CELEX: 62019CJ0184
Előzetes döntéshozatal
92/83/EGK és 92/84/EGK irányelv
A bor és a bortól vagy sörtől eltérő csendes erjesztett italok jövedéki adójának mértéke
Differenciált jövedékiadó‑mértékek
A jogbiztonság és a bizalomvédelem elve

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az alkohol és az alkoholtartalmú italok jövedéki adója szerkezetének összehangolásáról szóló, 1992. október 19‑i 92/83/EGK tanácsi irányelv (
HL 1992. L 316., 21. o.
; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 206. o.) 7., 11. és 15. cikkének, az alkohol és az alkoholtartalmú italok jövedékiadó‑mértékének közelítéséről szóló, 1992. október 19‑i 1992/84/EGK tanácsi irányelv (
HL 1992. L 316., 29. o.
; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 213. o.) 5. cikkének, valamint a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének az értelmezésére vonatkozik.
Ezt a kérelmet a Hecta Viticol SRL és az Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor (nemzeti adóhatóság, panaszok elbírálásával foglalkozó főigazgatóság, Románia; a továbbiakban: ANAF), a Biroul Vamal de Interior Buzău (buzăui belföldi vámhivatal, Románia), valamint a Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Galaţi (galaţi regionális költségvetési főigazgatóság, Románia) között a Hecta Viticol jogelődje, az SC Principal Company SA által fizetendő jövedéki adót megállapító adóhatározat tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 92/83 irányelv
A 92/83 irányelv harmadik preambulumbekezdése értelmében „a belső piac megfelelő működése érdekében fontos, hogy az összes érintett termékre vonatkozóan egységes definíciókat határozzanak meg”.
Az említett irányelv tizedik preambulumbekezdése kimondja, hogy „a tagállamoknak elvben minden csendes bor és egyéb csendes erjesztett ital vonatkozásában egységes adómértéket kell a végtermék minden hektoliterére alkalmazniuk, valamint az összes habzóborra és habzó erjesztett italra egységes adómértéket kell a végtermék minden hektoliterére alkalmazniuk”.
E tekintetben a 92/83 irányelv öt termékkategóriát határoz meg, amelyek esetében a „sörre” ezen irányelv I. szakaszának, a „borra” annak II. szakaszának, a „boron és sörön kívüli erjesztett italokra” az említett irányelv III. szakaszának, a „köztes alkoholtermékekre” ez utóbbi IV. szakaszának, az „etilalkoholra” pedig ugyanezen irányelv V. szakaszának rendelkezéseit kell alkalmazni.
A 92/83 irányelv 7. és 9. cikke az ezen irányelv „bor” elnevezésű II. szakaszában található.
Ezen irányelv 7. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   A tagállamok az ezen irányelvnek megfelelő jövedéki adót vetik ki a borra.
(2)   A tagállamok adómértékeiket a 92/84/EGK irányelvnek megfelelően határozzák meg.”
A 92/83 irányelv 8. cikke szerint a bor tekintetében különbséget kell tenni egyrészt a „csendes bor”, másrészt a „habzóbor” között.
Ezen irányelv 9. cikkének (2) bekezdése a következőket mondja ki:
„A (3) és (4) bekezdésekben előírtak kivételével a tagállamok a csendes bor adójának hatálya alá tartozó minden termékre azonos mértékű jövedéki adót vetnek ki. Hasonlóképpen, a habzóbor adójának hatálya alá tartozó minden termékre azonos mértékű jövedéki adót vetnek ki. A csendes borokra és habzóborokra azonos jövedékiadó‑mértéket is alkalmazhatnak a tagállamok.”
Az említett irányelv 11., 13. és 15. cikke az ezen irányelv „boron és sörön kívüli erjesztett italokra” vonatkozó III. szakaszában található.
Ugyanezen irányelv 11. cikke a következőképpen szól:
„(1)   A tagállamok az ezen irányelvnek megfelelő jövedéki adót vetik ki a sörön és boron kívüli erjesztett italokra (egyéb erjesztett italok).
(2)   A tagállamok adómértékeiket a 92/84/EGK irányelvnek megfelelően határozzák meg.”
A 92/83 irányelv 12. cikke szerint a boron és sörön kívüli erjesztett italok tekintetében különbséget kell tenni egyrészt az „egyéb csendes erjesztett ital”, másrészt az „egyéb habzó erjesztett ital” között.
Ezen irányelv 13. cikkének (2) bekezdése a következőket pontosítja:
„A (3) bekezdésben előírtak kivételével a tagállamok az egyéb csendes erjesztett italokra vonatkozó adó hatálya alá tartozó minden termékre azonos mértékű jövedéki adót vetnek ki. Hasonlóképpen, az egyéb habzó erjesztett italokra vonatkozó adó hatálya alá tartozó minden termékre azonos mértékű jövedéki adót vetnek ki. Az egyéb csendes erjesztett italokra és az egyéb habzó erjesztett italokra azonos jövedékiadó‑mértéket is alkalmazhatnak a tagállamok.”
A 92/83 irányelv 15. cikke a következőket írja elő:
„A 92/84/EGK irányelv és a [jövedékiadó‑köteles termékekre vonatkozó általános rendelkezésekről és e termékek tartásáról, szállításáról és ellenőrzéséről szóló, 1992. február 25‑i] 92/12/EGK [tanácsi] irányelv [(
HL 1992. L 76., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 9. fejezet, 1. kötet, 179. o.)] alkalmazásában a »bor«–ra tett utalásokat ugyanúgy alkalmazandónak kell tekinteni az e szakaszban meghatározott egyéb erjesztett italokra is.”
A 92/84 irányelv
A 92/84 irányelv 5. cikke a következőképpen rendelkezik:
„1993. január 1‑jétől a bor minimum jövedékiadó‑mértéke a következőképpen alakul:
–
csendes borra 0 [euró],
és
–
habzóborra 0 [euró],
a termék egy hektoliterére számítva.”
A román jog
A 2003. december 22‑i Legea nr. 571/2003, privind Codul fiscal (az adótörvénykönyvről szóló 571/2003. sz. törvény;
Monitorul Oficial al României
, I. rész, 2003. december 23‑i 927. sz.) alapügyben alkalmazandó változatának (a továbbiakban: adótörvénykönyv) 206 undecies cikke a „borokra” vonatkozóan a következőképpen rendelkezik:
„(1)   E fejezet alkalmazásában a »borok«:
a)
olyan csendes borok, amelyek magukban foglalják a 2204 és 2205 KN‑kód alá tartozó valamennyi terméket a b) pontban meghatározott habzóbor kivételével, és:
1.
amelyeknek a tényleges alkoholtartalma meghaladja az 1,2 térfogatszázalékot, de nem haladja meg a 15 térfogatszázalékot, feltéve, hogy a végtermékben található alkohol teljes mértékben erjedésből származik; vagy
2.
amelyeknek a tényleges alkoholtartalma meghaladja a 15 térfogatszázalékot, de nem haladja meg a 18 térfogatszázalékot, feltéve, hogy mindennemű alkoholtartalom‑növelés nélkül állították elő, és hogy a végtermékben található alkohol teljes mértékben erjedésből származik;
b)
olyan habzóborok, amelyek a 220410, a 22042110, a 22042910 és a 2205 KN‑kód alá tartozó valamennyi terméket magukban foglalják, és:
1.
amelyek drótkosárral vagy más eszközzel rögzített gomba formájú dugóval lezárt palackban vannak, vagy benne az oldott szén‑dioxidnak köszönhető túlnyomás eléri vagy meghaladja a 3 bart;
2.
amelyeknek a tényleges alkoholtartalma meghaladja az 1,2 térfogatszázalékot, de nem haladja meg a 15 térfogatszázalékot, feltéve, hogy a végtermékben található alkohol teljes mértékben erjedésből származik.
[…]”
Az adótörvénykönyvnek a „sörtől és bortól eltérő erjesztett italokra” vonatkozó 206 duodecies cikke a következőket pontosítja:
„(1)   E fejezet alkalmazásában a sörtől és a bortól eltérő erjesztett italok:
a)
a 2204 és 2205 KN‑kód alatti, a 206 undecies cikk hatálya alá nem tartozó csendes erjesztett italok, valamint a 220600 KN‑kód alá tartozó valamennyi termék a b) pont értelmében vett egyéb habzó erjesztett italok és a 206 decies cikk hatálya alá tartozó valamennyi termék kivételével, amelyeknek:
1.
a tényleges alkoholtartalma meghaladja az 1,2 térfogatszázalékot, de nem haladja meg a 10 térfogatszázalékot; vagy
2.
a tényleges alkoholtartalma meghaladja a 10 térfogatszázalékot, de nem haladja meg a 15 térfogatszázalékot, feltéve, hogy a termékben található alkohol teljes mértékben erjedésből származik;
b)
a 22060031, a 22060039, a 220410, a 22042110, a 22042910 és a 2205 KN‑kód alatti, a 206 undecies cikk hatálya alá nem tartozó habzó erjesztett italok, amelyek olyan palackban vannak, amelyet drótkosárral vagy más eszközzel rögzített gomba formájú dugóval zártak le, vagy benne az oldott széndioxidnak köszönhető túlnyomás eléri, vagy meghaladja a 3 bart, és:
1.
amelyeknek a tényleges alkoholtartalma meghaladja az 1,2 térfogatszázalékot, de nem haladja meg a 13 térfogatszázalékot; vagy
2.
amelyeknek a tényleges alkoholtartalma meghaladja az 13 térfogatszázalékot, de nem haladja meg a 15 térfogatszázalékot, feltéve, hogy a termékben található alkohol teljes mértékben erjedésből származik.
[…]”
Az adótörvénykönyv 206 quinquinquagies cikkének (1) bekezdése értelmében:
„Valamennyi jövedéki adóalany e fejezet és a hatályos vámjogszabályok rendelkezéseivel összhangban a törvényben előírt határidőn belül köteles helyesen kiszámítani és az Államkincstárnak megfizetni a jövedéki adót, valamint a jövedékiadó‑bevallásokat a törvényben előírt határidőn belül a hatáskörrel rendelkező hatósághoz benyújtani.”
Az adótörvénykönyv VII. címe I. mellékletének 2010. július 1‑je előtti változata „A sörtől és bortól eltérő erjesztett italok” kategóriában a „csendes” italokra vonatkozóan a 3.1. alpontban a jövedékiadó‑mértéket nullában állapította meg.
A 2010. június 23‑i Ordonanţa de urgenţă a Guvernului nr. 54/2010 privind unele măsuri pentru combaterea evaziunii fiscale (az adócsalás elleni küzdelmet célzó intézkedésekről szóló 54/2010. sz. sürgősségi kormányrendelet;
Monitorul Oficial al României
, I. rész, 2010. június 23‑i 421. szám; a továbbiakban: 54/2010. sz. OUG) I. cikkének 21. pontja a bortól vagy sörtől eltérő csendes erjesztett italok esetében a jövedéki adó mértékét hektoliterenként 100 euróban határozta meg.
Az 54/2010. sz. OUG IV. cikkének (1) bekezdése pontosítja, hogy e rendelkezés 2010. július 1‑jén lép hatályba.
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
Egy adóellenőrzést követően 2011. április 29‑én megállapítást nyert, hogy az SC Principal Company 2010. július 1‑je óta 13929342 liter, bortól vagy sörtől eltérő csendes erjesztett italt értékesített.
Mivel e társaság e mennyiségre nulla mértékű jövedéki adót alkalmazott, az adóhatóságok 2011. május 3‑án az 54/2010. sz. OUG I. cikkének 21. pontjában meghatározott jövedékiadó‑mérték alapján 59461575 román lej (RON) (hozzávetőleg 12339419 euró) összegre vonatkozó adóhatározatot hoztak.
Az SC Principal Company panaszt nyújtott be e határozattal szemben, amelyet az ANAF a 2017. július 25‑i határozatával elutasított azt követően, hogy a Curtea Constituţională (alkotmánybíróság, Románia) megerősítette az 54/2010. sz. OUG alkotmányosságát.
A Hecta Viticol, amely 2013. június 14‑től az SC Principal Company jogutódja lett, a kérdést előterjesztő bírósághoz fordult az ANAF e határozatának, a 2011. május 3‑i adóhatározatnak és a 2011. április 29‑i ellenőrzési jelentésnek a megsemmisítését kérve.
A Hecta Viticol hangsúlyozza, hogy 2010. július 1‑jéig a csendes borra és a bortól vagy sörtől eltérő csendes erjesztett italokra nulla jövedékiadó‑mérték vonatkozott. Ettől az időponttól kezdve csak a bortól vagy sörtől eltérő csendes erjesztett italokra vonatkozott a termék hektoliterére 100 eurós jövedéki adó. Márpedig az így bevezetett eltérő bánásmód ellentétes a 92/83 és 92/84 irányelv rendelkezéseivel.
Ezenkívül a kérdést előterjesztő bíróság rámutat, hogy az adótörvénykönyv rögzíti az adósemlegesség, az adóztatás kiszámíthatósága és a jogbiztonság elvét. Márpedig az átmeneti szabályozás hiánya és az 54/2010. sz. OUG‑nek a közzététele után nyolc nappal történő hatálybalépése ellentétes lehet ezen elvekkel.
E körülmények között a Curtea de Apel București (bukaresti ítélőtábla, Románia) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Ellentétesek‑e [92/83] irányelv 7., 11. és 15. cikkében foglalt rendelkezésekkel, valamint a [92/84] irányelv 5. cikkében foglalt rendelkezésekkel az [54/2010. sz. OUG] I. cikkének 21. pontjában és IV. cikkének (1) bekezdésében foglalt rendelkezések?
2)
Ellentétes‑e a jogbiztonság és a [bizalomvédelem] elvével az [54/2010. sz. OUG] I. cikkének 21. pontjában és IV. cikkének (1) bekezdésében foglalt szabályozás abban a részében, amelyben módosítja a sörön és a boron kívüli csendes erjesztett italokat terhelő jövedéki adó mértékét?”
A Bíróság hatásköréről
A román kormány egyrészt azzal érvel, hogy a Bíróság nem rendelkezik hatáskörrel a nemzeti jog uniós joggal való összeegyeztethetőségének értékelésére, másrészt pedig, hogy az uniós jog rendelkezései nem határozzák meg az alkoholtartalmú italok jövedékiadó‑mértéke módosításának eljárási szabályait, így azok meghatározására kizárólag a tagállamok rendelkeznek hatáskörrel.
E tekintetben először is emlékeztetni kell arra, hogy bár az EUMSZ 267. cikk alapján indított eljárás keretében a Bíróság nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy valamely nemzeti intézkedésnek az uniós joggal való összeegyeztethetőségéről határozzon, ugyanakkor a nemzeti bíróság által feltett kérdések szövegéből kiemelheti – a nemzeti bíróság által előterjesztett adatokra figyelemmel – az uniós jog értelmezése szempontjából releváns azon tényezőket, amelyek lehetővé teszik e bíróság számára azon jogi probléma megoldását, amellyel hozzá fordultak (2008. július 17‑iASM Brescia ítélet,
C‑347/06
,
EU:C:2008:416
,
25.
pont).
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozat elegendő olyan információt tartalmaz, amelyek megfelelnek e követelményeknek, mivel a kérdést előterjesztő bíróság jelezte, hogy a 92/83 irányelv 7., 11. és 15. cikkének, a 92/84 irányelv 5. cikkének, valamint a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvének értelmezésére van szüksége ahhoz, hogy az 54/2010. sz. OUG I. cikke 21. pontjának és IV. cikke (1) bekezdésének uniós joggal való összeegyeztethetőségéről határozzon.
Másodszor, a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve az Európai Unió jogrendjének részét képezi. Ennélfogva ezen elveket nemcsak az uniós intézményeknek, hanem az uniós irányelvek által rájuk ruházott hatáskörök gyakorlása során a tagállamoknak is tiszteletben kell tartaniuk (2016. június 9‑iWolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft ítélet,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
,
49.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Következésképpen, és mivel a kérdést előterjesztő bíróság kétségeit fejezi ki az alapügyben szóban forgó nemzeti rendelkezéseknek a 92/83 és 92/84 irányelv rendelkezéseivel, valamint a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvével való összeegyeztethetőségét illetően, a Bíróság feladata e rendelkezések és ezen elvek értelmezése annak érdekében, hogy e bíróság számára az előtte folyamatban lévő jogvita eldöntéséhez hasznos választ adjon.
Ennélfogva a Bíróság hatáskörrel rendelkezik arra, hogy a kérdést előterjesztő bíróság által feltett kérdéseket megválaszolja.
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
Első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy a 92/83 irányelv 7., 11. és 15. cikkét, valamint a 92/84 irányelv 5. cikkét úgy kell‑e értelmezni, hogy azok azonos jövedékiadó‑mértékek megállapítását írják elő a 92/83 irányelv értelmében vett „bor” kategóriába és az ezen irányelv értelmében vett „boron és sörön kívüli erjesztett italok” kategóriába tartozó alkoholtartalmú italokra.
Előzetesen emlékeztetni kell arra, hogy a 92/83 irányelv célja az alkohol és az alkoholtartalmú italok jövedéki adója szerkezetének az összehangolása.
E célból a 92/83 irányelv a harmadik preambulumbekezdésének megfelelően e termékek vonatkozásában egységes fogalommeghatározásokat állapít meg.
Ezen irányelv e tekintetben a Kombinált Nómenklatúra kódjaira hivatkozva az alkohol és az alkoholtartalmú italok különböző kategóriáit különbözteti meg, köztük a II. szakaszában a „bort” és a III. szakaszában a „boron és sörön kívüli erjesztett italokat”.
A 92/83 irányelv 9. cikkének (2) bekezdése értelmében a „csendes bor” alkategóriába tartozó valamennyi termékre azonos mértékű jövedéki adót vetnek ki; hasonlóképpen, azonos mértékű jövedéki adót vetnek ki a „habzóbor” alkategóriába tartozó valamennyi termékre, még ha a tagállamok e két alkategóriára azonos mértéket is alkalmazhatnak.
A 92/83 irányelv 13. cikkének (2) bekezdése pedig úgy rendelkezik, hogy a tagállamok azonos mértékű jövedéki adót vetnek ki az „egyéb csendes erjesztett italok” alkategóriába tartozó valamennyi termékre; hasonlóképpen, azonos mértékű jövedéki adót vetnek ki az „egyéb habzó erjesztett italok” alkategóriába tartozó valamennyi termékre, még ha a tagállamok e két alkategóriára azonos mértéket is alkalmazhatnak.
Ebből következik, hogy az uniós jogalkotó egyértelműen különbséget kívánt tenni a „bor” és az „egyéb erjesztett italok” kategóriák között, arra kötelezve ugyan a tagállamokat, hogy az említett kategóriák minden egyes alkategóriáin belül főszabály szerint azonos jövedékiadó‑mértéket alkalmazzanak, anélkül azonban, hogy az e kategóriákba tartozó italokra azonos adómértéket kellene alkalmazniuk.
Az ilyen értelmezést, amely magából a 92/83 irányelv e rendelkezéseinek szövegéből következik, nem kérdőjelezheti meg az ezen irányelv 92/84 irányelv 5. cikkének első francia bekezdésével összefüggésben értelmezett 15. cikkének Hecta Viticol általi olvasata.
Ugyanis, bár a 92/83 irányelv 15. cikke pontosítja, hogy többek között a 92/84 és 92/12 irányelv alkalmazásában a „bor” kifejezésre utaló rendelkezéseket ugyanúgy alkalmazandónak kell tekinteni az ezen irányelv III. szakaszában meghatározott egyéb erjesztett italokra is, az ilyen szemantikai egyszerűsítést úgy kell érteni, mint amely kizárólag ezen irányelvek összefüggésében alkalmazandó, mivel azok a boron és sörön kívüli erjesztett italok tekintetében nem határoznak meg egyedi szabályokat.
Ez a helyzet különösen a 92/84 irányelv 5. cikkének első francia bekezdése esetében, amely egyrészt a csendes borra, másrészt pedig a habzóborra nulla minimális jövedékiadó‑mértéket állapít meg anélkül, hogy a boron és sörön kívüli erjesztett italok tekintetében minimális jövedékiadó‑mértéket határozna meg.
Mivel azonban ez a rendelkezés a minimális jövedékiadó‑mérték megállapítására korlátozódik, nem írja elő azt a kötelezettséget, hogy a borra és a boron és sörön kívüli erjesztett italokra azonos adómértéket kell alkalmazni.
A jelen ítélet 41. pontjában említett értelmezést az sem kérdőjelezi meg, hogy a 92/83 irányelv tizedik preambulumbekezdése szerint a tagállamoknak főszabály szerint valamennyi csendes borra és egyéb csendes erjesztett italra, valamint valamennyi habzóborra és habzó erjesztett italra egységes adómértéket kell alkalmazniuk. E preambulumbekezdésből ugyanis nem következik, hogy a tagállamokat e tekintetben megakadályoznák abban, hogy eltérő adómértékeket alkalmazzanak.
Egyébiránt a Hecta Viticol által hivatkozott 1986. március 4‑iBizottság kontra Dánia ítélet (
106/84
,
EU:C:1986:99
) sem mondhat ellent ezen értelmezésnek.
Emlékeztetni kell ugyanis arra, hogy az említett ítélet alapjául szolgáló ügyben az Európai Bizottság által a Dán Királysággal szemben indított kötelezettségszegés megállapítása iránti kereset az EGK‑Szerződés 95. cikkének megsértésén alapult, amely szerint a tagállamok nem vetnek ki más tagállamok termékeire a hasonló jellegű hazai termékre kivetett adónál magasabb belső adót.
Ebben az összefüggésben a Bíróság az 1986. március 4‑iBizottság kontra Dánia ítélet (
106/84
,
EU:C:1986:99
)
20.
pontjában megállapította, hogy a tagállamok főszabály szerint objektív szempontok alapján szabadon vezethetnek be olyan adórendszert, amely különbséget tesz bizonyos, akár hasonló termékek között.
A fenti megfontolásokból következik, hogy az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 92/83 irányelv 7., 11. és 15. cikkét, valamint a 92/84 irányelv 5. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azok nem írják elő azonos jövedékiadó‑mértékek megállapítását a 92/83 irányelv értelmében vett „bor” kategóriába és az ezen irányelv értelmében vett „boron és sörön kívüli erjesztett italok” kategóriába tartozó alkoholtartalmú italokra.
A második kérdésről
Második kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében azt kívánja megtudni, hogy a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvét úgy kell‑e értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely anélkül módosítja a boron és sörön kívüli erjesztett italok jövedéki adójának mértékét, hogy átmeneti szabályozást írna elő, ha az ilyen módosítás nyolc nappal az annak alapjául szolgáló jogi aktus közzétételét követően lép hatályba.
Elöljáróban emlékeztetni kell arra, hogy a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve megköveteli egyrészt, hogy a jogszabályok egyértelműek és pontosak legyenek, másrészt hogy a jogalanyok előre láthassák azok alkalmazását (lásd ebben az értelemben: 2019. szeptember 11‑iCălin ítélet,
C‑676/17
,
EU:C:2019:700
,
50.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ugyanígy az uniós jog által szabályozott területeken a tagállami jogszabályokat egyértelműen kell megfogalmazni, hogy azok lehetővé tegyék az érintettek számára, hogy jogaikat és kötelezettségeiket egyértelműen és pontosan megismerjék, a nemzeti bíróságok számára pedig azt, hogy biztosítsák e jogszabályok tiszteletben tartását (2015. július 9‑iSalomie és Oltean ítélet,
C‑183/14
,
EU:C:2015:454
,
32.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy főszabály szerint az uniós joggal összeegyeztethető az olyan új jogszabály, amely az azt bevezető jogi aktus hatálybalépésétől alkalmazandó, ily módon főszabály szerint nem ellentétes a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvével, hogy valamely tagállam átmeneti szabályozás előírása nélkül, azonnali hatállyal módosíthat valamely régi törvényt (2016. június 9‑iWolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft ítélet,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
,
56.
pont).
Ugyanakkor különleges helyzetekben, amikor a jogbiztonság és a bizalomvédelem elve megköveteli, szükséges lehet a körülményekhez igazított ilyen rendszer bevezetése.
Így a nemzeti jogalkotó megsértheti a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvét, ha hirtelen és előre nem látható módon anélkül fogad el az adóalanyokat addig megillető jogot megszüntető új törvényt, hogy az utóbbiak számára az alkalmazkodáshoz szükséges időt hagytak volna, és az elérendő célhoz ez nem volt szükséges (2016. június 9‑iWolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft ítélet,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
,
58.
pont).
Különösen, az adóalanyoknak biztosítani kell az alkalmazkodáshoz szükséges időt, amennyiben az addig őket megillető jog megszüntetése gazdasági kiigazítások elvégzésével jár számukra (2016. június 9‑iWolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft ítélet,
C‑332/14
,
EU:C:2016:417
,
59.
pont).
Márpedig, még ha feltételezzük is, hogy a bortól vagy sörtől eltérő csendes erjesztett italok jövedékiadó‑mértékének az 54/2010. sz. OUG által hektoliterenként 100 euróval történő megemelése, amely e jogi aktusnak a 2010. június 23‑i
Monitorul Oficial al Românieiben
(román hivatalos lap) való közzétételét követően nyolc nappal lépett hatályba, hirtelen és előre nem láthatónak is tekinthető, nem tűnik úgy, hogy az alapügyben szóban forgó körülményekhez hasonló körülmények között teljesülnek a kiigazított átmeneti szabályozás elfogadását igazoló, előző két pontban említett feltételek.
Egyrészt a szóban forgó jövedéki adó mértékének növelése a jelen ügyben nem tekinthető a nulla százalékos adókulcs alkalmazásához való jog megszüntetésének.
Másrészt nem tűnik úgy, hogy az ilyen növelés önmagában azzal jár, hogy az adóalanyok gazdasági kiigazításokat végeznek, amit azonban a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.
A fenti megfontolásokból következik, hogy a második kérdésre azt a választ kell adni, hogy a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely anélkül módosítja a boron és sörön kívüli erjesztett italok jövedéki adójának mértékét, hogy átmeneti szabályozást írna elő, ha az ilyen módosítás nyolc nappal az annak alapjául szolgáló jogi aktus közzétételét követően lép hatályba, és nem jár azzal, hogy az adóalanyok gazdasági kiigazításokat végeznek, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (hetedik tanács) a következőképpen határozott:

1)
Az alkohol és az alkoholtartalmú italok jövedéki adója szerkezetének összehangolásáról szóló, 1992. október 19‑i 92/83/EGK tanácsi irányelv 7., 11. és 15. cikkét, valamint az alkohol és az alkoholtartalmú italok jövedékiadó‑mértékének közelítéséről szóló, 1992. október 19‑i 1992/84/EGK tanácsi irányelv 5. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azok nem írják elő azonos jövedékiadó‑mértékek megállapítását a 92/83 irányelv értelmében vett „bor” kategóriába és az ezen irányelv értelmében vett „boron és sörön kívüli erjesztett italok” kategóriába tartozó alkoholtartalmú italokra.

2)
A jogbiztonság és a bizalomvédelem elvét úgy kell értelmezni, hogy azokkal nem ellentétes az olyan nemzeti szabályozás, amely anélkül módosítja a boron és sörön kívüli erjesztett italok jövedéki adójának mértékét, hogy átmeneti szabályozást írna elő, ha az ilyen módosítás nyolc nappal az annak alapjául szolgáló jogi aktus közzétételét követően lép hatályba, és nem jár azzal, hogy az adóalanyok gazdasági kiigazításokat végeznek, amit a kérdést előterjesztő bíróságnak kell vizsgálnia.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: román.