CELEX: 62018TJ0279
Europos Sąjungos prekių ženklas
Protesto procedūra
Europos Sąjungoje galiojanti tarptautinė registracija
Žodinis prekių ženklas AXICORP ALLIANCE
Ankstesni žodinis ir vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklai ALLIANCE
Santykiniai atmetimo pagrindai
Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas ir 5 dalis
Ankstesnių prekių ženklų naudojimo iš tikrųjų įrodymai
Reglamento 2017/1001 47 straipsnio 2 dalis
Prekių aprašymo, esančio abėcėlės tvarka sudarytame sąraše prie Nicos klasifikacijos, aiškinimas

Ginčo aplinkybės
2011 m. sausio 17 d.
AxiCorp GmbH
Pasaulio intelektinės nuosavybės organizacijos (PINO) tarptautiniame biure numeriu 1072913 įregistravo tarptautinį prekių ženklą AXICORP ALLIANCE, kurio registracija galioja Europos Sąjungoje. Remiantis iš dalies pakeistu 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 78, 2009, p. 1
) (šis reglamentas buvo pakeistas 2017 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2017/1001 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (
OL L 154, 2017, p. 1
)), apie šią tarptautinę registraciją 2011 m. balandžio 28 d. buvo pranešta Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybai (EUIPO).
Prekės ir paslaugos, kurioms buvo prašoma apsaugos, priskiriamos prie peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 3, 5, 10 ir 35 klasių ir pagal kiekvieną iš šių klasių atitinka tokį aprašymą:
–
3 klasė: „balinimo preparatai ir kitos skalbimo medžiagos; valymo, poliravimo, šveitimo ir švitrinamojo apdirbimo preparatai; muilas; parfumerija, eteriniai aliejai, kosmetika, plaukų losjonai; dantų pastos“;
–
5 klasė: „farmacijos ir veterinarijos preparatai; vaistai; higienos preparatai medicinos reikmėms; dietinės medžiagos medicinos reikmėms, kūdikių maistas; pleistrai, tvarsliava; dantų plombavimo ir dantų išlajų gamybos medžiagos; dezinfekavimo preparatai; parazitų naikinimo preparatai; fungicidai, herbicidai, vaistai“;
–
10 klasė: „chirurgijos, medicinos, stomatologijos ir veterinarijos aparatai ir instrumentai; rankų ir kojų protezai, akių ir dantų protezai; ortopedijos gaminiai; žaizdų siuvimo medžiagos; farmacinių preparatų aplikatoriai; švirkštai medicinos reikmėms; inhaliatoriai“;
–
35 klasė: „reklama; verslo vadyba; verslo tvarkyba; įstaigų veikla, farmacinių, kosmetikos ir medicinos produktų didmeninė ir mažmeninė prekyba“.
Prekių ženklo paraiška buvo paskelbta 2011 m. balandžio 29 d.
Bendrijos prekių ženklų biuletenyje
Nr. 2011/082.
2012 m. sausio 30 d. ieškovė
Alliance Pharmaceuticals Ltd
pagal Reglamento Nr. 207/2009 41 straipsnį (dabar – Reglamento 2017/1001 46 straipsnis) pateikė protestą dėl prašomo įregistruoti prekių ženklo registracijos šio sprendimo 2 punkte nurodytoms prekėms ir paslaugoms.
Protestas buvo grindžiamas šiomis ankstesnėmis teisėmis:
–
ankstesniu žodiniu Europos Sąjungos prekių ženklu ALLIANCE, kurio paraiška pateikta 2002 m. liepos 29 d. ir kuris 2006 m. rugpjūčio 11 d. numeriu 2816098 įregistruotas 5 klasės prekėms, atitinkančioms šį aprašymą: „farmaciniai preparatai, išskyrus kūdikių ir neįgaliųjų maistą ir cheminiai preparatai farmacijos reikmėms“;
–
toliau pavaizduotu ankstesniu vaizdiniu Europos Sąjungos prekių ženklu, kurio paraiška buvo pateikta 2002 m. liepos 29 d. ir kuris 2003 m. gruodžio 17 d. numeriu 2816064 įregistruotas 5 klasės prekėms, atitinkančioms šį aprašymą: „farmaciniai preparatai, išskyrus kūdikių ir neįgaliųjų maistą ir cheminiai preparatai farmacijos reikmėms“:
–
ankstesniu neregistruotu prekių ženklu ALLIANCE, kuris naudojamas prekyboje Jungtinėje Karalystėje „farmacinėms medžiagoms ir preparatams“.
Pagrindai, kuriais remiamasi grindžiant protestą, nurodyti Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkte, 4 ir 5 dalyse (dabar – Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas, 4 ir 5 dalys).
Grįsdama Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 4 ir 5 dalyse nurodytus protesto pagrindus ieškovė pateikė savo patronuojančiosios bendrovės
Alliance Pharma plc
2009 m. metinės ataskaitos ištrauką.
AxiCorp
prašymu EUIPO nurodė ieškovei pateikti jos ankstesnių prekių ženklų naudojimo įrodymų pagal Reglamento Nr. 207/2009 42 straipsnio 2 dalį (dabar – Reglamento 2017/1001 47 straipsnio 2 dalis), kiek tai susiję su prekėmis, dėl kurių pateiktas protestas.
2016 m. liepos 22 d. ieškovė, laikydamasi EUIPO nustatyto termino, pateikė įrodymų dėl jos ankstesnių prekių ženklų naudojimo.
2017 m. gegužės 11 d. Protestų skyrius atmetė visą protestą, nes nebuvo pateikta ankstesnių Europos Sąjungos prekių ženklų naudojimo iš tikrųjų įrodymų ir nebuvo ankstesnio neregistruoto prekių ženklo naudojimo prekyboje įrodymų.
2017 m. liepos 7 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniais (dabar – Reglamento 2017/1001 66–71 straipsniai), pateikė EUIPO apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo.
2018 m. vasario 7 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) EUIPO penktoji apeliacinė taryba iš dalies panaikino Protestų skyriaus sprendimą ir grąžino bylą iš naujo nagrinėti Protestų skyriui.
Viena vertus, kiek tai susiję su ankstesniais Europos Sąjungos prekių ženklais, Apeliacinė taryba nusprendė, kad protestas buvo pagrįstai atmestas, kiek jis grindžiamas Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktu ir 5 dalimi. Šiuo klausimu ji pažymėjo, pirma, kad minėtų prekių ženklų, skirtų „farmaciniams preparatams, išskyrus kūdikių ir neįgaliųjų maistą ir cheminiams preparatams farmacijos reikmėms“, specifikacija nėra aiški. Antra, ji nustatė, kad prekių specifikacijos aiškinimas, kad ji apima farmacinius preparatus „išskyrus tuos, kurie skirti būti naudojami kaip kūdikių ir neįgaliųjų maistas ir kuriuose naudojami cheminiai farmaciniai preparatai“, nėra nei neprotingas, nei prieštaraujantis gramatikos taisyklėms. Trečia, ji nusprendė, kad, nors negalima atmesti kitokio aiškinimo galimybės, registre prekės ir paslaugos turi būti apibūdintos pakankamai aiškiai ir tiksliai, kad būtų galima nustatyti prašomos apsaugos apimtį remiantis vien šiuo pagrindu. Be to, Apeliacinės tarybos nuomone, neaiški specifikacija negali būti aiškinama teisės turėtojo naudai. Taigi ji nusprendė, kad Protestų skyrius teisingai aiškino specifikaciją siaurai, t. y. kad į ją nepatenka cheminiai preparatai farmacijos reikmėms. Be to, ji pažymėjo, kad net jei turėtų būti laikoma, jog specifikacija apima tam tikras augalinės kilmės farmacines prekes, ieškovė neįrodė, kad prekių ženklas ALLIANCE buvo naudojamas šioms farmacijos prekėms, nes pateikti naudojimo įrodymai susiję tik su sintetinėmis sudedamosiomis dalimis.
Kita vertus, kiek tai susiję su ankstesniu neregistruotu prekių ženklu ir Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 4 dalyje nurodytu protesto pagrindu, Apeliacinė taryba nusprendė, kad Protestų skyriaus išvada, jog per nustatytą terminą protestui pagrįsti ieškovė nepateikė jokių šio prekių ženklo naudojimo įrodymų, yra akivaizdžiai klaidinga. Ji nurodė, kad byla turi būti grąžinta Protestų skyriui, kad būtų iš naujo išnagrinėtas visas minėtas protesto pagrindas, atsižvelgiant į visus ieškovės per procedūrą pateiktus naudojimo įrodymus, įskaitant tuos, kurie buvo pateikti 2016 m. liepos 22 d.
Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą,
–
nepatenkinus pirmojo reikalavimo, pakeisti ginčijamą sprendimą ir grąžinti protestą Protestų skyriui, kad šis jį iš naujo išnagrinėtų, atsižvelgdamas ne tik į Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 4 dalį, bet ir į minėto reglamento 1 dalies b punktą ir 5 dalį,
–
priteisti iš EUIPO su šiuo procesu susijusias bylinėjimosi išlaidas, taip pat per procedūrą Apeliacinėje taryboje patirtas išlaidas, o nepatenkinus šio reikalavimo, jei kita procedūros Apeliacinėje taryboje šalis įstos į bylą, priteisti iš EUIPO ir įstojusios į bylą šalies solidariai ir bendrai padengti bylinėjimosi išlaidas.
EUIPO Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Dėl prašymo panaikinti ginčijamą sprendimą apimties
Atsakydamos į Bendrojo Teismo klausimus, pateiktus taikant proceso organizavimo priemones, per teismo posėdį šalys patvirtino, kaip buvo pažymėta posėdžio protokole, kad ieškovės pareikštas ieškinys turi būti suprantamas kaip prašymas iš dalies panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek juo Apeliacinė taryba atmetė jai pateiktą apeliaciją dėl Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytų protesto pagrindų. Tačiau ieškovė neprašo Bendrojo Teismo panaikinti ginčijamo sprendimo, kiek juo Apeliacinė taryba grąžino Protestų skyriui iš naujo nagrinėti visą protesto pagrindą, nurodytą minėto reglamento 8 straipsnio 4 dalyje.
Dėl esmės
Grįsdama savo ieškinį ieškovė nurodo vienintelį pagrindą, grindžiamą tuo, kad Apeliacinė taryba klaidingai aiškino ankstesnių Europos Sąjungos prekių ženklų specifikaciją ir padarė išvadą, kad pateikti naudojimo įrodymai nepatvirtina šių prekių ženklų naudojimo iš tikrųjų prekėms, nurodytoms minėtoje specifikacijoje, o tai yra esminis procesinis pažeidimas, Reglamento 2017/1001 arba su jo taikymu susijusios teisės normos pažeidimas, kaip tai suprantama pagal Reglamento 2017/1001 72 straipsnį.
Konkrečiai kalbant, ieškovė ginčija Protestų skyriaus pateiktą ir Apeliacinės tarybos patvirtintą siaurą specifikacijos aiškinimą, pagal kurį „cheminiai preparatai farmacijos reikmėms“ nepriklauso „farmaciniams preparatams“.
Pirma, ieškovė tvirtina, kad pasirinktas siauras specifikacijos aiškinimas yra klaidingas, nes prieštarauja EUIPO nagrinėjimo gairėms ir ypač tam, kaip turi būti formuluojamos išimtys specifikacijose. Jei siekiama neįtraukti tam tikrų prekių rūšių, turėtų būti naudojamas jungtukas „arba“, o ne jungtukas „ir“. Taigi šiuo atveju žodžius „išskyrus kūdikių ir neįgaliųjų maistą ir cheminiai preparatai farmacijos reikmėms“ reikia aiškinti kaip neapimančius tik pirmosios prekių kategorijos – kūdikių ir neįgaliųjų maisto – ir kaip apimančius antrąją prekių kategoriją – cheminius preparatus farmacijos reikmėms. Jei būtų buvęs pritaikytas toks aiškinimas, įrodymai, kuriuos ieškovė pateikė, siekdama įrodyti ankstesnių Europos Sąjungos prekių ženklų naudojimą iš tikrųjų „cheminiams preparatams farmacijos reikmėms“, būtų buvę priimti. Taigi byla turi būti grąžinta Protestų skyriui, kad jis taip pat išnagrinėtų protestą, remdamasis Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytais protesto pagrindais. Be to, ieškovė pažymi, kad
AxiCorp
nepateikė jokių argumentų dėl specifikacijos apimties, kol nebuvo priimtas Protestų skyriaus sprendimas.
Kita vertus, ieškovė tvirtina, kad pasirinktas siauras specifikacijos aiškinimas yra klaidingas dėl to, kad juo remiantis specifikacija neturėtų komercinės prasmės, o tai prieštarautų įprastoms teisės aktų aiškinimo taisyklėms. Papildomai ji nurodo, kad jeigu „cheminiai preparatai farmacijos reikmėms“ būtų neįtraukti į specifikaciją, jie turėtų būti aiškinami siaurai, kaip apimantys tik grynus sintetinius cheminius pirmtakus, kuriuos galima derinti farmaciniais tikslais, t. y. kad būtų sudaryti galutiniai farmaciniai preparatai. Taigi į registracijos taikymo sritį nepatektų farmacinių preparatų grynos sudedamosios dalys, o jų derinys, sudarantis galutinį farmacinį preparatą, patektų į registracijos taikymo sritį. Vadinasi, pateiktų naudojimo įrodymų pakanka, kad būtų įrodytas ankstesnių Europos Sąjungos prekių ženklų naudojimas iš tikrųjų.
EUIPO ginčija ieškovės argumentus. Pirma, ji teigia, kad EUIPO nagrinėjimo gairėse pateiktas specifikacijos išimties formuluotės pavyzdys negali būti laikomas taisyklės, nustatančios, koks jungtukas turėtų būti naudojamas, pagrindas formuluojant specifikacijos išimtį. Europos Sąjungos prekių ženklo paraišką pateikęs asmuo turi aiškiai ir tiksliai suformuluoti prekių ir paslaugų, kurioms prašoma apsaugos, specifikaciją. Antra, EUIPO tvirtinimu, specifikacija yra neaiški. Tai, kaip Protestų skyrius ir Apeliacinė taryba išaiškino specifikaciją, nėra nei nepagrįsta, nei prieštarauja gramatikos taisyklėms, net jeigu negalima atmesti kitų aiškinimų galimybės. Trečia, EUIPO primena, kad turi būti įmanoma nustatyti prašomos apsaugos apimtį remiantis vien registru. Kai prekių ar paslaugų aprašymas nėra aiškus ir tikslus, prekių ženklo taikymo sritis turi būti aiškinama siaurai, nes prekių ženklo savininkas neturėtų gauti naudos iš pareigos aiškiai ir tiksliai nustatyti prekių ir paslaugų sąrašą pažeidimo.
Pirminės pastabos
Kaip per teismo posėdį patvirtino ieškovė, reikia konstatuoti, kad iš esmės ieškovė netiesiogiai tvirtina, jog Apeliacinė taryba pažeidė Reglamento 2017/1001 47 straipsnio 2 dalį.
Šiuo klausimu pažymėtina, kad, jeigu paraišką pateikęs asmuo iškelia ankstesnio prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų klausimą, jis turi būti išspręstas prieš priimant sprendimą dėl paties protesto (žr. 2007 m. kovo 22 d. Sprendimo Saint-Gobain Pam / VRDT – Propamsa (PAM PLUVIAL),
T‑364/05
,
EU:T:2007:96
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Taigi, prieš EUIPO pradedant nagrinėti Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytus protesto pagrindus, ieškovė turėjo pateikti įrodymų dėl ankstesnių Europos Sąjungos prekių ženklų naudojimo iš tikrųjų, o jei tokių įrodymų nebuvo, protestas turėjo būti atmestas pagal šio reglamento 47 straipsnio 2 dalį. Be to, toks naudojimas turi būti susijęs su prekėmis, kurioms buvo įregistruoti ankstesni Europos Sąjungos prekių ženklai ir kuriomis buvo grindžiamas protestas, t. y. šio sprendimo 5 punkte nurodytomis 5 klasės prekėmis. Jeigu ankstesni Europos Sąjungos prekių ženklai buvo naudojami tik daliai prekių, kurioms jie buvo įregistruoti, nagrinėjant protestą jie laikomi įregistruotais tik šiai prekių daliai, remiantis minėto reglamento 47 straipsnio 2 dalimi.
Remiantis jurisprudencija, suformuota aiškinant prekių ir paslaugų klasių antraštinę dalį sudarančius terminus, paraiškos įregistruoti prekių ženklą apimtis turi būti vertinama jos pateikimo metu (šiuo klausimu žr. 2018 m. gruodžio 7 d. Sprendimo Edison / EUIPO (EDISON),
T‑471/17
, nepaskelbtas Rink., apskųstas apeliacine tvarka,
EU:T:2018:887
,
punktą; taip pat pagal analogiją šiuo klausimu žr. 2017 m. spalio 11 d. Sprendimo EUIPO / Cactus,
C‑501/15 P
,
EU:C:2017:750
,
–
punktus).
Nagrinėjamu atveju ieškovė pateikė paraiškas įregistruoti ankstesnius Europos Sąjungos prekių ženklus tuo metu, kai 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 11, 1994, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146) (šis reglamentas pakeistas Reglamentu Nr. 207/2009, kuris pats buvo pakeistas Reglamentu 2017/1001) vis dar galiojo (žr. šio sprendimo 5 punktą). Reglamente Nr. 40/94 nebuvo tokių išsamių nuostatų, kokios numatytos ginčijamo sprendimo priėmimo dieną galiojusiose Reglamento 2017/1001 33 straipsnio 2 ir 5 dalyse.
Vis dėlto Reglamento Nr. 40/94 26 straipsnio 1 dalies c punkte, kuris buvo taikomas ankstesnių Europos Sąjungos prekių ženklų paraiškų pateikimo dieną ir jų registracijos dieną, buvo nustatyta, kad prekių ženklo paraiškoje turi būti pateiktas prekių ir paslaugų, kurioms prašoma įregistruoti ženklą, sąrašas. Be to, tuo metu taikomoje 1995 m. gruodžio 13 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2868/95, skirto įgyvendinti Tarybos reglamentą Nr. 40/94 (
OL L 303, 1995, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 189), 2 taisyklės 2 dalyje (kuri iš esmės pakartota Reglamento 2017/1001 33 straipsnio 2 dalyje) buvo numatyta, kad prekių ir paslaugų sąrašas sudaromas taip, „kad būtų aiškiai nusakomas prekių ir paslaugų pobūdis“.
Iš minėtų nuostatų matyti, kad asmuo, prašantis įregistruoti tam tikrą žymenį kaip prekių ženklą, paraiškoje turi nurodyti prekių ar paslaugų, kurioms prašoma registracijos, sąrašą ir kiekvienos šių prekių ar paslaugų aprašymą, iš kurio būtų aiškiai matyti jų pobūdis (2008 m. liepos 9 d. Sprendimo Reber / VRDT – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart),
T‑304/06
,
EU:T:2008:268
,
punktas).
Remiantis jurisprudencija, šiomis nuostatomis reikalaujama, kad prekės, kurioms prašoma apsaugos, būtų identifikuojamos pakankamai aiškiai ir tiksliai tam, kad EUIPO ir ūkio subjektai vien tuo remdamiesi galėtų nustatyti siekiamos apsaugos apimtį (2015 m. birželio 3 d. Sprendimo Lithomex / VRDT – Glaubrecht Stingel (LITHOFIX),
T‑273/14
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2015:352
,
punktas; taip pat pagal analogiją žr. 2002 m. gruodžio 12 d. Sprendimo Sieckmann,
C‑273/00
,
EU:C:2002:748
,
–
punktus ir 2012 m. birželio 19 d. Sprendimo Chartered Institute of Patent Attorneys,
C‑307/10
,
EU:C:2012:361
,
punktą).
Be to, reikia pažymėti, jog tam, kad išnagrinėtų aptariamų prekių tapatumą arba panašumą, EUIPO instancijos visada turi nustatyti prekes, kurioms skirti prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, ir prireikus pateikti prekių, kurioms prekių ženklas įregistruotas, sąrašo išaiškinimą (žr. 2017 m. balandžio 6 d. Sprendimo Nanu-Nana Joachim Hoepp / EUIPO – Fink (NANA FINK),
T‑39/16
,
EU:T:2017:263
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia išnagrinėti, ar Apeliacinė taryba pažeidė Reglamento 2017/1001 47 straipsnio 2 dalį, kai nusprendė, kad Protestų skyrius teisingai siaurai aiškino prekių, kurioms skirti ankstesni Europos Sąjungos prekių ženklai, sąrašą kaip neapimantį cheminių preparatų farmacijos reikmėms, t. y. farmacinių prekių, kuriose naudojami cheminiai farmaciniai preparatai (ginčijamo sprendimo 19 ir 22 punktai), ir kad protestas buvo pagrįstai atmestas, kiek jis grindžiamas Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktu ir 5 dalimi, nes nėra įrodymų dėl minėtų prekių ženklų naudojimo iš tikrųjų (ginčijamo sprendimo 23 ir 24 punktai).
Dėl EUIPO nagrinėjimo gairių svarbos
Pirmiausia reikia pažymėti, kad ieškovės argumentai, kuriais ji, siekdama įrodyti galimą Reglamento 2017/1001 nuostatų pažeidimą, tvirtina, jog Apeliacinės tarybos pateiktas siauras specifikacijos aiškinimas yra klaidingas, nes jis prieštarauja EUIPO nagrinėjimo gairėms, turi būti atmesti kaip nereikšmingi.
Iš tiesų EUIPO nagrinėjimo gairės nėra teisės aktai, į kuriuos privaloma atsižvelgti aiškinant Sąjungos teisės nuostatas (2012 m. gruodžio 19 d. Sprendimo Leno Merken,
C‑149/11
,
EU:C:2012:816
,
punktas). EUIPO nagrinėjimo gairių nuostatos pačios savaime negali būti viršesnės už Reglamento 2017/1001 ir 2018 m. kovo 5 d. Komisijos deleguotojo reglamento (ES) 2018/625, kuriuo papildomas Reglamentas 2017/1001 ir panaikinamas Deleguotasis reglamentas (ES) 2017/1430 (
OL L 104, 2018, p. 1
), nuostatas, nei daryti įtaką Sąjungos teismų aiškinimui. Priešingai, jas reikėtų aiškinti laikantis šių reglamentų nuostatų (šiuo klausimu žr. 2012 m. birželio 27 d. Sprendimo Interkobo / VRDT – XXXLutz Marken (my baby),
T‑523/10
,
EU:T:2012:326
,
punktą).
Bet kuriuo atveju EUIPO nagrinėjimo gairėse, kuriomis remiasi ieškovė, nenurodyta, kad „cheminiai preparatai farmacijos reikmėms“ galėtų būti laikomi patenkančiais į apsaugos sritį; šiuo atveju vartojama specifikacijos formuluotė, kurioje nurodyta prekių kategorija, kuriai prašoma apsaugos, paskui nurodytos į ją neįtrauktos prekės, prieš kurias yra žodelis „išskyrus“, o po jų be skyrybos ženklų įrašytas jungtukas „ir“ ir nurodyta prekių kategorija, kuri turi būti įtraukta.
Dėl ankstesnių Europos Sąjungos prekių ženklų specifikacijos aiškinimo
Šiuo atveju reikia konstatuoti, kad specifikacijos formuluotė anglų kalba, t. y. kalba, kuria buvo pateiktos paraiškos įregistruoti ankstesnius Europos Sąjungos prekių ženklus, gali būti pažodžiui aiškinama dvejopai.
Taigi, nesant skyrybos ženklų, ypač kablelio, atskiriančio „kūdikių ir neįgaliųjų maistą“ nuo „cheminių preparatų farmacijos reikmėms“, arba nesant papildomų patikslinimų, galima pažodinė šios specifikacijos reikšmė leidžia manyti, kad tiek „kūdikių ir neįgaliųjų maistui“, tiek „cheminiams preparatams farmacijos reikmėms“ gali būti taikomas apribojimas „išskyrus“. Būtent tokį aiškinimą pasirinko Protestų skyrius ir Apeliacinė taryba.
Vis dėlto kitas galimas pažodinis aiškinimas, kurį pasiūlė ieškovė, suponuoja, kad „cheminiai preparatai farmacijos reikmėms“ nėra išskiriami iš specifikacijos.
Šiuo klausimu, pirma, reikia pažymėti, kad per teismo posėdį EUIPO pripažino šią galimybę. Be to, ginčijamo sprendimo 19 ir 20 punktuose Apeliacinė taryba pripažino, kad yra galimas ir kitoks aiškinimas nei tas, kurį pateikė ji.
Antra, Bendrasis Teismas, kaip ir ieškovė, pažymi, kad iš EUIPO bylos medžiagos, visų pirma iš 2016 m. kovo 16 d., 2016 m. spalio 20 d. ir 2017 m. lapkričio 10 d.
AxiCorp
pastabų, matyti, kad tik vykstant apeliacinei procedūrai Apeliacinėje taryboje
AxiCorp
tvirtino, jog specifikacija neapima „cheminių preparatų farmacijos reikmėms“ ir kad ieškovė nepateikė įrodymų dėl savo prekių ženklų naudojimo iš tikrųjų farmaciniams ar cheminiams preparatams.
Taigi, kaip priminta šio sprendimo 30 punkte, registro tikslas, be kita ko, yra informuoti ūkio subjektus, įskaitant esamus ar potencialius prekių ženklų savininkų ar asmenų, pateikusių prekių ženklų paraiškas, konkurentus, apie trečiųjų asmenų teises.
Vadinasi, aplinkybė, kad
AxiCorp
nepateikė siauro specifikacijos aiškinimo Protestų skyriui, yra reikšminga. Šiuo klausimu galima daryti išvadą, pirma, kad nebuvo aišku, jog specifikacija bus aiškinama taip, kaip ją aiškino Protestų skyrius, o vėliau tokį aiškinimą patvirtino Apeliacinė taryba, ir, antra, kad buvo laikomasi šio sprendimo 30 punkte priminto aiškumo ir tikslumo reikalavimo, nes, nagrinėjant bylą Protestų skyriuje,
AxiCorp
neiškėlė abejonių dėl galimo specifikacijos aiškinimo, dėl prekių, kurioms taikoma ankstesnių prekių ženklų apsauga, kategorijų apimties arba dėl tariamo naudojimo įrodymų trūkumo.
Trečia, reikia pažymėti, kad nors Apeliacinės tarybos pateiktas specifikacijos aiškinimas, kad „cheminiai preparatai farmacijos reikmėms“ nepatenka į tokios specifikacijos taikymo sritį, yra įmanomas atsižvelgiant į jos formuluotę, tokiu aiškinimu nebuvo tinkamai atsižvelgta į kitus esminius elementus nustatant minėtos specifikacijos apimtį, t. y. į tikrąją atitinkamų prekių ženklų savininko valią ir į bandymą suteikti šiai formuluotei naudingą apimtį, dėl kurios būtų neįmanomas aiškinimas, lemiantis absurdiškas pasekmes savininkui.
Visų pirma Bendrasis Teismas pažymi, kad, remiantis jurisprudencija, tikroji asmens, pateikusio Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraišką, valia nėra nereikšmingas aspektas. Iš tiesų, nors ši pastaba padaryta analizuojant nacionalinio prekių ženklo apsaugos apimtį, išplaukiančią naudojant visas konkrečios klasės antraštinės dalies bendrąsias nuorodas, Teisingumo Teismas pažymėjo, kad situacija, kai prekių ženklo teikiamos apsaugos apimtis priklauso nuo kompetentingos valdžios institucijos požiūrio, o ne nuo tikrosios pareiškėjo valios, gali daryti žalą tiek minėto pareiškėjo, tiek trečiųjų ūkio subjektų teisiniam saugumui (2012 m. birželio 19 d. Sprendimo Chartered Institute of Patent Attorneys,
C‑307/10
,
EU:C:2012:361
,
punktas).
Jeigu Apeliacinės tarybos požiūris būtų teisingas ir ankstesnių Europos Sąjungos prekių ženklų registracijos būtų taikomos farmaciniams preparatams, išskyrus tuos, kuriuose „naudojami cheminiai farmaciniai preparatai“, t. y. kad jos būtų taikomos tik vadinamiesiems „natūraliems“ arba „augalinės kilmės preparatams“, kuriuose nėra sintetinių medžiagų ar sintetinių sudedamųjų dalių, minėtos registracijos apimtų tik tas prekes, kurių ieškovė nenumatė ir kurios nebuvo aiškiai nurodytos minėtų prekių ženklų specifikacijoje. Kaip matyti iš šio sprendimo 44 punkto, toks atvejis nesuderinamas su nuspėjamumo ir teisinio saugumo reikalavimais.
Be to, nors tiesa, kad pirmenybė teikiama pažodiniam prekių ženklo specifikacijos aiškinimui, šis principas nėra naudingas tais atvejais, kai galimi du pažodiniai aiškinimai.
Tokiu atveju, kai yra keletas Sąjungos teisės aktų aiškinimo galimybių, reikia teikti pirmenybę aiškinimui, kuris nelemia absurdiško rezultato. Iš tiesų, aiškinant Sąjungos teisės nuostatas, pirmiausia remiamasi jų tekstu, nes toks požiūris atspindi esminius nuspėjamumo ir teisinio saugumo principus. Vis dėlto, jeigu tekstas dviprasmiškas arba jo pažodinis aiškinimas yra absurdiškas, tokį teksto supratimą reikia įvertinti iš naujo atsižvelgiant į kontekstą ir aiškinti jį paisant visų Sąjungos teisės nuostatų, jos tikslų ir pokyčių tuo metu, kai reikia taikyti tą nuostatą (generalinio advokato M. Bobek išvada byloje EuropeanFederation for Cosmetic Ingredients,
C‑592/14
,
EU:C:2016:179
,
ir
punktai; šiuo klausimu taip pat žr. generalinio advokato H. Mayras išvadą byloje Fellinger,
67/79
,
EU:C:1980:23
, p. 550).
Taigi Teisingumo Teismas jau turėjo progą nesilaikyti Sąjungos teisės nuostatų aiškinimo, kuris lemtų absurdišką rezultatą (šiuo klausimu laisvo darbuotojų judėjimo srityje žr. 2009 m. gruodžio 10 d. Sprendimo Peśla,
C‑345/08
,
EU:C:2009:771
,
ir
punktus ir dizaino srityje 2017 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Easy Sanitary Solutions ir EUIPO / Group Nivelles,
C‑361/15 P ir C‑405/15 P
,
EU:C:2017:720
,
punktą).
Bendrasis Teismas mano, kad šioje byloje nagrinėjamu atveju pagal analogiją reikia taikyti šio sprendimo 46–48 punktuose išdėstytus argumentus, kiek tai susiję su ankstesnio Europos Sąjungos prekių ženklo specifikacijos aiškinimu.
Iš tikrųjų prieš priimdamas sprendimą dėl paties protesto Protestų skyrius ir prireikus Apeliacinė taryba turi aiškinti prekių ir paslaugų, kurioms įregistruotas ankstesnis Europos Sąjungos prekių ženklas ir kurių naudojimo iš tikrųjų įrodymų buvo paprašyta, sąrašą, kad būtų galima nustatyti minėto prekių ženklo apsaugos apimtį ir išspręsti jo naudojimo iš tikrųjų klausimą. Vis dėlto jie turi aiškinti prekių ir paslaugų, kurioms skirti prekių ženklai, sąrašą kaip įmanoma nuosekliau, atsižvelgdami ne tik į jo pažodinę reikšmę ir gramatinę konstrukciją, bet ir, jei kyla absurdiško rezultato rizika, į jo kontekstą ir į šio prekių ženklo savininko tikrąją valią dėl jo apimties.
Taigi Bendrasis Teismas mano, kad, atsižvelgiant į Reglamento 2017/1001 47 straipsnio 2 dalį ir nustatant ankstesnio Europos Sąjungos prekių ženklo apsaugos apimtį bei vertinant minėto prekių ženklo naudojimo iš tikrųjų įrodymus, jei yra du galimi šio prekių ženklo specifikacijos pažodiniai aiškinimai, o vienas iš jų gali lemti absurdišką rezultatą, kiek tai susiję su prekių ženklo apsaugos apimtimi, Apeliacinė taryba turi išspręsti tokį sunkumą, pasirinkdama labiausiai tikėtiną ir numatomą tos specifikacijos aiškinimą. Bendrasis Teismas konstatuoja, kad būtų absurdiška pasirinkti tokį specifikacijos aiškinimą, dėl kurio visos ieškovės prekės nebūtų į ją įtrauktos, o ankstesnių Europos Sąjungos prekių ženklų apsauga būtų taikoma tik prekėms, kurioms ji neprašė savo prekių ženklų apsaugos.
Šiuo atveju Apeliacinė taryba iš esmės prilygino „cheminius preparatus farmacijos reikmėms“ cheminiams farmaciniams preparatams ar sintetiniams preparatams. Dėl šios priežasties buvo atmesti visi ankstesnių Europos Sąjungos prekių ženklų naudojimo įrodymai, nepaisant aplinkybių, kad pagrindinė ieškovės veikla yra prekyba farmaciniais preparatais ir kad šie prekių ženklai buvo vis dėlto įregistruoti „farmaciniams preparatams“. Kaip tvirtina ieškovė, būtų absurdiška manyti, kad ji siekė Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos tam tikrai prekių kategorijai, kurią iš karto susiaurino, pašalindama iš esmės tapačių prekių kategoriją.
Šios išvados jokiu būdu nepaneigia ginčijamo sprendimo 21 punkte, EUIPO atsiliepimo į ieškinį 27 punkte ir per teismo posėdį, siekiant, viena vertus, pagrįsti palankų ieškovei specifikacijos aiškinimą ir, antra vertus, taikyti siaurą minėtos specifikacijos aiškinimą, nurodyta jurisprudencija, t. y. 2014 m. vasario 6 d. Nutarties El Corte Inglés / VRDT (
C‑301/13 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2014:235
)
punktas, 2009 m. lapkričio 11 d. Sprendimo Frag Comercio Internacional / VRDT – Tinkerbell Modas (GREEN by missako) (
T‑162/08
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2009:432
)
punktas, 2017 m. balandžio 6 d. Sprendimo NANA FINK (
T‑39/16
,
EU:T:2017:263
)
punktas ir 2018 m. spalio 18 d. Sprendimo Next design+produktion / EUIPO – Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuuna) (
T‑533/17
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2018:698
)
punktas.
Tiesa, kad, viena vertus, kiek tai susiję su ginčijamo sprendimo 21 punkte nurodyta jurisprudencija, Sąjungos teismas pripažino, jog, vykstant protesto procedūrai ir lyginant prekes ir paslaugas, galima tokia situacija, kai prekių ir paslaugų, kurioms skirtas ankstesnis prekių ženklas, aprašymas neleidžia jų palyginti su prekėmis ir paslaugomis, kurioms taikomas prašomas įregistruoti prekių ženklas (šiuo klausimu žr. 2014 m. vasario 6 d. Nutarties El Corte Inglés / VRDT,
C‑301/13 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2014:235
,
punktą ir 2009 m. lapkričio 11 d. Sprendimo GREEN by missako,
T‑162/08
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2009:432
,
punktą). Kita vertus, kiek tai susiję su EUIPO atsiliepimo į ieškinį 27 punkte ir per teismo posėdį nurodyta jurisprudencija, tiesa, kad Bendrasis Teismas nurodė, jog Europos Sąjungos prekių ženklo savininkas neturėtų gauti naudos iš to, kad pažeidė pareigą aiškiai ir tiksliai nurodyti prekių ar paslaugų sąrašą (šiuo klausimu žr. 2017 m. balandžio 6 d. Sprendimo NANA FINK,
T‑39/16
,
EU:T:2017:263
,
punktą ir 2018 m. spalio 18 d. Sprendimo nuuna,
T‑533/17
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2018:698
,
punktą).
Vis dėlto minėtų bylų faktinės aplinkybės ir proceso etapas skiriasi nuo faktinių aplinkybių ir proceso etapo šioje byloje.
Pirma, byloje, kurioje buvo priimta 2014 m. vasario 6 d. Nutartis El Corte Inglés / VRDT (
C‑301/13 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2014:235
), viena vertus, nei iš ankstesniu prekių ženklu žymimų paslaugų aprašymo formuluotės, nei iš vykstant procedūrai EUIPO ieškovės pateiktų nuorodų ir teiginių nematyti, kad minėto prekių ženklo apsauga taikoma kitoms prekėms ar paslaugoms nei tos, kurios priskiriamos prie Nicos sutarties 35 klasės. Kita vertus, minėtoje byloje nebuvo galima atsižvelgti į argumentus ir įrodymus, susijusius su nacionalinės teisės ypatumais, kurie tariamai leido patikslinti minėtoje byloje nagrinėtų ankstesniu prekių ženklu žymimų paslaugų aprašymą, nes jie pirmą kartą buvo pateikti Bendrajame Teisme. Taigi, esant tokioms ypatingoms aplinkybėms, Teisingumo Teismas nurodė, kad Bendrasis Teismas teisingai nusprendė, jog toje byloje nagrinėtu ankstesniu prekių ženklu žymimų paslaugų aprašymas neleido jų palyginti su prekėmis, žymimomis prašomu įregistruoti prekių ženklu.
Antra, nors byloje, kurioje buvo priimtas 2009 m. lapkričio 11 d. Sprendimas GREEN by missako (
T‑162/08
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2009:432
), nagrinėtu ankstesniu prekių ženklu žymimos paslaugos buvo pernelyg abstrakčios, kad būtų galima jas iš tikrųjų palyginti su paslaugomis, žymimomis prašomu įregistruoti prekių ženklu, joje buvo pakankamai nagrinėtų žymenų skirtumų, kad būtų atmesta galimybė supainioti, nepaisant tam tikrų prekių, kurioms skirti nagrinėjami prekių ženklai, tapatumo ir panašumo.
Trečia, nors byloje, kurioje buvo priimtas 2017 m. balandžio 6 d. Sprendimas NANA FINK (
T‑39/16
,
EU:T:2017:263
), tam tikrų prekių, kurioms skirtas toje byloje nagrinėtas ankstesnis prekių ženklas, aprašymas galėjo būti suprantamas dviem skirtingais būdais (t. y. kaip apimantis tik gatavas odos ir odos pakaitalų prekes arba kaip apimantis „dirbtinę odą“), abu aiškinimai buvo tikėtini ir nelėmė absurdiškos specifikacijos.
Ketvirta, byloje, kurioje buvo priimtas 2018 m. spalio 18 d. Sprendimas nuuna (
T‑533/17
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2018:698
), Bendrasis Teismas pažymėjo, kad prekių, kurioms skirti ankstesni prekių ženklai, aprašymas buvo pakankamai tikslus, tačiau į tai neatsižvelgė Apeliacinė taryba, o Bendrasis Teismas galėjo tas prekes palyginti su prekėmis, žymimomis toje byloje prašomu įregistruoti prekių ženklu. Taigi minėta byla nebuvo susijusi nei su aiškumo ir tikslumo pareigos neįvykdymu, nei su galimu nagrinėjamų prekių specifikacijos absurdiškumu.
Tokiomis aplinkybėmis Bendrasis Teismas mano, kad tik tuomet, kai du galimi Europos Sąjungos prekių ženklu žymimų prekių ir paslaugų sąrašo aiškinimai yra tikėtini ir vienas bei kitas yra numanomi, siekiant nustatyti šio prekių ženklo apsaugos apimtį ir vertinant pateiktus naudojimo iš tikrųjų įrodymus, reikia taikyti principą, numatytą 2017 m. balandžio 6 d. Sprendimo NANA FINK (
T‑39/16
,
EU:T:2017:263
)
punkte, pagal kurį Europos Sąjungos prekių ženklo savininkas neturėtų gauti naudos iš to, kad pažeidė savo pareigą aiškiai ir tiksliai nurodyti prekių ar paslaugų sąrašą.
Šios išvados nepaneigia ir EUIPO argumentas, kad, neįtraukus sintetinių cheminių prekių, specifikacijoje liktų įvairių kitų prekių, pavyzdžiui, vaistažolių preparatų. Iš tiesų toks požiūris kelia tuos pačius sunkumus, kaip nurodytieji šio sprendimo 45 punkte, t. y. kad ankstesnių Europos Sąjungos prekių ženklų registracija apimtų tik tas prekes, kurių ieškovė nenumatė ir kurios nebuvo aiškiai nurodytos specifikacijoje, o tai yra nesuderinama su nuspėjamumo ir teisinio saugumo reikalavimais.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad Apeliacinė taryba, nustatydama, kad specifikacija turi būti aiškinama taip, kad į ją nepatenka „cheminiai preparatai farmacijos reikmėms“ ir kad ankstesni Europos Sąjungos prekių ženklai apima farmacijos prekes, išskyrus tas, „kuriose naudojami cheminiai farmaciniai preparatai“, klaidingai aiškino minėtą specifikaciją. Ši specifikacija galėjo būti aiškinama kaip apimanti, pirma, „farmacinius preparatus“ ir, antra, „cheminius preparatus farmacijos reikmėms“, t. y. grynus sintetinių cheminių medžiagų pirmtakus, kuriuos galima derinti farmaciniais tikslais, t. y. kad būtų sudaryti galutiniai farmaciniai preparatai.
Darytina išvada, kad reikia pritarti vieninteliam ieškinio pagrindui, grindžiamam Reglamento 2017/1001 47 straipsnio 2 dalies pažeidimu, ir panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek Apeliacinė taryba atmetė jai pateiktą apeliaciją dėl Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytų protesto pagrindų.
Kiek tai susiję su antruoju papildomai pateiktu ieškovės reikalavimu, kuriuo ieškovė iš esmės prašo Bendrojo Teismo pasinaudoti jam Reglamento 2017/1001 72 straipsnio 3 dalyje suteiktais įgaliojimais pakeisti sprendimą, reikia priminti, kad minėti įgaliojimai nesuteikia Bendrajam Teismui teisės vertinti klausimo, dėl kurio Apeliacinė taryba dar nepriėmė sprendimo. Dėl šios priežasties sprendimų pakeitimo įgaliojimais turi būti naudojamasi iš esmės tik tais atvejais, kai patikrinęs Apeliacinės tarybos atliktą vertinimą Bendrasis Teismas, remdamasis nustatytomis faktinėmis ir teisinėmis aplinkybėmis, gali nustatyti, kokį sprendimą turėjo priimti Apeliacinė taryba (2011 m. liepos 5 d. Sprendimo Edwin / VRDT,
C‑263/09 P
,
EU:C:2011:452
,
punktas).
Reikia konstatuoti, kad Apeliacinė taryba suklydo, kad neišnagrinėjo įrodymų, pateiktų siekiant įrodyti ankstesnių prekių ženklų naudojimą iš tikrųjų.
Bendrasis Teismas, nagrinėdamas ieškovės antroje reikalavimų dalyje pateiktą prašymą pakeisti ginčijamą sprendimą, neprivalo pirmą kartą nagrinėti minėtų įrodymų.
Taigi Apeliacinė taryba turės nuspręsti dėl šio klausimo, priimdama sprendimą dėl jai pateiktos apeliacijos (šiuo klausimu žr. 2014 m. gruodžio 11 d. Sprendimo CEDC International / VRDT – Underberg (Žolės stiebo butelyje forma),
T‑235/12
,
EU:T:2014:1058
,
ir
punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
Kadangi Bendrasis Teismas negali pasinaudoti įgaliojimais pakeisti ginčijamą sprendimą, reikia atmesti antrą reikalavimų dalį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi EUIPO iš esmės pralaimėjo bylą, ji turi padengti bylinėjimosi išlaidas pagal ieškovės pateiktus reikalavimus.
Be to, ieškovė reikalavo priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, kurias patyrė vykstant procedūrai Apeliacinėje taryboje. Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal Procedūros reglamento 190 straipsnio 2 dalį būtinosios išlaidos, kurias šalys patiria dėl procedūros Apeliacinėje taryboje, laikomos atlygintinomis bylinėjimosi išlaidomis. Taigi reikia taip pat nurodyti EUIPO padengti ieškovės bylinėjimosi išlaidas, kurias ši patyrė vykstant procedūrai Apeliacinėje taryboje.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (devintoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Panaikinti 2018 m. vasario 7 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) penktosios apeliacinės tarybos sprendimą (byla R 1473/2017–5), susijusį su protesto procedūra tarp
Alliance Pharmaceuticals Ltd
ir
AxiCorp GmbH
,
kiek Apeliacinė taryba juo atmetė jai pateiktą apeliaciją dėl Reglamento 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punkte ir 5 dalyje nurodytų protesto pagrindų
.

2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.

3.
Priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant
Alliance Pharmaceuticals
būtinąsias išlaidas, patirtas per procedūrą Apeliacinėje taryboje.

Gervasoni
Kowalik-Bańczyk
Mac Eochaidh
Paskelbtas 2019 m. spalio 17 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.