CELEX: 62016CJ0376
Pritožba
Javna naročila storitev
Opravljanje zunanjih storitev za vodenje programov in projektov ter za tehnično svetovanje na področju informacijskih tehnologij
Kaskadni postopek
Člen 21 Statuta Sodišča Evropske unije
Člen 76 in člen 84(1) Poslovnika Splošnega sodišča
Prepoved odločanja ultra petitum
Ponderiranje podmeril znotraj meril za oddajo
Očitne napake pri presoji
Uredba št. 1605/2002
Člen 100(2)
Odločba o zavrnitvi ponudbe
Neobrazložitev
Izguba priložnosti
Nepogodbena odgovornost Evropske unije
Odškodninski zahtevek

Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 27. aprila 2016, European Dynamics Luxembourg in drugi/UUNT (
T‑556/11
,
EU:T:2016:248
, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to:
–
odločbo EUIPO, ki je bila sporočena z dopisom z dne 11. avgusta 2011 in sprejeta v okviru postopka javnega razpisa AO/029/10, naslovljenega „Razvoj programske opreme in storitve vzdrževanja“ (v nadaljevanju: zadevno naročilo), s katero je bila zavrnjena ponudba, ki jo je predložila družba European Dynamics Luxembourg SA (v nadaljevanju: odločba o zavrnitvi ponudbe), in druge povezane odločbe EUIPO, sprejete v okviru istega postopka, med njimi tiste o oddaji naročila trem drugim ponudnikom kot izbranim ponudnikom, uvrščenim na prvo, drugo in tretje mesto v skladu s kaskadnim postopkom (v nadaljevanju: sporne odločbe), razglasilo za nične, in
–
EUIPO naložilo povrnitev škode, ki je družbi European Dynamics Luxembourg nastala iz naslova izgube priložnosti, da bi vsaj kot tretjeuvrščena pogodbenica v skladu s kaskadnim postopkom sklenila okvirno pogodbo.
Pravni okvir
Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 74), kakor je bila spremenjena z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 1995/2006 z dne 13. decembra 2006 (
UL 2006, L 390, str. 1
) (v nadaljevanju: finančna uredba), določa temeljna pravila za celotno proračunsko področje za zadeve, kot je oddaja javnih naročil.
Člen 100(2), prvi pododstavek, finančne uredbe določa, da naročnik uradno obvesti vse kandidate ali ponudnike, katerih vloge ali ponudbe so bile zavržene, o razlogih za zavrženje in vse ponudnike, katerih ponudbe so sprejemljive in ki pošljejo pisno zahtevo, o značilnostih in relativnih prednostih izbrane ponudbe in o imenu ponudnika, ki mu je bilo naročilo oddano. Vendar drugi pododstavek tega odstavka določa, da se lahko razkritje nekaterih informacij opusti, če bi oviralo uporabo prava, če bi bilo v nasprotju z javnim interesom ali če bi škodovalo zakonitim poslovnim interesom javnih ali zasebnih podjetij ali bi lahko izkrivljalo pošteno konkurenco med njimi.
V členu 149 Uredbe Komisije (ES, Euratom) št. 2342/2002 z dne 23. decembra 2002 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe št. 1605/2002 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 1, zvezek 4, str. 145), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES, Euratom) št. 478/2007 z dne 23. aprila 2007 (
UL 2007, L 111, str. 13
) (v nadaljevanju: podrobna pravila za izvajanje), so pojasnjene obveznosti naročnika v zvezi z obveščanjem kandidatov in ponudnikov v skladu s členom 100(2) finančne uredbe.
Člen 115(1) in (2) Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Evropske unije (
UL 2009, L 78, str. 1
), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) 2015/2424 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2015 (
UL 2015, L 341, str. 21
), določa, da je EUIPO agencija Unije, ki ima pravno osebnost. Urad ima v vsaki državi članici najširšo pravno sposobnost, ki jo njena zakonodaja priznava pravnim osebam. Med drugim lahko pridobiva in odtujuje nepremično in premično premoženje ter je lahko stranka v sodnih postopkih.
EUIPO na podlagi člena 118(3) in (4) Uredbe št. 207/2009, kakor je bila spremenjena z Uredbo 2015/2424, v okviru nepogodbene odgovornosti v skladu s splošnimi načeli, ki so skupna zakonodajam držav članic, povrne vsako škodo, ki jo povzročijo njegovi oddelki ali uradniki pri opravljanju dolžnosti. Za razsojanje v sporih glede povračila take škode je pristojno Sodišče.
Dejansko stanje, postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
Dejansko stanje spora je povzeto v točkah od 1 do 20 izpodbijane sodbe.
Po teh dogodkih so družbe European Dynamics Luxembourg, European Dynamics Belgium SA in Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (v nadaljevanju: skupaj: European Dynamics Luxembourg in drugi) 21. oktobra 2011 pri Splošnem sodišču vložile tožbo za razglasitev ničnosti spornih odločb, s katero so zahtevale, naj:
–
se sporne odločbe razglasijo za nične in
–
naj se EUIPO naloži povrnitev škode v višini 6.750.000 EUR, ki je družbi European Dynamics Luxembourg nastala zaradi izgube priložnosti, da se ji dodeli zadevno naročilo.
European Dynamics Luxembourg in drugi so v utemeljitev tožbe pred Splošnim sodiščem navajali tri tožbene razloge, od katerih se je prvi nanašal na kršitev obveznosti obrazložitve, drugi na več očitnih napak pri presoji, tretji pa na kršitev načela enakega obravnavanja.
Po odgovoru EUIPO na ukrepe procesnega vodstva in pripravljalne ukrepe Splošnega sodišča so European Dynamics Luxembourg in drugi navedli nov tožbeni razlog, ki se je nanašal na to, da je EUIPO kršil razpisno dokumentacijo, ker je sprejel finančno ponudbo nekega drugega ponudnika, čeprav je ta vsebovala dodatno različico in razpon cen.
Na prvem mestu je Splošno sodišče preučilo tretji tožbeni razlog. Najprej je zavrnilo trditev, da je bil tretji izbrani ponudnik v kaskadnem postopku, to je konzorcij Drasis, v navzkrižju interesov v smislu člena 94(a) finančne uredbe, ker je vključeval družbo, ki je pripravila razpisno dokumentacijo. Splošno sodišče je zavrnilo tudi trditev, da obstaja navzkrižje interesov, kar zadeva konzorcij Unisys. Splošno sodišče pa je sprejelo tretji del tretjega tožbenega razloga, ker je ugotovilo, da EUIPO očitno ni izpolnil dolžnosti skrbnega ravnanja pri preiskavi obstoja razloga za izključitev, določenega v točki 13.1, prvi odstavek, točka (e), razpisne dokumentacije in členu 93(1)(e) finančne uredbe. EUIPO se med drugim ne bi smel zadovoljiti z izjavo družbe Siemens SA kot dokazom neobstoja razloga za izključitev, ki se nanaša na položaj konzorcija Drasis, v smislu točke 13.1, prvi odstavek, točka (e), razpisne dokumentacije in člena 93(1)(e) finančne uredbe. Ta dokaz naj bi bil še toliko manj primeren za dokaz neobstoja tega razloga za izključitev, kar zadeva družbo Siemens SL, za katero EUIPO ni niti zahteval niti predložil upoštevnega dokaza.
Na drugem mestu je Splošno sodišče presodilo drugi tožbeni razlog, ki se je nanašal na več očitnih napak pri presoji, in ga deloma sprejelo, deloma pa zavrnilo. V zvezi s tem je, potem ko je ugotovilo obstoj očitnih napak pri presoji in nezadostno obrazložitev, zaradi katerih ocena ponudbe družbe European Dynamics Luxembourg ni zakonita, presodilo, da že te nezakonitosti upravičujejo razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi ponudbe.
Poleg tega je Splošno sodišče ugotovilo, tako da se je oprlo na primerjalno preglednico ocen tehničnih ponudb, navedeno v točki 14 izpodbijane sodbe, da je tehnična ponudba družbe European Dynamics Luxembourg na podlagi meril kakovosti od št. 1 do 3 po ponderiranju dodeljenih neto točk prejela najvišji rezultat 100 bruto točk, medtem ko so trije izbrani ponudniki prejeli veliko manj neto in bruto točk, nekateri od njih tik nad pragom za izključitev, in sicer 45, 15 in 10 točk, za merila kakovosti od št. 1 do 3. Tako je bilo 87,90 neto točke, dodeljene ponudbi družbe European Dynamics Luxembourg, povečane na 100 bruto točk, medtem ko je bilo 71,96 neto točke, dodeljene ponudbi družbe IECI, povečane na 81,86 bruto točke, 70,66 neto točke, dodeljene ponudbi konzorcija Unisys, na 80,38 bruto točke in 78,05 neto točke, dodeljene ponudbi konzorcija Drasis, na 88,78 bruto točke.
Nov tožbeni razlog, naveden v točki 10 te sodbe, da je EUIPO s tem, da je sprejel finančno ponudbo družbe IECI, kršil razpisno dokumentacijo, je Splošno sodišče zavrnilo kot neutemeljen.
Glede prvega tožbenega razloga je Splošno sodišče razsodilo, da odločba o zavrnitvi ponudbe v več točkah z vidika člena 100(2) finančne uredbe v povezavi s členom 296, drugi odstavek, PDEU ni zadostno obrazložena in da jo je treba tudi iz tega razloga razglasiti za nično.
Na tretjem in zadnjem mestu je Splošno sodišče ugodilo odškodninskemu zahtevku družbe European Dynamics Luxembourg v delu, ki se je nanašal na odškodnino zaradi izgube priložnosti. V zvezi z višino odškodnine je Splošno sodišče stranke pozvalo, naj mu v treh mesecih od datuma razglasitve izpodbijane sodbe sporočijo sporazumno določen znesek odškodnine, v nasprotnem primeru pa v istem roku sporočijo predloge zneskov.
Postopek pred Sodiščem in predlogi strank
EUIPO s pritožbo Sodišču predlaga, naj:
–
primarno, izpodbijano sodbo v celoti razveljavi ter zavrne zahtevek za razglasitev ničnosti spornih odločb in odškodninski zahtevek družbe European Dynamics Luxembourg;
–
podredno, izpodbijano sodbo v celoti razveljavi in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču;
–
še bolj podredno, izpodbijano sodbo razveljavi v delu, v katerem je EUIPO naložena povrnitev škode, ki je družbi European Dynamics Luxembourg nastala zaradi izgube priložnosti sklenitve okvirne pogodbe, in zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, in
–
European Dynamics Luxembourg in drugim naloži plačilo stroškov postopkov.
European Dynamics Luxembourg in drugi Sodišču predlagajo, naj:
–
pritožbo zavrne kot neutemeljeno in
–
EUIPO naloži plačilo celotnih stroškov postopka.
Pritožba
EUIPO v utemeljitev pritožbe navaja štiri pritožbene razloge, od katerih se prvi nanaša na napačno uporabo prava, ker naj bi Splošno sodišče odločilo
ultra petita
, napačno uporabilo načeli enakih možnosti in razumne skrbnosti ter vsekakor izkrivilo dejstva, drugi na napačno uporabo prava pri razlagi in uporabi merila, ki se nanaša na očitne napake pri presoji, tretji na napačno uporabo prava pri uporabi člena 100(2) finančne uredbe v povezavi s členom 296, drugi odstavek, PDEU, četrti pa na neobrazložitev v zvezi z dodelitvijo odškodnine zaradi izgube priložnosti.
Prvi pritožbeni razlog
Trditve strank
EUIPO s prvim delom prvega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču očita, da je odločilo
ultra petita
, pri čemer je kršilo člen 21 Statuta Sodišča Evropske unije, člen 76 in člen 84(1) Poslovnika Splošnega sodišča. Iz točke 63 izpodbijane sodbe in zapisnika o obravnavi pred Splošnim sodiščem naj bi bilo jasno razvidno, da so European Dynamics Luxembourg in drugi umaknili tretji del tretjega tožbenega razloga. Ker ta del torej med strankami ni bil več sporen, ga Splošno sodišče ne bi smelo obravnavati. Splošno sodišče naj bi, ker je kljub temu v točkah od 64 do 78 izpodbijane sodbe odločilo o tem delu, prekoračilo svojo pristojnost. Podredno, EUIPO trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je presodilo, da je kršitev načel enakih možnosti in skrbnega ravnanja lahko razlog za razglasitev ničnosti spornih odločb.
European Dynamics Luxembourg in drugi izpodbijajo to, da so pri Splošnem sodišču tretji del tretjega pritožbenega razloga umaknili. Natančneje, te stranke poudarjajo, da so odstopile od trditve, ki se nanaša na morebitno vpletenost družbe Siemens AG v nezakonite dejavnosti družb Siemens SA in Siemens SL, članic konzorcija Drasis, „le zato, ker ju je na začetku posredno nadzirala družba Siemens AG, preden ju je 1. julija 2011 prevzela družba Atos SA, ker je pridobila 100 % deležev družbe […], ki ju je neposredno nadzirala“, kot je Splošno sodišče ugotovilo v točki 63 izpodbijane sodbe. Edina trditev, ki naj bi jo European Dynamics Luxembourg in drugi umaknili, naj bi bila trditev v zvezi s strukturnimi vezmi med družbami iz konzorcija Drasis in njihovo matično družbo, to je družbo Siemens AG. Druge trditve v podporo tega tožbenega razloga naj bi bile še vedno zatrjevane, vključno s tistimi, ki se nanašajo na obveznost EUIPO, da spoštuje pravila, navedena v finančni uredbi in razpisni dokumentaciji, ter na kršitev načela enakega obravnavanja.
EUIPO z drugim delom prvega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču očita, da je v točki 76 izpodbijane sodbe ugotovilo, da EUIPO „ni niti zahteval niti predložil upoštevnega dokaza“ za dokaz neobstoja razlogov za izključitev družbe Siemens SL zaradi goljufije in korupcije. Iz dokumenta iz Priloge 4 k pritožbi naj bi bilo namreč razvidno, da je EUIPO v skladu z določbami člena 93(2) finančne uredbe ponudnike pozval, naj dokažejo, da niso v enem od položajev za izključitev iz odstavka 1 navedenega člena.
European Dynamics Luxembourg in drugi menijo, da je EUIPO v zvezi s tem napačno razumel izpodbijano sodbo, in trdijo, da je Splošno sodišče pravilno obravnavalo zadevne dokaze v okviru tega drugega dela prvega tožbenega razloga.
Presoja Sodišča
EUIPO s prvim delom prvega pritožbenega razloga Splošnemu sodišču v bistvu očita, da je po obravnavi tretjega dela tretjega tožbenega razloga v okviru pritožbe na prvi stopnji, ki se je nanašal na sodelovanje konzorcija Drasis v nezakonitih dejavnostih, odločilo
ultra petita
.
V zvezi s tem je Splošno sodišče v točki 63 izpodbijane sodbe ugotovilo, da „so [European Dynamics Luxembourg in drugi] […] na obravnavi po ustnem vprašanju Splošnega sodišča […] odstopile od argumentacije, v skladu s katero bi bilo mogoče odgovornost za morebitno vpletenost družbe Siemens AG […] v nezakonite dejavnosti pripisati družbama Siemens SA in Siemens SL, članicama konzorcija Drasis, le zato, ker ju je na začetku posredno nadzirala družba Siemens AG, preden ju je 1. julija 2011 prevzela družba Atos SA, ker je pridobila 100 % deležev družbe Siemens IT Solutions and Services GmbH, ki ju je neposredno nadzirala, kot je razvidno iz dokumentov, ki jih je EUIPO predložil na podlagi sklepa o pripravljalnem ukrepu z dne 27. marca 2015 […]. Ta umik je bil zabeležen v zapisniku o obravnavi.“
V navedenem zapisniku je v zvezi s tem izrecno navedeno, da European Dynamics Luxembourg in drugi odstopajo od svoje trditve, ki temelji na obstoju goljufije in korupcije, za kateri sta posredno odgovorni družbi Siemens SA in Siemens SL.
Vendar European Dynamics Luxembourg in drugi v odgovor na pritožbo trdijo, da ta odstop ni bil popoln in „se nanaša zgolj na strukturne vezi med družbami iz konzorcija Drasis in matično družbo (Siemens AG)“.
Iz točke 61 izpodbijane sodbe je razvidno, da se je trditev European Dynamics Luxembourg in drugih nanašala na vpletenost družbe „Siemens“ v nezakonite dejavnosti, ki naj bi upravičevale, da se družba „Siemens“ kot članica konzorcija Drasis na podlagi členov 93 in 94 finančne uredbe in člena 133a in 134b podrobnih pravil za izvajanje izključi iz postopka javnega razpisa, pri čemer so te stranke od te trditve jasno odstopile. Vendar se je Splošno sodišče, ko je preučilo, ali je EUIPO ponudbo konzorcija Drasis analiziral z zahtevano skrbnostjo, oprlo na strukturne vezi med družbo Siemens AG in njenima hčerinskima družbama, Siemens SA in Siemens SL.
V točki 64 izpodbijane sodbe, s katero je Splošno sodišče začelo presojo, ki jo je končalo v točki 78 te sodbe, glede vprašanja morebitne izključitve konzorcija Drasis, je namreč navedeno: „[…] glede na strukturne vezi, ki so obstajale z družbo Siemens AG pred 1. julijem 2011, [se] postavlja vprašanje, ali je naročnik v obravnavanem primeru z zahtevano skrbnostjo preveril, ali bi bilo treba za družbi Siemens SA in Siemens SL ter posledično za konzorcij Drasis uporabiti razloge za izključitev iz člena 93(1)(b) in (e) splošne finančne uredbe v povezavi s točko 13.1, tretji in četrti odstavek, razpisne dokumentacije […]“.
Poleg tega se je Splošno sodišče v točki 77 izpodbijane sodbe ponovno oprlo na obstoj strukturnih vezi, zato da bi ugotovilo, da EUIPO očitno ni izpolnil svoje dolžnosti skrbnega ravnanja.
Iz navedenega je torej razvidno, da je Splošno sodišče obstoj razlogov za izključitev konzorcija Drasis preučilo prav glede na strukturne vezi, ki jih imata družbi Siemens SA in Siemens SL z matično družbo.
Trditve European Dynamics Luxembourg in drugih, da je bil njihov odstop zgolj delen in da se je nanašal zgolj na obstoj takih strukturnih vezi, torej ni mogoče sprejeti. Obrazložitev, navedeno v izpodbijani sodbi, je treba glede na to, da je nobena od strank ni izpodbijala in da tudi ni predmet nasprotne pritožbe, šteti za dokončno.
Vendar iz pravil, ki urejajo postopek pred sodiščema Unije, zlasti iz člena 21 Statuta Sodišča Evropske unije ter člena 76 in člena 84(1) Poslovnika Splošnega sodišča, izhaja, da spor načeloma določijo in opredelijo stranke in da sodišče Unije ne sme odločati
ultra petita
(sodba z dne 3. julija 2014, Electrabel/Komisija,
C‑84/13 P
, neobjavljena,
EU:C:2014:2040
, točka
in navedena sodna praksa).
Zaradi odstopa European Dynamics Luxembourg in drugih, navedenega v točkah 25 in 26 te sodbe, Splošno sodišče ni bilo več pristojno za odločanje o morebitni kršitvi členov 93 in 94 finančne uredbe ter členov 133a in 134b podrobnih pravil za izvajanje, tako da je Splošno sodišče ob ugotovitvi iz točke 77 izpodbijane sodbe, da EUIPO očitno ni izpolnil dolžnosti skrbnega ravnanja pri preiskavi obstoja, med drugim, razloga za izključitev, določenega v točki 13.1, prvi odstavek, točka (e), razpisne dokumentacije in členu 93(1)(e) splošne finančne uredbe, napačno uporabilo pravo.
V zvezi z vprašanjem, ali je v teh okoliščinah tožbeni razlog, ki se nanaša na kršitev teh členov, kot očitno trdijo European Dynamics Luxembourg in drugi, tožbeni razlog javnega reda, ki ga mora sodišče Unije preveriti po uradni dolžnosti, je treba poudariti, da so te določbe za spoštovanje prava Unije o javnem naročanju vsekakor pomembne, vendar njihova kršitev ne izpolnjuje pogojev, ki jih Sodišče uporablja za ugotovitev bistvene kršitve postopka (glej med drugim sodbo z dne 4. aprila 2017, Médiateur/Staelen,
C‑337/15 P
,
EU:C:2017:256
, točka
in navedena sodna praksa).
Iz tega sledi, da je treba prvi del prvega pritožbenega sprejeti.
Zaradi ugotovitve iz prejšnje točke, je drugi del prvega pritožbenega postal brezpredmeten in ga torej ni treba obravnavati.
Drugi pritožbeni razlog
Trditve strank
S prvim delom drugega pritožbenega razloga EUIPO trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker ni preverilo, ali so zatrjevane očitne napake pri presoji, ki jih je storil EUIPO kot naročnik, vplivale na končni izid postopka oddaje zadevnega naročila.
EUIPO meni, da se zgolj to, da je domnevno storil napake pri presoji glede različnih podmeril tehničnih meril za oddajo št. 1 in 2 ter več podmeril meril za oddajo št. 3, ne more samo po sebi šteti kot zadosten razlog za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi ponudbe. Splošno sodišče naj namreč v nasprotju s tem, kar v zvezi s tem zahteva sodna praksa Sodišča, ne bi preverilo, ali so te napake pri presoji konkretno vplivale na končni izid te odločbe.
Ustaljena sodna praksa Splošnega sodišča naj bi potrjevala, da če ocena v zvezi z nekim merilom za oddajo ne temelji le na enem, temveč na več komentarjih, ki niso izpodbijani, mora Splošno sodišče preučiti, ali ti drugi komentarji še vedno zadoščajo za utemeljitev ocene, ki jo je naročnik določil za to merilo za oddajo.
V obravnavanem primeru naj ocene, dodeljene na podlagi tehničnih meril za oddajo od št. 1 do 3, ne bi temeljile le na enem, temveč na več pozitivnih in negativnih komentarjih, za katere naj bi Splošno sodišče štelo, da ne vsebujejo očitne napake pri presoji, ali ki naj jih sploh ni preučilo, ker jih European Dynamics Luxembourg in drugi v tožbi prav tako niso izpodbijali. Splošno sodišče bi zato moralo preveriti, ali tudi ti drugi komentarji zadoščajo za upravičenje ocene, ki jo je naročnik dodelil na podlagi zadevnega merila za oddajo, pri čemer naj bi bilo zgolj dejstvo, da Splošno sodišče tega preizkusa ni opravilo, zadostni razlog za utemeljitev razveljavitve izpodbijane sodbe.
Z drugim delom drugega pritožbenega razloga EUIPO Splošnemu sodišču očita, da je pri preizkusu odločbe o zavrnitvi ponudbe uporabilo pravno napačno merilo za opredelitev očitnih napak pri presoji in izkrivilo nekatera dejstva.
Splošno sodišče naj bi na eni strani glede na polje proste presoje, ki ga ima naročnik na področju oddaje javnih naročil, izvedlo preširok pregled odločbe o zavrnitvi ponudbe in na drugi strani presojo EUIPO nadomestilo s svojo presojo dejanskih okoliščin, pri čemer je te izkrivilo, da bi ugotovilo očitne napake pri presoji.
European Dynamics Luxembourg in drugi trdijo, da je treba drugi pritožbeni razlog zavrniti.
Presoja Sodišča
V zvezi s prvim delom drugega pritožbenega razloga, ki ga EUIPO navaja v utemeljitev te pritožbe, je treba navesti, da je Splošno sodišče v točkah od 226 do 229 izpodbijane sodbe v vmesni sklepni ugotovitvi glede drugega tožbenega razloga, ki je bil zatrjevan pred njim, navedlo razloge, iz katerih je menilo, da so očitne napake pri presoji, ki so bile ugotovljene, lahko imele učinek na zadevni postopek javnega razpisa in so torej upravičevale razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi ponudbe.
Res je, da Splošno sodišče ni izvedlo posebnega preverjanja vpliva, ki bi ga vsaka od teh napak lahko imela na izid postopka. Vendar nadzor sodišča Unije načeloma ne zahteva, da mora to preveriti neobstoj vpliva očitne napake pri presoji v zvezi z oceno ponudbe na razvrstitev ponudbe in torej, končno, na sklep o oddaji naročila, če naročnik ni navedel nobenega pojasnila v zvezi s tem neobstojem vpliva.
Pritožnik mora namreč izrecno navesti in dokazati, da odločba o zavrnitvi ponudbe ne bi mogla biti ugodnejša za European Dynamics Luxembourg in druge, če navedene nepravilnosti ne bi bile storjene (glej po analogiji sodbo z dne 20. decembra 2017, EUIPO/European Dynamics Luxembourg in drugi,
C‑677/15 P
,
EU:C:2017:998
, točki
in
). Vendar EUIPO ni predložil zahtevanih dokazov v zvezi s tem.
Prvi del drugega pritožbenega razloga EUIPO je zato treba zavrniti.
Glede drugega dela drugega pritožbenega razloga EUIPO, je treba spomniti, da je Splošno sodišče v točkah 104, 109, 115, 122, 134, 138, 139, 144, 148, od 157 do 159, 166, 186, 188, 193, 194, 206 in 207 izpodbijane sodbe ugotovilo, da je ta urad storil očitne napake pri presoji, zaradi katerih presoja ponudbe družbe European Dynamics Luxembourg ni bila zakonita. Splošno sodišče je v točkah od 225 do 229 izpodbijane sodbe ugotovilo, da je zato treba odločbo o zavrnitvi ponudbe razglasiti za nično.
Čeprav je EUIPO v okviru svoje pritožbe kritiziral skoraj vse ugotovitve Splošnega sodišča glede navedenih očitnih napak pri presoji, pa ni izpodbijal razlogov iz točk od 160 do 168 in zlasti točke 166 izpodbijane sodbe, s katerimi je bila utemeljena odločitev Splošnega sodišča, da ugodi devetemu očitku, ki so ga European Dynamics Luxembourg in drugi navedli v podporo prvega dela drugega tožbenega razloga ničnostne tožbe, ki se je nanašal na to, da je EUIPO storil očitno napako pri presoji v okviru ocene merila št. 1, podmerilo št. 1.4, točka 1.4.4.10, razpisne dokumentacije.
Vendar, prvič, Splošno sodišče nikakor ni razlikovalo med različnimi očitnimi napakami pri presoji, ki jih je ugotovilo v točkah od 88 do 214 izpodbijane sodbe, in drugič, EUIPO ni izrecno navedel in dokazal, da v obravnavanem primeru ugotovitev obstoja očitne napake pri presoji v okviru ocene merila št. 1, podmerilo št. 1.4, točka 1.4.4.10, razpisne dokumentacije ni bila, tako kot vsaka druga od obravnavanih ugotovitev očitne napake pri presoji, obravnavana posamično, del utemeljitve razveljavitve odločbe o zavrnitvi ponudbe iz točke 226 izpodbijane sodbe.
V teh okoliščinah, tudi ob predpostavki, da je treba, kot trdi EUIPO, šteti, da je bilo v zvezi z vsemi ugotovitvami o očitnih napakah pri presoji, ki jih EUIPO izpodbija v okviru te pritožbe, napačno uporabljeno pravo, to nikakor ne bi povzročilo razveljavitve zadevne odločbe Splošnega sodišča, tako da je treba drugi del drugega pritožbenega razloga zavrniti kot brezpredmeten (glej po analogiji sklep z dne 11. februarja 2015, Orange/Komisija,
C‑621/13 P
, neobjavljena,
EU:C:2015:114
, točki
in
ter navedena sodna praksa).
Tretji pritožbeni razlog
Trditve strank
EUIPO s tretjim pritožbenim razlogom izpodbija analizo, ki jo je Splošno sodišče navedlo v točkah od 250 do 254 izpodbijane sodbe in ki zajema razlog, da je odločba o zavrnitvi ponudbe vsebovala več pomanjkljivosti obrazložitve v smislu člena 100(2) finančne uredbe v povezavi s členom 296, drugi odstavek, PDEU v zvezi s povezavo med, na eni strani, posebnimi negativnimi presojami, navedenimi v poročilu o oceni in, na drugi strani, znižanji neto točk za odbitke, ki jih je izvedel naročnik.
EUIPO trdi, da člen 100(2) finančne uredbe ne določa nobene pravne obveznosti, da je treba zagotoviti podroben pregled vseh kritik, ki so bile upoštevane pri oceni ponudbe neuspešnega ponudnika. Ta določba naj
a fortiori
ne bi vsebovala nobene pravne obveznosti, da je treba poleg vsake kritike navesti zmanjšanje točk in podrobno razložiti število točk, ki so bile dejansko odštete na podlagi te kritike.
European Dynamics Luxembourg in drugi trdijo, da je bilo razkritje razčlenitve dodeljenih točk nujno, ker Splošno sodišče ne bi moglo opraviti sodnega nadzora brez informacij o točkah, dodeljenih za posamezna merila kakovosti, podmerila in podtočke. Tako naj Splošno sodišče s tem, da je zahtevalo predložitev razčlenitve točk, nikakor ne bi uporabilo merila, ki je strožje od merila, ki izhaja iz uporabe določb finančne uredbe, kot ga je Sodišče razlagalo v okviru sodne prakse.
Presoja Sodišča
Najprej je treba opozoriti, da člen 100(2), prvi pododstavek, finančne uredbe določa, da naročnik uradno obvesti vse kandidate ali ponudnike, katerih vloge ali ponudbe so bile zavržene, o razlogih za zavrženje in vse ponudnike, katerih ponudbe so sprejemljive in ki pošljejo pisno zahtevo, o značilnostih in relativnih prednostih izbrane ponudbe in o imenu ponudnika, ki mu je bilo naročilo oddano.
Vendar iz sodne prakse Sodišča izhaja, da od naročnika ni mogoče zahtevati, da ponudniku, čigar ponudba je bila zavrnjena, po eni strani, poleg razlogov za zavrnitev te ponudbe natančno povzame, kako je pri ocenjevanju njegove ponudbe upošteval vse podrobnosti te ponudbe, in po drugi, da pri posredovanju značilnosti in relativnih prednosti izbrane ponudbe poda natančno primerjalno analizo te ponudbe in ponudbe neuspešnega ponudnika (sodba z dne 4. oktobra 2012, Evropaïki Dynamiki/Komisija,
C‑629/11 P
, neobjavljena,
EU:C:2012:617
, točka
in navedena sodna praksa).
Naročnik tudi ni zavezan neuspešnemu ponudniku na njegovo pisno zahtevo zagotoviti kopijo celotnega ocenjevalnega poročila (sodba z dne 4. oktobra 2012, Evropaïki Dynamiki/Komisija,
C‑629/11 P
, neobjavljena,
EU:C:2012:617
, točka
in navedena sodna praksa).
Poleg tega je treba spomniti, da je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča obrazložitev, zahtevano s členom 296, drugi odstavek, PDEU, presojati glede na okoliščine posameznega primera, med drugim glede na vsebino akta in vrsto navedenih razlogov (sodba z dne 4. oktobra 2012, Evropaïki Dynamiki/Komisija,
C‑629/11 P
, neobjavljena,
EU:C:2012:617
, točka
in navedena sodna praksa).
V obravnavanem primeru ni sporno, da je EUIPO v treh dopisih 11. avgusta, 26. avgusta in 15. septembra 2011 European Dynamics Luxembourg in drugim poslal izvleček ocenjevalnega poročila, v katerem je bila ocena kakovosti njihove ponudbe, imena trojice izbranih ponudnikov in tri preglednice, v katerih so bile predstavljene ocene, ki so jih prejeli ti trije izbrani ponudniki in European Dynamics Luxembourg in drugi, ter, natančneje, primerjalno preglednico ocen tehničnih ponudb, primerjalno preglednico ocen ponudb z vidika njihove ekonomske ugodnosti in primerjalno preglednico za finančna merila.
Kot je generalni pravobranilec navedel v točki 39 sklepnih predlogov, so te preglednice European Dynamics Luxembourg in drugim omogočile, da so se v celoti seznanili s točkami, ki so bile dodeljene njihovi ponudbi in ponudbam izbranih ponudnikov tako glede meril kakovosti kot glede finančnih meril, ter s tem, kako so te točke vplivale na končno skupno oceno.
Vendar European Dynamics Luxembourg in drugi trdijo, da na podlagi predložitve teh dokumentov niso mogli presoditi ocene njihove ponudbe, ki jo je opravil EUIPO, z natančnostjo, ki jo zahteva sodna praksa Sodišča.
V zvezi s tem je treba poudariti, da sodna praksa, navedena v točki 57 te sodbe, načeloma ne zahteva, da se vsakemu negativnemu ali pozitivnemu komentarju v oceni pripiše posebna teža. Vendar če dokumenti naročila vključujejo težo, izraženo v številkah, ki se pripiše merilom ali podmerilom, načelo preglednosti zahteva, da se tem merilom ali podmerilom pripiše ocena, izražena v številkah.
V zvezi s tem je iz dokumentov zadevnega naročila razvidno, da je v obravnavanem primeru razpisna dokumentacija določala ponderiranje, v skladu s katerim se 65 od 100 točk dodeli merilu kakovosti št. 1, od katerih se 10 točk dodeli podmerilom od št. 1.1 do 1.5 in 15 točk podmerilu 1.6, 20 točk merilu kakovosti št. 2 ter 15 točk merilu kakovosti št. 3.
Prav tako ni sporno, da je, na eni strani, odbor za ocenjevanje uporabil matematično formulo oziroma je dodelil dele točk s podmerilom ali podtočko in da je ocenjevalno poročilo v zvezi s tem vsebovalo posebne negativne ocene, ki so pripeljale do posebnih zmanjšanj točk ter da, na drugi strani, EUIPO ni predložil števila točk skupaj z razčlenitvijo podmeril, ki so jih prejeli družba European Dynamics Luxembourg in izbrani ponudniki.
V teh okoliščinah, kot je generalni pravobranilec navedel v točki 42 sklepnih predlogov, niti European Dynamics Luxembourg in drugi niti Splošno sodišče niso mogli razumeti teže, ki jo je imelo vsako od teh podmeril v oceni, to je pri določitvi končnega rezultata, ali ugotoviti povezave med posebnimi negativnimi komentarji in zmanjšanji točk, ki so vplivala na končni rezultat.
Splošno sodišče je zato v točki 254 izpodbijane sodbe pravilno presodilo, da EUIPO ni v celoti izpolnil zahtev v zvezi z obveznostjo obrazložitve rezultata ocene ponudbe, ki jo je predložila družba European Dynamics Luxembourg.
Iz tega sledi, da je treba tretji tožbeni razlog zavrniti.
Četrti pritožbeni razlog
Trditve strank
EUIPO s četrtim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je na nezadostni pravni podlagi, in sicer izgubi priložnosti pridobitve zadevnega naročila, družbi European Dynamics Luxembourg odobrilo odškodnino in obresti.
Prva napaka v zvezi z uporabo prava naj bi se nanašala na navedbo Splošnega sodišča v točki 265 izpodbijane sodbe, da je nezakonitost ravnanja, ki se očita EUIPO, dokazana. Če take nezakonitosti ni, EUIPO meni, da je treba dodelitev odškodnine družbi European Dynamics Luxembourg v skladu s sodno prakso Sodišča odpraviti, ker eden od kumulativnih pogojev za pridobitev pravice do take dodelitve, to je obstoj nezakonitega ravnanja, ni izpolnjen.
Druga napaka v zvezi z uporabo prava, ki naj bi jo storilo Splošno sodišče, naj bi bila, da ni dokazalo, da je dodelitev odškodnine na podlagi izgube priložnosti na področju javnega naročanja načelo prava Unije ali načelo, ki je skupno državam članicam, s čimer torej ni spoštovalo zahtev, ki izhajajo iz člena 340 PDEU. EUIPO v zvezi s tem poudarja, da v več državah članicah odškodnine ni mogoče dodeliti na sami podlagi izgube priložnosti pridobitve naročila, kot so Kraljevina Danska, Zvezna republika Nemčija in Romunija, v katerih je odškodnina za izgubo priložnosti zajeta v stroških za pripravo ponudbe.
Podredno, EUIPO trdi, da bi Sodišče, tudi če bi izpodbijano sodbo razveljavilo le delno, vsekakor moralo odpraviti dodelitev odškodnine. Če bi Sodišče po zgledu Splošnega sodišča ugotovilo, da obstajajo utemeljeni razlogi za razglasitev ničnosti odločbe o zavrnitvi ponudbe, naj to namreč ne bi zadostovalo za utemeljitev dodelitve odškodnine, saj naj ne bi obstajala nobena vzročna zveza med nezakonitim ravnanjem in zatrjevano škodo.
European Dynamics Luxembourg in drugi trdijo, da je pravica do učinkovitega pravnega varstva, ki izhaja iz člena 47 Listine o temeljnih pravicah Evropske unije, pravna podlaga za načelo povračila škode, nastale zaradi izgube priložnosti. Čeprav priznavajo, da je v številnih državah članicah doktrina v zvezi z izgubo priložnosti izražena na poseben način, zlasti kadar je izguba priložnosti posledica nezakonitosti, zaradi katerih ponudnik ni bil deležen pravične ocene njegove ponudbe, European Dynamics Luxembourg in drugi menijo, da se te razlike nanašajo le na izračun nadomestila gospodarske škode, ki je nastala zaradi izgube priložnosti, in ne na pravno podlago samega načela.
Poleg tega European Dynamics Luxembourg in drugi trdijo, da je v skladu z Direktivo 2007/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2007 o spremembi direktiv Sveta 89/665/EGS in 92/13/EGS glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil (
UL 2007, L 335, str. 31
) dodelitev odškodnine ustrezna rešitev za povračilo škode, ki je neuspešnemu ponudniku nastala zaradi izgube priložnosti. Splošnemu sodišču naj torej ne bi bilo treba dokazati obstoja mehanizma zaščite, skupnega državam članicam. To velja še toliko bolj, ker naj bi Splošno sodišče že priznalo, da izguba priložnosti, ki jo je utrpel neuspešni ponudnik, pomeni resnično in gotovo škodo. V teh okoliščinah tudi vzročne zveze med očitano nezakonitostjo in škodo, ki je nastala družbi European Dynamics Luxembourg, ni mogoče zanikati s tem, da je imel naročnik široko diskrecijsko pravico.
Presoja Sodišča
Na prvem mestu je treba preučiti trditev, ki jo je EUIPO v okviru četrtega pritožbenega razloga navedel podredno.
EUIPO v bistvu trdi, da obstoj vzročne zveze med očitnimi napakami pri presoji, ki jih je ugotovilo Splošno sodišče v zvezi s prvim merilom za oddajo, in sicer merili kakovosti, ter škodo, ki je nastala družbi European Dynamics Luxembourg zaradi izgube priložnosti, da se ji odda zadevno naročilo, v izpodbijani sodbi ni bil niti dokazan niti obrazložen.
To trditev je treba v okoliščinah obravnavane zadeve šteti za utemeljeno.
Na eni strani je bilo namreč pravo, kot je bilo ugotovljeno v točki 34 te sodbe, v točki 77 izpodbijane sodbe napačno uporabljeno, tako da Splošno sodišče na podlagi teh ugotovitev ni moglo veljavno odločiti, da odločba o zavrnitvi ponudbe ni bila zakonita.
Na drugi strani je Splošno sodišče v točki 267 izpodbijane sodbe presodilo, da ni mogoče priznati obstoja vzročne zveze med pomanjkljivostmi obrazložitve, ki jih je ugotovilo, in škodo, ki so jo zatrjevali European Dynamics Luxembourg in drugi.
Poleg tega bi za uveljavljanje odgovornosti Unije morala obstajati vzročna zveza med materialno nezakonitostjo ocene ponudbe družbe European Dynamics Luxembourg, ki je bila ugotovljena v okviru drugega tožbenega razloga pred Splošnim sodiščem, in zatrjevano izgubo priložnosti.
Vendar Splošno sodišče v izpodbijani sodbi ni pravno zadostno dokazalo obstoja take vzročne zveze. Splošno sodišče zlasti ni ugotovilo, ali in v kolikšnem obsegu bi bila družba European Dynamics Luxembourg glede na dejansko stanje v obravnavanem primeru in ob neobstoju napak, ki jih je storil EUIPO, v kaskadnem postopku bolje uvrščena.
Iz tega izhaja, da ni bil izpolnjen eden od nujnih pogojev za uveljavljanje nepogodbene odgovornosti Unije, zato Splošno sodišče odškodninskemu zahtevku, ki so ga uveljavljali European Dynamics Luxembourg in drugi, ne bi smelo ugoditi.
Četrti pritožbeni razlog EUIPO je zato utemeljen.
O delni razveljavitvi izpodbijane sodbe
Iz vsega navedenega izhaja, da je v točki 77 izpodbijane sodbe pravo napačno uporabljeno, ker je Splošno sodišče ugodilo tretjemu delu tretjega tožbenega razloga, ki se je nanašal na neizključitev konzorcija Drasis.
Kot izhaja iz točke 260 izpodbijane sodbe, je Splošno sodišče razglasitev ničnosti spornih odločb iz točke 1 izreka te sodbe utemeljilo z vsemi nepravilnostmi, ki jih vsebuje odločba o zavrnitvi ponudbe, s čimer je torej ugodilo tožbenim razlogom od ena do tri, ki so bili uveljavljani pred njim. Čeprav ugotovitev Splošnega sodišča iz točke 77 izpodbijane sodbe ne more utemeljiti razglasitve ničnosti odločbe o zavrnitvi ponudbe, pa nepravilnosti, ki jih je Splošno sodišče ugotovilo v točkah 104, 109, 115, 122, 134, 138 in 139, 144, 148, od 157 do 159, 166, 186, 188, 193 in 194 ter 206 in 207 izpodbijane sodbe, zadostujejo za to, da Splošno sodišče to odločbo razglasi za nično. Iz tega sledi, da točke 1 izreka izpodbijane sodbe ni treba razveljaviti.
Nasprotno pa je treba razveljaviti točko 2 izreka izpodbijane sodbe, v kateri je EUIPO naloženo plačilo odškodnine za škodo, ki je nastala družbi European Dynamics Luxembourg zaradi izgubljene priložnosti te družbe, da se ji zadevno naročilo dodeli vsaj kot tretjeuvrščeni pogodbenici v kaskadnem postopku.
Ob upoštevanju te razveljavitve točke 2 izreka izpodbijane sodbe je treba razveljaviti tudi točki 3 in 4 njenega izreka, ki se nanašata na določitev zneska odškodnine.
V teh okoliščinah je treba razveljaviti tudi točko 5 izreka izpodbijane sodbe, ki se nanaša na stroške.
Tožba pred Splošnim sodiščem
V skladu s členom 61, prvi odstavek, drugi stavek, Statuta Sodišča Evropske unije lahko to v primeru razveljavitve odločitve Splošnega sodišča samo dokončno odloči o zadevi, če stanje postopka to dovoljuje.
V tej zadevi je tako. Zato je treba preučiti odškodninski zahtevek, ki so ga European Dynamics Luxembourg in drugi v okviru te tožbe vložili za povrnitev škode, ki naj bi jim nastala zaradi izgubljene priložnosti družbe European Dynamics Luxembourg, da vsaj kot tretjeuvrščena pogodbenica v kaskadnem postopku sklene okvirno pogodbo.
Najprej je treba opozoriti, da mora biti v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča za uveljavljanje nepogodbene odgovornosti EUIPO hkrati izpolnjenih več kumulativnih pogojev, in sicer nezakonitost njegovega ravnanja, resničnost škode ter obstoj vzročne zveze med zatrjevanim ravnanjem in navedeno škodo (glej v tem smislu sodbo z dne 10. julija 2014, Nikolaou/Računsko sodišče,
C‑220/13 P
,
EU:C:2014:2057
, točka
in navedena sodna praksa). Iz sodne prakse Sodišča prav tako izhaja, da je za uveljavljanje nepogodbene odgovornosti Unije potrebno, da je škoda dejanska in gotova ter dovolj neposredno izhaja iz nezakonitega ravnanja institucij (sodba z dne 30. maja 2017, Safa Nicu Sepahan/Svet,
C‑45/15 P
,
EU:C:2017:402
, točka
in navedena sodna praksa).
Vsekakor mora v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča stranka, ki uveljavlja nepogodbeno odgovornost Unije, predložiti prepričljive dokaze za obstoj in obseg škode, ki jo uveljavlja, ter za obstoj dovolj neposredne vzročne zveze med ravnanjem zadevne institucije in zatrjevano škodo (sodba z dne 20. decembra 2017, EUIPO/European Dynamics Luxembourg in drugi,
C‑677/15 P
,
EU:C:2017:998
, točka
in navedena sodna praksa).
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da je iz besedila tožbe, ki so jo European Dynamics Luxembourg in drugi vložili pri Splošnem sodišču, razvidno, da ta očitno ne izpolnjuje zahtev iz te sodne prakse.
Navesti je treba, da je res, da so European Dynamics Luxembourg in drugi trdili, da bi pravilna uporaba postopka javnega razpisa pripeljala do boljše uvrstitve ponudbe, ki jo je predložila družba European Dynamics Luxembourg, in da bi bila tako tej stranki dodeljena ena od okvirnih pogodb, vendar pa European Dynamics Luxembourg in drugi niso dokazali, ali in v kolikšnem obsegu bi bila glede na dejansko stanje v obravnavanem primeru in ob neobstoju napak, ki jih je storil EUIPO, družba European Dynamics Luxembourg uvrščena na boljše mesto oziroma bi ji bilo naročilo oddano.
Prav tako so se European Dynamics Luxembourg in drugi glede vzročne zveze med napakami, ki jih storila ocenjevalna komisija, in škodo, ki naj bi ji nastala, omejili zgolj na trditev obstoja take zveze, ne da bi pojasnili, kakšna naj bi ta zveza bila.
European Dynamics Luxembourg in drugi torej niso dokazali ne resničnosti škode ne obstoja vzročne zveze med škodo in ravnanjem, ki se očita EUIPO.
V teh okoliščinah je treba odškodninski zahtevek, ki so ga vložili European Dynamics Luxembourg in drugi, zavrniti.
Stroški
Sodišče v skladu s členom 184(2) Poslovnika Sodišča odloči o stroških, če pritožba ni utemeljena ali če je utemeljena in Sodišče samo dokončno odloči v sporu.
V skladu s členom 138(1) tega poslovnika, ki se v pritožbenem postopku uporablja na podlagi člena 184(1) navedenega poslovnika, se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Člen 138(3) istega poslovnika določa, da če vsaka stranka uspe samo deloma, nosi vsaka svoje stroške.
Ker se pritožbi EUIPO delno ugodi, je treba EUIPO ter European Dynamics Luxembourg in drugim naložiti, da nosijo lastne stroške, nastale v zvezi s to pritožbo.
Glede stroškov, ki so nastali na prvi stopnji, je treba, ker se tožbi delno ugodi, delno pa se zavrne, EUIPO ter European Dynamics Luxembourg in drugim prav tako naložiti, da nosijo lastne stroške.

Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:

1.
Točke od 2 do 5 izreka sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 27. aprila 2016, European Dynamics Luxembourg in drugi/EUIPO (
T‑556/11
,
EU:T:2016:248
) se razveljavijo.

2.
Pritožba se v preostalem zavrne.

3.
Odškodninski zahtevek družb European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA in Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v zadevi T‑556/11 se zavrne.

4.
Urad Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) ter družbe European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA in Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE nosijo svoje stroške, povezane s pritožbenim postopkom in postopkom na prvi stopnji.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.