CELEX: 62020CJ0315
Ennakkoratkaisupyyntö
Ympäristö
Asetus (EY) N:o 1013/2006
Jätteiden siirto
3 artiklan 5 kohta ja 11 artiklan 1 kohdan i alakohta
Direktiivi 2008/98/EY
Jätehuolto
16 artikla
Omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteet
Päätös 2000/532/EY
Euroopan jäteluettelo
Sekalainen yhdyskuntajäte, johon on sovellettu mekaanista käsittelyä, joka ei ole muuttanut kyseisen jätteen luonnetta

Ennakkoratkaisupyyntö koskee jätteiden siirrosta 14.6.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1013/2006 (
EUVL 2006, L 190, s. 1
) ja jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY (
EUVL 2008, L 312, s. 3
) tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty asiassa, jossa asianosaisina ovat yhtäältä Regione Veneto (Veneton alue, Italia) ja toisaalta Plan Eco Srl ja joka koskee jätteiden siirtoa jäsenvaltioiden välillä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Asetus N:o 1013/2006
Asetuksen N:o 1013/2006 2 artiklan otsikko on ”Määritelmät”, ja kyseisessä artiklassa säädetään seuraavaa:
”Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
– –
19)
’lähtömaan toimivaltaisella viranomaisella’ sen alueen toimivaltaista viranomaista, jolta jätteen siirron suunnitellaan alkavan tai jolta siirto alkaa;
20)
’vastaanottomaan toimivaltaisella viranomaisella’ sen alueen toimivaltaista viranomaista, jolle jätteen siirtoa suunnitellaan tai jolle siirto suoritetaan taikka jolla jäte lastataan ennen sen hyödyntämistä tai siitä huolehtimista alueella, joka ei ole minkään maan lainkäyttövallan alainen;
– –”
Kyseisen asetuksen 3 artiklan 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Kun kotitalouksilta kerättyä sekalaista yhdyskuntajätettä (jätenimike 20 03 01), myös siinä tapauksessa, että tällaisen keruun piiriin kuuluu myös muilta tuottajilta peräisin oleva mainitunlainen jäte, siirretään hyödyntämis- tai huolehtimislaitoksiin, näihin siirtoihin sovelletaan tämän asetuksen mukaisesti samoja säännöksiä kuin huolehdittavaksi tarkoitettujen jätteiden siirtoihin.”
Mainitun asetuksen 11 artiklassa, jonka otsikko on ”Huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden siirtoja koskevat vastalauseet”, säädetään seuraavaa:
”1.   Kun huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden suunnitellusta siirrosta on tehty ilmoitus, vastaanottomaan ja lähtömaan toimivaltaiset viranomaiset voivat 30 päivän kuluessa siitä päivästä, jona vastaanottomaan toimivaltainen viranomainen on 8 artiklan mukaisesti lähettänyt vastaanottovahvistuksen, perustamissopimusta noudattaen esittää perusteltuja vastalauseita seuraavan yhden tai useamman syyn perusteella:
a)
suunniteltu siirto tai jätteestä huolehtiminen ei olisi sellaisten toimenpiteiden mukainen, joita on jätteiden siirtojen kieltämiseksi kokonaan tai osittain tai niiden järjestelmälliseksi vastustamiseksi toteutettu [jätteistä 5.4.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston] direktiivin 2006/12 [(
EUVL 2006, L 114, s. 9
)] mukaisesti läheisyys-, hyödyntämisen ensisijaisuus- ja omavaraisuusperiaatteiden soveltamiseksi yhteisön ja kansallisella tasolla; tai
– –
i)
jäte on kotitalouksista peräisin olevaa sekalaista yhdyskuntajätettä (nimike 20 03 01); tai
– –
6.   Jäsenvaltion on välittömästi ilmoitettava komissiolle toimenpiteistä, joita se on toteuttanut 1 kohdan a alakohdan mukaisesti kieltääkseen huolehdittaviksi tarkoitettujen jätteiden siirrot kokonaan tai osittain tai vastustaakseen niitä järjestelmällisesti – –, ja komissio ilmoittaa niistä muille jäsenvaltioille.”
Saman asetuksen 12 artiklan otsikko on ”Hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden siirtoa koskevat vastalauseet”, ja kyseisessä artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Kun hyödynnettäviksi tarkoitettujen jätteiden suunnitellusta siirrosta on tehty ilmoitus, vastaanottomaan ja lähtömaan toimivaltaiset viranomaiset voivat 30 päivän kuluessa päivästä, jona vastaanottomaan toimivaltainen viranomainen on 8 artiklan mukaisesti lähettänyt vastaanottovahvistuksen, perustamissopimusta noudattaen esittää perusteltuja vastalauseita seuraavan yhden tai useamman syyn perusteella:
– –
b)
suunniteltu siirto tai jätteen hyödyntäminen ei vastustavassa maassa toteutettavien toimien osalta olisi ympäristönsuojeluun, yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen tai terveyden suojeluun liittyvän kansallisen lainsäädännön mukainen; tai
– –
g)
hyödyntäminen ei ole taloudellisten ja/tai ympäristönäkökohtien kannalta perusteltua, kun otetaan huomioon hyödynnettävän ja hyödynnettäväksi kelpaamattoman jätteen suhde, lopullisesti hyödynnettävien aineiden arvioitu arvo tai hyödyntämisen kustannukset sekä hyödynnettäväksi kelpaamattoman osan huolehtimisesta aiheutuvat kustannukset; – –
– –”
Direktiivi 2008/98
Direktiivillä 2008/98 on kumottu direktiivi 2006/12 12.12.2010 alkaen, ja sen 41 artiklassa säädetään, että viittauksia jälkimmäiseen direktiiviin pidetään viittauksina ensiksi mainittuun direktiiviin.
Direktiivin 2008/98 johdanto-osan 33 perustelukappaleen sanamuoto on seuraava:
”Sovellettaessa [asetusta (EY) N:o 1013/2006] mainitun asetuksen 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu sekalainen yhdyskuntajäte säilyy sekalaisena yhdyskuntajätteenä silloinkin, kun siihen sovelletaan jätekäsittelytoimenpidettä, joka ei olennaisesti muuta sen ominaisuuksia.”
Direktiivin 2008/98 16 artiklassa, jonka otsikko on ”Omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteet”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on toteuttava asiamukaiset toimenpiteet, yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden kanssa silloin kun tämä on tarpeen tai suositeltavaa, perustaakseen yhtenäisen ja riittävän jätteiden loppukäsittelylaitosten sekä yksityisistä kotitalouksista kerätyn ja muilta tuottajilta samaan kuljetukseen kerätyn sekalaisen yhdyskuntajätteen hyödyntämistä suorittavien laitosten verkoston. Laitosverkostoa perustettaessa on otettava huomioon paras käytettävissä oleva tekniikka.
Asetuksesta (EY) N:o 1013/2006 poiketen jäsenvaltiot voivat verkostoaan suojellakseen rajoittaa jätteen siirtoja maahan käsiteltäväksi hyödyntämislaitoksiksi katsottavissa jätteenpolttolaitoksissa, jos on osoitettu, että tällaisten siirtojen seurauksena kotimaista jätettä olisi loppukäsiteltävä tai että jätettä olisi käsiteltävä tavalla, joka ei ole yhdenmukainen jäsenvaltioiden jätehuoltosuunnitelmien kanssa. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tällaisista päätöksistä komissiolle. Jäsenvaltiot voivat myös rajoittaa lähtevien jätteiden siirtoja asetuksessa (EY) N:o 1013/2006 säädetyistä ympäristönsuojelusyistä.
2.   Verkoston on oltava siten suunniteltu, että yhteisö tulee kokonaisuudessaan omavaraiseksi jätteen loppukäsittelyn sekä 1 kohdassa tarkoitetun jätteen hyödyntämisen suhteen ja että jäsenvaltiot voivat kukin erikseen päästä lähemmäksi mainittua tavoitetta ottaen kuitenkin huomioon maantieteelliset olosuhteet tai tiettyihin jätelajeihin erikoistuneiden laitosten tarpeen.
3.   Verkoston avulla on oltava myös mahdollista loppukäsitellä jätteitä tai hyödyntää 1 kohdassa tarkoitetut jätteet jossakin lähimmistä asianmukaisista laitoksista sopivimpien menetelmien ja teknologioiden avulla siten, että varmistetaan korkeatasoinen ympäristön ja kansanterveyden suojelu.
4.   Läheisyys- ja omavaraisuusperiaate eivät tarkoita sitä, että kullakin jäsenvaltiolla olisi oltava kaiken tyyppisiä lopulliseen hyödyntämiseen tarkoitettuja laitoksia alueellaan.”
Päätös 2000/532/EY
Jätteistä annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY 1 artiklan a alakohdan mukaisen jäteluettelon laatimisesta tehdyn komission päätöksen 94/3/EY ja vaarallisista jätteistä annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdan mukaisen vaarallisten jätteiden luettelon laatimisesta tehdyn neuvoston päätöksen 94/904/EY korvaamisesta 3.5.2000 tehdyn komission päätöksen 2000/532/EY (
EYVL 2000, L 226, s. 3
), sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2014 annetulla komission päätöksellä 2014/955/EU (
EUVL 2014, L 370, s. 44
), liite sisältää direktiivin 2008/98 7 artiklassa tarkoitettuja jätteitä koskevan luettelon, jota kutsutaan ”Euroopan jäteluetteloksi” (jäljempänä jäteluettelo).
Jäteluettelon nimikeryhmässä 19, jonka otsikko on ”Jätehuoltolaitoksissa – – syntyvät jätteet”, mainitaan kohdassa 19 12, jonka otsikko on ”jätteiden mekaanisessa käsittelyssä (kuten lajittelussa, murskaamisessa, paalauksessa ja pelletoinnissa) syntyvät jätteet, joita ei ole mainittu muualla”, seuraavat nimikkeet:
19 12 11*
muut jätteiden mekaanisessa käsittelyssä syntyvät jätteet (eri materiaalien seokset mukaan luettuina), jotka sisältävät vaarallisia aineita
19 12 12
muut kuin nimikkeessä 19 12 11 mainitut, jätteiden mekaanisessa käsittelyssä syntyvät jätteet (eri materiaalien seokset mukaan luettuina)
Jäteluettelossa olevassa nimikeryhmässä 20, jonka otsikko on ”yhdyskuntajätteet (kotitalousjätteet ja niihin rinnastettavat kaupan, teollisuuden ja muiden laitosten jätteet), erilliskerätyt jakeet mukaan luettuina”, olevaan kohtaan 20 03, jonka otsikko on ”muut yhdyskuntajätteet”, sisältyy nimike 20 03 01 ”sekalaiset yhdyskuntajätteet”.
Italian oikeus
Ympäristösäännöistä 3.4.2006 annetun asetuksen nro 152 (decreto legislativo n. 152 – Norme in materia ambientale) (GURI nro 88, Supplemento ordinario, 14.4.2006; jäljempänä asetus nro 152/2006), 182 bis §:n 1 momentissa säädetään seuraavaa:
”Sekalaisen yhdyskuntajätteen loppukäsittelyn ja hyödyntämisen suorittaa yhtenäinen ja riittävä käsittelylaitosten verkosto ottaen huomioon parhaan käytettävissä olevan tekniikan sekä kokonaisvaltaisen kustannus-hyötysuhteen, jotta mahdollistetaan
a)
omavaraisuus vaarattoman sekalaisen yhdyskuntajätteen ja sen maantieteellisesti optimaalisilla alueilla suoritetussa käsittelyssä syntyvien jätteiden loppukäsittelyn suhteen;
b)
sekalaisen yhdyskuntajätteen loppukäsittely ja hyödyntäminen jossakin tuotanto- tai keräyspaikkojen lähimmistä asianmukaisista laitoksista jätteiden siirtojen vähentämiseksi ottaen huomioon maantieteelliset seikat tai tietyntyyppisten jätteiden edellyttämien erityislaitosten tarve;
– –”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Plan Eco ‑niminen kuljetusyhtiö haki Veneton alueelta ennakkolupaa viedä 2000 tonnia Futura Srl:n tuottamaa sekalaista yhdyskuntajätettä Sloveniassa sijaitsevaan sementtitehtaaseen. Futura käsitteli kyseisen jätteen mekaanisesti yhteispolttoa varten ja luokitteli sen kyseisen käsittelyn jälkeen jäteluettelon nimikkeeseen 19 12 12.
Veneton alue teki 22.4.2016 päätöksen, jolla se vastusti kyseistä siirtoa unionin oikeuden – erityisesti asetuksen N:o 1013/2006 12 artiklan 1 kohdan b ja g alakohdan – ja kansallisen oikeuden nojalla. Veneton alue katsoi ensinnäkin, että kyseiset jätteet säilyttivät Futuran toteuttamien alustavien käsittelytoimenpiteiden jälkeen alkuperäisen luonteensa sekalaisena yhdyskuntajätteenä, jota vastaa jäteluettelon nimike 20 03 01, ja ettei se, että kyseinen yhtiö oli luokitellut ne luettelon kohtaan 19 12, jonka otsikko on ”jätteiden mekaanisessa käsittelyssä (kuten lajittelussa, murskaamisessa, paalauksessa ja pelletoinnissa) syntyvät jätteet, joita ei ole mainittu muualla”, ja nimikkeeseen 19 12 12, ollut ratkaisevaa tältä osin. Veneton alue katsoi toiseksi, että asetuksen nro 152/2006 182 bis §:n 1 momentin b kohdassa – joka on otettu käyttöön direktiivin 2008/98 ja sen 16 artiklassa vahvistettujen omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteiden täytäntöönpanon yhteydessä – velvoitettiin hyödyntämään sekalainen yhdyskuntajäte jossakin tuotanto- tai keräyspaikkaa lähimpinä olevista soveltuvista laitoksista. Kolmanneksi Veneton alue katsoi lopuksi, että sen alueella oli olemassa käsittelylaitosten verkosto, joka kykeni vastaamaan Plan Econ tarpeisiin, ja että tässä tapauksessa Veneton alueen oma laitos oli ilmoittanut voivansa ottaa vastaan 2000 tonnia jätettä, jota siirrosta tehty ilmoitus koski.
Plan Eco nosti tästä päätöksestä kanteen Tribunale amministrativo regionale per il Venetossa (Veneton alueellinen hallintotuomioistuin, Italia), joka kumosi mainitun päätöksen 15.11.2016 antamallaan tuomiolla erityisesti sillä perusteella, että siirto ulkomaille koski erityisjätteitä, jotka oli luokiteltava jäteluettelon nimikkeeseen 19 12 12, ja että yhdyskuntajätteiden käsittelyä koskevia omavaraisuuden, läheisyyden ja alueellisen rajoituksen periaatteita ei näin ollen voitu soveltaa.
Veneton alue valitti kyseisestä tuomiosta Consiglio di Statoon (ylin hallintotuomioistuin, Italia), joka varmistuttuaan ensin erityisesti siitä, ettei kyseisen jätteen käsittely ollut olennaisesti muuttanut sen alkuperäisiä ominaisuuksia yhdyskuntajätteenä, on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”Tilanteessa, jossa vaarallisia jätteitä sisältämätöntä sekalaista yhdyskuntajätettä on käsitelty mekaanisesti laitoksessa sen hyödyntämiseksi energiana ([asetuksen nro 152/2006] liitteessä C tarkoitettu toimenpide R1/R12) ja jossa tämän käsittelyn päätteeksi todetaan, ettei käsittely ole olennaisesti muuttanut kyseisen sekalaisen yhdyskuntajätteen alkuperäisiä ominaisuuksia vaan se luokitellaan Euroopan jäteluettelon nimikkeeseen 19 12 12, mitä asianosaiset eivät ole riitauttaneet,
ja jossa tuomioistuimen ratkaistavana on kysymys siitä, onko alkuperävaltion viranomainen toiminut lainmukaisesti esittäessään direktiivin 2008/98 periaatteisiin perustuvia vastalauseita ennakkolupaa koskevaan hakemukseen, jossa oli kyse käsitellyn jätteen siirrosta toisen Euroopan maan tuotantolaitokseen yhteispolttoa tai muuta energian tuottamista varten, erityisesti nyt tarkasteltavassa tapauksessa esitetyn kaltaisia vastalauseita, jotka perustuivat seuraaviin seikkoihin: ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun periaate ([direktiivin 2008/98] 13 artikla); omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteet, jotka on vahvistettu [direktiivin 2008/98] 16 artiklan 1 kohdassa – –; periaate, joka on vahvistettu edellä mainitun 16 artiklan 1 kohdan 2 alakohdan viimeisessä virkkeessä – –; [direktiivin 2008/98] johdanto-osan 33 perustelukappale – – [:]
1.
unionin tuomioistuinta pyydetään ratkaisemaan, ovatko Euroopan jäteluettelo (nyt tarkasteltavassa tapauksessa [luettelon] nimike 19 12 12, mekaanista käsittelyä hyödyntämistoimenpiteitä R1/R12 varten suorittavien laitosten tuottamat jätteet) ja vastaavat luokitukset ristiriidassa jätteiden siirtoa koskevan unionin lainsäädännön kanssa – ja jos ovat, miltä osin ja missä laajuudessa –, kun kyse on sellaisten jätteiden siirrosta, jotka ennen mekaanista käsittelyä olivat sekalaista yhdyskuntajätettä
2.
ja ovatko direktiivin 2008/98 16 artikla ja sen johdanto-osan 33 perustelukappale, jotka nimenomaisesti koskevat jätteiden siirtoja, sekalaisen yhdyskuntajätteen käsittelyssä syntyneiden jätteiden siirtojen yhteydessä ensisijaisia Euroopan jäteluettelon mukaiseen luokitukseen nähden
3.
ja jos unionin tuomioistuin katsoo sen aiheelliseksi, täsmentämään, onko kyseinen jäteluettelo luonteeltaan normatiivinen vai tarkoittaako se pelkästään teknistä varmentamista, joka mahdollistaa kaikkien jätteiden yhdenmukaisen jäljitettävyyden?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee kysymyksillään, joita on aiheellista tarkastella yhdessä, voiko lähtömaan toimivaltainen viranomainen vastustaa asetuksen N:o 1013/2006 ja direktiivin 2008/98 perusteella sellaisen hyödynnettäväksi tarkoitetun sekalaisen yhdyskuntajätteen siirtoa, joka sellaisen mekaanisen käsittelyn jälkeen, joka on suoritettu jätteen hyödyntämiseksi energiana mutta joka ei kuitenkaan ole olennaisesti muuttanut kyseisen jätteen alkuperäisiä ominaisuuksia, on luokiteltu jäteluettelon nimikkeeseen 19 12 12.
Ensiksi on todettava, että asetuksessa N:o 1013/2006 ja direktiivissä 2008/98, joiden tavoitteena on vähentää mahdollisimman paljon jätteiden syntymisen ja jätehuollon kansanterveydelle ja ympäristölle aiheuttamia haittavaikutuksia, kiinnitetään erityinen huomio sekalaiseen yhdyskuntajätteeseen.
Asetuksen N:o 1013/2006 3 artiklan 5 kohdassa säädetään näin ollen, että ”kun kotitalouksilta kerättyä sekalaista yhdyskuntajätettä (jätenimike 20 03 01), myös siinä tapauksessa, että tällaisen keruun piiriin kuuluu myös muilta tuottajilta peräisin oleva mainitunlainen jäte, siirretään hyödyntämis- tai huolehtimislaitoksiin”, siirtoihin sovelletaan tämän asetuksen mukaisesti samoja säännöksiä kuin huolehdittavaksi tarkoitettujen jätteiden siirtoihin.
Näin ollen asetuksen N:o 1013/2006 11 artiklaa sovelletaan siinäkin tapauksessa, että kyse on ilmoituksesta, joka koskee hyödynnettäväksi tarkoitetun sekalaisen yhdyskuntajätteen suunniteltua siirtoa, vaikka sitä otsikkonsa ja sanamuotonsa mukaisesti sovelletaan lähtökohtaisesti ainoastaan huolehdittavaksi tarkoitettuun jätteeseen (ks. vastaavasti tuomio 12.12.2013, Ragn-Sells,
C‑292/12
,
EU:C:2013:820
,
ja
kohta).
Vastaanottomaan tai lähtömaan toimivaltaiset viranomaiset voivat sitä paitsi kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdan i alakohdan mukaisesti vastustaa tällaista siirtoa jo pelkästään sillä perusteella, että asianomainen jäte on ”kotitalouksista peräisin olevaa sekalaista yhdyskuntajätettä (nimike 20 03 01)”.
Asetuksen N:o 1013/2006 esitöistä ilmenee tältä osin, että unionin lainsäätäjän tavoitteena oli kyseisten säännösten osalta rajata kotitalouksista peräisin olevan jätteen siirrot siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä, ja säätää, että jäsenvaltioiden oli otettava vastatakseen tällaisesta ei-homogeenisesta jätteestä, sekä kannustaa niitä ratkaisemaan itsenäisesti kotitalousjätteisiin liittyvät ongelmansa, sulkematta kokonaan pois yhteistyötä naapurimaiden kanssa.
Vastaavasti direktiivin 2008/98 16 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan perustamaan yhtenäinen ja riittävä huolehdittavaksi tarkoitetun jätteen ja ”yksityisistä kotitalouksista kerätyn ja muilta tuottajilta samaan kuljetukseen kerätyn sekalaisen yhdyskuntajätteen” hyödyntämistä suorittavien käsittelylaitosten verkosto, ottaen huomioon paras käytettävissä oleva tekniikka. Kyseisessä säännöksessä säädetään myös, että jäsenvaltioiden on suunniteltava kyseinen verkosto muun muassa siten, että ne tukevat kyseisen jätteen käsittelyn omavaraisuutta ja että kyseinen käsittely voidaan suorittaa jossakin jätteen tuotantopaikkaa lähimpinä olevista asianmukaisista laitoksista.
Unionin tuomioistuin on katsonut tältä osin, että jäsenvaltioilla on tällaista yhtenäistä verkostoa perustaessaan harkintavaltaa päättäessään siitä, mikä on niiden asianmukaisena pitämä alueellinen perusta kansallisesti omavaraisen jätteiden käsittelykapasiteetin saavuttamiseksi. Unionin tuomioistuin on kuitenkin tässä yhteydessä korostanut erityisesti siltä osin kuin on kyse asianmukaisista toimenpiteistä jätteiden keräyksen, lajittelun ja käsittelyn järkeistämisen edistämiseksi, että yksi tärkeimmistä jäsenvaltioiden – muun muassa toimivaltaisten paikallisten itsehallintoyksikköjen kautta – toteutettavista toimenpiteistä on se, että jätteet ja erityisesti sekalainen yhdyskuntajäte pyritään käsittelemään mahdollisimman lähellä niiden syntypaikkaa sijaitsevassa laitoksessa jätteiden siirtojen minimoimiseksi (ks. tuomio 12.12.2013, Ragn-Sells,
C‑292/12
,
EU:C:2013:820
,
ja
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tästä seuraa, että asetuksen N:o 1013/2006 3 artiklan 5 kohdan ja 11 artiklan 1 kohdan i alakohdan mukaisesti ja omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteiden – jotka on vahvistettu direktiivin 2008/98 16 artiklassa ja pantu täytäntöön asetuksen N:o 1013/2006 edellä mainituilla säännöksillä ja joihin lähtömaan toimivaltainen viranomainen on vedonnut pääasiassa – noudattamisen varmistamiseksi edellä mainittu viranomainen voi vastustaa hyödynnettäväksi tai huolehdittavaksi tarkoitetun kotitalouksista kerätyn sekalaisen yhdyskuntajätteen siirtoa.
Toiseksi on todettava, että direktiivin 2008/98 johdanto-osan 33 perustelukappaleessa todetaan, että sovellettaessa asetusta N:o 1013/2006 mainitun asetuksen 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu sekalainen yhdyskuntajäte säilyy sekalaisena yhdyskuntajätteenä silloinkin, kun siihen sovelletaan jätekäsittelytoimenpidettä, joka ei olennaisesti muuta sen ominaisuuksia.
Vakiintuneessa oikeuskäytännössä on todettu, että vaikka unionin säädöksen perustelukappaleilla ei ole sitovaa oikeudellista arvoa eikä niihin voida vedota asianomaisen säädöksen säännöksistä poikkeamiseksi eikä näiden säännösten tulkitsemiseksi tavalla, joka on niiden sanamuodon vastainen, niillä voidaan täsmentää kyseisen säädöksen säännösten sisältöä ja niissä esitetään tulkintaan liittyviä seikkoja, jotka voivat selventää mainitun säädöksen laatijan tahtoa (ks. vastaavasti tuomio 25.3.2021, Balgarska Narodna Banka,
C‑501/18
,
EU:C:2021:249
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Nyt käsiteltävässä asiassa on todettava, että asetuksen N:o 1013/2006 3 artiklan 5 kohta ja 11 artiklan 1 kohdan i alakohta merkitsevät direktiivin 2008/98 33 perustelukappaleen valossa tulkittuina sitä, että sekalaista yhdyskuntajätettä, joka sellaisen mekaanisen käsittelyn jälkeen, joka on suoritettu jätteen hyödyntämiseksi energiana mutta joka ei kuitenkaan ole olennaisesti muuttanut kyseisen jätteen alkuperäisiä ominaisuuksia, on luokiteltu jäteluettelon nimikkeeseen 19 12 12, on pidettävä mainituissa säännöksissä tarkoitettuna kotitalouksista kerättynä sekalaisena yhdyskuntajätteenä huolimatta siitä, että niissä mainitaan jäteluettelon nimike 20 03 01.
Kuten julkisasiamies on ratkaisuehdotuksensa 56 kohdassa korostanut, jätteiden siirtoihin sovellettava oikeudellinen järjestelmä riippuu nimittäin kyseisten jätteiden aineellisesta luonteesta, ei siitä, mikä on niiden jäteluettelon mukainen muodollinen luokitus.
Muunlainen tulkinta merkitsisi lisäksi sitä, että asetuksen N:o 1013/2006 3 artiklan 5 kohdan ja 11 artiklan 1 kohdan i alakohdan ja lopulta myös omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteiden, joiden noudattaminen – kuten tämän tuomion 23 kohdassa todetaan – mainituilla säännöksillä pyritään varmistamaan, soveltamisalan ulkopuolelle jäisi sellainen sekalainen yhdyskuntajäte, joka käsittelytoimenpiteen jälkeen on luokiteltu jäteluettelon muuhun nimikkeeseen kuin sekalaiselle yhdyskuntajätteelle varattuun nimikkeeseen ilman, että kyseinen toimenpide olisi kuitenkaan muuttanut kyseisen jätteen aineellista luonnetta.
Pääasiassa on kiistatonta, ettei kyseiseen jätteeseen sovellettu mekaaninen käsittely ole olennaisesti muuttanut kyseisen jätteen alkuperäisiä ominaisuuksia eikä näin ollen sen luonnetta.
Tästä seuraa, että sovellettaessa asetusta N:o 1013/2006 hyödynnettäväksi tarkoitettua sekalaista yhdyskuntajätettä, joka sellaisen mekaanisen käsittelyn jälkeen, joka on suoritettu jätteen hyödyntämiseksi energiana mutta joka ei kuitenkaan ole olennaisesti muuttanut kyseisen jätteen alkuperäisiä ominaisuuksia, on luokiteltu jäteluettelon nimikkeeseen 19 12 12, on pidettävä kotitalouksista peräisin olevana sekalaisena yhdyskuntajätteenä.
Edellä esitetyistä näkökohdista seuraa, että ennakkoratkaisukysymyksiin on vastattava, että asetuksen N:o 1013/2006 3 artiklan 5 kohtaa ja 11 artiklaa on tulkittava siten, että kun otetaan huomioon omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteet, lähtömaan toimivaltainen viranomainen voi muun muassa kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdan i alakohdassa tarkoitetulla perusteella vastustaa sellaisen sekalaisen yhdyskuntajätteen siirtoa, joka sellaisen mekaanisen käsittelyn jälkeen, joka on suoritettu jätteen hyödyntämiseksi energiana mutta joka ei kuitenkaan ole olennaisesti muuttanut kyseisen jätteen alkuperäisiä ominaisuuksia, on luokiteltu jäteluettelon nimikkeeseen 19 12 12.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Jätteiden siirrosta 14.6.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1013/2006 3 artiklan 5 kohtaa ja 11 artiklaa on tulkittava siten, että kun otetaan huomioon omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteet, lähtömaan toimivaltainen viranomainen voi muun muassa kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdan i alakohdassa tarkoitetulla perusteella vastustaa sellaisen sekalaisen yhdyskuntajätteen siirtoa, joka sellaisen mekaanisen käsittelyn jälkeen, joka on suoritettu jätteen hyödyntämiseksi energiana mutta joka ei kuitenkaan ole olennaisesti muuttanut kyseisen jätteen alkuperäisiä ominaisuuksia, on luokiteltu jätteistä annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY 1 artiklan a alakohdan mukaisen jäteluettelon laatimisesta tehdyn komission päätöksen 94/3/EY ja vaarallisista jätteistä annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY 1 artiklan 4 kohdan mukaisen vaarallisten jätteiden luettelon laatimisesta tehdyn neuvoston päätöksen 94/904/EY korvaamisesta 3.5.2000 tehdyn komission päätöksen 2000/532/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2014 annetulla komission päätöksellä 2014/955/EU, liitteessä säädetyn jäteluettelon nimikkeeseen 19 12 12.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: italia.