CELEX: 62016CJ0245
Zahtjev za prethodnu odluku
Državne potpore
Uredba (EZ) br. 800/2008
Opće skupno izuzeće
Područje primjene
Članak 1. stavak 6. točka (c)
Članak 1. stavak 7. točka (c)
Pojam ‚poduzetnik u teškoćama’
Pojam ‚cjelokupni stečajni postupak’
Društvo korisnik državne potpore na temelju regionalnog operativnog programa Europskog fonda za regionalni razvoj (EFRR) koje je nakon toga podvrgnuto postupku nagodbe s vjerovnicima kojom se predviđa nastavak poslovanja
Opoziv potpore
Obveza naknade isplaćenog predujma

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 1. stavka 7. točke (c) Uredbe Komisije (EZ) br. 800/2008 od 6. kolovoza 2008. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora sukladnima sa zajedničkim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora (Uredba o općem skupnom izuzeću) (
SL 2008., L 214, str. 3
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 4., str. 159.).
Zahtjev je upućen u okviru spora između Neree SpA i Regione Marche (Regija Marche, Italija) u vezi s opozivom državne potpore dodijeljene Nerei u okviru provedbe regionalnog operativnog programa (u daljnjem tekstu: ROP) Europskog fonda za regionalni razvoj (EFRR) iz razloga što je to društvo podvrgnuto postupku nagodbe s vjerovnicima kojom se predviđa nastavak njegova poslovanja.
Pravni okvir
Pravo Unije
U uvodnim izjavama 15. i 36. Uredbe br. 800/2008 predviđeno je:
„(15)
Potpore dodijeljene poduzetnicima u teškoćama u smislu Smjernica Zajednice za državne potpore za sanaciju i restrukturiranje poduzetnika u teškoćama [(
SL 2004., C 244, str. 2
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 121.)] trebaju se ocjenjivati prema tim Smjernicama kako bi se izbjeglo njihovo zaobilaženje. Potpore takvim poduzetnicima trebaju, prema tome, biti izuzete iz područja primjene ove Uredbe. Kako bi se smanjilo administrativno opterećenje država članica, prilikom dodjeljivanja potpora obuhvaćenih ovom Uredbom malim i srednjim poduzećima, definiciju poduzetnika u teškoćama potrebno je pojednostaviti u usporedbi s definicijom koja se koristi u tim Smjernicama. Štoviše, mala i srednja poduzeća koja su osnovana prije manje od tri godine ne trebaju se, za potrebe ove Uredbe, smatrati poduzetnicima u teškoćama u pogledu tog razdoblja, osim ako ispunjavaju kriterije mjerodavnog nacionalnog prava za cjelokupni stečajni postupak. To pojednostavljenje ne treba dovoditi u pitanje ispunjavanje uvjeta iz tih Smjernica od strane malih i srednjih poduzeća u pogledu potpora koje nisu obuhvaćene ovom Uredbom, kao niti svrstavanje velikih poduzeća, prema ovoj Uredbi, u poduzeća u teškoćama koji su i nadalje obuhvaćeni punom definicijom utvrđenom u tim Smjernicama.
[…]
(36)
Sukladno načelima koja uređuju potpore obuhvaćene člankom [107. stavkom 1. UFEU‑a], za potpore se smatra da su dodijeljene u trenutku kada je zakonsko pravo primanja potpore preneseno na korisnika prema primjenljivom nacionalnom pravnom režimu.”
U članku 1. stavcima 6. i 7. Uredbe br. 800/2008 navodi se:
„6.   Ova se Uredba ne primjenjuje na sljedeće potpore:
[…]
(c)
potpore poduzetnicima u teškoćama.
7.   Za potrebe točke (c) stavka 6., za malo i srednje poduzeće smatra se da je poduzetnik u teškoćama ako ispunjava sljedeće uvjete:
[…]
(c)
za svaku vrstu trgovačkog društva, ako ono ispunjava kriterije domaćeg prava za pokretanje cjelokupnog stečajnog postupka.
Malo ili srednje poduzeće koje je osnovano prije manje od tri godine ne smatra se, za potrebe ove Uredbe, poduzetnikom u teškoćama za to razdoblje osim ako zadovoljava uvjet naveden u točki (c) prvog podstavka.”
Točke 9. do 11. Smjernica Zajednice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama (
SL 2004., C 244, str. 2
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 3., str. 121.) (u daljnjem tekstu: Smjernice) predviđaju:
„9.
Ne postoji definicija Zajednice pojma ‚poduzeće u teškoćama’. Međutim, u smislu ovih Smjernica Komisija smatra da je poduzeće u teškoćama ako nije sposobno vlastitim sredstvima ili sredstvima koja može pribaviti od svojih vlasnika/dioničara ili vjerovnika spriječiti gubitke, a koji bi, bez vanjske intervencije javnih vlasti, gotovo sigurno kratkoročno ili srednjoročno ugrozili njegov opstanak.
10.
U smislu ovih Smjernica smatra se da je poduzeće u teškoćama, bez obzira na njegovu veličinu, posebno u sljedećim slučajevima:
(a)
u slučaju društva s ograničenom odgovornošću, ako je više od polovine temeljnog kapitala nestalo, a više od četvrtine kapitala izgubljeno je u prethodnih dvanaest mjeseci;
(b)
u slučaju trgovačkog društva u kojem barem neki članovi odgovaraju svom svojom imovinom za dugove društva, ako je nestalo više od polovine njegovog kapitala prikazanog u knjigama društva, a više od jedne četvrtine tog kapitala izgubljeno je u posljednjih 12 mjeseci; ili
(c)
u slučaju bilo kojeg oblika trgovačkog društva ako ispunjava uvjete za pokretanje stečajnog postupka na temelju domaćih propisa.
11.
Može se smatrati da je poduzeće u teškoćama iako ne postoji niti jedna okolnost iz točke 10., posebno ako su prisutni uobičajeni znakovi poduzeća u teškoćama, kao primjerice povećavanje gubitaka, smanjenje prometa, rast zaliha, višak kapaciteta, smanjenje novčanih tokova, rast duga, rast troškova kamata i pad ili nulta neto vrijednost imovine. U najgorem je slučaju poduzeće već insolventno ili je već nad njime pokrenut stečajni postupak na temelju domaćih propisa. Ove Smjernice primjenjuju se tada i na potpore koje u okviru takvog postupka dovode do opstanka poduzeća. U svakom slučaju, poduzeće je očito u teškoćama ako se ne može oporaviti svojim sredstvima ili sredstvima koje primi od svojih vlasnika/dioničara ili sredstvima iz tržišnih izvora.”
Talijansko pravo
Institut nagodbe s vjerovnicima, čija varijanta je nagodba s vjerovnicima kojom se predviđa nastavak poslovanja, uređen je člancima 160. do 186.a Regio Decreto n. 267 – Disciplina del fallimento, del concordato preventivo, dell’amministrazione controllata e della liquidazione coatta amministrativa (Kraljevski dekret br. 267 o uređenju stečaja, nagodbe s vjerovnicima, kontroliranog upravljanja i prisilne upravne likvidacije) od 16. ožujka 1942. (GURI br. 81 od 6. travnja 1942.), u verziji primjenjivoj na činjenice u glavnom postupku (u daljnjem tekstu: Stečajni zakon).
Članak 160. Stečajnog zakona, naslovljen „Pretpostavke za pokretanje postupka”, određuje:
„Poduzetnik koji se nalazi u teškoćama može svojim vjerovnicima predložiti nagodbu na temelju plana […]
Za potrebe prvog stavka, teškoće također podrazumijevaju stanje nesolventnosti.
Članak 161. Stečajnog zakona, naslovljen „Zahtjev za nagodbu”, određuje:
„Zahtjev za pokretanje postupka nagodbe s vjerovnicima upućuje se podneskom koji potpisuje dužnik sudu mjesta u kojem poduzetnik ima svoje glavno sjedište […]”
Članak 186. Stečajnog zakona, naslovljen „Nagodba kojom se predviđa nastavak poslovanja”, određuje:
„Odredbe ovog članka primjenjuju se kada je planom nagodbe navedenim u članku 161. stavku 2. točki (e) predviđen nastavak poslovanja dužnika, prijenos postojeće gospodarske cjeline ili unos prava, stvari ili imovine u postojeću gospodarsku cjelinu jednog ili više društava, uključujući novonastalo društvo. Planom se može predvidjeti i likvidacija sredstava koja nisu povezana s obavljanjem djelatnosti poduzetnika.
U slučajevima predviđenima ovim člankom:
a)
plan iz članka 161. stavka 2. točke (e) sadržava i analitičku naznaku o prihodima i rashodima za koje se očekuje da će biti ostvareni nastavkom poslovanja poduzetnika predviđenim planom nagodbe te naznaku o potrebnim financijskim sredstvima i odgovarajućim načinima pokrića;
b)
izvješćem stručnjaka iz članka 161. stavka 3. potvrđuje se da će se nastavkom poslovanja poduzetnika predviđenim planom nagodbe pridonijeti boljem namirenju tražbina vjerovnika;
c)
ne dovodeći u pitanje odredbe članka 160. stavka 2., planom se može predvidjeti moratorij u trajanju do najviše godine dana do potvrde nagodbe radi namire vjerovnika s pravom prvenstva, založnim pravom ili hipotekom, osim ako je predviđena likvidacija sredstava ili prava na kojima se temelji taj uzrok prednosti. U tom slučaju vjerovnici na koje se primjenjuju uzroci prednosti navedeni u prethodnoj rečenici nemaju pravo glasa.
Ne dovodeći u pitanje odredbe članka 169.a, ugovori čije je izvršavanje u tijeku na datum podnošenja tužbe, uključujući ugovore sklopljene s javnom upravom, neće biti raskinuti kao posljedica pokretanja postupka. Sve drukčije pogodbe su ništavne. Prihvaćanjem zahtjeva za nagodbu s vjerovnicima ne sprječava se nastavak ugovora o javnoj nabavi ako je stručnjak kojeg je imenovao dužnik naveden u članku 67. potvrdio svoju suglasnost s planom i razumnu mogućnost izvršenja ugovora. Po ispunjenju pravnih uvjeta, društvo stjecatelj ili društvo primatelj unosa prava, stvari ili imovine u gospodarsku cjelinu ili jednu od grana djelatnosti poduzetnika kojem su ugovori dodijeljeni, ostvaruju pravo na taj nastavak poslovanja. Pri prijenosu ili unosu nadležni sud nalaže poništenje upisa i prijepisa.
Nakon podnošenja tužbe na sudu je da odobri sudjelovanje u postupcima dodjele ugovora o javnoj nabavi na temelju mišljenja sudskog upravitelja, ako je imenovan. U suprotnom odluku donosi sud.
Prihvaćanjem zahtjeva za nagodbu s vjerovnicima ne sprječava se sudjelovanje u postupcima dodjele ugovora o javnoj nabavi ako poduzetnik tijekom natječaja dostavi:
a)
izvješće stručnjaka koje ispunjava uvjete navedene u članku 67. stavku 3. točki (d) i kojim se potvrđuje sukladnost s planom nagodbe i razumna mogućnost izvršenja ugovora;
b)
izjavu drugog subjekta koji ispunjava opće uvjete o financijskoj, tehničkoj i gospodarskoj sposobnosti te sposobnosti certificiranja koji su potrebni za dodjelu ugovora, i koji se ponuditelju i naručitelju obvezao da će tijekom trajanja ugovora staviti na raspolaganje potrebna sredstva za izvršenje ugovora i subrogaciju u prava poduzetnika kojem je pružena pomoć ako se tijekom natječaja ili nakon sklapanja ugovora nad tim poduzetnikom provede stečajni postupak, ili ako zbog bilo kojeg razloga on ne bude u mogućnosti izvršiti ugovor na odgovarajući način. Primjenjuje se članak 49. [decreto legislativo n. 163 – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE (zakonodavna uredba br. 163., koja se odnosi na zakon o javnoj nabavi radova, usluga i robe primjenom direktiva 2004/17/EZ i 2004/18/EZ) od 12. travnja 2006. (GURI br. 100 od 2. svibnja 2006.)].
Ne dovodeći u pitanje odredbe prethodnog stavka, poduzetnik koji je u postupku nagodbe s vjerovnicima također može sudjelovati u natječaju u okviru privremenog konzorcija dok god nema status ovlaštenog zastupnika i dok god se nad drugim poduzetnicima koji pripadaju tom konzorciju ne vodi stečajni postupak. U tom slučaju izjavu iz četvrtog stavka točke (b) može dati i subjekt koji je dio konzorcija.
Ako tijekom postupka koji je pokrenut u skladu s ovim člankom poduzetnik prestane s obavljanjem svoje djelatnosti ili ako se to obavljanje djelatnosti pokaže očito štetnim za vjerovnike, sud postupa u skladu s člankom 173. To ne utječe na dužnikovu ovlast da izmijeni prijedlog nagodbe.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
Regija Marche odobrila je odlukom od 9. studenoga 2010. natječaj za projekte i obrasce vezane uz izvršenje intervencije 1.2.1.05.01 ROP‑a EFRR‑a za regiju Marche za razdoblje od 2007. do 2013., koji je bio odobren Odlukom Komisije br. 3986 od 17. kolovoza 2007.
Nerea je 13. travnja 2011. podnijela zahtjev za potporu na temelju navedenog ROP‑a. Regija Marche joj je odlukom od 20. ožujka 2012. dodijelila financijsku pomoć u iznosu od 144052,58 eura, za prihvatljivi izdatak od 665262,91 eura. Na svoj zahtjev Nerea je pored toga od posredničkog tijela MedioCredito centrale (MCC) SpA (u daljnjem tekstu: MCC) primila predujam u iznosu od 50 % te financijske pomoći, odnosno 72026,29 eura.
Nerea je 18. studenoga 2013., nakon što je izvršila ulaganje koje je predmet te financijske pomoći, sastavila izvješće o nastalim izdacima i zahtijevala isplatu preostalog dijela iste financijske pomoći.
Dana 24. prosinca 2013. Nerea je pred Tribunale di Macerata (sud u Macerati, Italija) podnijela zahtjev za nagodbu s vjerovnicima kojom se predviđa nastavak poslovanja. Odlukom od 15. listopada 2014., objavljenom 23. listopada 2014., navedeni sud otvorio je postupak nagodbe s vjerovnicima.
MCC je dopisom od 11. veljače 2015. obavijestio Nereu o odluci o otvaranju postupka opoziva financijske pomoći koju joj je bila dodijelila regija Marche. Otvaranje tog postupka bilo je opravdano time što, s obzirom na to da je bila podvrgnuta postupku nagodbe s vjerovnicima kojom se predviđa nastavak poslovanja, Nerea više nije ispunjavala pretpostavke dopuštenosti financiranja predviđene u članku 1., kao i u članku 20. točki (h) natječaja.
Nerea je 5. ožujka 2015. podnijela svoja očitovanja i zahtijevala poništenje postupka opoziva.
Dopisom od 20. ožujka 2015. MCC je Nerei potvrdio da to što je u pogledu nje otvoren postupak nagodbe s vjerovnicima kojom se predviđa nastavak poslovanja, na temelju članka 1. stavka 7. točke (c) Uredbe br. 800/2008, čini jedan od slučajeva koji su prepreka tome da joj je dopušteno primati financijsku pomoć.
Regija Marche je 11. svibnja 2015. opozvala financijsku pomoć dodijeljenu Nerei i od nje zatražila naknadu predujma od 72026,29 eura koji joj je bio isplaćen, uvećan za kamate u iznosu od 4997.93 eura.
Nerea je slijedom toga sudu koji je uputio zahtjev podnijela tužbu protiv tih odluka, pozivajući se posebice na povredu ROP‑a, članka 1. stavka 7. Uredbe br. 800/2008 i načela dobre uprave.
U tom je kontekstu Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionalni upravni sud regije Marche) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Na prvom mjestu, odnosi li se članak 1. stavak 7. točka (c) Uredbe br. 800/2008 samo na postupke koje po službenoj dužnosti mogu pokrenuti upravna i sudska tijela država članica (u Italiji, na primjer, stečaj) ili i na one postupke koji se mogu pokrenuti na zahtjev zainteresiranog poduzetnika (kao što je u nacionalnom pravu u slučaju nagodbe s vjerovnicima) s obzirom na to da se u navedenoj odredbi navodi pojam ‚pokretanje’ cjelokupnog stečajnog postupka?
2.
Ako se zaključi da Uredba br. 800/2008 obuhvaća sve stečajne postupke, treba li tada, posebno u vezi s institutom nagodbe s vjerovnicima kojom se predviđa nastavak poslovanja [poduzetnika] koja se kao pitanje osobito javlja u vezi s člankom 186.a Stečajnog zakona, članak 1. stavak 7. točku (c) Uredbe br. 800/2008 tumačiti na način da sama činjenica da su ispunjeni uvjeti za pokretanje stečajnog postupka u odnosu na poduzetnika koji je zatražio dodjelu potpore iz strukturnih fondova, predstavlja prepreku za dodjelu tog financiranja, ili zbog toga nacionalno tijelo koje upravlja postupcima u vezi s fondovima mora povući već odobreno financiranje, ili se pak, nasuprot tomu, poteškoće moraju ocjenjivati s obzirom na okolnosti konkretnog slučaja, uzimajući u obzir, na primjer, vremenski okvir postupka, okolnost poštuje li poduzetnik preuzete obveze i sve ostale bitne elemente?”
O prethodnim pitanjima
Uvodno valja navesti da sud koji je uputio zahtjev pita Sud o tumačenju članka 1. stavka 7. točke (c) Uredbe br. 800/2008 s obzirom na to da odlučuje o sporu u sklopu kojeg Nerea, poduzetnik korisnik državne potpore dodijeljene u okviru ROP‑a za regiju Marche, osporava to što mora nadoknaditi iznos i pripadajuće kamate, primjenom te odredbe, jer je nakon te dodjele zatražila nagodbu s vjerovnicima kojom se predviđa nastavak poslovanja.
Prvo pitanje
Svojim prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 1. stavak 7. točku (c) Uredbe br. 800/2008 tumačiti na način da ondje navedeni pojam „cjelokupni stečajni postupak” pokriva samo postupke koji upravna i sudska tijela država članica mogu pokrenuti po službenoj dužnosti ili on također obuhvaća one koji se mogu pokrenuti na zahtjev poduzetnika.
Iz odluke o upućivanju prethodnih pitanja proizlazi da je to pitanje postavljeno zbog posebnosti stečajnog postupka u pitanju u glavnom postupku, odnosno nagodbe s vjerovnicima kojom se predviđa nastavak poslovanja kako je predviđena u Stečajnom zakonu, koji pokreće nadležni sud na zahtjev predmetnog poduzetnika.
Naime, ako pojam „cjelokupni stečajni postupak” treba tumačiti na način da se odnosi samo na postupke koje nadležni sud pokreće po službenoj dužnosti, on ne bi obuhvaćao nagodbu s vjerovnicima kojom se predviđa nastavak poslovanja, pa se članak 1. stavci 6. i 7. Uredbe br. 800/2008 ne bi dakle primjenjivao na situaciju u kojoj je Nerea.
U tom pogledu valja podsjetiti da se u skladu sa svojim člankom 1. stavkom 6. točkom (c) Uredba br. 800/2008 ne primjenjuje na potpore poduzetnicima u teškoćama. Uvozna izjava 15. navedene uredbe pojašnjava da se potpore dodijeljene poduzetnicima u teškoćama trebaju ocjenjivati prema Smjernicama kako bi se izbjeglo njihovo zaobilaženje.
Članak 1. stavak 7. točka (c) Uredbe br. 800/2008 predviđa da je poduzetnik u teškoćama mali i srednji poduzetnik koji ispunjava kriterije domaćeg prava za pokretanje cjelokupnog stečajnog postupka.
Ta odredba upućuje dakle na nacionalno pravo kad je riječ o određivanju kriterija prema kojima mali i srednji poduzetnik može biti podvrgnut cjelokupnom stečajnom postupku.
Međutim, valja navesti da ni ta odredba ni ikoja druga odredba Uredbe br. 800/2008 ne utvrđuje razliku između različitih cjelokupnih stečajnih postupaka koji postoje u različitim nacionalnim pravnim porecima, ovisno o tome pokreću li ih upravna i sudska tijela država članica ili se oni pokreću na zahtjev poduzetnika.
Prema tome, iako je točno da članak 1. stavak 7. točka (c) Uredbe br. 800/2008 upućuje na „kriterije za pokretanje” cjelokupnog stečajnog postupka, ta odredba se ipak ne može tumačiti na način da se odnosi samo na postupke koji se u odnosu na poduzetnike pokreću po službenoj dužnosti, a isključuje postupke koji se pokreću na zahtjev poduzetnika.
Slijedom toga, članak 1. stavak 7. točku (c) Uredbe br. 800/2008 treba tumačiti na način da ondje navedeni pojam „cjelokupni stečajni postupak” obuhvaća sve cjelokupne stečajne postupke predviđene nacionalnim pravom, neovisno o tome pokreću li ih nacionalna upravna ili sudska tijela po službenoj dužnosti ili poduzetnik u pitanju na vlastiti zahtjev.
Drugo pitanje
Svojim drugim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članak 1. stavak 7. točku (c) Uredbe br. 800/2008 tumačiti na način da je činjenica da poduzetnik ispunjava sve kriterije za pokretanje cjelokupnog stečajnog postupka dovoljna za to da stvori prepreku tome da mu se dodijeli državna potpora primjenom te uredbe ili za to da se ona opozove ako je već bila dodijeljena, ili u tu svrhu pak treba konkretno dokazati da je poduzetnik u teškoćama.
U tom pogledu valja podsjetiti da, na temelju svojeg članka 1. stavka 6. točke (c), Uredba br. 800/2008 iz svojeg područja primjene isključuje potpore poduzetnicima u teškoćama, tj. osobito onim poduzetnicima koji, sukladno članku 1. stavku 7. točki (c) te uredbe, prema nacionalnom pravu koje je na njih primjenjivo ispunjavaju kriterije za pokretanje cjelokupnog stečajnog postupka.
Međutim, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 36. Uredbe br. 800/2008, za potpore obuhvaćene člankom 107. stavkom 1. UFEU‑a smatra se da su dodijeljene u trenutku kada je zakonsko pravo primanja potpore preneseno na korisnika prema primjenjivom nacionalnom pravnom režimu.
Slijedom toga, kao što je to nezavisni odvjetnik istaknuo u točki 71. svojeg mišljenja, upravo u odnosu na taj trenutak treba ocijeniti, s obzirom na pretpostavke propisane Uredbom br. 800/2008, sposobnost poduzetnika da mu se dodijeli potpora (vidjeti u tom smislu presudu od 21. ožujka 2013., Magdeburger Mühlenwerke,
C‑129/12
,
EU:C:2013:200
, t.
40.
).
Nadalje valja podsjetiti, kao što to proizlazi iz uvodne izjave 15. Uredbe br. 800/2008, da je definiciju poduzetnika u teškoćama potrebno pojednostaviti u usporedbi s definicijom koja se koristi u Smjernicama, kako bi se smanjilo administrativno opterećenje država članica prilikom dodjele potpore obuhvaćene tom uredbom malim i srednjim poduzetnicima. Članak 1. stavak 7. navedene uredbe posljedično se ograničava samo na navođenje elemenata pojma „poduzetnika u teškoćama” iz točke 10. Smjernica, ne navodeći one pobrojane u točki 11. tih smjernica.
Bilo bi pak protivno tom cilju pojednostavljivanja nametnuti nadležnim tijelima država članica da prilikom odluke o dodjeli državne potpore poduzetniku, primjenom Uredbe br. 800/2008, sama konkretno ocijene je li poduzetnik u teškoćama u trenutku u kojem ispituju ima li on pravo na tu potporu.
Štoviše, članak 1. stavak 7. točka (c) navedene uredbe ne propisuje navedenim tijelima obvezu da provode samostalno ispitivanje konkretne situacije poduzetnika, nego samo da vode računa o tome da primjenom te iste odredbe ne dodijele potporu poduzetniku koji ispunjava kriterije za pokretanje cjelokupnog stečajnog postupka.
Slijedi da se poduzetnika, kao što je to Nerea, koji na datum na koji mu je potpora bila dodijeljena nije ispunjavao kriterije za pokretanje cjelokupnog stečajnog postupka predviđene nacionalnim pravom koje je na njega primjenjivo, što je na nacionalnom sudu da utvrdi, ne može smatrati poduzetnikom u teškoćama obuhvaćenim člankom 1. stavkom 6. Uredbe br. 800/2008.
Također slijedi da se potpora dodijeljena poduzetniku u skladu s Uredbom br. 800/2008, a osobito u skladu s negativnom pretpostavkom propisanom člankom 1. stavkom 6. te uredbe, ne može opozvati samo iz razloga što je taj poduzetnik podvrgnut cjelokupnom stečajnom postupku nakon datuma na koji mu je ona bila dodijeljena.
Slijedom toga, članak 1. stavak 7. točku (c) Uredbe br. 800/2008 treba tumačiti na način da je činjenica da poduzetnik ispunjava kriterije za pokretanje cjelokupnog stečajnog postupka u skladu s nacionalnim pravom – što je na nacionalnom sudu da utvrdi – dovoljna za to da stvori prepreku tome da mu se dodijeli državna potpora primjenom te uredbe ili, ako je ona već dodijeljena, za to da se utvrdi da ona to nije mogla biti primjenom navedene uredbe, pod uvjetom da su ti kriteriji bili ispunjeni na datum na koji je navedena potpora bila dodijeljena. Nasuprot tomu, potpora dodijeljena poduzetniku u skladu s Uredbom br. 800/2008, a osobito u skladu s njezinim člankom 1. stavkom 6. te uredbe, ne može se opozvati samo iz razloga što je taj poduzetnik podvrgnut cjelokupnom stečajnom postupku nakon datuma na koji mu je ona bila dodijeljena.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenoga, Sud (treće vijeće) odlučuje:

1.
Članak 1. stavak 7. točku (c) Uredbe Komisije (EZ) br. 800/2008 od 6. kolovoza 2008. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora sukladnima sa zajedničkim tržištem u primjeni članaka [107. i 108. UFEU‑a] (Uredba o općem skupnom izuzeću) treba tumačiti na način da ondje navedeni pojam „cjelokupni stečajni postupak” obuhvaća sve cjelokupne stečajne postupke predviđene nacionalnim pravom, neovisno o tome pokreću li ih nacionalna upravna ili sudska tijela po službenoj dužnosti ili poduzetnik u pitanju na vlastiti zahtjev.

2.
Članak 1. stavak 7. točku (c) Uredbe br. 800/2008 treba tumačiti na način da je činjenica da poduzetnik ispunjava kriterije za pokretanje cjelokupnog stečajnog postupka u skladu s nacionalnim pravom – što je na nacionalnom sudu da utvrdi – dovoljna za to da stvori prepreku tome da mu se dodijeli državna potpora primjenom te uredbe ili, ako je ona već dodije“ljena, za to da se utvrdi da ona to nije mogla biti primjenom navedene uredbe, pod uvjetom da su ti kriteriji ispunjeni na datum na koji je navedena potpora bila dodijeljena. Nasuprot tomu, potpora dodijeljena poduzetniku u skladu s Uredbom br. 800/2008, a osobito u skladu s njezinim člankom 1. stavkom 6. te uredbe, ne može se opozvati samo iz razloga što je taj poduzetnik podvrgnut cjelokupnom stečajnom postupku nakon datuma na koji mu je ona bila dodijeljena.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: talijanski