CELEX: 62015CJ0638
Řízení o předběžné otázce
Směrnice 2011/64/EU
Článek 2 odst. 1 písm. c)
Článek 5 odst. 1 písm. a)
Pojmy ‚tabák ke kouření‘, ‚řezaný nebo jinak dělený tabák‘ a ‚průmyslové zpracování‘

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článků 2 a 5 směrnice Rady 2011/64/EU ze dne 21. června 2011 o struktuře a sazbách spotřební daně z tabákových výrobků (
Úř. věst. 2011, L 176, s. 24
).
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Eko-Tabak s.r.o. a Generálním ředitelstvím cel (Česká republika) ohledně rozhodnutí o propadnutí výrobků považovaných za tabákové výrobky podléhající spotřební dani.
Právní rámec
Unijní právo
Body 2, 3, 8 a 9 odůvodnění směrnice 2011/64 znějí:
„(2)
Daňové právní předpisy Unie, které se týkají tabákových výrobků, potřebují zajistit řádné fungování vnitřního trhu a zároveň vysoký stupeň ochrany lidského zdraví, jak vyžaduje článek 168 Smlouvy o fungování Evropské unie, s ohledem na to, že tabákové výrobky mohou způsobit vážné poškození zdraví a že Unie je stranou Rámcové úmluvy Světové zdravotnické organizace o kontrole tabáku. Měla by se zohlednit situace u každého jednotlivého druhu tabákového výrobku.
(3)
Jedním z cílů Smlouvy o Evropské unii je zachovat hospodářskou unii, jejíž vlastnosti se podobají vlastnostem vnitřního trhu, v jehož rámci existuje poctivá hospodářská soutěž. Pokud se jedná o tabákové výrobky, je předpokladem dosažení tohoto cíle, že v členských zemích [v členských státech] nebudou daně ovlivňující spotřebu výrobků tohoto odvětví narušovat podmínky hospodářské soutěže a nebudou omezovat jejich volný pohyb v Unii.
[...]
(8)
V zájmu jednotného a spravedlivého zdanění by měla být stanovena definice cigaret, doutníků a doutníčků a ostatního tabáku ke kouření tak, aby s tabákovými smotky, které lze podle jejich délky považovat za dvě nebo více cigaret, bylo pro účely spotřební daně zacházeno jako se dvěma nebo více cigaretami, aby s určitým druhem doutníku, který je v mnoha ohledech podobný cigaretě, bylo pro účely spotřební daně zacházeno jako s cigaretou, aby s tabákem ke kouření, který je v mnoha ohledech podobný jemně řezanému tabáku k ruční výrobě cigaret, bylo pro účely spotřební daně zacházeno jako s jemně řezaným tabákem a aby byl jasně definován tabákový odpad. [...]
(9)
Pokud se jedná o spotřební daně, musí mít zejména harmonizace jejich struktury za následek takový stav, kdy hospodářská soutěž různých kategorií tabákových výrobků náležejících k téže skupině nebude narušována důsledky zdaňování, a následně otevření vnitrostátních trhů členských zemí [členských států].“
Článek 1 této směrnice stanoví:
„Tato směrnice stanoví obecné zásady harmonizace struktury a sazeb spotřební daně, kterou členské státy uvalují na tabákové výrobky.“
Článek 2 odst. 1 uvedené směrnice stanoví:
„Pro účely této směrnice se za tabákové výrobky považují:
a)
cigarety;
b)
doutníky a doutníčky;
c)
tabák ke kouření:
i)
jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret,
ii)
ostatní tabák ke kouření.“
Článek 5 téže směrnice stanoví:
„1.   Pro účely této směrnice se za tabák ke kouření považují:
a)
řezaný nebo jinak dělený tabák, kroucený nebo lisovaný do desek a vhodný ke kouření bez dalšího průmyslového zpracování;
b)
tabákový odpad dodaný k maloobchodnímu prodeji, na který se nevztahují článek 3 a čl. 4 odst. 1 a který je možné kouřit. Pro účely tohoto článku se tabákovým odpadem rozumějí zbytky z tabákových listů a vedlejší produkty získané při zpracování tabáku nebo při výrobě tabákových výrobků.
2.   Tabák ke kouření, v němž je více než 25 % váhy tabákových částic užších než 1,5 mm, se považuje za jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret.
[...]“
České právo
Ustanovení § 101 zákona č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních, ve znění použitelném na skutkové okolnosti sporu v původním řízení (dále jen „zákon o spotřebních daních“), nadepsaného „Předmět daně z tabákových výrobků“, stanoví:
„(1)   Předmětem daně jsou tabákové výrobky.
(2)   Tabákovými výrobky se pro účely tohoto zákona rozumí cigarety, doutníky, cigarillos a tabák ke kouření.
(3)   Pro účely tohoto zákona se rozumí
[...]
c)
tabákem ke kouření
1.
tabák řezaný, popřípadě jinak dělený, kroucený nebo lisovaný do desek, a který je možné kouřit bez dalšího průmyslového zpracování,
2.
tabákový odpad upravený pro prodej konečnému spotřebiteli, který nespadá pod písmeno a) nebo b) a který je možné kouřit, nebo
3.
tabák ke kouření obsahující více než 25 % hmotnosti tabákových částic s šířkou řezu menší než 1,5 mm; jedná se o jemně řezaný tabák určený pro ruční výrobu cigaret.
[...]
(6)   Tabákem ke kouření se pro účely tohoto zákona rozumí také výrobek, který obsahuje zcela nebo částečně i jiné látky než tabák a který splňuje ostatní podmínky uvedené v odstavci 3 písm. c) s výjimkou výrobků uvedených v odstavci 8, nebo výrobek neuvedený v odstavci 3 písm. c), pokud je určen k jinému účelu než ke kouření a současně je možné tento výrobek kouřit a je upravený pro prodej konečnému spotřebiteli.
[...]“
Spor v původním řízení a předběžné otázky
Rozhodnutím ze dne 14. listopadu 2013, změněným dne 29. května 2014, uložil Celní úřad pro Jihočeský kraj (Česká republika) propadnutí vybraných výrobků ve vlastnictví společnosti Eko-Tabak z důvodu, že se jedná o tabák ke kouření ve smyslu § 101 odst. 6 zákona o spotřebních daních, a tedy jsou předmětem spotřební daně. Z informací poskytnutých předkládajícím soudem vyplývá, že těmito výrobky jsou sušené, plošné, nepravidelné, částečně odřapíkované tabákové listy, které prošly procesem primárního sušení a následného řízeného vlhčení, se zjištěnou přítomností glycerinu umožňujícího zachování vlhkosti a pružnosti listů jako obranu proti polámání při manipulaci, a které jsou určeny k jinému účelu než ke kouření, avšak po jednoduchých úpravách, např. nadrcením nebo ručením nařezáním, je lze kouřit. Tyto výrobky byly kompletně určeny k prodeji konečnému spotřebiteli.
Společnost Eko-Tabak podala proti tomuto rozhodnutí žalobu u Krajského soudu v Českých Budějovicích (Česká republika), přičemž namítala, že výrobky, na něž dopadá § 101 odst. 6
in fine
zákona o spotřebních daních, nepřípustně rozšiřují katalog tabákových výrobků vymezených směrnicí 2011/64.
Rozhodnutím ze dne 30. ledna 2015 uvedený soud žalobu společnosti Eko-Tabak zamítl s tím, že definice uvedená v § 101 odst. 6
in fine
zákona o spotřebních daních nevybočuje z mezí směrnice 2011/64, neboť smyslem a účelem této směrnice je jednak zajistit, aby spotřební dani podléhaly výrobky, které jsou sice určeny k jinému účelu než ke kouření, avšak je možné je kouřit, a jednak zamezit obcházení daňových předpisů či unijního práva.
Společnost Eko-Tabak podala proti tomuto rozhodnutí kasační stížnost u Nejvyššího správního soudu (Česká republika). Zejména uvedla, že kategorii tabákových výrobků odpovídající té, kterou vymezuje § 101 odst. 6
in fine
zákona o spotřebních daních, nelze ve směrnici 2011/64 nalézt a podmínka, aby bylo možné daný výrobek kouřit, musí být naplněna již v okamžiku skladování tohoto výrobku v obchodě za účelem jeho prodeje. Dále samotná skutečnost, že je možné výrobek z tabáku kouřit, podle ní ještě nestačí k tomu, aby mohl být považován za tabákový výrobek ve smyslu této směrnice. Podmínka možnosti daný výrobek kouřit je totiž jen jednou z těch, které musí výrobek z tabáku splňovat, aby mohl být kvalifikován jako „tabák ke kouření“ ve smyslu uvedené směrnice.
Z předkládacího rozhodnutí vyplývá, že účelem § 101 zákona o spotřebních daních je provedení článků 2 a 5 směrnice 2011/64 do českého právního řádu; Nejvyšší správní soud má nicméně pochybnosti o tom, zda takové výrobky, o jaké jde ve věci v původním řízení, jsou tabákovými výrobky, na něž se tato směrnice vztahuje. Pro případ záporné odpovědi na tuto otázku se předkládající soud táže, zda články 2 a 5 uvedené směrnice brání tomu, aby členský stát takové výrobky podrobil spotřební dani.
Předkládající soud v tomto ohledu uvádí, že se Soudní dvůr výkladem čl. 2 odst. 1 písm. c) bodu ii), respektive článku 5 směrnice 2011/64 v souvislosti s pojmem „tabák ke kouření“ dosud nezabýval.
Předkládající soud má dále za to, že se tabákové výrobky ve smyslu směrnice 2011/64 vyznačují primárně tím, že je lze kouřit. Na základě této charakteristiky jsou též podle něj vymezeny různé skupiny či typy tabákových výrobků.
Za těchto podmínek se Nejvyšší správní soud rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Lze sušené, plošné, nepravidelné, částečně odřapíkované tabákové listy a/nebo jejich části, které prošly procesem primárního sušení a následného řízeného vlhčení, se zjištěnou přítomností glycerinu, které lze po jednoduchých úpravách (nadrcením nebo ručním nařezáním) kouřit, považovat za tabákové výrobky ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) bodu ii), respektive čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/64?
2)
Pokud je odpověď na první otázku negativní, brání článek 5 ve spojení s článkem 2 směrnice 2011/64 takové vnitrostátní právní úpravě členského státu, která podrobuje spotřební dani z tabákových výrobků i tabák neuvedený v článku 2 a článku 5 této směrnice, který je určen k jinému účelu než ke kouření, současně jej však je možno kouřit (je ke kouření způsobilý či vhodný) a je upravený pro prodej konečnému spotřebiteli?“
K předběžným otázkám
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda musí být čl. 2 odst. 1 písm. c) a čl. 5 odst. 1 směrnice 2011/64 vykládány v tom smyslu, že sušené, plošné, nepravidelné, částečně odřapíkované tabákové listy, které prošly procesem primárního sušení a následného řízeného vlhčení, se zjištěnou přítomností glycerinu, které lze po jednoduchých úpravách nadrcením nebo ručním nařezáním kouřit, spadají pod pojem „tabák ke kouření“ ve smyslu těchto ustanovení.
V tomto ohledu je třeba poukázat na to, že předmětem směrnice 2011/64 je, jak vyplývá z jejího článku 1, stanovit obecné zásady harmonizace struktury a sazeb spotřební daně, kterou členské státy uvalují na tabákové výrobky. Tato směrnice je tedy součástí daňových právních předpisů Unie, které se týkají tabákových výrobků a mají podle bodu 2 odůvodnění uvedené směrnice za cíl zajistit řádné fungování vnitřního trhu a zároveň vysoký stupeň ochrany lidského zdraví.
Kromě toho z bodu 3 odůvodnění směrnice 2011/64 vyplývá, že je tedy jejím účelem zajistit, aby daně v členských státech ovlivňující spotřebu výrobků z odvětví tabákových výrobků nenarušovaly podmínky hospodářské soutěže a neomezovaly jejich volný pohyb v Unii. Konkrétně pak z bodu 8 odůvodnění této směrnice v podstatě vyplývá, že s výrobky, které jsou v mnoha ohledech podobné výrobkům podléhajícím této směrnici, by mělo být zacházeno stejně jako s posledně uvedenými výrobky, zatímco v bodě 9 odůvodnění této směrnice se uvádí, že harmonizace struktury spotřebních daní musí mít za následek takový stav, kdy hospodářská soutěž různých kategorií tabákových výrobků náležejících k téže skupině nebude narušována důsledky zdaňování, a následně otevření vnitrostátních trhů členských států.
V článku 2 odst. 1 směrnice 2011/64 jsou tabákové výrobky, které jsou předmětem harmonizace podle této směrnice, rozděleny do tří kategorií, přičemž první kategorii tvoří cigarety, druhou doutníky a doutníčky a třetí tabák ke kouření.
Pokud jde konkrétně o tabák ke kouření, ze znění čl. 2 odst. 1 písm. c) bodů i) a ii) této směrnice vyplývá, že se tato kategorie dále člení na dvě podkategorie, z nichž první je nazvána „jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret“ a druhá „ostatní tabák ke kouření“.
Článek 5 směrnice 2011/64 pak vymezuje v odstavci 1 pojem „tabák ke kouření“ a v odstavci 2 pojem „jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret“. První z těchto pojmů zahrnuje jednak „řezaný nebo jinak dělený tabák, kroucený nebo lisovaný do desek a vhodný ke kouření bez dalšího průmyslového zpracování“ a jednak „tabákový odpad dodaný k maloobchodnímu prodeji, na který se nevztahuj[e definice cigaret nebo definice doutníků či doutníčků] a který je možné kouřit“.
V daném případě není zpochybňováno, že výrobky z tabáku, o které jde ve věci v původním řízení, nespadají pod pojem „jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) bodu i) a čl. 5 odst. 2 směrnice 2011/64 ani pod pojem „tabákový odpad“ ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. b) této směrnice.
K určení, zda tyto výrobky spadají do podkategorie „ostatní tabák ke kouření“ podle čl. 2 odst. 1 písm. c) bodu ii) směrnice 2011/64, je proto třeba zkoumat, zda se jedná o „tabák ke kouření“ z hlediska definice uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) této směrnice.
S ohledem na cíle této směrnice připomenuté v bodech 17 a 18 tohoto rozsudku nelze pojem „tabák ke kouření“ vykládat restriktivně.
Ze znění čl. 5 odst. 1 písm. a) této směrnice vyplývá, že toto ustanovení požaduje splnění dvou kumulativně stanovených podmínek, a to zaprvé, aby se jednalo o tabák řezaný nebo jinak dělený, kroucený nebo lisovaný do desek, a zadruhé, aby byl vhodný ke kouření bez dalšího průmyslového zpracování.
Co se týče první podmínky, z předkládacího rozhodnutí nevyplývá, že by tabák, o který jde ve věci v původním řízení, byl kroucený nebo lisovaný do desek.
Proto je třeba určit, zda lze tento tabák považovat za řezaný nebo jinak dělený ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/64.
V tomto ohledu je vzhledem k chybějící definici výrazů „řezaný“ a „dělený“ v této směrnici nutné pro určení jejich smyslu vycházet z jejich obecného a obecně uznávaného významu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 16. července 2015, Sommer Antriebs- und Funktechnik,
C‑369/14
,
EU:C:2015:491
, bod
a citovaná judikatura). První z těchto výrazů, jejichž obvyklý význam je velmi široký, přitom označuje zejména výsledek činnosti, kterou se odstraňuje část nebo kousek něčeho za použití ostrého nástroje, a druhý pak výsledek činnosti spočívající v rozkouskování či rozdělení.
Vzhledem k tomu, že výrobky, o které jde ve věci v původním řízení, jsou – dle údajů poskytnutých předkládajícím soudem – částečně odřapíkované listy tabáku, musí být tedy tyto výrobky pokládány za řezaný nebo jinak dělený tabák ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/64.
Pokud jde o pojem „průmyslové zpracování“ použitý v uvedeném čl. 5 odst. 1 písm. a), obecně se jím označuje zpracování surovin na hmotné statky prováděné standardizovaným postupem a obvykle ve velkém měřítku.
Z judikatury Soudního dvora v podstatě vyplývá, že snadné postupy, jejichž účelem je učinit z nehotového výrobku z tabáku takový, jaký je možné kouřit, jako je například postup spočívající v pouhém vložení tabákového smotku do cigaretové dutinky, nejsou „průmyslovým zpracováním“ (obdobně viz rozsudek ze dne 24. září 1998, Brinkmann,
C‑319/96
,
EU:C:1998:429
, body
a
, a rozsudek ze dne 10. listopadu 2005, Komise v. Německo,
C‑197/04
,
EU:C:2005:672
, body
a
).
Za těchto podmínek musí být tabákové výrobky, které jsou připravené ke kouření nebo mohou být neprůmyslovým způsobem snadno připraveny ke kouření, považovány za vhodné ke kouření bez dalšího „průmyslového zpracování“ ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/64.
V daném případě – jak vyplývá z předkládacího rozhodnutí – prošly výrobky, o které jde ve věci v původním řízení, procesem primárního sušení a následného řízeného vlhčení, obsahují glycerin a lze je po jednoduchých úpravách nadrcením nebo ručním nařezáním kouřit. S výhradou ověření, které provede předkládající soud, je tedy patrné, že tyto výrobky splňují také druhou podmínku uvedenou v bodě 25 tohoto rozsudku, a spadají tedy pod pojem „tabák ke kouření“ definovaný v čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/64.
Za těchto podmínek je třeba uvést, že jelikož takovéto výrobky nejsou jemně řezaným tabákem k ruční výrobě cigaret ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) bodu i) této směrnice, je tedy třeba mít za to, že spadají pod pojem „ostatní tabák ke kouření“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) bodu ii) této směrnice.
Vzhledem ke všem předchozím úvahám je třeba na první otázku odpovědět tak, že čl. 2 odst. 1 písm. c) a čl. 5 odst. 1 směrnice 2011/64 musí být vykládány v tom smyslu, že sušené, plošné, nepravidelné, částečně odřapíkované tabákové listy, které prošly procesem primárního sušení a následného řízeného vlhčení, se zjištěnou přítomností glycerinu, které lze po jednoduchých úpravách nadrcením nebo ručním nařezáním kouřit, spadají pod pojem „tabák ke kouření“ ve smyslu těchto ustanovení.
S ohledem na odpověď na první otázku není třeba odpovídat na druhou otázku.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl takto:

Článek 2 odst. 1 písm. c) a čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 2011/64/EU ze dne 21. června 2011 o struktuře a sazbách spotřební daně z tabákových výrobků musí být vykládány v tom smyslu, že sušené, plošné, nepravidelné, částečně odřapíkované tabákové listy, které prošly procesem primárního sušení a následného řízeného vlhčení, se zjištěnou přítomností glycerinu, které lze po jednoduchých úpravách nadrcením nebo ručním nařezáním kouřit, spadají pod pojem „tabák ke kouření“ ve smyslu těchto ustanovení.

Regan
Bonichot
Arabadžev
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 6. dubna 2017.
Vedoucí soudní kanceláře
A. Calot Escobar
Předseda šestého senátu
E. Regan
(
) – Jednací jazyk: čeština.