CELEX: 62019TJ0035
Bendra užsienio ir saugumo politika
Ribojamosios priemonės, taikomos atsižvelgiant į padėtį Venesueloje
Lėšų įšaldymas
Asmenų, subjektų ir organizacijų, kurių lėšos ir ekonominiai ištekliai įšaldyti, sąrašai
Ieškovo pavardės palikimas sąrašuose
Vertinimo klaida

)
[Praleista]
Dėl teisės
[Praleista]
Dėl esmės
[Praleista]
Šiuo tikslu Sąjungos teismas turi atlikti šią analizę ir prireikus prašyti kompetentingos Sąjungos institucijos pateikti konfidencialius arba nekonfidencialius duomenis ar įrodymus, reikšmingus atliekant tokią analizę (žr. 2013 m. liepos 18 d. Sprendimo Komisija ir kt. / Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P ir C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją; 2013 m. lapkričio 28 d. Sprendimo Taryba / Fulmen ir Mahmoudian,
C‑280/12 P
,
EU:C:2013:775
,
punktą).
Būtent kompetentinga Sąjungos institucija kilus ginčui turi patvirtinti motyvų, nurodytų dėl atitinkamo asmens, pagrįstumą, o ne šis asmuo turi pateikti šių motyvų pagrįstumą paneigiančių įrodymų (2013 m. liepos 18 d. Sprendimo Komisija ir kt. / Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P ir C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
punktas ir 2013 m. lapkričio 28 d. Sprendimo Taryba / Fulmen ir Mahmoudian,
C‑280/12 P
,
EU:C:2013:775
,
punktas).
Šiuo tikslu nereikalaujama, kad minėta institucija pateiktų Sąjungos teismui visus duomenis ir įrodymus, susijusius su akte, kurį prašoma panaikinti, nurodytais motyvais. Vis dėlto pateikti duomenys ir įrodymai turi pagrįsti atitinkamo asmens atžvilgiu nurodytus motyvus (2013 m. liepos 18 d. Sprendimo Komisija ir kt. / Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P ir C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
,
punktas ir 2013 m. lapkričio 28 d. Sprendimo Taryba / Fulmen ir Mahmoudian,
C‑280/12 P
,
EU:C:2013:775
,
punktas).
Kalbant apie įrodinėjimo priemones, kuriomis galima remtis, pažymėtina, kad Sąjungos teisėje vyrauja laisvo įrodymų vertinimo principas (2013 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Persia International Bank / Taryba,
T‑493/10
,
EU:T:2013:398
,
punktas (nepaskelbtas)).
Būtent atsižvelgiant į šiuos principus reikia nustatyti, ar Taryba padarė vertinimo klaidą, kai po periodinės peržiūros priimtuose ginčijamuose aktuose nusprendė palikti ieškovo pavardę ginčijamuose sąrašuose.
Pirmiausia, reikia pažymėti, kad aplinkybė, jog ieškovo pavardės įtraukimo į ginčijamą sąrašą motyvuose nurodyti veiksmai, kurie buvo atlikti prieš priimant ginčijamą sprendimą, o jo priėmimo dieną jau buvo nutraukti, nebūtinai reiškia, kad jam šiuo sprendimu paliktos galioti ribojamosios priemonės yra pasenusios. Kadangi Taryba nusprendė ieškovo pavardės įtraukimo į ginčijamą sąrašą motyvuose remtis konkrečiomis situacijomis, susijusiomis su Bolivaro nacionaline gvardija, kuriai jis vadovavo, akivaizdu, kad tai galėjo būti tik praeityje atlikti veiksmai. Taigi tokia nuoroda negali būti pripažinta nereikšminga vien todėl, kad nagrinėjami veiksmai atlikti seniau ar ne taip seniai (šiuo klausimu žr. 2020 m. vasario 12 d. Sprendimo Amisi Kumba / Taryba,
T‑163/18
,
EU:T:2020:57
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šį aiškinimą patvirtina Sprendimo 2017/2074, iš dalies pakeisto šioje byloje ginčijamu Sprendimu 2018/1656, 13 straipsnio antra pastraipa, kurioje nurodyta, kad ribojamosios priemonės prireikus atnaujinamos arba iš dalies keičiamos, jei Taryba mano, kad jų tikslai nebuvo pasiekti. Todėl tokia nuostata leidžia Tarybai palikti ginčijamuose sąrašuose asmenų vardus ir pavardes, paliekant motyvus, dėl kurių jie į sąrašus buvo įtraukti iš pradžių, jei šie asmenys per laikotarpį iki persvarstymo nepadarė jokių naujų žmogaus teisių pažeidimų, o šis palikimas pateisinamas atsižvelgiant į visas reikšmingas aplinkybes, be kita ko, į tai, kad nepasiekti ribojamųjų priemonių tikslai (pagal analogiją žr. 2020 m. vasario 12 d. Sprendimo Amisi Kumba / Taryba,
T‑163/18
,
EU:T:2020:57
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šiuo klausimu svarbu priminti, kad ribojamosios priemonės yra apsauginio pobūdžio ir iš esmės laikinos, o jų galiojimas visada siejamas su faktinių ir teisinių aplinkybių, kuriomis remiantis jos nustatytos, tęsimusi ir būtinybe jas toliau taikyti siekiant įgyvendinti su jomis susijusį tikslą. Taigi, periodiškai persvarstydama šias ribojamąsias priemones Taryba turi atlikti naują situacijos įvertinimą ir parengti tokių priemonių poveikio vertinimą, kad nustatytų, ar jos leido pasiekti pirminiu atitinkamų asmenų pavardžių ir subjektų pavadinimų įtraukimu į ginčijamą sąrašą siektų tikslų arba ar vis dar galima daryti tokią pačią išvadą dėl tų asmenų ir subjektų (2020 m. vasario 12 d. Sprendimo Amisi Kumba / Taryba,
T‑163/18
,
EU:T:2020:57
,
–
punktai).
Taigi pirmiausia reikia išnagrinėti, ar priimdama ginčijamus aktus Taryba iš naujo įvertino faktines ir teisines aplinkybes, kuriomis remdamasi ieškovui buvo nustačiusi ribojamąsias priemones ir kurios pateisina jų palikimą galioti siekiant įgyvendinti jomis siekiamą tikslą.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Taryba nagrinėjamų ribojamųjų priemonių nustatymą grindė nuolatiniu demokratijos, teisinės valstybės ir žmogaus teisių situacijos blogėjimu Venesueloje, visų pirma išreikšdama susirūpinimą dėl įvairios informacijos, atskleidžiančios žmogaus teisių pažeidimus ir pernelyg didelį jėgos naudojimą, ir paragino Venesuelos valdžios institucijas gerbti Venesuelos Konstituciją ir teisinę valstybę ir užtikrinti, kad būtų gerbiamos pagrindinės teisės ir laisvės, įskaitant teisę į taikius susirinkimus (šiuo klausimu žr. Sprendimo 2017/2074 1–6 konstatuojamąsias dalis). Šiuo tikslu ribojamomis priemonėmis buvo siekiama daryti spaudimą asmenims, atsakingiems už šiurkščius žmogaus teisių pažeidimus arba represijas prieš pilietinę visuomenę ir demokratinę opoziciją, ir asmenims, subjektams ir organizacijoms, dėl kurių veiksmų, politikos ar veiklos kyla grėsmė demokratijai arba teisinei valstybei Venesueloje, taip pat su jais susijusiems asmenims, subjektams ir organizacijoms (šiuo klausimu žr. Sprendimo 2017/2074 7 konstatuojamąją dalį).
Taigi, Sprendimu 2018/90 ir Įgyvendinimo reglamentu 2018/88 ieškovo pavardė buvo įtraukta į ginčijamus sąrašus remiantis tuo, kad jis ėjo sostinės rajono vyriausybės vadovo ir iki 2017 m. birželio 21 d. Bolivaro nacionalinės gvardijos generolo pareigas, dalyvavo vykdant represijas prieš Venesuelos pilietinę visuomenę ir demokratinę opoziciją ir buvo atsakingas už rimtus žmogaus teisių pažeidimus, kuriuos jo vadovaujama Bolivaro nacionalinė gvardija įvykdė, ir kad jo, kaip šios gvardijos generolo, veiksmai ir politika, įskaitant jo vadovaujamą vaidmenį vykdant policijos priežiūrą per civilių demonstracijas ir viešą paramą karinių teismų jurisdikcijai teisti civilius, pakenkė teisinei valstybei Venesueloje.
Šios dienos Sprendime
Benavides Torres / Taryba
(T‑245/18, nepaskelbtas Rink.) Bendrasis Teismas pažymėjo, kad Taryba buvo visiškai teisi, kai konstatavo, kad ieškovo vadovaujama Bolivaro nacionalinė gvardija, palaikydama tvarką per pilietines demonstracijas, panaudojo pernelyg didelę jėgą ir kad, atsižvelgiant į bendrą situaciją Venesueloje, ieškovas dalyvavo represijose prieš Venesuelos pilietinę visuomenę ir demokratinę opoziciją ir buvo atsakingas už rimtus žmogaus teisių pažeidimus, kuriuos įvykdė jo vadovaujama Bolivaro nacionalinė gvardija.
Ieškovas neginčija, kad tiek sostinės rajono vyriausybės vadovo, tiek Bolivaro nacionalinės gvardijos generolo pareigos Venesueloje yra labai aukšto lygio pareigos, kad eidamas šias pareigas ieškovas gali būti laikomas užimančiu atsakingas pareigas Venesuelos institucinėje sistemoje ir kad vykdydamas šias pareigas yra visiškai susijęs su Venesuelos režimu.
Be to, neginčijama, kad tuo metu, kai buvo priimtos ginčijamos priemonės, valdantysis režimas Venesueloje nebuvo pasikeitęs.
Vis dėlto reikia pažymėti, kad 2018 m. lapkričio 6 d., kai buvo priimti ginčijami aktai, ieškovas Bolivaro nacionalinės gvardijos generolo pareigų neužėmė maždaug pusantrų metų, t. y. nuo 2017 m. birželio 21 d. Be to, kaip nurodo ieškovas, o Taryba tam neprieštarauja, jis taip pat nustojo eiti sostinės rajono vyriausybės vadovo pareigas 2018 m. sausio 4 d., t. y. likus maždaug dešimčiai mėnesių iki šioje byloje ginčijamų aktų priėmimo.
Tokiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į tai, kad tuo metu, kai buvo priimtos ginčijamos priemonės, Venesuelos valdantysis režimas nebuvo pasikeitęs, Tarybai buvo svarbu tuo metu išnagrinėti ieškovo ryšius su valdančiąja vyriausybe, siekiant įvertinti, ar faktinės ir teisinės aplinkybės, dėl kurių buvo priimtos ribojamosios priemonės ieškovo atžvilgiu, tebeegzistavo ir ar buvo būtina jas išlaikyti, kad būtų pasiektas jų tikslas, kaip priminta šio sprendimo 52 punkte.
Iš bylos medžiagos matyti, kad ieškovo pavardės palikimas ginčijamuose sąrašuose buvo pagrįstas tais pačiais įrodymais, kurie buvo nurodyti pirmą kartą jį įtraukiant į sąrašus (žr. šio sprendimo 13 punktą). Iš tiesų per teismo posėdį Taryba patvirtino, kad atlikdama peržiūrą, po kurios buvo priimti ginčijami aktai, ji neatsižvelgė į jokias aplinkybes, atsiradusias po to, kai ieškovo pavadinimas pirmą kartą buvo įtrauktas į ginčijamus sąrašus.
Tiesa, kad nuo ieškovo pasitraukimo iš sostinės apygardos vadovo pareigų iki ginčijamų priemonių priėmimo praėjo nemažai laiko, daugiau nei 10 mėnesių. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad Taryba, kuri turėjo peržiūrėti nagrinėjamas ribojamąsias priemones, atlikdama naują vertinimą nenustatė informacijos, susijusios su ieškovo, kaip sostinės rajono vyriausybės vadovo, pareigų nutraukimu, ir net neteigė, kad negalėjo jos gauti.
Vis dėlto reikia priminti, kad pagal Sprendimu 2017/2074 nustatytą ribojamųjų priemonių peržiūros mechanizmą numatyta, kad asmenys, kuriems taikomos šios ribojamosios priemonės, turi pateikti prašymą persvarstyti sprendimą per tam tikrą terminą. Šiuo klausimu iš šio sprendimo 8 straipsnio matyti, kad Taryba asmeniui, kuriam taikomos ribojamosios priemonės, suteikia galimybę pateikti pastabas ir persvarsto savo sprendimą, jeigu pateikiama pastabų arba naujų esminių įrodymų. Taigi būtent asmuo, kuriam taikomos ribojamosios priemonės, gali geriau informuoti Tarybą apie visus konkrečiai jo padėties pasikeitimus.
Kalbant apie ieškovą, reikia pažymėti, kad Taryba 2018 m. balandžio 3 d. laišku konkrečiai paprašė jo atstovo iki 2018 m. rugsėjo 1 d. pateikti galimas pastabas dėl metinės nagrinėjamų ribojamųjų priemonių peržiūros (žr. 15 punktą). Vis dėlto iš bylos medžiagos matyti, kad ieškovas Tarybai pranešė apie jo padėties pokyčius tik 2018 m. spalio 30 d., t. y. likus kelioms dienoms iki ginčijamų aktų priėmimo, kaip konstatuota šio sprendimo 17 punkte, nors jis turėjo žinoti, kad Taryba sprendimą palikti galioti nagrinėjamas ribojamąsias priemones turėjo priimti ne vėliau kaip 2018 m. lapkričio 14 d. (žr. šio sprendimo 11 punktą).
Be to, reikia pažymėti, kad laikotarpiu nuo to momento, kai ieškovas buvo Bolivaro nacionalinės gvardijos vadovas ir sostinės rajono vyriausybės vadovas, iki to momento, kai ieškovas nustojo eiti šias pareigas, Venesueloje valdantis režimas nepasikeitė. Iš bylos medžiagos nematyti, kad įvairių ieškovo visuomeninių funkcijų nutraukimas buvo jo paties sprendimas, kurį jis priėmė reaguodamas į išpuolius prieš teisinę valstybę ir demokratiją Venesueloje, siekdamas nuo jų atsiriboti; be to, ir ieškovas, kuris šiuo klausimu buvo konkrečiai apklaustas teismo posėdyje, to neteigia (pagal analogiją žr. 2019 m. kovo 26 d. Sprendimo Boshab ir kt./Taryba,
T‑582/17
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2019:193
,
punktą ir 2020 m. vasario 12 d. Sprendimo Kande Mupompa / Taryba,
T‑170/18
,
EU:T:2020:60
,
punktą (nepaskelbtas)).
Tokiomis aplinkybėmis, nesant priešingų įrodymų ir informacijos, Taryba galėjo teisėtai manyti, kad ginčijamų priemonių priėmimo dieną ieškovas tebebuvo susijęs su Venesuelos valdančiu režimu, kuris nepasikeitė nuo to laiko, kai eidamas Bolivaro nacionalinės gvardijos vado pareigas jis kenkė demokratijai ir teisinei valstybei Venesueloje.
Priešingai, nei teigia ieškovas, pirmiau išdėstyti argumentai negali būti laikomi kaip nustatantys prezumpciją ar perkeliantys įrodinėjimo naštą ieškovo nenaudai. Jie paprasčiausiai reiškia, kad ginčijamų aktų motyvuose esanti nuoroda į ieškovo anksčiau vykdytas funkcijas rodo, kad Taryba manė, jog dėl šios priežasties jis liko susijęs su Venesuelos valdančiu režimu, ir kad Taryba neturėjo jokios informacijos, leidžiančios suabejoti šia nuomone (pagal analogiją žr. 2015 m. balandžio 22 d. Sprendimo Tomana ir kt. / Taryba ir Komisija,
T‑190/12
,
EU:T:2015:222
,
punktą).
Todėl vienintelį pagrindą, taigi ir visą ieškinį reikia atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi ieškovas pralaimėjo bylą, jis turi padengti ne tik savo, bet ir Parlamento patirtas bylinėjimosi išlaidas pagal jo pateiktus reikalavimus.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (septintoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Priteisti iš Antonio José Benavides Torres bylinėjimosi išlaidas

da Silva Passos
Reine
Truchot
Paskelbta 2021 m. liepos 14 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano tikslinga paskelbti.