendrasis Teismas šiuos įvairius teiginius nagrinėjo vieną po kito, savaime nereiškia, kad jis nesilaikė reikalavimo nagrinėti įrodymus ne atskirai, bet atsižvelgiant į su jais susijusias aplinkybes.
Iš tiesų šis reikalavimas neužkerta kelio Bendrajam Teismui atskirai nagrinėti, ar įvairūs apelianto teiginiai yra pagrįsti, jeigu nagrinėdamas kiekvieną jų ir vertindamas visus įrodymus bendrai jis atsižvelgia į specifinės padėties Sirijoje nulemtas aplinkybes.
Galiausiai negalima daryti išvados, kad dėl Bendrojo Teismo taikyto metodo apeliantui teko neteisėta ir nepagrįsta įrodinėjimo našta, nes taikant šį metodą apeliantui paliekama galimybė įrodyti, kad jo įtraukimas į asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašus nebuvo pagrįstas pakankamai svariais faktais, pvz., paneigti Tarybos teiginius dėl jo vaidmens Sirijos ekonominiame gyvenime arba remtis pakankamai konkrečiais ir aiškiais įrodymais, kuriais galėtų pagrįsti, kad neteikė paramos Sirijos režimui ir negavo iš jo naudos.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad Bendrasis Teismas patikrino T. Akhras įtraukimo į asmenų ir subjektų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašus pagrįstumą remdamasis įrodymų, susijusių su jo padėtimi ir pareigomis, kiek tai susiję su Sirijos režimu (suinteresuotasis asmuo nepaneigė šių įrodymų), visuma. Todėl tai, kad skundžiamame sprendime remtasi minėto režimo rėmimo prezumpcija, negali turėti įtakos skundžiamo sprendimo teisėtumui, nes iš Bendrojo Teismo išvadų matyti, kad jis teisės požiūriu pakankamai patikrino, jog yra pakankamai svarių faktinių aplinkybių, pagrindžiančių T. Akhras įtraukimą į nagrinėjamus sąrašus (pagal analogiją žr. Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑630/13 P
,
EU:C:2015:247
,
punktą ir Sprendimo Anbouba / Taryba,
C‑605/13 P
,
EU:C:2015:248
,
punktą).
Taip Bendrasis Teismas laikėsi šio sprendimo 56 punkte nurodytoje teismo praktikoje įtvirtintų principų, susijusių su motyvų, kuriais pagrįsti tokie kaip ginčijami aktai, teisėtumo kontrole.
Kadangi pirmasis apeliacinio skundo pagrindas, susijęs su Bendrojo Teismo padaryta teisės klaida, negali lemti skundžiamo sprendimo panaikinimo, o antrasis apeliacinio skundo pagrindas yra iš dalies nepriimtinas ir iš dalies nepagrįstas, abu T. Akhras nurodyti apeliacinio skundo pagrindai turi būti atmesti.
Todėl reikia atmesti visą apeliacinį skundą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas.
Pagal to paties reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi Taryba reikalavo priteisti iš T. Akhras bylinėjimosi išlaidas ir pastarasis bylą pralaimėjo, T. Akhras turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jo priteisiamos Tarybos patirtos bylinėjimosi išlaidos.
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 140 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti apeliacinį skundą.

2.
Tarif Akhras padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jo priteisiamos Europos Sąjungos Tarybos patirtos bylinėjimosi išlaidos.

3.
Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.