CELEX: 62021CJ0277
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Nariadenie (EÚ) č. 549/2013
Európsky systém národných a regionálnych účtov v Európskej únii
Príloha A bod 20.15
Kontrola, ktorú vykonáva Institut des comptes nationaux, nad zriaďovateľmi vzdelávacích zariadení založených vo forme neziskových inštitúcií
Verejne financované vzdelávacie zariadenie a sloboda vzdelávania zaručená ústavou
Príloha A bod 20.15 druhá veta
Pojem ‚verejný zásah vo forme všeobecných nariadení uplatniteľných na všetky jednotky, ktoré vykonávajú tú istú činnosť‘
Rozsah
Príloha A bod 20.15 prvá veta
Príloha A bod 2.39 písm. b), bod 20.15 písm. b) a bod 20.309 písm. h)
Pojem ‚nadmerná regulácia‘
Rozsah

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu prílohy A bodu 20.15 a bodu 20.309 písm. h)nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 549/2013 z 21. mája 2013 o európskom systéme národných a regionálnych účtov v Európskej únii (
Ú. v. EÚ L 174, 2013, s. 1
).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi na jednej strane Secrétariat général de l’enseignement catholique ASBL (SeGEC) a ďalšími šiestimi neziskovými združeniami pôsobiacimi v odvetví vzdelávania v Belgicku (ďalej len spoločne „predmetné združenia“) a na druhej strane Institut des comptes nationaux (ďalej len „ICN“) a Banque nationale de Belgique, ktorý sa týka toho, že ICN zaradil predmetné združenia do sektora verejnej správy subsektora regionálnej štátnej správy na základe európskeho systému účtov 2010, zriadeného nariadením č. 549/2013 (ďalej len „ESA 2010“).
Právny rámec
Právo Únie
Odôvodnenia 1 a 3 nariadenia č. 549/2013 znejú takto:
„(1)
Tvorba politík v Únii a monitorovanie ekonomík členských štátov a hospodárskej a menovej únie (HMÚ) si vyžaduje porovnateľné, aktuálne a spoľahlivé informácie o štruktúre ekonomiky a vývoji ekonomickej situácie každého členského štátu alebo regiónu.
…
(3)
Občania Únie potrebujú ekonomické účty ako základný nástroj na analyzovanie ekonomickej situácie členského štátu alebo regiónu. V záujme porovnateľnosti by mali byť takéto účty založené na jednom súbore zásad, ktoré neumožňujú rozdielny výklad. Poskytované informácie by mali byť čo najpresnejšie, najúplnejšie a najvčasnejšie, aby sa zabezpečila maximálna transparentnosť za všetky sektory.“
Príloha A tohto nariadenia týkajúca sa metodiky ESA 2010 obsahuje kapitolu 1, nazvanú „Všeobecné charakteristiky a základné princípy“, v ktorej sa nachádzajú body 1.01, 1.19, 1.34 až 1.36 a 1.57 tejto prílohy. Tieto body stanovujú:
„1.01
[ESA 2010] je medzinárodne kompatibilný účtovný rámec pre systematické a podrobné opísanie národnej ekonomiky (t. j. regiónu, krajiny alebo skupiny krajín), jeho súčastí a jeho vzťahov s ostatnými národnými ekonomikami.
…
1.19
Údaje zo systému ESA majú pre [Európsku úniu] a jej členské štáty podstatnú úlohu pri formulovaní a monitorovaní ich sociálnej a hospodárskej politiky.
…
1.34
Sektorové účty sa vytvárajú zaraďovaním jednotiek do sektorov, čo umožňuje vykazovať transakcie a bilančné položky účtov podľa sektorov. Vykazovanie podľa sektorov odhaľuje na účely hospodárskej a fiškálnej politiky mnohé kľúčové miery. Hlavnými sektormi sú domácnosti, verejná správa, korporácie (finančné a nefinančné), neziskové inštitúcie slúžiace domácnostiam (NZISD) a zahraničie.
Rozlíšenie medzi trhovou a netrhovou činnosťou je dôležité. Subjekt kontrolovaný verejnou správou, ktorý je preukázateľne trhovou korporáciou, sa zaraďuje do sektora korporácií, mimo sektora verejnej správy. Úroveň deficitu a dlhu korporácie nebude preto súčasťou deficitu a dlhu verejnej správy.
1.35
Je dôležité, aby boli stanovené jasné a spoľahlivé kritériá na zaradenie subjektov do sektorov.
Verejný sektor sa skladá zo všetkých inštitucionálnych jednotiek, ktoré sú rezidentmi v danom hospodárstve a ktoré sú kontrolované vládou [verejnou správou –
neoficiálny preklad
]. Súkromný sektor sa skladá zo všetkých ostatných rezidentských jednotiek.
Tabuľka 1.1 stanovuje kritériá, ktoré sa používajú na rozlíšenie medzi verejným a súkromným sektorom a v rámci verejného sektora medzi sektorom verejnej správy a sektorom verejných korporácií a v rámci súkromného sektora medzi sektorom NZISD a sektorom súkromných korporácií.
Tabuľka 1.1
Kritériá
Kontrola verejnou správou
(verejný sektor)
Súkromná kontrola
(súkromný sektor)
Netrhová produkcia
Verejná správa
NZISD
Trhová produkcia
Verejné korporácie
Súkromné korporácie
1.36
Kontrola je definovaná ako schopnosť určovať všeobecnú politiku alebo program inštitucionálnej jednotky. Ďalšie podrobnosti týkajúce sa vymedzenia kontroly sú uvedené v odsekoch 2.35 až 2.39.
…
1.57
Inštitucionálne jednotky sú ekonomické subjekty, ktoré sú oprávnené vlastniť výrobky a aktíva, prijímať záväzky a zapájať sa do ekonomických činností a transakcií s inými jednotkami. Na účely systému ESA 2010 sú inštitucionálne jednotky zoskupené do piatich vzájomne sa vylučujúcich domácich inštitucionálnych sektorov:
a)
nefinančné korporácie;
b)
finančné korporácie;
c)
verejná správa;
d)
domácnosti;
e)
[NZISD].
Týchto päť sektorov tvorí spolu celkovú domácu ekonomiku. Každý sektor je zároveň rozdelený do subsektorov. Systém ESA 2010 umožňuje vytvoriť kompletný súbor tokových účtov a súvahových účtov, ktoré možno zostaviť za každý sektor a subsektor, ako aj za celú ekonomiku. Nerezidentské jednotky môžu byť s týmito piatimi domácimi sektormi vo vzájomnej interakcii, pričom tieto vzájomné interakcie sa vykazujú medzi piatimi domácimi sektormi a šiestym inštitucionálnym sektorom: sektorom zahraničia.“
Body 2.12, 2.39, 2.113 a 2.130 kapitoly 2, ktorá má názov „Jednotky a zoskupenia jednotiek“, uvedenej prílohy znejú takto:
„2.12
Definícia
: Inštitucionálna jednotka je hospodársky subjekt charakterizovaný samostatnosťou pri rozhodovaní o výkone svojej hlavnej funkcie. Rezidentská jednotka sa považuje za inštitucionálnu jednotku na ekonomickom území, na ktorom má centrum hlavného ekonomického záujmu, ak má samostatnosť pri rozhodovaní a vedie buď úplný súbor účtov, alebo je schopná zostaviť úplný súbor účtov.
Aby mal samostatnosť pri rozhodovaní vo vzťahu k svojej hlavnej funkcii, subjekt musí byť:
a)
oprávnený vlastniť výrobky a aktíva vo vlastnom mene; preto musí byť schopný meniť vlastníctvo výrobkov a aktív v transakciách s inými inštitucionálnymi jednotkami;
b)
schopný prijímať hospodárske rozhodnutia a zapájať sa do ekonomických činností, za ktoré zodpovedá a za ktoré je zodpovedný zo zákona;
c)
schopný prijímať záväzky vo vlastnom mene, zaväzovať sa na ďalšie povinnosti či iné záväzky a uzatvárať zmluvy [schopný vo vlastnom mene prijímať záväzky, zaväzovať sa na ďalšie povinnosti či iné záväzky a uzatvárať zmluvy –
neoficiálny preklad
] a
d)
schopný viesť úplný súbor účtov, pozostávajúci z účtovných záznamov zahŕňajúcich všetky jeho transakcie vykonané počas účtovného obdobia, ako aj súvahy aktív a pasív.
…
2.39
V prípade neziskových inštitúcií uznaných ako nezávislé právne subjekty [s právnou subjektivitou –
neoficiálny preklad
] sa musí posúdiť týchto päť ukazovateľov kontroly:
a)
vymenúvanie vedúcich zamestnancov;
b)
ustanovenia zakladajúcich listín;
c)
zmluvné dohody;
d)
stupeň [miera –
neoficiálny preklad
] financovania;
e)
miera preberania rizika štátom [verejnou správou –
neoficiálny preklad
].
Tak ako v prípade korporácií, v niektorých prípadoch môže na kontrolu stačiť jediný ukazovateľ, v iných prípadoch môže byť však kolektívnym ukazovateľom kontroly viacero samostatných ukazovateľov.
…
Verejná správa (S.13)
…
2.113
Sektor verejnej správy sa delí na tieto štyri subsektory:
…
b)
regionálna štátna správa (okrem fondov sociálneho zabezpečenia) (S.1312);
…
[NZISD] (S.15)
…
2.130
… Netrhové NZISD kontrolované verejnou správou sú zaradené do sektora verejnej správy (S.13).
…“
Kapitola 3 tej istej prílohy obsahuje bod 3.31, ktorý znie takto:
„V prípade ostatných súkromných výrobcov sa rozlišuje medzi súkromnými neziskovými inštitúciami a ostatnými súkromnými výrobcami.
Definícia
: Súkromná nezisková inštitúcia sa definuje ako právny alebo spoločenský subjekt konajúci na účely produkovania výrobkov a služieb, ktorého postavenie nedovoľuje, aby bol zdrojom príjmu, zisku ani iných finančných výnosov pre tie jednotky, ktoré ho založili, kontrolujú alebo financujú. Keď jeho výrobné činnosti vytvárajú prebytok, ostatné inštitucionálne jednotky si tento prebytok nemôžu privlastniť.
…
Súkromná nezisková inštitúcia sa zaraďuje do sektora NZISD, ak ide o netrhového výrobcu, okrem prípadu, keď ju kontroluje verejná správa. Keď súkromnú neziskovú inštitúciu kontroluje verejná správa, zaraďuje sa do sektora verejnej správy.
…“
V kapitole 20 s názvom „Účty verejnej správy“ prílohy A nariadenia č. 549/2013 sú uvedené body 20.05, 20.13, 20.15, 20.18, 20.29, 20.306, 20.309 a 20.310, ktoré znejú takto:
„20.05
Sektor verejnej správy (S.13) pozostáva zo všetkých jednotiek verejnej správy a všetkých netrhových [všetkých netrhových súkromných –
neoficiálny preklad
] neziskových inštitúcií, ktoré sú pod kontrolou jednotiek verejnej správy. …
…
Neziskové [Súkromné neziskové –
neoficiálny preklad
] inštitúcie zaradené do sektora verejnej správy
20.13
Neziskové inštitúcie [Súkromné neziskové inštitúcie –
neoficiálny preklad
], ktoré sú netrhovými výrobcami a ktoré sú pod kontrolou jednotiek verejnej správy, sú jednotkami sektora verejnej správy.
…
20.15
Kontrola neziskovej inštitúcie [Kontrola nad súkromnou neziskovou inštitúciou –
neoficiálny preklad
] sa definuje ako schopnosť určovať všeobecnú politiku alebo program [súkromnej –
neoficiálny preklad
] neziskovej inštitúcie. Verejné zásahy vo forme všeobecných nariadení uplatniteľných na všetky jednotky, ktoré vykonávajú tú istú činnosť, nie sú smerodajné pri rozhodovaní o tom, či má verejná správa kontrolu nad individuálnou jednotkou. Aby sa zistilo, či je [súkromná –
neoficiálny preklad
] nezisková inštitúcia pod kontrolou verejnej správy [pod verejnou kontrolou –
neoficiálny preklad
], malo by sa zohľadniť týchto päť ukazovateľov kontroly:
a)
vymenúvanie vedúcich zamestnancov;
b)
ostatné ustanovenia zakladajúcej listiny, ako napríklad povinnosti v stanovách [súkromnej –
neoficiálny preklad
] neziskovej inštitúcie;
c)
zmluvné dohody;
d)
stupeň [miera –
neoficiálny preklad
] financovania;
e)
vystavenie riziku.
Splnenie jediného kritéria môže stačiť na vytvorenie kontroly. Ak však [súkromná –
neoficiálny preklad
] nezisková inštitúcia, ktorú financuje najmä verejná správa, je naďalej schopná vo významnom rozsahu určovať svoju politiku alebo program podľa zásad uvedených v ostatných ukazovateľoch, nepovažuje sa za inštitúciu, ktorá je pod kontrolou verejnej správy. Vo väčšine prípadov viac ukazovateľov súhrnne poukáže na kontrolu. Rozhodnutie založené na týchto ukazovateľoch bude vecou úsudku.
…
Verejná kontrola
20.18
Kontrola nad subjektom sa definuje ako možnosť určovať všeobecnú politiku alebo program uvedeného subjektu. …
…
Posudzovanie kritéria trhový/netrhový
20.29
…
Schopnosť vykonávať trhovú činnosť sa posudzuje najmä podľa zaužívaného kvantitatívneho kritéria (kritérium 50 %), kde sa tržby dávajú do pomeru k výrobným nákladom (ako je to definované v odsekoch 20.30 a 20.31). Na to, aby bol výrobca trhovým výrobcom, musí verejná jednotka počas súvislého viacročného obdobia pokrývať aspoň 50 % svojich nákladov svojimi tržbami.
…
20.306
Všetky inštitucionálne jednotky zahrnuté do verejného sektora sú rezidentské jednotky pod priamou alebo nepriamou kontrolou verejnej správy prostredníctvom jednotiek verejného sektora ako celku. Kontrola nad jednotkou sa definuje ako možnosť určovať všeobecnú politiku uvedenej jednotky. To je podrobnejšie opísané v ďalšom texte.
…
Kontrola verejného sektora
20.309
Kontrola nad rezidentskou jednotkou verejného sektora sa definuje ako právomoc určovať všeobecnú politiku tejto jednotky. Je možné to realizovať priamymi právami jedinej jednotky verejného sektora alebo kolektívnymi právami viacerých jednotiek. Zohľadňujú sa tieto ukazovatele kontroly:
a)
Právo vymenovať, odmietnuť alebo odvolať väčšinu úradníkov [vedúcich zamestnancov –
neoficiálny preklad
], členov predstavenstva atď. Právo vymenovať, odvolať, schváliť alebo odmietnuť väčšinu členov správnej rady subjektu stačí na stanovenie existencie kontroly. Takéto práva môže mať priamo jedna jednotka verejného sektora alebo nepriamo spolu viaceré jednotky verejného sektora. Ak je prvé kolo nominovania členov pod kontrolou verejného sektora, ale ďalšie výmeny už pod touto kontrolou nie sú, jednotka zostáva vo verejnom sektore až dovtedy, kým nie je pod touto kontrolou vymenovanie väčšiny členov.
b)
Právo vymenovať, odmietnuť alebo odvolať kľúčový personál. Ak všeobecnú politiku účinne stanovujú vplyvní členovia vedenia, ako napríklad výkonný riaditeľ, predseda a finančný riaditeľ, právomoc vymenovať, odmietnuť alebo odvolať tento personál nadobúda ešte väčší význam.
c)
Právo vymenovať, odmietnuť alebo odvolať väčšinu členov dôležitých výborov jednotky. Ak sa kľúčové faktory všeobecnej politiky, ako napríklad odmeny vedúcich pracovníkov a podniková stratégia, delegujú na podvýbory, právo vymenovať, odmietnuť alebo odvolať riaditeľov týchto podvýborov je jedným z určujúcich aspektov pre stanovenie existencie kontroly.
…
g)
Právo kontroly vyplývajúce z úverových dohôd/povolení požičať si. Poskytovatelia pôžičiek často za poskytnutie zdrojov vyžadujú určité práva kontroly. Ak verejný sektor pri poskytovaní pôžičiek alebo s cieľom ochrániť sa pred rizikami v rámci záruky presadzuje prísnejšie kontroly než je bežné v prípade bánk voči jednotke súkromného sektora, poukazuje to na existenciu kontroly. Ak jednotka žiada verejný sektor o povolenie požičať si zdroje, je to ukazovateľ existencie kontroly.
h)
Kontrola prostredníctvom nadmernej regulácie. Regulácia, ktorá je taká prísna, že v skutočnosti diktuje všeobecnú politiku podniku, je formou kontroly. Verejné orgány môžu mať v niektorých prípadoch veľkú právomoc zasahovať [významnú regulačnú právomoc –
neoficiálny preklad
] najmä v oblastiach, ako napríklad monopoly a privatizované služby verejného záujmu, v ktorých existuje prvok verejných služieb. Takáto regulačná účasť môže existovať v dôležitých oblastiach, ako napríklad pri určovaní cien bez toho, aby tým jednotka stratila kontrolu nad svojou všeobecnou politikou. Ak má jednotka možnosť vybrať si, či vstúpi do prísne regulovaného prostredia alebo v ňom bude fungovať, poukazuje to takisto na existenciu [neprítomnosť –
neoficiálny preklad
] kontroly.
i)
Ostatné. Kontrola môže vyplývať aj zo štatutárnych právomocí alebo práv uvedených v stanovách jednotky, napríklad na obmedzenie činností, cieľov a operatívnych aspektov, na schválenie rozpočtov alebo na zabránenie tomu, aby jednotka zmenila svoje stanovy, aby sa zrušila, aby schválila dividendy alebo ukončila svoj vzťah s verejným sektorom. Jednotka, ktorú úplne alebo takmer úplne financuje verejný sektor, sa považuje za kontrolovanú, ak sú kontroly tohto toku financovania dostatočne reštriktívne na to, aby diktovali všeobecnú politiku v uvedenej oblasti.
20.310
Každý prípad klasifikácie sa musí posúdiť jednotlivo, a niektoré tieto ukazovatele sa nemusia vzťahovať na individuálny prípad. Niektoré ukazovatele, ako tie, ktoré sú uvedené v písmenách a), c) a d) v odseku 20.309, samy osebe stačia na stanovenie existencie kontroly. V ostatných prípadoch môžu na existenciu kontroly poukazovať viaceré jednotlivé ukazovatele spolu.“
Belgická právna úprava
Článok 24 belgickej Ústavy znie:
„§ 1.   Vzdelávanie je slobodné; akékoľvek preventívne opatrenie je zakázané; potláčanie priestupkov upravuje iba zákon alebo dekrét.
Spoločenstvo zabezpečí slobodnú voľbu rodičov.
Spoločenstvo organizuje vzdelávanie, ktoré je nestranné. Nestrannosť znamená najmä rešpektovanie filozofického, ideologického alebo náboženského presvedčenia rodičov a žiakov.
Školy organizované verejnými orgánmi ponúkajú až do ukončenia povinnej školskej dochádzky možnosť voľby medzi výučbou jedného z uznaných náboženstiev a výučbou necirkevnej etiky.
§ 2.   Spoločenstvo ako zriaďovateľ je oprávnené delegovať právomoci na jeden alebo viaceré autonómne orgány iba na základe dekrétu prijatého dvojtretinovou väčšinou odovzdaných hlasov.
§ 3.   Každý má právo na vzdelanie pri dodržaní základných práv a slobôd. Prístup ku vzdelaniu je do ukončenia povinnej školskej dochádzky bezplatný.
Všetci žiaci plniaci povinnú školskú dochádzku majú právo na etickú alebo náboženskú výchovu na náklady spoločenstva.
§ 4.   Všetci žiaci alebo študenti, rodičia, zamestnanci a vzdelávacie inštitúcie sú si rovní pred zákonom alebo dekrétom. Zákon a dekrét zohľadňujú objektívne rozdiely, najmä osobitné zvláštnosti každého zriaďovateľa, ktoré odôvodňujú primerané zaobchádzanie.
§ 5.   Organizácia, uznávanie alebo financovanie vzdelávania spoločenstvom je upravená zákonom alebo dekrétom.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že belgická Ústava stanovuje od jej prijatia v roku 1831 zásadu slobody vzdelávania. Organizácia predškolského, základného, stredoškolského a vyššieho neuniverzitného vzdelávania je predmetom vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá rozlišuje medzi vzdelávacími zariadeniami patriacimi na jednej strane pod „oficiálne vzdelávanie“, ktoré tvorí sieť škôl organizovaných štátom, provinciami, obcami, združeniami obcí alebo akoukoľvek verejnoprávnou osobou a na druhej strane pod „nezávislé dotované vzdelávanie“, či už cirkevné alebo necirkevné, pozostávajúce zo siete škôl dotovaných príslušným federálnym samosprávnym celkom, ktorým je v prejednávanom prípade Communauté française (Francúzske spoločenstvo, Belgicko), ale organizované právnickou osobou súkromného práva. Predmetné združenia patria do siete nezávislého dotovaného vzdelávania a sú zväzom zastupujúcim zriaďovateľov katolíckeho vzdelávania, zväzom združujúcim zriaďovateľov nezávislého necirkevného vzdelávania a piatich zriaďovateľov nezávislých dotovaných vzdelávacích zariadení cirkevnej povahy.
V Belgicku je ICN poverený zbieraním štatistických údajov požadovaných podľa ESA 2010 a na tento účel rozdeľuje rôzne hospodárske subjekty podľa sektorov do kategórií stanovených nariadením č. 549/2013, pričom hlavnými sektormi sú domácnosti, verejná správa, korporácie (finančné a nefinančné), NZISD a zahraničie.
Rozhodnutím z 28. marca 2018 správna rada ICN dospela k záveru, že predmetné združenia sú „samostatné inštitucionálne jednotky“ v zmysle prílohy A bodu 2.12 tohto nariadenia, ktoré sú kontrolované verejnou správou, konkrétne Francúzskym spoločenstvom. V dôsledku toho ICN usúdil, že zriaďovatelia ako netrhové jednotky musia byť zaradené do sektora verejnej správy na regionálnej úrovni (sektor S.1312) v zmysle prílohy A bodu 2.113 písm. b) uvedeného nariadenia. ICN najmä spresnil, že verejná kontrola nezávislých dotovaných vzdelávacích zariadení v zmysle ESA 2010 je preukázaná najmä preto, že vzdelávacia činnosť je úplne alebo takmer úplne financovaná verejným sektorom a toto financovanie je podmienené dodržiavaním regulačných noriem.
Dňa 14. júna 2018 predmetné združenia podali na vnútroštátny súd, teda Conseil d’État (Štátna rada, Belgicko), žalobu o neplatnosť tohto rozhodnutia o zaradení. Spochybňujú najmä posúdenie ICN, podľa ktorého sú kontrolované Francúzskym spoločenstvom, a domnievajú sa, že ako NZISD boli nesprávne zaradené do sektora verejnej správy.
Vnútroštátny súd v prvom rade uvádza, že zriaďovateľov nezávislých dotovaných vzdelávacích inštitúcií, ktoré majú právnu formu neziskových organizácií, možno považovať za súkromné neziskové inštitúcie v zmysle prílohy A nariadenia č. 549/2013 a že predmetné združenia nesúhlasia s ICN vo veci výkladu pojmu „verejná kontrola“ v zmysle tejto prílohy, pričom rozhodnutie z 28. marca 2018 sa v tejto súvislosti zameriava na tri z piatich ukazovateľov kontroly, ktoré sú uvedené v bode 20.15 tejto prílohy, ktorými sú miera financovania, „ostatné ustanovenia zakladajúcej listiny,“ a vystavenie riziku.
Tento súd sa ďalej domnieva, že hoci je nezávislé dotované vzdelávanie financované hlavne Francúzskym spoločenstvom, t. j. verejnou správou, kritérium financovania samo osebe neumožňuje konštatovať existenciu verejnej kontroly nad súkromnou neziskovou inštitúciou, ak je táto inštitúcia naďalej schopná vo významnom rozsahu určovať svoju politiku alebo program. Okrem toho sa uvedený súd opiera o bod 77 rozsudku z 11. septembra 2019, FIG a FISE (
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
), a zastáva názor, že otázka kontroly súkromnej neziskovej inštitúcie zo strany verejnej správy sa nemôže vzťahovať na to, či má verejná správa určujúci vplyv na riadenie či rozhodovanie inštitucionálnej jednotky, ktorá má pojmovo v tejto oblasti úplnú autonómiu, ale vzťahuje sa na určenie, či táto verejná správa môže napriek takejto autonómii jednotku viesť a ukladať jej záväzné pokyny vo vzťahu k samotnému definovaniu a uskutočňovaniu jej cieľov, činností a strategického zamerania.
Napokon sa podľa vnútroštátneho súdu rozhodnutie ICN zaradiť zriaďovateľov nezávislých dotovaných vzdelávacích zariadení do sektora verejnej správy v podstate zakladá na rôznych povinnostiach, ktoré sú im uložené na to, aby mohli využívať financovanie Francúzskeho spoločenstva. Tieto povinnosti by sa však mali analyzovať vzhľadom na ukazovateľ kontroly stanovený v prílohe A bode 20.309 písm. h) nariadenia č. 549/2013 týkajúci sa „kontrol[y] prostredníctvom nadmernej regulácie“. V prejednávanej veci však podľa tohto súdu, hoci z rôznych skutočností, na ktoré poukazuje ICN, vyplýva, že činnosť predmetných združení podlieha do značnej miery vnútroštátnej právnej úprave, je ťažké kvalifikovať ju ako „nadmernú“ v zmysle tohto ustanovenia, keďže judikatúra Súdneho dvora v tomto zmysle neposkytuje žiadne odporúčanie. Vnútroštátny súd predkladá prvú prejudiciálnu otázku práve s cieľom získať objasnenie v tejto veci.
Okrem toho sa vnútroštátny súd v rámci svojej druhej otázky pýta na rozsah prílohy A bodu 20.15 nariadenia č. 549/2013, ktorá vo svojej prvej vete v podstate stanovuje, že kontrola verejnej správy nad súkromnou neziskovou inštitúciou je vymedzená ako schopnosť určovať všeobecnú politiku alebo program tejto súkromnej neziskovej inštitúcie, ale ktorá vo svojej druhej vete stanovuje, že verejný zásah vo forme všeobecného nariadenia uplatniteľného na všetky jednotky, ktoré vykonávajú tú istú činnosť, nie sú smerodajné pri rozhodovaní o tom, či má táto verejná správa kontrolu nad inštitucionálnou jednotkou. V prejednávanej veci vnútroštátny súd uvádza, že rozhodnutie ICN sa zakladá aj na okolnosti, že právny režim uplatniteľný na zamestnancov nezávislého dotovaného vzdelávania je podobný štatútu, ktorému podliehajú zamestnanci oficiálneho vzdelávania, ktorý sa sám podobá na štatút verejnej služby. Je teda potrebné určiť, či „štatút“ uplatniteľný na zamestnancov nezávislého dotovaného vyučovania môže byť považovaný za „všeobecn[é] nariaden[ie] uplatniteľn[é] na všetky jednotky, ktoré vykonávajú tú istú činnosť“. V prípade kladnej odpovede sa na základe „negatívneho kritéria“ stanoveného v druhej vete tohto ustanovenia treba domnievať, že existencia tohto „štatútu“ nie je relevantná pre záver, že verejná správa má „kontrolu nad inštitucionálnou jednotkou“. Vnútroštátny súd však spresňuje, že hoci „tú istú činnosť“ v zmysle tejto druhej vety predstavuje oblasť samotného vzdelávania, treba zohľadniť skutočnosť, že napriek podobnosti medzi oboma právnymi systémami uplatniteľnými na obe kategórie dotknutých zamestnancov sa viaceré vnútroštátne predpisy vzťahujú len na zamestnancov slobodného dotovaného vzdelávania bez toho, aby boli špecifické pre každú z jeho „inštitucionálnych jednotiek“, ktorými sú rôzni zriaďovatelia.
Za týchto podmienok Conseil d’État (Štátna rada) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1
Má sa bod 20.309 písm. h) prílohy A [nariadenia č. 549/2013] vykladať v tom zmysle, že regulácia, ktorou príslušná verejná správa v oblasti vzdelávacej činnosti:
–
schvaľuje študijné programy,
–
upravuje štruktúru štúdia, ako aj prioritné a osobitné úlohy, organizuje kontrolu podmienok zápisu a vylúčenia žiakov, rozhodnutia triednych rád a finančnú účasť, organizuje zoskupenie školských zariadení v štruktúrovaných sieťach a vyžaduje vypracovanie vzdelávacích, pedagogických a zriaďovacích projektov, ako aj predkladanie správ o činnosti,
–
organizuje kontrolu a inšpekciu týkajúce sa osobitne vyučovacích predmetov, úrovne štúdia a uplatňovania jazykových zákonov okrem pedagogických metód a
–
ukladá minimálny počet žiakov podľa triedy, sekcie, stupňa alebo iného členenia, s výhradou ministerskej výnimky,
sa má požadovať za ‚nadmernú‘ v zmysle tohto ustanovenia až do takej miery, že v skutočnosti diktuje alebo viaže všeobecnú politiku alebo program jednotiek z dotknutej oblasti činnosti?
2.
Má sa bod 20.15 prílohy A toho istého nariadenia vykladať v tom zmysle, že pojem všeobecné nariadenia zahŕňa osobitné pravidlá tvoriace ‚štatút‘ uplatniteľné na zamestnancov neziskových inštitúcií pôsobiacich v oblasti vzdelávania, ktoré sú financované verejnou správou?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvej otázke
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má príloha A bod 20.309 písm. h) nariadenia č. 549/2013 vykladať v tom zmysle, že pod pojem „nadmerná regulácia“ patrí vnútroštátna právna úprava týkajúca sa súkromných neziskových inštitúcií pôsobiacich v oblasti vzdelávania, ktoré hoci sú dotované príslušnou vnútroštátnou verejnou správou, požívajú slobodu vzdelávania zaručenú belgickou Ústavou, ak táto právna úprava zveruje uvedenej verejnej správe úlohu alebo právo:
–
schvaľovať študijné programy,
–
upravovať štruktúru štúdia, ako aj prioritné a osobitné úlohy, organizovať kontrolu podmienok zápisu a vylúčenia žiakov, rozhodnutia triednych rád a finančnú účasť, organizovať zoskupenie školských zariadení v štruktúrovaných sieťach a vyžadovať vypracovanie vzdelávacích, pedagogických a zriaďovacích projektov, ako aj predkladanie správ o činnosti,
–
organizovať kontrolu a inšpekciu týkajúce sa osobitne vyučovacích predmetov, úrovne štúdia a uplatňovania jazykových zákonov okrem pedagogických metód a
–
ukladať minimálny počet žiakov podľa triedy, sekcie, stupňa alebo iného členenia, s výhradou ministerskej výnimky.
Na úvod treba uviesť, že touto otázkou vnútroštátny súd v podstate žiada Súdny dvor, aby preskúmal dosah a rozsah týchto povinností, ktorým podliehajú zriaďovatelia slobodného dotovaného vzdelávania podľa belgickej právnej úpravy, a aby rozhodol, či sa majú považovať za „nadmerné“ až do takej miery, že v skutočnosti diktujú alebo viažu všeobecnú politiku alebo program jednotiek z dotknutej oblasti činnosti vzhľadom na kritériá a ukazovatele vyžadované podľa ESA 2010.
Žiadosť vnútroštátneho súdu v tejto súvislosti v skutočnosti smeruje k tomu, aby Súdny dvor preskúmal uplatniteľnú vnútroštátnu právnu úpravu z hľadiska rozsahu vplyvu, ktorý vykonáva Francúzske spoločenstvo v oblasti dotovanej vzdelávacej činnosti.
V tomto zmysle treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora v konaní podľa článku 267 ZFEÚ založenom na jasnej deľbe právomocí medzi vnútroštátnymi súdmi a Súdnym dvorom, nemá Súdny dvor právomoc vykladať vnútroštátne právo a jedine vnútroštátnemu súdu prináleží zistiť a posúdiť skutkové okolnosti veci samej, ako aj určiť presný rozsah vnútroštátnych zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení (rozsudok zo 4. marca 2020, Schenker,
C‑655/18
,
EU:C:2020:157
, bod
a citovaná judikatúra).
Súdny dvor, ktorý bol požiadaný, aby vnútroštátnemu súdu poskytol užitočnú odpoveď, však má právomoc poskytnúť tomuto súdu usmernenie na základe informácií vyplývajúcich zo spisu v spore vo veci samej, ako aj z predložených ústnych a písomných pripomienok, ktoré vnútroštátnemu súdu umožnia rozhodnúť (rozsudok z 3. októbra 2019, Fonds du Logement de la Région de Bruxelles‑Capitale,
C‑632/18
,
EU:C:2019:833
, bod
a citovaná judikatúra).
V prejednávanej veci treba na úvod pripomenúť, že ako vyplýva z odôvodnení 1 a 3, ako aj z prílohy A bodov 1.01 a 1.19 nariadenia č. 549/2013, ESA 2010 stanovuje referenčný rámec pre zostavovanie účtov členských štátov pre potreby občanov Únie i samotnej Únie. Toto zostavovanie účtov sa musí uskutočniť na základe jednotných zásad, ktoré nie je možné vykladať rôzne, aby bolo možné získať porovnateľné výsledky (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, bod
).
Na účtovné účely ESA 2010 musí byť každá inštitucionálna jednotka, ktorá je v prílohe A bodoch 1.57 a 2.12 nariadenia č. 549/2013 všeobecne definovaná ako hospodársky subjekt charakterizovaný samostatnosťou pri rozhodovaní o výkone svojej hlavnej funkcie, zaradená do jedného zo šiestich hlavných sektorov uvedených v prílohe A bode 1.34 tohto nariadenia, ktorými sú domácnosti, verejná správa, finančné korporácie, nefinančné korporácie, NZISD a zahraničie (rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, bod
).
V konaní vo veci samej predstavujú predmetné združenia „inštitucionálnu jednotku“ v zmysle prílohy A bodov 1.57 a 2.12 nariadenia č. 549/2013. Hoci tieto združenia nespochybňujú svoje zaradenie do kategórie „[netrhových súkromných] neziskových inštitúcií“ v zmysle prílohy A bodov 3.31 a 20.29 nariadenia č. 549/2013, zo strany vnútroštátneho súdu, naproti tomu medzi účastníkmi konania vo veci samej existujú rozdiely, pokiaľ ide o otázku, či predmetné združenia sú alebo nie sú kontrolované verejnou správou.
V prípade kladnej odpovede bude súkromná nezisková inštitúcia ako netrhový výrobca zaradená do sektora verejnej správy, zatiaľ čo v prípade negatívnej odpovede bude zaradená medzi NZISD. Táto klasifikačná metodika vyplýva najmä z bodov 1.35, 2.130, 3.31, 20.05 a 20.13 prílohy A nariadenia č. 549/2013 v ich vzájomnom spojení (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, bod
).
Všeobecný pojem „kontrola“ je podobne definovaný v bodoch 1.36, 20.15, 20.18, 20.306 a 20.309 prílohy A nariadenia č. 549/2013 ako možnosť či schopnosť určovať všeobecnú politiku alebo program jednotky či subjektu. Bod 20.309 tejto prílohy, ktorý je zaradený do časti kapitoly 20 tejto prílohy venovanej verejnému sektoru, do ktorého patrí okrem iného verejná správa a ňou kontrolované jednotky alebo subjekty, uvádza deväť všeobecných ukazovateľov kontroly umožňujúcich určiť, či možno rezidentskú jednotku na účely jej zaradenia do verejného sektora považovať za kontrolovanú verejnou správou, pričom podľa bodu 20.310 uvedenej prílohy sa niektoré z týchto ukazovateľov nemusia vzťahovať na daný prípad (rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, bod
).
Príloha A bod 20.15 nariadenia č. 549/2013 sa týka konkrétne otázky kontroly súkromných neziskových inštitúcií zo strany orgánov verejnej správy a uvádza päť ukazovateľov kontroly, ktoré sa majú zohľadniť pri určení, či je súkromná nezisková inštitúcia pod verejnou kontrolou. Týchto päť ukazovateľov je tiež uvedených v prílohe A bode 2.39 nariadenia č. 549/2013 s niekoľkými redakčnými odchýlkami v závislosti od jazykových verzií. Vzhľadom na to, že tieto ustanovenia sa zaoberajú tou istou otázkou a sledujú rovnaký cieľ, a to spresniť ukazovatele kontroly vo vzťahu k súkromným neziskovým inštitúciám, je potrebné vychádzať z toho, že body 2.39 a 20.15 tejto prílohy musia byť napriek týmto redakčným odchýlkam vykladané vo vzájomnom spojení a je potrebné ich považovať za jedno a to isté ustanovenie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, bod
).
Okrem toho keďže príloha A bod 20.309 nariadenia č. 549/2013 definuje pojem „kontrola“ na účely vymedzenia verejného sektora vo všeobecnej rovine, pričom jediné ustanovenie tvorené bodmi 2.39 a 20.15 tejto prílohy definuje ten istý pojem na účely rozlíšenia súkromných neziskových inštitúcií, ktoré patria do verejného sektora, od súkromných neziskových inštitúcií, ktoré do neho nepatria, je potrebné konštatovať, že tieto dve definície tiež sledujú rovnaký cieľ a v prípade súkromných neziskových inštitúcií sa teda obe uplatnia na tie isté subjekty. Je teda potrebné vychádzať z toho, že tieto dve ustanovenia sa vzájomne dopĺňajú a treba ich uplatňovať spoločne a vo vzájomnom súlade s cieľom určiť, či jednotka patrí do verejného, alebo súkromného sektora, a teda v prípade súkromných neziskových inštitúcií či patrí do sektora verejnej správy v súlade s ustanoveniami bodu 3.31 v spojení s bodom 20.13 prílohy A nariadenia č. 549/2013, alebo či ide o NZISD (rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, bod
).
V prejednávanej veci sa vnútroštátny súd na účely určenia, či sú predmetné združenia kontrolované verejnou správou, rozhodol s dôrazom na skutočnosť, že kritérium financovania samo osebe neumožňuje konštatovať existenciu kontroly, položiť Súdnemu dvoru otázku týkajúcu sa samotného výkladu prílohy A bodu 20.309 písm. h) nariadenia č. 549/2013 a otázku, či všetky práva a úlohy, ktoré vnútroštátny zákonodarca zveril Francúzskemu spoločenstvu, musia byť považované za „kontrol[u] prostredníctvom nadmernej regulácie“ v zmysle tohto ustanovenia.
V zmysle tohto posledného uvedeného ustanovenia „regulácia, ktorá je taká prísna, že v skutočnosti diktuje všeobecnú politiku podniku, je formou kontroly“. Súdny dvor spresnil, že uvedené ustanovenie patrí do rámca ukazovateľa kontroly týkajúceho sa „ustanoven[í] zakladajúcich listín“ podľa bodu 2.39 písm. b) a „ostatn[ých] ustanoven[í] zakladajúcej listiny, ako napríklad povinnosti v stanovách [súkromnej] neziskovej inštitúcie“ podľa bodu 20.15 písm. b) prílohy A nariadenia č. 549/2013, keďže uvedený ukazovateľ zodpovedá rôznym príkladom uvedeným v bode 20.309 písm. a) až c) a písm. g) až i) tejto prílohy (rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, bod
).
Okrem toho Súdny dvor rozhodol, že z prílohy A bodu 20.309 písm. h) nariadenia č. 549/2013 vyplýva, že regulačný zásah, ktorý bez ohľadu na jeho všeobecnú alebo detailnú povahu zasahuje do činnosti niektorej jednotky, prípadne všetkých jednotiek vykonávajúcich tú istú činnosť tak intenzívne, že
de facto
určuje jej všeobecnú politiku alebo program, môže predstavovať nepriamy dôkaz o existencii kontroly (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, bod
).
Treba zdôrazniť, že pojem „schopnosť určovať všeobecnú politiku alebo program“ súkromnej neziskovej inštitúcie v zmysle prílohy A bodu 20.15 prvej vety nariadenia č. 549/2013 Súdny dvor definoval ako schopnosť verejnej správy trvalo a sústavne vykonávať skutočný a podstatný vplyv na definovanie a dosahovanie cieľov súkromnej neziskovej inštitúcie, jej činností a ich operatívnych aspektov, ako aj strategického zamerania a základnej orientácie, ktoré bude súkromná nezisková inštitúcia pri výkone týchto činností sledovať (rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, bod
).
Vzhľadom na komplementárnosť ustanovení prílohy A bodov 20.15 a 20.309 nariadenia č. 549/2013, zdôraznenú v bodoch 28 a 29 tohto rozsudku, sa však tento výklad prílohy A bodu 20.15 prvej vety nariadenia č. 549/2013 musí, ako správne tvrdí Európska komisia vo svojich písomných pripomienkach, analogicky uplatniť aj na výklad prílohy A bodu 20.309 písm. h) druhej vety tohto nariadenia, ktorá stanovuje, že „regulácia, ktorá je taká prísna, že v skutočnosti diktuje všeobecnú politiku podniku, je formou kontroly“.
Z tohto dôvodu sa bod 20.309 písm. h) prílohy A nariadenia č. 549/2013 v spojení s bodom 2.39 písm. b) a bodom 20.15 písm. b) tejto prílohy má vykladať v tom zmysle, že vnútroštátna právna úprava týkajúca sa súkromných neziskových inštitúcií pôsobiacich v oblasti vzdelávania, ktoré hoci sú dotované príslušnou vnútroštátnou verejnou správou, požívajú slobodu vzdelávania zaručenú ústavou, sa musí kvalifikovať ako „nadmerná“ v zmysle bodu 20.309 písm. h) tejto prílohy A, pokiaľ úlohy a práva, ktoré táto právna úprava zveruje uvedenej verejnej správe, sú natoľko invazívne, že v skutočnosti diktujú všeobecnú politiku alebo program dotknutých vzdelávacích zariadení tým, že umožňujú trvalo a sústavne vykonávať skutočný a podstatný vplyv na definovanie a dosahovanie cieľov týchto jednotiek, ich činností a ich operatívnych aspektov, ako aj strategického zamerania a základnej orientácie, ktoré budú uvedené jednotky sledovať pri výkone týchto činností.
Vnútroštátnemu súdu, ktorý je ako jediný priamo oboznámený so sporom vo veci samej, teda prináleží, aby s ohľadom na všetky relevantné skutkové a právne okolnosti vykonal overenia nevyhnutné na určenie, či právomoci, ktoré má Francúzske spoločenstvo vo vzťahu k predmetným združeniam na základe vnútroštátnej právnej úpravy, sú dostatočne invazívne na to, aby v skutočnosti diktovali všeobecnú politiku alebo program predmetných združení, najmä preto, že tejto verejnej správe je zverené určovanie programov, ako aj obsahu výučby, a teda určovanie cieľov vzdelávania, alebo či sa účinok týchto právomocí obmedzuje, ako tvrdia predmetné združenia vo svojich písomných pripomienkach, na jednoduchú kontrolu vykonávanú
a posteriori
, bez akéhokoľvek rozhodujúceho vplyvu na všeobecnú politiku alebo školský alebo akademický program, keďže sa netýka konkrétnych obsahov výučby, vedie však k vydaniu osvedčenia o úspešnom ukončení školského alebo akademického roka.
Vzhľadom na to v každom prípade vnútroštátnemu súdu prináleží, aby vykonal celkové posúdenie ukazovateľov vrátane ukazovateľa týkajúceho sa miery financovania, pričom treba spresniť, že toto posúdenie je v súlade s prílohou A bodom 20.15 poslednou vetou nariadenia č. 549/2013 svojou povahou „vecou úsudku“ (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, body
a
). Podľa prílohy A bodu 20.310 tohto nariadenia sa totiž každý prípad klasifikácie musí posúdiť jednotlivo a niektoré tieto ukazovatele sa nemusia vzťahovať na individuálny prípad, zatiaľ čo v ostatných prípadoch môžu na existenciu kontroly poukazovať viaceré jednotlivé ukazovatele spolu. Príloha A bod 2.39 posledná veta a bod 20.15 šiesta veta uvedeného nariadenia uvádzajú tú istú zásadu, podľa ktorej vo väčšine prípadov existenciu kontroly preukazujú viaceré ukazovatele spolu.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na prvú otázku odpovedať tak, že príloha A bod 20.309 písm. h) nariadenia č. 549/2013 v spojení s bodom 2.39 písm. b) a bodom 20.15 písm. b) tejto prílohy sa má vykladať v tom zmysle, že pod pojem „nadmerná regulácia“ patrí vnútroštátna právna úprava týkajúca sa súkromných neziskových inštitúcií pôsobiacich v oblasti vzdelávania, ktoré hoci sú dotované príslušnou vnútroštátnou verejnou správou, požívajú slobodu vzdelávania zaručenú ústavou, ak táto právna úprava zveruje uvedenej verejnej správe úlohu alebo právo:
–
schvaľovať študijné programy,
–
upravovať štruktúru štúdia, ako aj prioritné a osobitné úlohy, organizovať kontrolu podmienok zápisu a vylúčenia žiakov, rozhodnutia triednych rád a finančnú účasť, organizovať zoskupenie školských zariadení v štruktúrovaných sieťach a vyžadovať vypracovanie vzdelávacích, pedagogických a zriaďovacích projektov, ako aj predkladanie správ o činnosti,
–
organizovať kontrolu a inšpekciu týkajúce sa osobitne vyučovacích predmetov, úrovne štúdia a uplatňovania jazykových zákonov okrem pedagogických metód a
–
ukladať minimálny počet žiakov podľa triedy, sekcie, stupňa alebo iného členenia, s výhradou ministerskej výnimky,
pokiaľ sú tieto úlohy a práva natoľko invazívne, že v skutočnosti diktujú všeobecnú politiku alebo program dotknutých súkromných neziskových inštitúcií tým, že umožňujú trvalo a sústavne vykonávať skutočný a podstatný vplyv na definovanie a dosahovanie cieľov týchto súkromných neziskových inštitúcií, ich činností a operatívnych aspektov, ako aj strategického zamerania a základnej orientácie, ktoré budú uvedené súkromné neziskové inštitúcie sledovať pri výkone svojich činností, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
O druhej otázke
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má príloha A bod 20.15 druhá veta nariadenia č. 549/2013 vykladať v tom zmysle, že pod pojem „všeobecn[é] nariaden[ie] uplatniteľn[é] na všetky jednotky, ktoré vykonávajú tú istú činnosť“, patrí vnútroštátna právna úprava, ktorá vytvára právny režim uplatniteľný iba na zamestnancov súkromných neziskových inštitúcií pôsobiacich v oblasti vzdelávania, ktoré sú financované verejnou správou.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že Súdny dvor rozhodol, že tento pojem sa má vykladať v tom zmysle, že sa vzťahuje na každý zásah jednotky verejného sektora, ktorým sa stanovuje alebo uplatňuje právna úprava, ktorá má bez rozlišovania a jednotne podriadiť všetky jednotky v príslušnom odbore činnosti všeobecným a abstraktným pravidlám so širokou pôsobnosťou alebo všeobecným pokynom, a to bez toho, aby takáto právna úprava mohla vzhľadom na svoju povahu a vlastnosti, osobitne prostredníctvom „nadmernej“ regulácie v zmysle prílohy A bodu 20.309 písm. h) nariadenia č. 549/2013,
de facto
diktovať všeobecnú politiku alebo program jednotiek v dotknutej oblasti činnosti (rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, bod
).
Súdny dvor tiež spresnil, že príloha A bod 20.15 druhá veta nariadenia č. 549/2013, podľa ktorej pojem „verejné zásahy vo forme všeobecných nariadení uplatniteľných na všetky jednotky, ktoré vykonávajú tú istú činnosť, nie sú smerodajné pri rozhodovaní o tom, či má verejná správa kontrolu nad individuálnou jednotkou“, má za cieľ vylúčiť z pojmu „kontrola“ v zmysle tohto ustanovenia každý zásah jednotky verejného sektora s cieľom stanoviť alebo uplatniť právnu úpravu, ktorá má bez rozlišovania a jednotne podriadiť všetky jednotky v príslušnom odbore činnosti všeobecným a abstraktným pravidlám so širokou pôsobnosťou alebo všeobecným pokynom (pozri v tomto zmysle rozsudok z 11. septembra 2019, FIG a FISE,
C‑612/17 a C‑613/17
,
EU:C:2019:705
, body
a
).
V prejednávanej veci je nesporné, že „štatút“ stanovuje osobitné pravidlá uplatniteľné na zamestnancov inštitúcií pôsobiacich v oblasti vzdelávania, ktoré sú financované verejnou správou. Ako totiž správne uviedla Komisia vo svojich písomných pripomienkach, právna úprava, ktorá sa uplatňuje na nezávislé dotované vzdelávacie inštitúcie, vrátane „štatútu“ uplatniteľného na zamestnancov, sa neuplatňuje na súkromné školy, ktoré nefinancuje Francúzske spoločenstvo. Rovnako predmetné združenia vo svojich písomných pripomienkach uviedli, že „predmetná norma“ sa vzťahuje len na zamestnancov, ktorých zamestnávanie je dotované. Pokiaľ ide o vnútroštátny súd, ten spresňuje, že „ak sa ako oblasť činnosti posudzuje samotné vzdelávanie, je potrebné konštatovať, že niektoré pravidlá vyplývajúce z dekrétu sa uplatňujú iba na zamestnancov nezávislého dotovaného vzdelávania“.
V prejednávanej veci však oblasť činnosti nezávislého dotovaného vzdelávania nemožno považovať za oblasť činnosti odlišnú od oblasti verejného vzdelávania alebo vzdelávania vo všeobecnosti v Belgicku. Z toho vyplýva, že osobitné pravidlá, ktoré predstavuje „štatút“ uplatniteľný len na zamestnancov nezávislých dotovaných vzdelávacích zariadení, sa v dôsledku toho netýkajú celej oblasti činnosti vzdelávania, ale len jej časti predstavujúcej nezávislú dotovanú sieť. Vzhľadom na to, že predmetná právna úprava sa neuplatňuje na všetky jednotky patriace do tej istej oblasti činnosti, a teda do oblasti činnosti vzdelávania, „štatút“ nemôže spadať pod pojem „všeobecn[é] nariaden[ie]“ v zmysle prílohy A odseku 20.15 druhej vety nariadenia č. 549/2013.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na druhú otázku odpovedať tak, že príloha A bod 20.15 druhá veta nariadenia č. 549/2013 sa má vykladať v tom zmysle, že pod pojem „všeobecn[é] nariaden[ie] uplatniteľn[é] na všetky jednotky, ktoré vykonávajú tú istú činnosť“, nepatrí vnútroštátna právna úprava, ktorá vytvára právny režim uplatniteľný iba na zamestnancov súkromných neziskových inštitúcií pôsobiacich v oblasti vzdelávania, ktoré sú financované verejnou správou.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (desiata komora) rozhodol takto:

1.
Príloha A bod 20.309 písm. h) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 549/2013 z 21. mája 2013 o európskom systéme národných a regionálnych účtov v Európskej únii v spojení s bodom 2.39 písm. b) a bodom 20.15 písm. b) tejto prílohy sa má vykladať v tom zmysle, že pod pojem „nadmerná regulácia“ patrí vnútroštátna právna úprava týkajúca sa neziskových inštitúcií (súkromných neziskových inštitúcií) pôsobiacich v oblasti vzdelávania, ktoré hoci sú dotované príslušnou vnútroštátnou verejnou správou, požívajú slobodu vzdelávania zaručenú ústavou, ak táto právna úprava zveruje uvedenej verejnej správe úlohu alebo právo:
–
schvaľovať študijné programy,
–
upravovať štruktúru štúdia, ako aj prioritné a osobitné úlohy, organizovať kontrolu podmienok zápisu a vylúčenia žiakov, rozhodnutia triednych rád a finančnú účasť, organizovať zoskupenie školských zariadení v štruktúrovaných sieťach a vyžadovať vypracovanie vzdelávacích, pedagogických a zriaďovacích projektov, ako aj predkladanie správ o činnosti,
–
organizovať kontrolu a inšpekciu týkajúce sa osobitne vyučovacích predmetov, úrovne štúdia a uplatňovania jazykových zákonov okrem pedagogických metód a
–
ukladať minimálny počet žiakov podľa triedy, sekcie, stupňa alebo iného členenia, s výhradou ministerskej výnimky,
pokiaľ sú tieto úlohy a práva natoľko invazívne, že v skutočnosti diktujú všeobecnú politiku alebo program týchto dotknutých súkromných neziskových inštitúcií tým, že umožňujú trvalo a sústavne vykonávať skutočný a podstatný vplyv na definovanie a dosahovanie cieľov týchto súkromných neziskových inštitúcií, ich činností a operatívnych aspektov, ako aj strategického zamerania a základnej orientácie, ktoré budú uvedené súkromné neziskové inštitúcie sledovať pri výkone svojich činností, čo prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.

2.
Príloha A bod 20.15 druhá veta nariadenia č. 549/2013 sa má vykladať v tom zmysle, že pod pojem „všeobecn[é] nariaden[ie] uplatniteľn[é] na všetky jednotky, ktoré vykonávajú tú istú činnosť“, nepatrí vnútroštátna právna úprava, ktorá vytvára právny režim uplatniteľný iba na zamestnancov neziskových inštitúcií pôsobiacich v oblasti vzdelávania, ktoré sú financované verejnou správou.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.