CELEX: 62021CJ0385
Ennakkoratkaisupyyntö
Kilpailu
Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt
SEUT 101 artikla
Kansallisen kilpailuviranomaisen määräämää seuraamus
Sakon määrän määrittäminen
Tuloslaskelmaan kirjatun liikevaihdon huomioon ottaminen
Vaatimus siitä, että kansallinen kilpailuviranomainen ottaa huomioon eri liikevaihdon
Kilpailuviranomaisen kieltäytyminen
Kyseessä olevan yrityksen todellinen taloudellinen tilanne
Suhteellisuusperiaate

Ennakkoratkaisupyyntö koskee SEU 4 artiklan 3 kohdan ja SEUT 101 artiklan, luettuina suhteellisuusperiaatteen valossa, tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat Zenith Media Communications SRL ja Consiliul Concurenţei (kilpailuneuvosto, Romania) ja joka koskee päätöstä, jolla kyseiselle yhtiölle määrätään sakko kilpailusääntöjen rikkomisesta.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetus (EY) N:o 1/2003
[SEUT 101] ja [SEUT 102] artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (
EUVL 2003, L 1, s. 1
) 3 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset tai kansalliset tuomioistuimet soveltavat kansallista kilpailulainsäädäntöä [SEUT 101] artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin sopimuksiin, yritysten yhteenliittymien päätöksiin tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, jotka saattavat vaikuttaa kyseisessä säännöksessä tarkoitettuun jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, niiden on myös sovellettava [SEUT 101] artiklaa mainitunlaisiin sopimuksiin, päätöksiin tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin. – – ”
Kyseisen asetuksen 5 artiklassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisilla on toimivalta soveltaa [SEUT 101] ja [SEUT 102] artiklaa yksittäisissä asioissa. Toimiessaan omasta aloitteestaan tai kantelun perusteella ne voivat tässä tarkoituksessa tehdä seuraavat päätökset:
–
vaatia lopettamaan rikkominen,
–
määrätä välitoimenpiteitä,
–
hyväksyä sitoumuksia,
–
määrätä sakkoja, uhkasakkoja taikka muita niiden kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä seuraamuksia.
Jos viranomaiset katsovat hallussaan olevien tietojen perusteella, että kiellon edellyttämät perusteet eivät täyty, ne voivat myös päättää, ettei niiden ole syytä toteuttaa toimenpiteitä.”
Kyseisen asetuksen 23 artiklan 2 kohdassa säädetään Euroopan komission mahdollisuudesta määrätä yrityksille sakkoja Euroopan unionin kilpailuoikeuden säännösten rikkomisesta. Näiden sakkojen määrä voi olla enintään 10 prosenttia yrityksen edellisen tilikauden kokonaisliikevaihdosta.
Kyseisen asetuksen 35 artiklan 1 kohdan sanamuoto on seuraava:
”Jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi kilpailuviranomainen, joka vastaa [SEUT 101] ja [SEUT 102] artiklan soveltamisesta siten, että tämän asetuksen säännöksiä noudatetaan tehokkaasti. – –”
Neljäs direktiivi 78/660/ETY
Yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä [SEUT 50 artiklan 2 kohdan g alakohdan] nojalla 25.7.1978 annetun neljännen neuvoston direktiivin 78/660/ETY (
EYVL 1978, L 222, s. 11
), sellaisena kuin se on muutettuna 18.6.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/51/EY (
EUVL 2003, L 178, s. 16
), 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Tilinpäätös käsittää taseen, tuloslaskelman ja liitetiedot. Nämä asiakirjat muodostavat yhden kokonaisuuden.”
Neljännen direktiivin 78/660, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/51, 22–26 artiklasta ilmenee, että liikevaihdon nettomäärä ilmoitetaan tuloslaskelmassa.
Romanian oikeus
Kilpailusta 10.4.1996 annetun lain nro 21/1996 (Legea Concurenței nr. 21/1996) (Monitorul Oficial al României, osa I, nro 88, 30.4.1996), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä kilpailulaki), 2 §:n 3 momentissa säädetään seuraavaa:
”Jos yritykset – – osallistuvat sopimuksin, yhteistoimintajärjestelyin, pöytäkirjalla ja muilla sopimusperusteisilla tavoilla toteutettuun ryhmittymään, joka ei ole oikeushenkilö, sovelletaan siitä riippumatta, onko se nimenomainen, julkinen tai peitelty, ja riippumatta sen muodosta – liittouma, koalitio, ryhmä, ryhmittymä, liitto ja muut – edellä 1 momentissa tarkoitettujen tällaiseen ryhmittymään osallistumisen puitteissa toteutettavien toimien ja tosiseikkojen osalta tämän lain säännöksiä kuhunkin yritykseen suhteellisuusperiaatetta noudattaen.”
Kilpailulain 5 §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”1.   ”Kiellettyjä ovat kaikki yritysten väliset sopimukset, yritysten yhteenliittymien päätökset sekä yhdenmukaistetut menettelytavat, joiden tarkoituksena on kilpailun estäminen, rajoittaminen tai vääristäminen Romanian markkinoilla tai niiden osassa tai joiden seurauksena kilpailu Romanian markkinoilla tai niiden osassa estyy, rajoittuu tai vääristyy, ja erityisesti sellaiset, joilla
a)
suoraan tai välillisesti vahvistetaan osto- tai myyntihintoja taikka muita kauppaehtoja;
b)
rajoitetaan tai valvotaan tuotantoa, markkinoita, teknistä kehitystä taikka investointeja;
c)
joilla jaetaan markkinoita tai hankintalähteitä;
d)
sovelletaan kauppakumppaneiden samankaltaisiin suorituksiin erilaisia ehtoja saattaen siten jotkin niistä epäedulliseen kilpailuasemaan;
e)
sopimuksen tekemisen edellytykseksi asetetaan se, että sopimuspuolet hyväksyvät lisäsuoritukset, joilla niiden luonteen vuoksi tai kauppatavan mukaan ei ole yhteyttä sopimuksen kohteeseen.”
Kilpailulain 55 §:n 1 momentin a kohdassa säädetään seuraavaa:
”Rikkomisia, joista määrätään sakko, jonka määrä voi olla enintään 10 prosenttia yrityksen tai yritysten yhteenliittymän seuraamusta edeltäneen tilikauden maailmanlaajuisesta kokonaisliikevaihdosta, ovat seuraavat teot, joihin yritykset tai yritysten yhteenliittymät ovat tahallaan tai tuottamuksesta syyllistyneet:
a)
tämän lain 5 ja 6 §:n sekä SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan rikkominen – –”
Kilpailulain nro 21/1996 [55] §:ssä tarkoitetuista hallinnollisista rikkomuksista määrättävien seuraamusten yksilökohtaista määrittämistä koskevien ohjeiden täytäntöönpanosta 2.9.2010 annetun kilpailuneuvoston asetuksen nro 420 (Ordinul nr. 420 pentru punerea în aplicare a Instrucțiunilor privind individualizarea sancțiunilor pentru contravențiile prevăzute la articolul [55] din legea concurenței nr. 21/1996;
Monitorul Oficial al României
, osa I, nro 638, 10.9.2010) liitteeseen sisältyvät kilpailuneuvostolle osoitetut ohjeet sakkojen laskemiseksi (jäljempänä seuraamusten yksilökohtaista määrittämistä koskevat ohjeet), ja kyseisen liitteen II luvun A kohdassa todetaan seuraavaa:
”A. Perusmäärän määrittäminen
1.   Perusmäärä määritetään rikkomisen vakavuuden ja keston perusteella. Perusmäärä lasketaan laskemalla yhteen seuraavat rikkomisen vakavuuden ja keston perusteella vahvistetut kaksi määrää:
x vakavuus + y kesto = perusmäärä
2.   Rikkojan seuraamusta edeltäneenä tilikautena saamaa kokonaisliikevaihtoa, joka määritetään voimassa olevien verosäännösten mukaisesti, pidetään lähtökohtana määritettäessä sakon perusmäärä lain [55] §:ssä tarkoitetuissa rikkomistapauksissa.”
Unionin direktiivien mukaisten kirjanpitosääntöjen hyväksymisestä 29.10.2009 annetun asetuksen nro 3055 (Ordinul nr. 3055 pentru aprobarea Reglementărilor contabile conforme cu directivele europene)
(Monitorul Oficial al României
, osa I, nro 766, 10.11.2009; jäljempänä kirjanpitosääntöjen hyväksymisestä annettu asetus) 33, 46 ja 253 kohdassa säädetään seuraavaa:
”33. (1)
Nettoliikevaihto sisältää määrät, jotka ovat peräisin yksikön tavanomaiseen liiketoimintaan kuuluvien tuotteiden myynnistä ja palvelujen tarjoamisesta ja joista on vähennetty kaupalliset alennukset ja arvonlisävero sekä muut suoraan liikevaihtoon välittömästi liittyvät verot.
– –
46. (1)
Sisältöpainotteisuuden periaate. Arvot esitetään taseen ja tuloslaskelman yhteydessä ottamalla huomioon ilmoitetun transaktion tai liiketoimen taloudellinen perusta eikä pelkästään sen oikeudellinen muoto.
(2)
Tämän periaatteen noudattamisen tavoitteena on taloudellisen todellisuuden mukaisesti talous- ja rahoitusliiketoimien tarkka kirjanpito ja esittäminen tuomalla esiin kyseisiin liiketoimiin liittyvät oikeudet ja velvollisuudet sekä riskit.
– –
(4)
Yksiköiden on otettava huomioon kaikki talous- ja rahoitusliiketoimien kirjanpidon yhteydessä käytettävissä olevat tiedot siten, että äärimmäisen harvinaisiksi tulevat tilanteet, joissa toimen luonne, joka määritetään sisältöpainotteisuuden periaatteen perusteella, poikkeaa tilanteesta, joka todetaan silloin, kun tätä periaatetta ei sovelleta.
– –
253.
– –
(2)
Määrät, jotka yksikkö saa kolmansien lukuun, mukaan lukien lainmukaisesti tehtyjen edustus-, välitys- tai toimeksiantosopimusten perusteella saadut määrät, eivät ole tuloja tavanomaisesta toiminnasta, vaikka arvonlisäveron kannalta omissa nimissään toimivia henkilöitä pidettäisiin jälleenmyyjinä. Tässä tapauksessa tavanomaisesta toiminnasta saadut tulot muodostuvat erääntyneistä palkkioista.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Kilpailuneuvosto totesi 3.12.2014 tekemällään päätöksellä, että useat yritykset, mukaan lukien pääasian valittaja, jotka tarjosivat mainosmyyntipalveluja, olivat syyllistyneet kilpailulain 5 §:n 1 momentin ja SEUT 101 artiklan 1 kohdan yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun rikkomiseen osallistumalla kartelliin, jonka tarkoituksena oli poistaa Romanian markkinoilta kilpailevat mainosvälittäjät (jäljempänä kilpailuneuvoston päätös). Pääasian valittaja määrättiin maksamaan 2146199 Romanian leun (RON) (noin 484759 euroa) sakko, mikä vastasi 2,52 prosenttia sen liikevaihdosta, sellaisena kuin se ilmeni tilikauden 2013 tuloslaskelmasta.
Pääasian valittaja nosti Curtea de Apel Bucureștissa (Bukarestin ylioikeus, Romania) kanteen, jolla se vaati kilpailuneuvoston päätöksen kumoamista tai toissijaisesti sakon määrän alentamista ottaen huomioon sen enimmäismäärän, joka johtuu sen liikevaihdon asianmukaisesta määrittämisestä. Kanne hylättiin 8.6.2016 annetulla tuomiolla.
Ennakkoratkaisua pyytäneelle Înalta Curte de Casaţie şi Justiţielle (ylin tuomioistuin, Romania) tekemänsä valituksen tueksi pääasian valittaja väittää, että se harjoittaa mainosvälittäjänä välitystoimintaa ilmoittajien ja televisiokanavien kaltaisten mainospalvelujen tarjoajien välillä. Mainosvälittäjät maksavat sen mukaan mainospalvelujen tarjoajien korvaukset, jotka ne perivät mainostajilta. Mainosvälittäjien korvaukset ovat mainostajalta perittyjä välityspalkkioita. Vain tämä välityspalkkio on osa mainosvälittäjän liikevaihtoa. Kilpailuneuvosto on kuitenkin ottanut huomioon määrätyn sakon laskentaperustana kyseisen valittajan kirjanpidossa ilmoitetun liikevaihdon, joka sisältää saatujen välityspalkkioiden lisäksi myös viimeksi mainitun välityksellä mainospalvelujen tarjoajille maksetut määrät. Kilpailuneuvosto ei siten ole ottanut huomioon kirjanpitosääntöjen hyväksymisestä annetun asetuksen 253 §:n 2 momenttia, ja se on kieltäytynyt soveltamasta liikevaihdon laskemista välittäjien tapauksessa koskevia säännöksiä ja oikeuskäytäntöä, jotka perustuvat sen keskittymien valvontaan sovellettavista säännöistä 5.8.2010 antamien ohjeiden 152 kohtaan. Kyseiselle valittajalle ei näin ollen ole määrätty seuraamuksia kilpailuoikeuden rikkomisesta, johon sen väitetään syyllistyneen, vaan tavasta, jolla se pitää kirjanpitoaan. Kun Curtea de Apel București hylkäsi kilpailuneuvoston päätöksestä nostetun kanteen, se ei näin ollen suhteellisuusperiaatteen vastaisesti ottanut huomioon pääasian valittajan tosiasiallisia tuloja.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin täsmentää, että ennen kyseisen päätöksen tekemistä kaikki rikkomisesta syytetyt yritykset olivat väittäneet, että sakon määrän määrittämiseksi kilpailuneuvoston olisi otettava huomioon niiden kaikkien tulojen sijaan ainoastaan niiden tosiasialliset tulot. Sekä kyseisessä päätöksessä että kilpailulaissa ja seuraamusten yksilökohtaisesta määräämisestä annetuissa ohjeissa sakon laskennan perustana on kuitenkin vuositilinpäätöksistä ilmenevä kokonaisliikevaihto tekemättä eroa kyseisen yrityksen mainitun liikevaihdon tai liiketoimien osatekijöiden perusteella. Seuraamusten yksilökohtaisesta määrittämisestä annetuissa ohjeissa ei jätetä kilpailuneuvostolle mitään harkintavaltaa mielivaltaisuuden riskin välttämiseksi. Näin ollen rikkomiseen syyllistynyt yritys ei voi vedota siihen, että sen tuloslaskelmasta ilmenevä liikevaihto ei ole siihen liittyvien kirjanpitosääntöjen mukainen, koska tämä liikevaihto johtuu sen omista päätöksistä ja kirjanpitomerkinnöistä.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin toteaa lisäksi, että kirjanpitosääntöjen hyväksymisestä annetun asetuksen 253 kohdan 2 alakohdan mukaan edustajan tulot muodostuvat välityspalkkioista, jotka tämä saa korvauksena tarjoamistaan välityspalveluista, ja että keskittymiä koskevassa asiassa kilpailuneuvosto on tehnyt oman arvionsa pääasian valittajan liikevaihdosta ottaakseen huomioon ainoastaan sen välitystoiminnasta saamat palkkiot.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo, että tällaisessa tilanteessa sen on verrattava ennalta arvattavuuden ja oikeasuhteisuuden periaatteita seuraamuksen ehkäisevään vaikutukseen sen määrittämiseksi, onko kilpailuneuvoston otettava huomioon ainoastaan se osa liikevaihdosta, joka edustaa pääasian valittajan saamia välityspalkkioita. Tällöin olisi otettava huomioon vilpittömän yhteistyön velvoite ja jäsenvaltioiden velvollisuus pidättyä kaikista toimenpiteistä, jotka voivat estää SEUT 101 artiklan tehokkaan soveltamisen.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pohtii erityisesti sitä, voiko lähestymistapa, jonka mukaan kilpailuneuvosto on velvollinen määrittämään sakon perusmäärän pääasian valittajan tuloslaskelmassa ilmoitetun sellaisen liikevaihdon perusteella, joka sisältää välitystoiminnasta maksettavien palkkioiden lisäksi mainostajilta perityt määrät, jotka on maksettu mainospalvelujen tarjoajille, olla ristiriidassa suhteellisuusperiaatteen kanssa. Jos katsottaisiin, että kilpailuneuvostolla ei ole toimivaltaa ottaa huomioon erilaista liikevaihtoa, se voisi johtaa sen määräämään sakon, joka – vaikka olisikin ennalta arvattava ja varoittava – ei heijastaisi kyseessä olevan yrityksen todellista taloudellista tilannetta ja olisi siten ristiriidassa kyseisen periaatteen kanssa.
Înalta Curte de Casație și Justiție (ylin tuomioistuin, Romania) on näin ollen päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”Onko SEU 4 artiklan 3 kohtaa ja SEUT 101 artiklaa tulkittava siten, että
1)
niissä asetetaan jäsenvaltion kilpailuviranomaiselle velvollisuus tulkita kansallista sakon määrittämistä koskevaa lainsäädäntöä suhteellisuusperiaatteen mukaisesti siten, että sen on selvitettävä, kuvastaako edeltävän tilikauden tuloslaskelmaan merkitty kokonaisliikevaihto luotettavasti yhtiön talous- ja rahoitusliiketoimia, taloudellisten todellisuuden mukaisesti;
2)
ne ovat suhteellisuusperiaatteen valossa esteenä jäsenvaltion kilpailuviranomaisen käytännölle, jonka mukaan se määrää sakon edeltävän tilikauden tuloslaskelmasta ilmenevän liikevaihdon perusteella, joka käsittää palvelujen loppuasiakkailta laskutetut määrät, kun kyse on ollut mainostilan välitystoiminnasta, eikä pelkästään välitystoiminnasta perittävien palkkioiden perusteella;
3)
ne ovat esteenä sellaiselle kansallisen oikeuden säännön tulkinnalle, jonka mukaan vastuu siitä, että talous- ja rahoitusliiketoimet on merkitty asianmukaisesti kirjanpitoon ja että ne on esitetty luotettavasti, on seuraamuksen kohteena olevalla yrityksellä ja jäsenvaltion kilpailuviranomaista sitoo tapa, jolla seuraamuksen kohteena oleva yritys on kyseisen velvollisuutensa täyttänyt? ”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Tutkittavaksi ottaminen
Kilpailuneuvosto väittää ensinnäkin, että ennakkoratkaisukysymykset on jätettävä tutkimatta, koska ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyytää tosiasiassa unionin tuomioistuinta tulkitsemaan kansallisen oikeuden sääntöön sisältyvää liikevaihdon käsitettä ja määrittämään itse pääasian tosiseikat.
SEUT 267 artiklassa määrätyssä menettelyssä unionin tuomioistuimen ja ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtävät on selvästi eroteltu, ja yksinomaan tämän jälkimmäisen tehtävänä on tulkita kansallista lainsäädäntöä ja arvioida pääasian tosiseikkoja (tuomio 14.11.2019, Spedidam,
C-484/18
,
EU:C:2019:970
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Toisin kuin kilpailuneuvosto väittää, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin ei kuitenkaan pyydä unionin tuomioistuinta tulkitsemaan kansallista oikeutta.
Kyseisen tuomioistuimen esittämät ennakkoratkaisukysymykset koskevat SEU 4 artiklan 3 kohdan ja SEUT 101 artiklan, luettuina suhteellisuusperiaatteen valossa, tulkintaa oikeusriidassa, joka koskee kansallisen kilpailuviranomaisen pääasian valittajalle kansallisen kilpailuoikeuden ja unionin kilpailuoikeuden rikkomisen vuoksi määräämän sakon määrän lainmukaisuutta. Kyseinen tuomioistuin pyrkii erityisesti saamaan merkitykselliset unionin oikeuden tulkintaan liittyvät tiedot sen määrittämiseksi, missä määrin kirjanpitoon kirjattu liikevaihto on kyseisen määrän laskemiseksi luonteeltaan sitova.
Kilpailuneuvosto väittää toiseksi, että ennakkoratkaisukysymykset ovat hypoteettisia sillä perusteella, että pääasian valittaja ei ole hallinnollisessa menettelyssä riitauttanut tuloslaskelmaansa tekemiensä kirjanpitomerkintöjen oikeellisuutta, vaan se tyytyy vetoamaan siihen, että vain osa sen liikevaihdosta olisi pitänyt ottaa huomioon sakon laskemiseksi.
Tältä osin on palautettava mieleen, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan yksinomaan kansallisen tuomioistuimen, jossa asia on vireillä ja joka vastaa annettavasta ratkaisusta, tehtävänä on asian erityispiirteiden perusteella harkita, onko ennakkoratkaisu tarpeen asian ratkaisemiseksi ja onko sen unionin tuomioistuimelle esittämillä kysymyksillä merkitystä asian kannalta. Kun esitetyt kysymykset koskevat unionin oikeuden tulkintaa, unionin tuomioistuimella on näin ollen periaatteessa velvollisuus antaa ennakkoratkaisu (tuomio 12.5.2022, Servizio Elettrico Nazionale ym.,
C-377/20
,
EU:C:2022:379
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tästä seuraa, että unionin oikeutta koskevilla kysymyksillä oletetaan olevan merkitystä asian kannalta. Unionin tuomioistuin voi kieltäytyä vastaamasta kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen vain, jos on ilmeistä, että unionin oikeuden tulkitsemisella, jota kansallinen tuomioistuin on pyytänyt, ei ole mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen tai jos kyseinen ongelma on luonteeltaan hypoteettinen taikka unionin tuomioistuimella ei ole tiedossaan niitä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat tarpeen, jotta se voisi antaa hyödyllisen vastauksen sille esitettyihin kysymyksiin (tuomio 12.5.2022, Servizio Elettrico Nazionale ym.,
C-377/20
,
EU:C:2022:379
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Nyt käsiteltävässä asiassa on riittävää todeta, että – kuten tämän tuomion 25 kohdassa on jo todettu – esitetyt kysymykset koskevat unionin oikeuden tulkintaa. Yhtäältä ei kuitenkaan ole mitenkään ilmeistä, ettei pyydetyllä unionin oikeuden tulkitsemisella olisi mitään yhteyttä kansallisessa tuomioistuimessa käsiteltävän asian tosiseikkoihin tai kohteeseen, koska jokainen esitetyistä kysymyksistä näyttää olevan omiaan selventämään asiaa ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle, jotta tämä voisi ratkaista pääasian valittajalle määrätyn sakon määrän lainmukaisuuden ja näin ollen ratkaista kyseisen oikeusriidan. Toisaalta ennakkoratkaisupyyntö sisältää kaikki ne tosiseikat ja oikeudelliset seikat, jotka ovat tarpeen näihin kysymyksiin vastaamiseksi. Näin ollen ei voida katsoa, että kyseiset kysymykset olisivat merkityksettömiä.
Înalta Curte de Casaţie şi Justiţien esittämät kysymykset on siten otettava tutkittaviksi.
Asiakysymys
Kolmella kysymyksellään, jotka on tutkittava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee lähinnä, onko SEU 4 artiklan 3 kohtaa ja SEUT 101 artiklaa, luettuina suhteellisuusperiaatteen valossa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle tai käytännölle, jonka mukaan laskettaessa yritykselle SEUT 101 artiklan rikkomisen vuoksi määrättyä sakkoa kansallinen kilpailuviranomainen on velvollinen kaikissa olosuhteissa ottamaan huomioon liikevaihdon sellaisena kuin se on kyseisen yrityksen tuloslaskelmassa ilman, että sillä olisi mahdollisuutta tutkia viimeksi mainitun esittämiä tietoja, joiden tarkoituksena on osoittaa, että mainittu liikevaihto ei kuvasta mainitun yrityksen todellista taloudellista tilannetta ja että näin ollen liikevaihtona on otettava huomioon tätä tilannetta kuvastava muu määrä.
Asetuksen N:o 1/2003 35 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on nimettävä yksi tai useampi kilpailuviranomainen, joka vastaa SEUT 101 artiklan soveltamisesta siten, että tämän asetuksen säännöksiä noudatetaan tehokkaasti. Näin nimettyjen viranomaisten on sen mukaisesti varmistettava, että EUT-sopimuksen kyseistä määräystä sovelletaan tehokkaasti yleisen edun mukaisesti (tuomio 7.12.2010, VEBIC,
C-439/08
,
EU:C:2010:739
,
kohta).
Asetuksen N:o 1/2003 5 artiklassa säädetään tätä varten, että jäsenvaltion kilpailuviranomainen, jolla on toimivalta soveltaa SEUT 101 artiklaa, voi määrätä sakkoja, uhkasakkoja taikka muita niiden kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä seuraamuksia.
Asetuksen N:o 1/2003 5 artiklassa oleva viittaus SEUT 101 artiklan rikkomisesta määrättäviä seuraamuksia koskeviin kansallisen oikeuden säännöksiin merkitsee sitä, että jäsenvaltioiden on SEU 4 artiklan 3 kohdan toisen ja kolmannen alakohdan nojalla toteutettava kaikki toimenpiteet, jotka ovat aiheellisia kyseisen EUT-sopimuksen määräyksen ulottuvuuden ja tehokkuuden varmistamiseksi. Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan alaa koskevan unionin oikeuden puuttuessa jäsenvaltioiden on toimivaltaansa käyttäessään noudatettava unionin oikeutta ja erityisesti tehokkuusperiaatetta. Ne eivät siis saa tehdä unionin oikeuden täytäntöönpanoa käytännössä mahdottomaksi tai suhteettoman vaikeaksi, ja niiden on nimenomaan kilpailuoikeuden alalla huolehdittava siitä, ettei niiden vahvistamilla tai soveltamilla säännöillä haitata SEUT 101 artiklan tehokasta soveltamista (ks. vastaavasti tuomio 21.1.2021, Whiteland Import Export,
C-308/19
,
EU:C:2021:47
ja 48 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Vaikka jäsenvaltiot voivat siten itse valita määrättävät seuraamukset, niiden on huolehdittava erityisesti siitä, että SEUT 101 artiklan rikkomisista määrättäviä seuraamuksia koskevat sellaiset aineelliset ja menettelylliset edellytykset, joiden johdosta seuraamukset ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia (ks. vastaavasti tuomio 14.9.2017, Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra – Latvijas Autoru apvienība,
C-177/16
,
EU:C:2017:689
,
kohta ja tuomio 3.4.2019, Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie,
C-617/17
,
EU:C:2019:283
,
kohta).
Tältä osin on muistutettava, että suhteellisuusperiaate edellyttää erityisesti seuraamusten osalta yhtäältä, että määrätty seuraamus vastaa rikkomisen vakavuutta, ja toisaalta, että sakon määrän vahvistamisessa otetaan huomioon kunkin yksittäistapauksen olosuhteet (ks. analogisesti tuomio 4.10.2018, Link Logistik N&N,
C-384/17
,
EU:C:2018:810
,
kohta).
Siltä osin kuin on kyse sakon määräämisestä SEUT 101 artiklan rikkomisen vuoksi, unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, joka koskee komissiolla asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan nojalla olevaa toimivaltaa, ilmenee, että vaatimuksella siitä, että SEUT 101 artiklaa rikkoneen yrityksen osalta sakko on enintään 10 prosenttia sen edellisen tilikauden liikevaihdosta, pyritään juuri sen varmistamiseen, että suhteellisuusperiaatteen mukaisesti kyseessä olevan yrityksen osalta tavoiteltua vaikutusta arvioidaan kussakin yksittäistapauksessa erityisesti sen liikevaihdon perusteella, joka kuvastaa yrityksen todellista taloudellista tilannetta aikana, jona rikkomiseen on syyllistytty (ks. vastaavasti tuomio 23.4.2015, LG Display ja LG Display Taiwan v. komissio,
C-227/14 P
,
EU:C:2015:258
,
ja
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen). Liikevaihdon käsite koskee asianomaisen yrityksen tavaroiden tai palvelujen myynnin arvoa ja kuvastaa näin ollen sen todellista taloudellista tilannetta (ks. vastaavasti tuomio 14.9.2017, Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra - Latvijas Autoru apvienība,
C-177/16
,
EU:C:2017:689
,
kohta).
Tästä seuraa, että vaikka jäsenvaltioilla tosin on toimivalta säätää seuraamuksista, joita kansallinen kilpailuviranomainen voi määrätä SEUT 101 artiklan rikkomisesta, kansallinen lainsäädäntö tai kansallisen kilpailuviranomaisen käytäntö, jonka mukaan kyseinen viranomainen on kaikissa tapauksissa velvollinen laskemaan sakon määrän ottamalla huomioon ainoastaan tuloslaskelmaan kirjatun liikevaihdon ja jossa suljetaan pois mahdollisuus tutkia kaikki asiaankuuluvat perusteet tai tiedot, joihin kyseinen yritys vetoaa osoittaakseen, ettei kyseessä oleva määrä kuvasta taloudellista todellisuutta, voisi johtaa sellaisten sakkojen määräämiseen, jotka ylittävät SEUT 101 artiklan tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeelliset rajat.
Jollei kilpailusääntöjen rikkomisesta syytetyn yrityksen tältä osin esittämien riittävän täsmällisten ja dokumentoitujen seikkojen perusteella tältä osin esiin tuomista perusteista muuta johdu, määrätty sakko voisi, vaikka se jäisi kansallisessa lainsäädännössä tuloslaskelmaan kirjatun liikevaihdon perusteella määritetyn ylärajan alapuolelle, todellisuudessa ylittää tämän enimmäismäärän, jos viimeksi mainittu määräytyisi yrityksen todellista taloudellista tilannetta kuvastavan liikevaihdon perusteella.
Kansallisella kilpailuviranomaisella on siis oltava mahdollisuus tutkia, ovatko kaikki sellaiset seikat oikeudellisesti ja tosiasiallisesti perusteltuja, jotka voivat uskottavasti osoittaa, että tuloslaskelmaan kirjattu liikevaihdon määrä ei kuvasta rikkomisesta syytetyn yrityksen todellista taloudellista tilannetta. Nyt käsiteltävässä asiassa kansallisen kilpailuviranomaisen tehtävänä on näin ollen selvittää, onko pääasian valittaja todella toiminut, kuten se väittää, edustajana, joka on perinyt rahasummia kolmansien lukuun ja joka saa palkkansa välityspalkkioina, sekä esittää tälle kysymyksiä täsmällisistä syistä, joiden vuoksi se ei ole pitänyt tarpeellisena oikaista tuloslaskelmastaan ilmenevän liikevaihdon määrää. Kyseisen viranomaisen on tällöin tehtävä asianmukaiset johtopäätökset sille annetuista selityksistä varmistaakseen sekä sakon ehkäisevän vaikutuksen että sen yhteensoveltuvuuden suhteellisuusperiaatteen kanssa.
Toisin kuin kilpailuneuvosto väittää, tarpeella vahvistaa sakko objektiivisin perustein ja tarpeella taata sakon ennakoitavuus ei voida perustella toisenlaista tulkintaa.
Kaikkien kansallisten kilpailuviranomaisten on yhtäältä mukautettava sakon määrä kunkin yksittäistapauksen erityispiirteisiin ottamalla huomioon rikkomisen vakavuuden ja keston kaltaiset objektiiviset perusteet sekä mahdolliset raskauttavat ja lieventävät seikat, jotta voidaan taata kyseisen sakon tehokkuus, varoittavuus ja oikeasuhteisuus.
Toisaalta sakon ennalta arvattavuudesta on todettava, että se taataan kansallisen oikeuden säännöksillä, joiden perusteella asianomaiset yritykset voivat etukäteen määrittää sen sakon enimmäismäärän, jonka kansallinen kilpailuviranomainen voi niille määrätä, sekä objektiiviset tekijät, jotka tämä viranomainen ottaa huomioon sakon määrän laskemiseksi, koska nämä säännökset ovat omiaan rajaamaan kyseiselle viranomaiselle kuuluvan toimivallan käyttöä (ks. analogisesti tuomio 23.4.2015, LG Display ja LG Display Taiwan v. komissio,
C-227/14 P
,
EU:C:2015:258
,
kohta).
Edellä esitetyn perusteella esitettyihin kysymyksiin on vastattava, että SEU 4 artiklan 3 kohtaa ja SEUT 101 artiklaa, luettuina suhteellisuusperiaatteen valossa, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle tai käytännölle, jonka mukaan laskettaessa yritykselle SEUT 101 artiklan rikkomisesta määrättyä sakkoa kansallinen kilpailuviranomainen on kaikissa olosuhteissa velvollinen ottamaan huomioon kyseisen yrityksen tuloslaskelmaan kirjatun liikevaihdon ilman, että sillä olisi mahdollisuutta tutkia viimeksi mainitun esittämät tiedot, joiden tarkoituksena on osoittaa, ettei mainittu liikevaihto kuvasta mainitun yrityksen todellista taloudellista tilannetta ja että siten on otettava liikevaihtona huomioon tätä tilannetta kuvastava muu määrä, jos nämä tiedot ovat täsmällisiä ja dokumentoituja.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasioiden asianosaisten osalta asioiden käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevien asioiden käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (viides jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

SEU 4 artiklan 3 kohtaa ja SEUT 101 artiklaa

on tulkittava siten, että

ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle tai käytännölle, jonka mukaan laskettaessa yritykselle SEUT 101 artiklan rikkomisesta määrättyä sakkoa kansallinen kilpailuviranomainen on kaikissa olosuhteissa velvollinen ottamaan huomioon kyseisen yrityksen tuloslaskelmaan kirjatun liikevaihdon ilman, että sillä olisi mahdollisuutta tutkia viimeksi mainitun esittämät tiedot, joiden tarkoituksena on osoittaa, ettei mainittu liikevaihto kuvasta mainitun yrityksen todellista taloudellista tilannetta ja että siten on otettava liikevaihtona huomioon tätä tilannetta kuvastava muu määrä, jos nämä tiedot ovat täsmällisiä ja dokumentoituja.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: romania.