CELEX: 62019TJ0257
Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik
restriktive foranstaltninger over for Syrien
indefrysning af midler
urigtige skøn

)
Tvistens baggrund og faktiske omstændigheder efter sagens anlæg
[
udelades
]
Ved Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2019/87 af 21. januar 2019 om gennemførelse af afgørelse 2013/255 (
EUT 2019, L 18
I, s. 13) og ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/85 af 21. januar 2019 om gennemførelse af forordning nr. 36/2012 (
EUT 2019, L 18
I, s. 4) (herefter samlet »de oprindelige retsakter«) blev sagsøgerens navn indsat i række 268 i tabel A i listerne over navnene på de personer, enheder og organer, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger, som fremgår af bilag I til afgørelse 2013/255 og bilag II til forordning nr. 36/2012 (herefter samlet »de omhandlede lister«) med følgende begrundelse:
»Fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien, med interesser og aktiviteter i flere sektorer i den syriske økonomi, herunder hans funktioner som vicedirektør i Aman Holding og majoritetsaktionær i flyselskabet Fly Aman. I egenskab heraf har han forbindelse til Samer Foz. Aman Holding er repræsenteret i bestyrelsen for og ejer aktiemajoriteten i »Aman Dimashq«, et joint venture i opførelsen af Marota City, et regimestøttet luksuskompleks til beboelse og erhverv. Al-Zoubi nyder gavn af og/eller støtter regimet gennem sin stilling som vicedirektør i Aman Holding.«
[
udelades
]
Den 17. maj 2019 vedtog Rådet afgørelse (FUSP) 2019/806 om ændring af afgørelse 2013/255 (
EUT 2019, L 132, s. 36
), hvorved anvendelsen af sidstnævnte afgørelse blev forlænget indtil den 1. juni 2020; samme dag vedtog Rådet ligeledes gennemførelsesforordning (EU) 2019/798 om gennemførelse af forordning nr. 36/2012 (
EUT 2019, L 132, s. 1
) (herefter samlet »opretholdelsesretsakterne af 2019«). Sagsøgerens navn blev opretholdt i en anden række, nemlig række 286 i tabel A i de omhandlede lister, med samme begrundelse som den, der fremgår af de oprindelige retsakter.
[
udelades
]
Den 28. maj 2020 vedtog Rådet afgørelse (FUSP) 2020/719 om ændring af afgørelse 2013/255 (
EUT 2020, L 168, s. 66
), hvorved anvendelsen af sidstnævnte afgørelse blev forlænget indtil den 1. juni 2021, og gennemførelsesforordning (EU) 2020/716 om gennemførelse af forordning nr. 36/2012 (
EUT 2020, L 168, s. 1
) (herefter samlet »opretholdelsesretsakterne af 2020«). Sagsøgerens navn blev opretholdt i række 286 i tabel A i de omhandlede lister med en begrundelse, der delvist adskiller sig fra den, der er anført i opretholdelsesretsakterne af 2019. Rådet begrundede vedtagelsen af de restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren under henvisning til følgende begrundelse:
»Fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien, med interesser og aktiviteter i flere sektorer i den syriske økonomi, herunder hans funktioner som vicedirektør i Aman Holding og majoritetsaktionær i flyselskabet Fly Aman (indtil februar 2019). I egenskab heraf har han forbindelse til Samer Foz. Aman Holding er repræsenteret i bestyrelsen for og ejer aktiemajoriteten i Aman [Dimashq], et joint venture i opførelsen af Marota City, et regimestøttet luksuskompleks til beboelse og erhverv. [Al Zoubi] nyder godt af og/eller støtter det syriske regime. Stiftende medlem af Asas Iron Company.«
[
udelades
]
Retsforhandlinger og parternes påstande
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 15. april 2019 anlagde sagsøgeren nærværende søgsmål med påstand om annullation af de oprindelige retsakter, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.
Ved særskilt dokument indleveret til Rettens Justitskontor den 30. juli 2019 har sagsøgeren på grundlag af artikel 86 i Rettens procesreglement tilpasset stævningen, således at den ligeledes tilsigter annullation af opretholdelsesretsakterne af 2019, for så vidt som disse retsakter vedrører ham. Sagsøgeren har ligeledes gentaget de påstande, der fremgår af stævningen.
Den 8. august 2019 har Rådet indleveret svarskrift og bemærkninger til den første anmodning om tilpasning til Rettens Justitskontor.
Replikken er blevet indgivet den 1. oktober 2019.
Ved afgørelse af 17. oktober 2019 har Rettens præsident i medfør af procesreglementets artikel 27, stk. 3, omfordelt sagen til en ny refererende dommer, der er tilknyttet Fjerde Afdeling.
Duplikken er blevet indgivet den 8. januar 2020.
Den skriftlige forhandling er blevet afsluttet den 8. januar 2020.
Retten har i forbindelse med foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse i henhold til procesreglementets artikel 89, stk. 3, litra a), stillet Rådet en række spørgsmål den 23. juli 2020. Rådet har besvaret disse spørgsmål inden for den fastsatte frist.
Ved særskilt dokument indleveret til Rettens Justitskontor den 13. august 2020 har sagsøgeren på grundlag af procesreglementets artikel 86 tilpasset stævningen for anden gang, således at denne ligeledes tilsigter annullation af opretholdelsesretsakterne af 2020, for så vidt som disse retsakter vedrører ham. Sagsøgeren har ligeledes gentaget de påstande, der fremgår af stævningen og i den første anmodning om tilpasning, og fremført nye argumenter.
Inden for rammerne af foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse i henhold til procesreglementets artikel 89, stk. 3, litra d), har Retten den 30. september 2020 anmodet Rådet om at fremlægge et dokument. Rådet har efterkommet denne anmodning inden for den fastsatte frist. I retsmødet, der blev afholdt den 21. oktober 2020, fremsatte sagsøgeren ikke bemærkninger til Rådets svar på de forskellige foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse, som Retten havde truffet bestemmelse om.
Den 2. oktober 2020 har Rådet indgivet bemærkninger til den anden anmodning om tilpasning.
Parterne har afgivet mundtlige indlæg og besvaret spørgsmål fra Retten i retsmødet den 21. oktober 2020.
Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
–
De oprindelige retsakter, opretholdelsesretsakterne af 2019 og opretholdelsesretsakterne af 2020 (herefter samlet »de anfægtede retsakter«) annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører ham.
–
Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
Rådet har nedlagt følgende påstande:
–
Frifindelse.
–
Sagsøgeren tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
–
Subsidiært, såfremt Retten annullerer de anfægtede retsakter, for så vidt som de vedrører sagsøgeren, træffes der afgørelse om opretholdelse af virkningerne af gennemførelsesafgørelse 2019/87 samt afgørelse 2019/806 og 2020/719, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, indtil annullationen af gennemførelsesforordning 2019/85, 2019/798 og 2020/716, for så vidt som de vedrører sagsøgeren, får virkning.
Retlige bemærkninger
[
udelades
]
Det første anbringende om urigtige skøn
For det første har sagsøgeren bestridt at være en fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien. I denne henseende har han bestridt de forhold, som Rådet har lagt til grund for opførelsen af hans navn på de omhandlede lister. Sagsøgeren har navnlig gjort gældende, at der er en klar sondring mellem funktionen som ansvarlig for de administrerende direktører i Aman Holding JSC, som han varetog, og funktionen som vicedirektør. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at han har fratrådt denne stilling med øjeblikkelig virkning. Sagsøgeren har dernæst anerkendt, at han er stiftende medlem af og majoritetsaktionær i Fly Aman LLC, men anført, at han har overført hele sin aktiepost. Desuden er Rådets kvalificering af sagsøgeren som »en virksomhedsleder, der er aktiv inden for forskellige sektorer i Syrien og i udlandet«, ikke underbygget, eftersom dokument WK 47/2019 INIT kun henviser til to selskaber med hjemsted i Syrien, hvor Rådet er i stand til at bevise, at han har arbejdet dér, og hans hævdede status. Sagsøgeren er hverken direkte eller indirekte involveret i projektet vedrørende Marota City, hvorfor han ikke har kunnet udnytte eksproprierede jorder tilhørende personer, der er blevet fordrevet af konflikten i Syrien, hvilket har forhindret dem i at vende tilbage til deres hjem. De opgaver, der var blevet overdraget sagsøgeren i dennes egenskab af ansat i Aman Holding, der har aktier i Aman Damascus JSC (herefter »Aman [Dimashq]«), som har fået overdraget byggeretten til en del af Marota Citys grunde, omfattede endvidere aldrig tilsyn med sidstnævntes aktiviteter, hvilket var forbeholdt en anden ansat, Bashar Assi. Endelig vedrører projektet Marota City ifølge sagsøgeren under ingen omstændigheder driften af eksproprierede grunde, hvorfor hverken Marota City som helhed eller Aman Dimashq kan kvalificeres som virksomheder, der modtager støtte fra staten.
Hvad for det andet angår opretholdelsesretsakterne af 2020 har sagsøgeren anfægtet den nye begrundelse for opførelsen af hans navn, som vedrører hans egenskab af stiftende medlem af Asas Iron Company, og han har i denne forbindelse gjort gældende, at han aldrig har været stifter eller ejer af Asas Iron Company og aldrig på anden vis har været involveret i eller endog været tilknyttet dette selskab.
For det tredje har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet ikke har fremlagt tilstrækkelige oplysninger, der beviser, at han har tilknytning til det syriske regime. Desuden godtgør de beviser, der er forbundet med sagsøgerens erhvervelse af det libanesiske statsborgerskab, at han ikke er en del af den lukkede kreds af fremtrædende erhvervsfolk, der er tæt på det syriske regime, og at han på ingen måde er tilknyttet dette regime.
For det fjerde vedrører en lang række dokumenter Samer Foz eller andre selskaber, der er forbundet med denne, men som sagsøgeren ikke deltager i, som f.eks. Aman Dimashq. Desuden henviser ingen af akterne i dokument WK 47/2019 INIT udtrykkeligt til sagsøgerens angivelige tilknytning til det syriske regime. Sagsøgeren har derimod anerkendt, at han som simpel lønmodtager i Aman Holding tidligere har haft erhvervsmæssige forbindelser med Samer Foz.
Rådet har bestridt sagsøgerens argumenter.
Indledende bemærkninger
[
udelades
]
Det bemærkes, at de generelle opførelseskriterier, der er fastsat i artikel 27, stk. 1, og artikel 28, stk. 1, i afgørelse 2013/255 – som ændret ved afgørelse 2015/1836 – og som for så vidt angår indefrysning af midler er gengivet i artikel 15, stk. 1, litra a), i forordning nr. 36/2012, som ændret ved forordning 2015/1828, bestemmer, at de personer og enheder, der drager fordel af eller støtter det syriske regime, skal være omfattet af restriktive foranstaltninger. På samme måde bestemmer artikel 27, stk. 2, litra a), artikel 27, stk. 3, artikel 28, stk. 2, litra a), og artikel 28, stk. 3, i afgørelse 2013/255 – som ændret ved afgørelse 2015/1836 – der for så vidt angår indefrysning af midler er gengivet i artikel 15, stk. 1a, litra a), og artikel 15, stk. 1b, i forordning nr. 36/2012, som ændret ved forordning 2015/1828, at kategorien »fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien«, skal være omfattet af restriktive foranstaltninger, medmindre der foreligger tilstrækkelige oplysninger om, at de ikke er eller ikke længere er tilknyttet regimet eller udøver indflydelse på det eller ikke udgør en reel risiko for omgåelse.
Det skal af de begrundelser for opførelsen af sagsøgerens navn på de omhandlede lister, der er nævnt i præmis 12 og 21 ovenfor, udledes, at sagsøgerens navn blev opført og opretholdt på de omhandlede lister på grund af for det første hans status som fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien, og for det andet hans tilknytning til det syriske regime. Med andre ord er opførelsen af sagsøgerens navn baseret dels på det kriterium, der er defineret i stk. 2, litra a), i artikel 27 og artikel 28 i afgørelse 2013/255, som ændret ved afgørelse 2015/1836, og i stk. 1a, litra a), i artikel 15 i forordning nr. 36/2012, som ændret ved forordning 2015/1828 (kriteriet om fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien), dels på det kriterium, der er defineret i stk. 1 i den nævnte afgørelses artikel 27 og artikel 28 samt stk. 1, litra a), i nævnte forordnings artikel 15 (kriteriet om tilknytning til regimet).
I denne henseende bemærkes, at selv om Rådet i sine skriftlige indlæg har anført, at sagsøgeren var blevet opført på de omhandlede lister alene på grundlag af det opførelseskriterium, der er fastsat i artikel 27, stk. 2, litra a), og artikel 28, stk. 2, litra a), i afgørelse 2013/255, som ændret ved afgørelse 2015/1836, har Rådet i retsmødet derimod erklæret, at sagsøgeren var blevet opført på grundlag af tre opførelseskriterier. Ud over de to kriterier, der er nævnt i præmis 52 ovenfor, har Rådet således anført, at sagsøgeren var blevet opført på grund af sin tilknytning til Samer Foz. Sagsøgerens opførelse er følgelig også baseret på det kriterium, der er defineret i artikel 27, stk. 2, sidste punktum, og artikel 28, stk. 2, sidste punktum, i afgørelse 2013/255, som ændret ved afgørelse 2015/1836, og i artikel 15, stk. 1a, sidste punktum, i forordning nr. 36/2012, som ændret ved forordning 2015/1828 (personer og enheder med tilknytning til personer og enheder, der er omfattet af et af kriterierne for opførelse på Unionens lister). I sammenhæng med de begrundelser for opførelse, som Rådet har anført i de anfægtede retsakter, kan de nævnte begrundelsers andet punktum, hvorefter sagsøgeren »[i] egenskab heraf har […] forbindelse til Samer Foz«, imidlertid kun forstås med henvisning til det første punktum, der henviser til kriteriet om fremtrædende erhvervsfolk. Sagsøgerens navn blev følgelig ganske vist opført og opretholdt på de omhandlede lister på grundlag af de to kriterier, der er nævnt i præmis 52 ovenfor.
[
udelades
]
Egenskaben af fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien
Det skal efterprøves, om alle de beviser, som Rådet har fremlagt, opfylder den bevisbyrde, som påhviler Rådet i medfør af den retspraksis, der er nævnt i præmis 46 ovenfor, og således udgør en række tilstrækkeligt konkrete, præcise og samstemmende indicier til støtte for den første begrundelse for opførelse på listen.
I denne henseende fandt Rådet, at sagsøgeren er en fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien på grund af hans interesser og aktiviteter inden for flere sektorer i den syriske økonomi. Hvad angår de oprindelige retsakter og opretholdelsesretsakterne af 2019 vedrører de beviser, der fremgår af dokument WK 47/2019 INIT, to hovedaktiviteter, nemlig dels sagsøgerens status som majoritetsaktionær i flyselskabet Fly Aman, dels hans status som vicedirektør i Aman Holding, hvilket selskab er repræsenteret i bestyrelsen for Aman Dimashq, som er en joint venture-virksomhed, der er aktiv i Marota City-projektet. Det nævnes ligeledes, at sagsøgeren har forbindelse til Samer Foz. Hvad angår opretholdelsesretsakterne af 2020 bliver der i de supplerende beviser, der hidrører fra dokument WK 3600/2020 REV 1, ud over de ovennævnte oplysninger henvist til den omstændighed, at sagsøgeren er stiftende medlem af Asas Iron Company.
Der skal derfor foretages en undersøgelse af hvert enkelt af disse forhold.
–
Om statussen som majoritetsaktionær i Fly Aman
[
udelades
]
Det fremgår af de artikler, der er offentliggjort på webstederne »meirss.org«, »Aliqtisadi« og »7al.net«, og som er gengivet i dokument WK 47/2019 INIT, at sagsøgeren er majoritetsaktionær i Fly Aman og i denne forbindelse ejer 90% af aktierne i dette selskab. Endvidere fremgår det af den artikel, der er offentliggjort på det syriske websted »7al.net«, at han i samarbejde med forretningsmanden Bashar Assi oprettede et nyt luftfartsselskab, Fly Aman. Ifølge dette websted har det syriske ministerium for indenrigshandel og forbrugerbeskyttelsesratificeret sidstnævntes vedtægter. Endelig fremgår det ligeledes af artiklen på webstedet »Aliqtisadi«, der er fremlagt i dokument WK 3600/2020 REV 1, at sagsøgeren er direktør i og medstifter af Fly Aman.
Sagsøgeren har bestridt dette forhold og gjort gældende, at han ikke ejer nogen andel i Fly Aman, eftersom han har overført hele sin andel. Han har i denne forbindelse fremlagt Fly Amans registreringsbevis af 28. maj 2018 og Fly Amans vedtægter, som blev ratificeret den 22. februar 2018, og hvoraf det i det væsentlige fremgår, at han oprindeligt var majoritetsaktionær i Fly Aman sammen med selskabet B. Han har ligeledes fremlagt afgørelse 2274/169/12/3 af 14. februar 2019 fra det syriske ministerium for indenrigshandel og forbrugerbeskyttelse, hvori der henvises til et rekommanderet brev fra Fly Aman. Det fremgår af resolution 2274/169/12/3, at sagsøgerens andel i Fly Aman delvis blev overdraget til selskab B (hvis aktieandel nu udgør 20%) og delvis til aktionærerne C og D, som tilsammen ejer en andel på i alt 80% af kapitalandelene i Fly Aman.
Det skal bemærkes, at lovligheden af en EU-retsakt i henhold til fast retspraksis skal bedømmes på grundlag af de faktiske og retlige omstændigheder, der forelå på den dato, da retsakten blev vedtaget (jf. dom af 3.9.2015, Inuit Tapiriit Kanatami m.fl. mod Kommissionen,
C-398/13 P
,
EU:C:2015:535
, præmis
og den deri nævnte retspraksis, og af 4.9.2015, NIOC m.fl. mod Rådet,
T-577/12
, ikke trykt i Sml.,
EU:T:2015:596
, præmis
og den deri nævnte retspraksis).
I den foreliggende sag skal det for så vidt angår de oprindelige retsakter bemærkes, at overførslen af sagsøgerens aktier i Fly Aman, som bekræftet ved resolution 2274/169/12/3, fandt sted efter datoen for deres vedtagelse. Følgelig kan resolution 2274/169/12/3 ikke rejse tvivl om lovligheden af de oprindelige retsakter i overensstemmelse med den retspraksis, der er nævnt i præmis 87 ovenfor. Endvidere bliver det i Fly Amans vedtægter af 22. februar 2018 bekræftet, at sagsøgeren på tidspunktet for vedtagelsen af de oprindelige retsakter var majoritetsaktionær i Fly Aman. Som Rådet med rette har anført, bekræfter sagsøgerens påstand om, at han ikke længere ejede aktier, under alle omstændigheder, at han har ejet aktier. Derfor er der grundlag for denne del af begrundelsen for de oprindelige retsakter.
Hvad angår opretholdelsesretsakterne af 2019 skal det bemærkes, at det i forbindelse med prøvelsen af, om opførelsen af en persons eller enheds navn på de af Rådet udarbejdede lister er lovlig, påhviler Unionens retsinstanser at efterprøve den materielle rigtighed af de påståede faktiske omstændigheder i lyset af de oplysninger eller beviser, der er fremlagt af Unionens kompetente myndighed, og at vurdere sidstnævntes bevisstyrke i lyset af eventuelle bemærkninger fremsat af bl.a. den berørte person eller enhed herom, således som anført i præmis 48 ovenfor. Unionens retsinstanser kan således støtte sig på alle såvel belastende som diskulperende oplysninger, som parterne har meddelt dem under retssagen. I denne forbindelse fremgår det af 15. betragtning til afgørelse 2015/1836, at »[a]lle afgørelser om opførelse på listen bør træffes efter en konkret og individuel vurdering under hensyntagen til foranstaltningens proportionalitet«.
Det fremgår imidlertid af sagsakterne, at sagsøgeren har godtgjort at have overført de andele i Fly Aman, som han ejede. Sagsøgeren har i denne forbindelse fremlagt resolution 2274/169/12/3, der blev vedtaget forud for datoen for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af 2019. Det skal endvidere bemærkes, at Rådet i opretholdelsesretsakterne af 2020 har erkendt, at sagsøgeren fra februar 2019 ikke længere var majoritetsaktionær i Fly Aman. Begrundelsen for opretholdelsesretsakterne af 2020 afspejler nemlig indholdet af resolution 2274/169/12/3, eftersom sidstnævnte indeholder en angivelse af den faktiske dato for overførslen af denne deltagelse, nemlig »februar 2019«.
Den omstændighed, at Rådet i forbindelse med vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af 2019 ikke kunne have kendskab til resolution 2274/169/12/3, henset til den begrænsede udbredelse af denne afgørelse til få administrative organer, kan i øvrigt ikke begrænse Unionens retsinstansers prøvelse af lovligheden af opførelsen af sagsøgerens navn. Ligeledes kan vurderingen af lovligheden af opførelsen af sagsøgerens navn på de omhandlede lister ikke begrænses til den omstændighed, at sagsøgeren ikke nævnte resolution 2274/169/12/3 i forbindelse med sine udvekslinger med Rådet under den fornyede gennemgang, der fandt sted forud for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af 2019 (jf. i denne retning dom af 26.10.2012, Oil Turbo Compressor mod Rådet,
T-63/12
,
EU:T:2012:579
, præmis
-
). Det må følgelig konkluderes, at sagsøgeren inden for rammerne af den foreliggende sag har godtgjort, at han ikke længere var majoritetsaktionær i Fly Aman på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af 2019.
Der er derfor ikke grundlag for denne del af begrundelsen for opretholdelsesretsakterne af 2019.
Hvad angår opretholdelsesretsakterne af 2020 skal det bemærkes, at Rådet opretholdt sagsøgerens navn på de omhandlede lister på grund af hans status som majoritetsaktionær, idet Rådet dog henviste til datoen for overførslen af de andele, som sagsøgeren ejede i februar 2019.
I den foreliggende sag fremgår det imidlertid ikke af dokument WK 3600/2020 REV 1, at Rådet har fremlagt tungtvejende og samstemmende indicier, der med rimelighed gør det muligt at antage, at sagsøgeren opretholdt forbindelser til Fly Aman, selv om han ikke længere ejede andele i dette selskab på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af 2020. De tre artikler på webstederne »Eqtsad News«, »Aliqtisadi« og »newturkpost.com« er nemlig enten blevet konsulteret eller offentliggjort efter vedtagelsen af resolution 2274/169/12/3, men henviser ikke til overdragelsen af kapitalandele eller til eksistensen af andre forbindelser mellem Fly Aman og sagsøgeren. Dokument WK 3600/2020 REV 1 indeholder således ikke noget bevis, der kan begrunde, at denne angivelse på trods af afståelsen af andelene i februar 2019 skulle opretholdes i opførelsesbegrundelserne. Det skal endvidere bemærkes, at selv om Rådet i retsmødet har gjort gældende, at den omstændighed, at sagsøgeren havde givet afkald på denne deltagelse, pegede på, at han fortsat var en fremtrædende forretningsmand, der drev virksomhed i Syrien, har Rådet ikke underbygget sit standpunkt.
Der er derfor ikke grundlag for dette element i begrundelsen for opretholdelsesretsakterne af 2020.
Det følger heraf, at for så vidt angår den del af begrundelsen, som vedrører sagsøgerens majoritetsandel i Fly Aman, er der kun grundlag for begrundelsen for de oprindelige retsakter.
–
Om statussen som vicedirektør i Aman Holding
Det fremgår af uddraget fra bloggen »Salon Syria« af 7. juni 2018 og af artiklen på webstedet »meirss.org«, som begge hidrører fra dokument WK 47/2019 INIT, at sagsøgeren er vicedirektør i Aman Holding, hvilket bekræftes af de artikler fra webstederne »Eqtsad News«, »Alqtisadi« og »newturkpost.com«, der er indeholdt i dokument WK 3600/2020 REV 1. Desuden bliver sagsøgeren i den artikel fra webstedet »7al.net«, der er indeholdt i dokument WK 47/2019 INIT, beskrevet som ansat i et selskab ejet af Samer Foz.
Sagsøgeren har imidlertid, uden at blive modsagt af Rådet på dette punkt, benægtet at have bestridt stillingen som vicedirektør i Aman Holding og gjort gældende, at han varetog stillingen som ansvarlig for de administrerende direktører i Aman Holding. For at godtgøre dette har han fremlagt sin ansættelseskontrakt af 18. januar 2017. Til støtte for sin påstand har han ligeledes fremlagt Aman Holdings vedtægter samt dette selskabs »tidligere« registreringsbevis, hvoraf det klart fremgår, at der er en sondring mellem på den ene side bestyrelsen, hvori han ikke var medlem, og på den anden side direktionen, som han henhørte under. Sagsøgeren er således heri udpeget som ansvarlig for selskabets administrerende direktører. Følgelig har sagsøgeren gennem sin ansættelseskontrakt af 18. januar 2017, Aman Holdings vedtægter og dette selskabs registreringsbevis, der hidrører fra den syriske administration, og hvis troværdighed Rådet i øvrigt ikke har bestridt, gyldigt godtgjort, at han ikke varetog stillingen som vicedirektør for Aman Holding.
Det følger heraf, at der ikke er grundlag for den del af begrundelserne i de anfægtede retsakter, som vedrører sagsøgerens stilling som vicedirektør i Aman Holding.
–
Spørgsmålet om, hvorvidt Aman Holding, der er repræsenteret i bestyrelsen for Aman Dimashq, som er et joint venture i opførelsen af Marota City, deltager i et af det syriske regime støttet luksuskompleks til beboelse og erhverv
Indledningsvis er det, som Rådet bekræftede i retsmødet, vigtigt at forstå, at de franske begrundelserne for de anfægtede retsakter, hvoraf det fremgår, at »Aman Holding er repræsenteret i bestyrelsen for Aman [Dimashq] (hvori denne ejer en majoritetsandel)«, indeholder en oversættelsesfejl. I modsætning til, hvad der kan forstås, er det nemlig Aman Holding, der ejer aktiemajoriteten i Aman Dimashq og ikke sagsøgeren. Det er derfor ubestridt mellem parterne, at sagsøgeren ikke har nogen deltagelse i Aman Dimashq.
Sagsøgeren har indledningsvis gjort gældende, at den eneste forbindelse, der kunne foreligge mellem ham og Marota City-projektet, er, at Aman Holding er aktionær i joint venture-selskabet Aman Dimashq. I denne forbindelse skal det bemærkes, at det fremgår af sagsøgerens skriftlige indlæg, at Aman Holding ejer 40% af Aman Dimashqs aktier, og at de øvrige aktionærer i dette joint venture, Foz for Trading og Damascus Cham Holding, ejer henholdsvis 11% og 49% af aktierne heri. Det kan således udledes af denne fordeling af aktier, at Aman Holding har en vis beslutningskompetence inden for Aman Dimashqs bestyrelse.
Uden at det er nødvendigt at foretage en detaljeret analyse af Marota City-projektet, skal det dernæst bemærkes, at det i præmis 99 ovenfor er blevet fastslået, at Rådet fejlagtigt havde lagt sagsøgerens status som vicedirektør i Aman Holding til grund med henblik på at godtgøre hans status som fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien. Det følger heraf, at Rådet med henblik på at fastlægge nævnte status i endnu mindre grad kan påberåbe sig, at sagsøgeren som vicedirektør i Aman Holding deltog i Marota City-projektet.
Under alle omstændigheder har sagsøgeren, således som Retten har anerkendt i præmis 98 ovenfor, gyldigt godtgjort, at han varetog hvervet som ansvarlig for de administrerende direktører i Aman Holding og ikke hvervet som vicedirektør. Det skal i denne forbindelse bemærkes, at sagsøgeren ganske vist fremgår af selskabets organigram, at han er tillagt en række beføjelser, og at han har til opgave at opstille rammer for de administrerende direktører og således udføre strategiske beslutninger fra Aman Holding, men at han forbliver en ansat hos Aman Holding, hvilket Rådet ikke har bestridt. Sagsøgeren har endvidere med rette gjort gældende, at de opgaver, han er blevet overdraget som lønmodtager i Aman Holding, aldrig har omfattet tilsyn med Aman Dimashqs aktiviteter. Denne opgave er forbeholdt en anden lønmodtager, nemlig Bashar Assi, som i denne egenskab blev udnævnt til bestyrelsesformand for Aman Dimashq med henblik på at holde Aman Holdings bestyrelse underrettet om udviklingen i Aman Dimashq, hvilket i det væsentlige bekræftes af den side, der fremgår af Damascus Cham Holdings websted, »Damacham.sy«. Det er således ubestridt mellem parterne, at sagsøgeren ikke er medlem af Aman Dimashqs bestyrelse. Det fremgår i øvrigt ganske vist af Bashar Assis ansættelseskontrakt af 4. oktober 2017, som sagsøgeren har fremlagt, at sidstnævntes hverv som projektleder udøves under ansvar af bl.a. den ansvarlige for Aman Holdings administrerende direktører. Hverken dokument WK 47/2019 INIT og WK 3600/2020 REV 1 eller Rådets skriftlige indlæg godtgør imidlertid, at der bestod en tilsynsmæssig forbindelse mellem sagsøgeren og Bashar Assi i forbindelse med gennemførelsen af Marota City-projektet på tidspunktet for vedtagelsen af de anfægtede retsakter. Rådet har derfor ikke godtgjort, at de funktioner, som sagsøgeren varetager i Aman Holding, omfatter udøvelse af beslutningsbeføjelser i forbindelse med Aman Holdings aktiemajoritet i Aman Dimashqs bestyrelse.
Det følger heraf, at der ikke er grundlag for den del af begrundelserne for de anfægtede retsakter, som vedrører sagsøgerens deltagelse i Marota City-projektet i hans egenskab af vicedirektør for Aman Holding.
–
Om sagsøgerens forbindelse til Samer Foz
Indledningsvis bemærkes, således som det er anført i præmis 53 ovenfor, at andet punktum i begrundelserne for opførelsen og opretholdelsen af sagsøgerens navn på de omhandlede lister, hvorefter han »i egenskab heraf har […] forbindelse til Samer Foz«, kun kan forstås med henvisning til første punktum, der henviser til de aktiviteter, som sagsøgeren udøver, og navnlig til hans status som majoritetsaktionær i Fly Aman og hans status som vicedirektør i Aman Holding. Det må heraf udledes, at den forbindelse, som sagsøgeren har til Samer Foz i forbindelse med sine erhvervsmæssige aktiviteter, af Rådet er blevet anset for et forhold, der gør det muligt at fastslå hans status som fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien. Det må i øvrigt konstateres, at Samer Foz’ navn i overensstemmelse med de kriterier, der er nævnt i præmis 52 ovenfor, blev indsat og derefter opretholdt i række 278 i tabel A på de omhandlede lister dels på grund af hans status som fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien, dels på grund af hans tilknytning til det syriske regime.
Dernæst bemærkes for det første, at sagsøgerens nære tilknytning til Samer Foz er nævnt i de artikler på webstederne »aawsat.com« – hvor sagsøgeren er beskrevet som hans kabinetsdirektør – og »meirss.org«, der hidrører fra dokument WK47/2019 INIT. Det fremgår desuden af den artikel på webstedet »Eqtsad News«, der er blevet fremlagt i forbindelse med dokument WK 3600/2020 REV 1, at sagsøgeren er en forretningspartner for Samer Foz.
For det andet bemærkes, at det er blevet fastslået i præmis 99 ovenfor, at sagsøgeren ikke er vicedirektør i Aman Holding. I øvrigt har han fremlagt et registreringsbevis for Aman Holding fra september 2019 og en korrespondance mellem ham og Aman Holding, som viser, at han fra den 22. januar 2019 ikke længere fungerede som ansvarlig for Aman Holdings administrerende direktører.
Det følger heraf, at for så vidt angår de oprindelige retsakter er forbindelserne mellem sagsøgeren og Samer Foz baseret på den omstændighed, at sagsøgeren var majoritetsaktionær i Fly Aman. I retsmødet har sagsøgeren gjort gældende, at Fly Aman blev oprettet på Samer Foz’ ordre, og at oprettelsen af dette selskab skete inden for rammerne af hans ansættelsesforhold, eftersom Samer Foz på daværende tidspunkt var hans arbejdsgiver. Rådet har imidlertid ikke i henhold til den retspraksis, der er nævnt i præmis 46 ovenfor, i forbindelse med dokument WK 47/2019 INIT fremlagt tilstrækkeligt konkrete, præcise og samstemmende indicier, der på tilstrækkelig vis kan underbygge, at den forbindelse, der bestod mellem sagsøgeren og Samer Foz, gik ud over det arbejdsmæssige forhold, der kunne være mellem en arbejdsgiver og hans ansatte, således at forbindelsen kunne begrunde, at det lægges til grund, at sagsøgeren, som er knyttet til Samer Foz, er en fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien.
For så vidt angår opretholdelsesretsakterne af 2019 og opretholdelsesretsakterne af 2020 bemærkes, at eftersom sagsøgeren ikke længere var majoritetsaktionær i Fly Aman fra februar 2019 og fratrådte sin stilling som ansvarlig for Aman Holdings administrerende direktører, er den tætte forbindelse, som han eventuelt havde med Samer Foz på grund af sådanne statusser, under alle omstændigheder ikke længere godtgjort. Rådet har derfor ikke godtgjort, at sagsøgeren som følge af sine erhvervsmæssige aktiviteter har forbindelse til Samer Foz.
Følgelig kunne Rådet i de anfægtede retsakter ikke støtte sig på forbindelsen mellem sagsøgeren og Samer Foz med henblik på at godtgøre sagsøgerens status som fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien.
–
Om stiftelsen af Asas Iron Company
Hvad angår det nye element i begrundelserne i opretholdelsesretsakterne af 2020 fremgår det af de artikler på webstederne »Eqtsad News« og »Aliqtisadi«, der hidrører fra dokument WK 3600/2020 REV 1, at sagsøgeren er henholdsvis et stiftende medlem af og et bestyrelsesmedlem i selskabet Assas lil-Hadid. I denne forbindelse bemærkes, således som sagsøgeren har gjort gældende, at de af Rådet udarbejdede sammendrag af artiklerne på disse websteder angiver betegnelsen »Asas Iron Company« i stedet for »Assas lil-Hadid«. Der er imidlertid tale om det samme selskab. Den første betegnelse er nemlig den engelske oversættelse af den anden betegnelse, der svarer til enhedens arabiske navn. Asas Iron Companys vedtægter, der blev ratificeret af repræsentanten for selskabets stiftere og det syriske ministerium for indenrigshandel og forbrugerbeskyttelse, samt Asas Iron Companys registreringsbevis af 6. november 2019 – hvilke vedtægter og hvilket registreringsbevis er blevet fremlagt af sagsøgeren – bekræfter overensstemmelsen mellem disse to navne.
Dernæst har sagsøgeren bestridt, at han er stiftende medlem af Asas Iron Company. Han har gjort gældende, at han aldrig har været stifter eller ejer af dette selskab, og at han aldrig på anden vis har været involveret i selskabet eller endog været tilknyttet selskabet, eftersom han ikke er en del af dets beslutningstagende og ledende organer.
I denne forbindelse har sagsøgeren fremlagt registreringsbeviset og vedtægterne for Asas Iron Company, hvori hans navn ikke optræder. Endvidere fremgår det af vedtægternes artikel 5, at Asas Iron Companys ejere er E og F. De ejer hver 500 andele, der udgør 50% af virksomhedens samlede andele, til en værdi af 1,5 mia. syriske pund (SYP) (ca. 3,03 mio. EUR). Ifølge Asas Iron Companys vedtægter udgør kapitalen desuden 3 mia. SYP (ca. 6,06 mio. EUR), hvilket ligeledes svarer til det beløb, der er anført på det nævnte selskabs registreringsbevis. Sagsøgeren har således gyldigt godtgjort, at han ikke var stifter af Asas Iron Company.
Denne konklusion afkræftes ikke af Rådets argument, hvorved det tilsigtes at anfægte relevansen af de af sagsøgeren fremlagte vedtægter og registreringsbevis for Asas Iron Company ved i det væsentlige at gøre gældende, at disse beviser vidner om, at sagsøgeren fra den 6. november 2019 ikke længere var en af selskabets ejere. Rådet har gjort gældende, at selskabets retlige form blev ændret ved den af sagsøgeren fremlagte resolution nr. 832 af 19. marts 2019 fra det syriske ministerium for indenrigshandel og forbrugerbeskyttelse. Asas Iron Company, der var en selvstændig virksomhed med begrænset hæftelse, blev således anpartsselskabet Asas Iron Company, efter at kapitalejeren lod 50% af sine andele gå i arv. Asas Iron Companys vedtægter og registreringsbeviset gør det ikke muligt at bekræfte identiteten af de stiftende aktionærer i Asas Iron Company mellem datoen for oprettelsen af dette selskab den 30. marts 2017 og datoen for resolution nr. 832, dvs. før ændringen af selskabets retlige form. Rådet har med andre ord hævdet, at sagsøgeren kunne være blevet indskrevet som eneste stiftende selskabsdeltager i den selvstændige virksomhed med begrænset hæftelse, inden han afhændede sine andele med henblik på ikke længere at figurere i de officielle dokumenter vedrørende Asas Iron Company, uden at fremlægge beviser til støtte for sin påstand.
Det skal i denne forbindelse fastslås, at selv hvis det antages, at sagsøgeren reelt var stifter af Asas Iron Company, fremgår det af de dokumenter, som han har fremlagt, at han på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af 2020 ikke længere var tilknyttet det nævnte selskab.
Det følger af det ovenstående, at sagsøgeren gyldigt har godtgjort, at han på tidspunktet for vedtagelsen af opretholdelsesretsakterne af 2020 dels ikke havde nogen andel i Asas Iron Company, dels ikke var udpeget som stiftende medlem af dette selskab.
Rådet kunne derfor ikke lægge til grund, at sagsøgeren var stiftende medlem af Asas Iron Company, med henblik på at anse sidstnævnte for at være en fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien.
–
Konklusion vedrørende sagsøgerens status som fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien
Hvad for det første angår de oprindelige retsakter må det på baggrund af samtlige ovenstående betragtninger konkluderes, at Rådet har fremlagt en række tilstrækkeligt konkrete, præcise og samstemmende indicier, der gør det muligt at fastslå, at sagsøgeren var majoritetsaktionær i Fly Aman. Rådet har derimod begået materielle fejl ved at opføre sagsøgerens navn på de omhandlede lister på grund af hans status som vicedirektør i Aman Holding, eftersom sagsøgeren, således som det fremgår af præmis 98 ovenfor, har godtgjort, at han var ansvarlig for dette selskabs administrerende direktører. Da sagsøgeren ikke er vicedirektør i Aman Holding, deltager han følgelig ikke i denne egenskab i projektet Marota City og har ikke nogen forbindelse til Samer Foz. Rådet har i øvrigt ikke ved tilstrækkeligt konkrete, præcise og samstemmende indicier godtgjort, hvilken forbindelse der er mellem sagsøgerens status som majoritetsaktionær i Fly Aman og Samer Foz.
Hvad for det andet angår opretholdelsesretsakterne af 2019 skal det ud over de betragtninger, der er nævnt i præmis 118 ovenfor, bemærkes, at Rådet har begået en materiel fejl, eftersom sagsøgeren har godtgjort, at han fra den 14. februar 2019 ikke længere ejede kapitalandele i Fly Aman. Følgelig havde sagsøgeren ikke i denne egenskab nogen forbindelse til Samer Foz.
Hvad for det tredje angår opretholdelsesretsakterne af 2020 skal det ud over de betragtninger, der er nævnt i præmis 118 og 119 ovenfor, bemærkes, at Rådet har begået en materiel fejl, for så vidt som sagsøgeren har ført bevis for, at han dels ikke var i besiddelse af nogen andel i Asas Iron Company, dels ikke var stiftende medlem af dette selskab.
Det følger af samtlige ovenstående betragtninger, at sagsøgeren i modsætning til begrundelserne for opførelsen af hans navn på listerne i de oprindelige retsakter ikke har »interesser og aktiviteter inden for flere sektorer i den syriske økonomi«. Som det fremgår af præmis 118 ovenfor, er Rådet nemlig alene i stand til at godtgøre, at sagsøgeren for så vidt angår de oprindelige retsakter har interesser i Fly Aman, hvilket ikke er tilstrækkeligt til at opfylde kriteriet om fremtrædende erhvervsfolk, der driver virksomhed i Syrien. Hvad desuden angår opretholdelsesretsakterne af 2019 og opretholdelsesretsakterne af 2020 har Rådet ikke godtgjort, at sagsøgeren på tidspunktet for vedtagelsen af de nævnte retsakter havde status som fremtrædende forretningsmand, der drev virksomhed i Syrien. Den første opførelsesgrund er derfor ikke tilstrækkeligt underbygget.
Den anden opførelsesgrund skal derfor undersøges.
Tilknytningen til det syriske regime
Indledningsvis bemærkes, at det fremgår af de oprindelige retsakter og af opretholdelsesretsakterne af 2019, at sagsøgeren støtter og nyder gavn af det syriske regime gennem sin stilling som vicedirektør i Aman Holding, mens han i henhold til opretholdelsesretsakterne af 2020 gør dette gennem samtlige de aktiviteter og interesser, som han har, således som de er nævnt i opførelsesbegrundelsen.
Det må desuden konstateres, at grundene til, at Rådet anser sagsøgeren for at støtte det syriske regime og for at drage fordel heraf, i det væsentlige er de samme som dem, der førte Rådet til at anse ham for en fremtrædende forretningsmand, der driver virksomhed i Syrien.
I denne henseende skal det bemærkes, at det med hensyn til en given person ikke kan udelukkes, at opførelsesgrundene i en vis grad overlapper hinanden, således at en person kan anses for en fremtrædende erhvervskvinde eller ‑mand, der driver virksomhed i Syrien, og anses for inden for rammerne af sin virksomhed at nyde gavn af det syriske regime eller at yde støtte til dette regime gennem den samme virksomhed. Dette fremgår netop af den omstændighed, at det – som anført i sjette betragtning til afgørelse 2015/1836 – forholder sig således, at det tætte samarbejde med det syriske regime og den støtte, som denne kategori af personer yder til dette regime, er en af grundene til, at Rådet valgte at oprette denne kategori. Det forholder sig ikke desto mindre således, at der selv i dette tilfælde er tale om forskellige kriterier (dom af 23.9.2020, Kaddour mod Rådet,
T-510/18
,
EU:T:2020:436
, præmis
).
Hvad for det første angår de oprindelige retsakter og opretholdelsesretsakterne af 2019 skal det i den foreliggende sag udledes af konklusionerne i præmis 99 og 104 ovenfor, at eftersom sagsøgeren ikke var vicedirektør i Aman Holding på tidspunktet for vedtagelsen af de anfægtede retsakter, kan han hverken anses for at drage fordel af det syriske regime i denne egenskab eller for at støtte dette regime ved hans deltagelse i Marota City-projektet.
Hvad for det andet angår opretholdelsesretsakterne af 2020 har Retten for det første fastslået i præmis 126 ovenfor, at sagsøgeren ikke kan anses for at drage fordel af det syriske regime i kraft af sin status som vicedirektør i Aman Holding. For det andet fremgår det af artiklen på webstedet »7al.net«, at sagsøgeren har oprettet et luftfartsselskab, skønt den civile luftfart i Syrien har store vanskeligheder grundet de militæroperationer, der har haft til følge, at turisttrafikken og tjenesteydelserne i visse lufthavne er ophørt. Retten har imidlertid i præmis 96 ovenfor fastslået, at sagsøgeren ikke længere er majoritetsaktionær i Fly Aman. Endvidere fremgår det ikke af nogen af de beviser, der er indeholdt i dokument WK 47/2019 INIT og WK 3600/2020 REV 1, at sagsøgeren i sin egenskab af majoritetsaktionær og derefter tidligere majoritetsaktionær i det nævnte selskab drager fordel af det syriske regime, eller at han støtter det.
Det må således konkluderes, at Rådet ikke har fremlagt en række konkrete, præcise og samstemmende indicier, der kan godtgøre, at sagsøgeren støtter og/eller drager fordel af det syriske regime. Den anden begrundelse for opførelsen af sagsøgerens navn på de omhandlede lister som følge af hans tilknytning til det syriske regime er derfor ikke tilstrækkeligt underbygget, hvorfor opførelsen af sagsøgerens navn ikke er begrundet for så vidt angår de anfægtede retsakter.
Det første anbringende skal derfor tages til følge, og følgelig skal de anfægtede retsakter annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren, uden at det er fornødent at undersøge det andet til det sjette anbringende, der er fremsat til støtte for søgsmålet.
[
Udelades
]

På grundlag af disse præmisser
udtaler og bestemmer
RETTEN (Fjerde Afdeling):

1)
Rådets gennemførelsesafgørelse (FUSP) 2019/87 af 21. januar 2019 om gennemførelse af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien, Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/85 af 21. januar 2019 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien, Rådets afgørelse (FUSP) 2019/806 af 17. maj 2019 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien, Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2019/798 af 17. maj 2019 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien, Rådets afgørelse (FUSP) 2020/719 af 28. maj 2020 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien og Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2020/716 af 28. maj 2020 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien annulleres, for så vidt som disse retsakter vedrører Khaldoun Al Zoubi.

2)
Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagsomkostningerne.

Gervasoni
Madise
Martín y Pérez de Nanclares
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 24. november 2021.
Underskrifter
(
*1
) – Processprog: engelsk.
(
) – Der gengives kun de præmisser i nærværende dom, som Retten finder det relevant at offentliggøre.