CELEX: 62015TJ0529
Euroopa Liidu kaubamärk
Euroopa Liidu kujutismärgi START UP INIATIVE taotlus
Suhteline keeldumispõhjus
Eristusvõime puudumine
Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b
Põhjendamiskohustus
Määruse nr 207/2009 artikkel 75

Vaidluse taust
Hageja Intesa Sanpaolo SpA esitas 19. juunil 2014 vastavalt nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (
ELT 2009, L 78, lk 1
) Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ametile (EUIPO) ELi kaubamärgi registreerimise taotluse.
Kaubamärk, mille registreerimist taotleti, on järgmine kujutismärk:
Teenused, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotleti, kuuluvad 15. juuni 1957. aasta märkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) klassidesse 35, 36, 41 ja 42 ning vastavad järgmisele kirjeldusele:
—
klass 35: reklaam, ärijuhtimine ja ettevõtete nõustamine;
—
klass 36: rahastamis‑, hindamis‑, kinnisvara‑, kindlustus‑ ja investeerimisteenused;
—
klass 41: väljaõpe, haridus, spordi‑ ja kultuuritegevused;
—
klass 42: teaduslikud ja tehnoloogilised teenused, tööstuslikud analüüsid ja uuringud teenusena; arvutiriistvara ja ‑tarkvara projekteerimine ja arendus.
Kontrollija jättis 12. septembri 2014. aasta otsusega määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktide b ja c alusel registreerimistaotluse eespool punktis 3 nimetatud teenuste osas rahuldamata.
Hageja esitas 30. oktoobril 2014 EUIPO‑le määruse nr 207/2009 artiklite 58–64 alusel kaebuse.
EUIPO esimese apellatsioonikoja 29. juuni 2015. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus“) jäeti kaebus rahuldamata. Apellatsioonikoda keeldus taotletava kaubamärgi registreerimisest ennekõike põhjusel, et väljend „start up initiative“ ei ole kõnealuseid teenuseid eristav, kuna asjaolust, et taotletavas kaubamärgis on koomiksitest tuntud element, ei piisa määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses kaubamärgi kui terviku eristusvõimeliseks muutmiseks.
Poolte nõuded
Hageja palub Üldkohtul:
—
„tuvastada määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b, lõike 2 ja artikli 75 rikkumine ja ebaõige kohaldamine“;
—
tühistada vaidlustatud otsus;
—
mõista kohtukulud välja EUIPO‑lt.
EUIPO palub Üldkohtul:
—
jätta hagi rahuldamata;
—
mõista kohtukulud välja hagejalt.
Õiguslik käsitlus
Sissejuhatavad märkused hageja esimese nõude kohta
EUIPO märkis, et hagi eesmärk ei saa seisneda tuvastamisotsuse tegemises ja hageja nõudeid, et Üldkohus tuvastaks vaidlustatud otsuse vastuolu määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b, lõike 2 ja artikliga 75, tuleb mõista nii, et nendega palutakse vaidlustatud otsuse tühistamist.
Hageja kinnitas kohtuistungil, et tema esimene nõue ei ole teisest nõudest eraldiseisev, ning selles palub ta vaidlustatud otsuse tühistamist.
Nimetatud täpsustust arvestades tuleb nentida, et esimene väide kattub sisuliselt teise väitega, milles palutakse vaidlustatud otsuse tühistamist. Seetõttu ei ole vaja teha otsust esimese nõude ja veel enam selle vastuvõetavuse kohta.
Sisulised küsimused
Hageja põhjendab oma hagi kahe väitega, millest esimene käsitleb määruse nr 207/2009 artikli 75 ning teine selle määruse artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumist.
Esimene väide, et on rikutud määruse nr 207/2009 artiklit 75
Hageja väidab, et apellatsioonikoda rikkus põhjendamiskohustust.
Selles osas tuleb meenutada, et määruse nr 207/2009 artikli 75 esimese lause kohaselt peavad EUIPO otsused olema põhjendatud. Kohtupraktika kohaselt on sellel kohustusel samasugune ulatus kui ELTL artikli 296 teisest lõigust tuleneval kohustusel ning selle eesmärk on ühelt poolt võimaldada huvitatud isikutel võetud meetme põhjendusi mõista, et nad saaksid oma õigusi kaitsta, ning teiselt poolt võimaldada liidu kohtul teostada selle otsuse üle kontrolli (vt kohtuotsused, 6.9.2012, Storck vs. Siseturu Ühtlustamise Amet,
C‑96/11 P
, ei avaldata,
EU:C:2012:537
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika, ja 9.7.2008, Reber vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart),
T‑304/06
,
EU:T:2008:268
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Euroopa Kohtu praktikast nähtub, et kaubamärgi registreerimisest keeldumise põhjuste kontrollimisel peab käsitlema iga kaupa või teenust, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotletakse (vt kohtuotsus, 17.10.2013, Isdin vs. Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Euroopa Kohus möönab, et kui sama keeldumispõhjus esitatakse kaupade või teenuste kategooria või rühma suhtes, võib esitada üldise põhjenduse, mis hõlmab kõiki asjaomaseid kaupu või teenuseid (vt kohtuotsus, 17.10.2013, Isdin vs. Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Sellegipoolest hõlmab see võimalus vaid neid kaupu ja teenuseid, mille vahel on piisavalt otsene ja konkreetne seos, nii et need moodustavad kõnealuste kaupade või teenuste piisavalt ühtse kategooria või rühma. Niisuguse homogeensuse tuvastamiseks ei ole piisav üksnes asjaolu, et kõnealused kaubad või teenused kuuluvad Nizza kokkuleppe samasse klassi, sest neisse klassidesse kuuluvad sageli väga erinevad kaubad või teenused, mille vahel ei ole tingimata piisavalt otsest ja konkreetset seost (vt kohtuotsus, 17.10.2013, Isdin vs. Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Kaupade või teenuste homogeensust eespool punktis 17 osutatud kohtupraktika tähenduses hinnatakse asjaomase kaubamärgi taotluse suhtes esitatud konkreetset keeldumispõhjust arvestades (vt selle kohta kohtumäärus, 11.12.2014, FTI Touristik vs. Siseturu Ühtlustamise Amet,
C‑253/14 P
, ei avaldata,
EU:C:2014:2445
, punkt
) ja on võimalik esitada üldine põhjendus nende kaupade või teenuste kohta, mille vahel on piisavalt otsene ja kindel seos, nii et need moodustavad piisavalt ühtse kategooria, millest tulenevalt kõik kõnealuse otsuse põhjendustes sisalduvad faktilised ja õiguslikud kaalutlused selgitavad piisavalt arutluskäiku iga sellesse kategooriasse kuuluva kauba ja teenuse osas ja neid faktilisi ja õiguslikke kaalutlusi võib kohaldada kõigi asjaomaste kaupade ja teenuste suhtes ühte moodi (kohtuotsus, 2.4.2009, Zuffa vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP),
T‑118/06
,
EU:T:2009:100
, punkt
).
Käesoleval juhul väidab hageja, et apellatsioonikoja analüüs on taotletava kaubamärgiga hõlmatud iga üksiku teenuse käsitlemisel „fragmentaarne ja kokkuvõtlik“.
Hageja sõnul ei ole esitatud põhjendus klassi 35 kuuluvate teenuste osas kohaldatav muudele teenustele kui reklaamtekstide kirjutamine. Teatavaid kõnealusesse klassi kuuluvaid teenuseid üldjuhul ei pakuta käivitamise faasis olevatele ettevõtetele. Nii on see selliste teenuste puhul nagu sportlaste äritegevuse juhtimine või ajalehetellimused kolmandatele isikutele, mida ei saa käsitada idufirmadele mõeldud teenustena.
Hageja arvates ei ole klassi 36 kuuluvate teenuste osas apellatsioonikoda selgitanud võimalikku seost näiteks ühelt poolt seifihoiustamise, korjanduse ja tolliagentuuri teenuste, ja teiselt poolt käivitamise faasis olevatele ettevõtetele mõeldud algatuste vahel.
Klassi 41 kuuluvate teenuste osas ei ole hageja sõnul põhjendus piisav, kuna need teenused, mis hõlmavad muu hulgas ka iludusvõistluste korraldamist, ei ole ühtsed.
Hageja leiab, et klassi 42 kuuluvate teenuste osas ei ole vaidlustatud otsuse põhjendus kohaldatav teenustele nagu allveeuuringud, maavarade otsingud ja tekstiili testimine, teimimine ja katsetamine, mis ei ole mingil määral seotud teenustega nagu teadus- ja tehnoloogiateenused, tööstuslikud analüüsid ja uurimused ning projekteerimine ja arendamine. Peale selle on põhjendus, et idufirmasid luuakse tehnoloogiliselt innovaatilistes sektorites, vastuolus põhjendusega, mille kohaselt hõlmavad klassi 41 kuuluvad teenused meelelahutuse ja vaba aja veetmisega seotud tegevusi.
EUIPO vaidleb hageja argumentidele vastu. Tema arvates ei ole väide põhjendatud, kuna eelkõige saab kõiki kaubamärgitaotlusega hõlmatud teenuseid osutada idufirmadele või saavad neid pakkuda idufirmad.
Mis puutub klassi 35, siis on sellesse klassi kuuluvad asjaomase kaubamärgitaotlusega hõlmatud teenused järgmised: „reklaam, ärijuhtimine, ärikorraldus, kontoriteenused, reklaamplakatite kleepimine, müügiautomaatide rentimine, reklaamiaja rentimine massiteabevahendites, äriteabeagentuurid, reklaamiagentuuriteenused, ekspordi‑ ja impordiagentuuride teenused, reklaammaterjalide ajakohastamine ja moderniseerimine, teiste omanike kaupade ja teenuste litsentsimise korraldamine äri eesmärgil, omahinnaanalüüsid, tööstus- või ärialane juhtimisabi, ärialased spetsialisti konsultatsioonid, ärijuhtimiskonsultatsioonid, personalijuhtimisalane nõustamine, raamatupidamine, poeakende (vaateakende) kaunistamine, dekoreerimine, reklaammaterjalide levitamine, näidiste (proovide) levitamine, kaupade demonstreerimine, esinevate artistide äritegevuse juhtimine, reklaammaterjalide (lendlehed, reklaamprospektid, trükised, näidised) levitamine, statistika koostamine, arvete esitamine, hotellide ärialane juhtimine, sportlaste äritegevuse juhtimine, arvutipõhine dokumendihaldus, äriinfo ja ‑teave, äriteave ja klientide äriline nõustamine (klientide nõustamise keskus), ärialased uuringud, reklaamide küljendamine teenusena, reklaamipindade üürimine, turundus, fotokoopiamasinate rentimine, üürimine, kontorimasinate ja ‑sisseseadete rentimine, üürimine, reklaammaterjali üürimine, messide korraldamine äri või reklaami eesmärgil, kaubandus‑ ja reklaamnäituste korraldamine, moeetenduste korraldamine turunduseesmärkidel, äri efektiivsuse ekspertiisid, palgalehtede koostamine, kaupade jaemüügi reklaam meediakanalites, majandusprognoosid, reklaamfilmide produtseerimine, ärijuhtimisabi, müügikampaaniad, ‑reklaam teenusena, reklaamtekstide publitseerimine, arvutivõrgureklaam, postimüügireklaam, reklaamtekstide ettevalmistamine, raadioreklaam, telereklaam, info kogumine arvuti andmebaasidesse, ärialased päringud, küsitlused, tööjõu värbamine, reklaamtekstide kirjutamine, suhtekorraldusteenused, sponsorite otsimine, teabeotsing arvutifailides kolmandatele isikutele, turu‑uuringud, ärialased uuringud, dokumentide paljundamine, personalivalik psühholoogilist testimist kasutades, ajalehetellimused kolmandatele isikutele, telekommunikatsiooniteenuste tellimuste korraldamine, hanketeenused teistele ettevõtetele (kaupade ja teenuste ostmine), hinnavõrdlusteenused, ärijuhtimise ja ‑korralduse alased konsultatsioonid, äritegevuse korraldamise alane nõustamine, äritegevuse juhtimise nõustamine, masinakirjatööd, fotokopeerimisteenused, reklaami või müügi modelleerimine, pressiülevaateteenused, äritegevuse siirdeteenused, telefonivastamisteenused kättesaamatute abonentide puhul, kontoriteenused, kiirkiri, stenograafia, allhanketeenused (ärialane abi), telemarketingiteenused, info süstematiseerimine arvuti andmebaasides, arvamusküsitlused, maksudokumentatsiooni koostamine, arvete seisu, bilansi koostamine, äritegevuse hindamine, turu-uuringud, sõnumite transkriptsioon (kontoriteenused), ostutellimuste töötlemine, tekstitöötlus, tööhõivekontoriteenused, oksjonid, enampakkumised, raamatupidamiskontroll“.
Apellatsioonikoda selgitas vaidlustatud otsuse punktis 20, et kõiki neid teenuseid puudutavas osas mõistetakse taotletavat kaubamärki kui teenuse adressaatidele antavat teavet selle kohta, et muu hulgas reklaami, ärijuhtimise ja ettevõtjate nõustamise valdkonnas vastavad need teenused eriti hästi idufirmade vajadustele. Apellatsioonikoda täpsustas, et taotletav kaubamärk on suunatud teenuse adressaadile, nimelt idufirmale, ning sellele, kuidas aidata konkreetselt idufirmasid strateegiate loomisega erinevates klassi 35 kuuluvate teenuste loetelus nimetatud sektorites. Ta tõi näiteks reklaamtekstide kirjutamise ning märkis, et taotletav kaubamärk teavitab avalikkust, et teenus kujutab endast tegevust, mille teenuse osutaja teeb idufirmale kättesaadavaks.
Sel viisil põhjendas apellatsioonikoda vaidlustatud otsust klassi 35 kuuluvate teenuste osas õiguslikult piisavalt.
Käesoleva kohtuasja asjaolusid arvestades võib põhjendus kõnealuste teenuste – reklaam, ärijuhtimine ja ettevõtjate nõustamine – olemust arvestades olla üldine. Need teenused võivad idufirmadele huvi pakkuda, kuna nagu apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktis 21 õigesti märkis, võib uue ettevõtte käivitamine nõuda äriplaani koostamist, reklaamikampaania kujundamist, ärialast nõustamist, personalivalikut, kontorisisseseade renti, masinakirjatöid, turu‑uuringuid ning kõiki muid klassi 35 kuuluvaid asjaomaseid teenuseid. Asjaolu, et selles klassis on loetletud ka teenused nagu sportlaste äritegevuse juhtimine või ajalehetellimused kolmandatele isikutele, ei sea seda hinnangut kahtluse alla. Esiteks võib kolmandate isikute ja eelkõige sportlaste äritegevuse juhtimine olla teenus, mis on suunatud idufirmadele, eelkõige kui idufirma tegutseb spordi valdkonnas. Teiseks võivad ka ajalehetellimused kolmandatele isikutele huvitada idufirmasid, kuna ka neil võib tegevuse käigus tekkida vajadus nimetatud tellimusi esitada.
Seega võis apellatsioonikoda põhjendada vaidlustatud otsust viisil, nagu ta seda nimetatud otsuse punktides 20 ja 21 tegi, ilma et ta oleks olnud kohustatud esitama rohkem täpsustusi. Seda põhjendust saab kohaldada kõigile klassi 35 kuuluvatele ja kaubamärgitaotlusega hõlmatud teenustele nende mitmekesisusest hoolimata.
Mis puutub klassi 36, siis on sellesse klassi kuuluvad asjaomase kaubamärgitaotlusega hõlmatud teenused järgmised: „kindlustus‑, finants‑, rahandus‑, kinnisvara‑, pangandusteenused, korterite üürimine ja rentimine, farmide, talude üürimine ja rentimine, krediidikontoriteenused, krediidibürooteenused, majutusbürooteenused (korterid), võlgade sissenõudeagentuuride teenused, tolliagentuurid, kinnisvaraagentuuriteenused, kinnisvara haldamine, juhtimine, kortermajade haldamine, finantsjuhtimine, finants‑ ja rahandusanalüüsid, õnnetusjuhtumikindlustus, tulekahjukindlustus, ravikindlustus, merekindlustus, elukindlustus, maaklerlus, vahendus, vahendamine, heategevuskorjandused, kindlustuskonsultatsioonid, finantsnõustamine, avatud investeerimisfondid, väärisesemete hoiustamine, seifihoiustamine, reisitšekkide väljastamine, rahalise väärtusega žetoonide väljastamine, krediitkaartide väljastamine, faktooring, kaubaarvete ost‑müük, kaubaarvete ülesostmine, tagatisteenused, käendusteenused, internetipangandus, finantsteave, -info, rahandusteave, kindlustusteave, süsihappegaasi kvootide vahendamine, fondiinvesteeringud, kinnisvara üürimine, rentimine, järelmaksuga ostu finantseerimine, kontoriruumide rentimine, kindlustusvahendus, kinnisvaramaaklerlus, väärtpaberite vahendamine, rahavahetus, arvelduskojad (rahandus), osamaksetena tagastatavad laenud, fiskaalhinnangud, väärtpaberite laenuks andmine, laenud (finantseerimine), väärtpaberite laenuks andmine, börsinoteerimisteenused, üürikogumine, rendikogumine, kindlustusstatistilised teenused, kaarditeenused, deebetkaarditeenused, hoiupangateenused, finantseerimisteenused, rahastamisteenused, kindlustusfondide teenused, ettevõtete finantsilised likvideerimisteenused, pensionimakseteenused, hüpoteekpangandus, fidutsiaarteenused, usaldusisikuteenused ja usaldusteenused, finantssponsorlus ja majanduslik sponsorlus, kasvava metsa rahaline hindamine, kinnisvara hindamine, postmarkide hindamine, juveelide hindamine, juveeltoodete, väärisehete hindamine, kunstiteoste, taieste hindamine, antiikesemete hindamine, numismaatiline hindamine, müntide hindamine, finantstegevuse hinnangud, rahandushinnangud (kindlustus‑, pangandus‑, kinnisvaratehingud), remondikulude kalkulatsioon (finantshinnang), villa finantsväärtuse hindamine, elektroonilised rahaülekanded, tšekkide tõestamine, verifitseerimine“.
Apellatsioonikoda selgitas vaidlustatud otsuse punktis 23, et idufirmadel on vaja rahastamis‑, hindamis‑, kinnisvara‑, kindlustus‑ ja investeerimisteenuseid ning kõiki muid teenuseid, mida hageja on klassi 36 puudutavas osas loetlenud. Ta täpsustas, et tegemist on teenustega, mis on suunatud ettevõtjatele üldiselt ning veel enam hiljuti asutatud ettevõtjatele, kes panustavad uutesse tehnoloogiatesse ning on seega rahaliselt hapramas ja haavatavamas olukorras.
Seda märkides põhjendas apellatsioonikoda vaidlustatud otsust klassi 36 kuuluvate taotletava kaubamärgiga hõlmatud teenuste osas õiguslikult piisavalt.
Nimelt on neil teenustel omavahel piisavalt otsene ja konkreetne seos, kuna kõiki neid teenuseid võib „hõlmata [hageja] poolt idufirmade suhtes osutatava initsiatiivi kontsept“, nagu apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktis 24 täpsustas. Hageja esitatud tõendid ei võimalda välistada, et teenused nagu seifihoiustamine, korjandus ja tolliagentuuri teenused võivad olla hiljuti asutatud ettevõtjatele huvipakkuvad samal määral nagu rahastamis‑, hindamis‑, kinnisvara‑, kindlustus‑ ja investeerimisteenused.
Mis puutub klassi 41, siis on sellesse klassi kuuluvad asjaomase kaubamärgitaotlusega hõlmatud teenused järgmised: „õpetamine, juhendamine ja treenimine, meelelahutus, spordi- ja kultuurialane tegevus, akadeemiad (haridus), loomade dresseerimine, filmiprojektorite ja nende lisavarustuse üürimine ja laenutus, lavadekoratsioonide üürimine, laenutus, tenniseväljakute üürimine, filmide üürimine, laenutus, helisalvestiste üürimine, laenutus, raadiote ja telerite laenutus, rent, treenimine, spordilaagriteenused, tsirkused, muusika komponeerimise teenused, fitnessitreeningute läbiviimine, spordiüritustel aja mõõtmise teenused, kehaline kasvatus, raadiomeelelahutus ja lõbustussaated, televisioonimeelelahutussaated, telemeelelahutus, dubleerimine, dublaaž (helifilmid), religioosne õpetus, praktiline väljaõpe, treening (demonstratsioonid), sportimisvõimaluste pakkumine, golfi mängimise võimaluste pakkumine, elektronväljaannete pakkumine arvutivõrgus, v.a allalaaditavad, fotograafiteenused, mänguautomaatide saalide teenused, lõbustuspargiteenused, hasartmängude korraldamine, meelelahutusteave, haridusteave, puhke‑, rekreatsioonialane teave, võimlemisõpetus, ‑juhendamine, kaugõpe, viipekeele tõlkimine, küljendusteenused, v.a reklaame puudutavad, ööklubiteenused (meelelahutus), videofilmide, videosalvestiste laenutus, karaoke varustuse pakkumine, mikrofilmimine, raadio‑ ja teleprogrammide lavastamine, produtseerimine, videofilmide montaaž, helitehnikaseadmete üürimine, rentimine, laenutus, teatritele ja telestuudiotele valgustusseadmete üürimine, rentimine, laenutus, mänguvarustuse laenutus, sukeldusseadmete, ‑seadiste, sukeldusvahendite üürimine, laenutus, spordivahendite, v.a sõidukite üürimine, rent, mänguasjade laenutus, spordiväljakute rent, videomagnetofonide rentimine, staadionite üürimine, rentimine, videokaamerate üürimine, rentimine, laenutus, ballide, tantsupidude korraldamine, spordivõistluste korraldamine, iludusvõistluste korraldamine, võistluste korraldamine, kultuuriliste või hariduslike näituste korraldamine, loteriide korraldamine teenusena, moesõude korraldamine (meelelahutus), etenduste korraldamine (impressaarioteenused), kontsertide korraldamine ja läbiviimine, konverentside korraldamine ja läbiviimine, kongresside korraldamine ja läbiviimine, kollokviumide korraldamine ja läbiviimine, seminarid, sümpoosionide korraldamine ja läbiviimine, õpitubade korraldamine ja läbiviimine (koolitus), kutsenõustamine (haridus‑ või koolitusnõuanded), internaatkoolid, pidude korraldamine (meelelahutus), kohtade broneerimine etendustele, raamatukoguteenused, filmitootmine, ‑produtseerimine, v.a reklaamfilmide tootmine, videote tootmine, muusika produtseerimine, etenduste lavastamine, produtseerimine, filmide näitamise teenused, haridusalane eksamineerimine, raamatute kirjastamine, avaldamine, tekstide, välja arvatud reklaamtekstidega seotud avaldamisteenused, elektronraamatute ja -ajakirjade kirjastamine arvutivõrgus, elektrooniline kompaktkirjastamine, esinemised elavettekandena, teatrietendused (lavastused), stsenaariumide kirjutamine, tekstide toimetamine (v.a reklaamtekstid), videolindile salvestamine, fotoreporteriteenused, erialane ümberõpe, varieteed, revüüteatrid, aedkoolid, kunstnikele modelliteenuste pakkumine, rändraamatukoguteenused, piletimüügiteenused (meelelahutus), kalligraafiateenused, puhkelaagriteenused (meelelahutus), kasiinoteenuste pakkumine (hasartmängud), terviseklubiteenused (tervise- ja fitnessitreeningud), klubiteenused (meelelahutus või haridus), uudistereporterite teenused, diskoriteenused, diskoteenused, puhke-, ajaviitealade pakkumine, loomaaiateenused, mänguteenused arvutivõrgus, suulise tõlkimise teenused, muuseumiruumide ja -vahendite pakkumine (esitlused, näitused), orkestriteenused, personaaltreeneri teenused (fitnessitreening), salvestusstuudiod, tõlkimine, meelelahutusteenused, subtiitrimine, filmistuudioteenused“.
Apellatsioonikoda rühmitas need teenused kolme kategooriasse ning esitas iga kategooria suhtes üksikasjaliku põhjenduse.
Apellatsioonikoda eristas vaidlustatud otsuse punktides 26–28 kolme teenuste rühma, nimelt koolitus‑ ja haridusteenustega seotud rühm, spordi‑ ja kultuuritegevusega seotud rühm ning meelelahutus‑ ja vaba aja veetmise tegevusega seotud teenuste rühm.
Apellatsioonikoda märkis vaidlustatud otsuse punktis 26, et koolitus‑ ja haridusteenustega seoses tähistab taotletavas kaubamärgis sisalduv väljend nende teenuste eset, nimelt „koolituskursusi ja analoogilisi teenuseid, mis on suunatud idufirmade käivitamise soodustamise algatustele“. Vaidlustatud otsuse punktis 27 selgitas apellatsioonikoda, et spordi‑ ja kultuuritegevusega seoses tajutakse taotletavat kaubamärki kui tähist selle kohta, et asjaomased tegevused kujutavad endast hiljuti asutatud ettevõtjate kasutatavaid algatusi, mitte konkreetse ettevõtja teenuse või tegevuse päritolu tähist. Apellatsioonikoda järeldas sellest, et nende teenustega seoses täidab taotletav kaubamärk üksnes informatiivset ülesannet. Apellatsioonikoda täpsustas vaidlustatud otsuse punktis 28, et need kaalutlused on kohaldatavad meelelahutus‑ ja vaba aja veetmise tegevustele ning muudele teenustele, millega seoses taotletav kaubamärk üksnes teavitab avalikkust, et tegemist on teenuste ja tegevustega, mille algataja on olnud teatav idufirma.
Apellatsioonikoja selline põhjendus on piisav ning hageja esitatud argumendid ei tõenda, et apellatsioonikoja tuvastatud teenusekategooriad on määratletud ebaõigesti. Lisaks tuleb täpsustada, et iludusvõistluste korraldamine, mille hageja on eraldi välja toonud, saab just nimelt kuuluda apellatsioonikoja kindlaks määratud kolmandasse teenusekategooriasse, mis hõlmab muu hulgas meelelahutus‑ ja vaba aja veetmise tegevusi.
Mis puutub klassi 42, siis on sellesse klassi kuuluvad asjaomase kaubamärgitaotlusega hõlmatud teenused järgmised: „teaduslikud ja tehnoloogilised teenused, tööstuslikud analüüsid ja uuringud teenusena; arvutiriistvara ja ‑tarkvara projekteerimine ja arendus, arvutite rentimine, laenutus, tarkvara uuendamine, maamõõtmine, ehitusprojekteerimine, tarindustööd, keemilised analüüsid, käekirjaanalüüs (grafoloogia), veeanalüüsid, arvutisüsteemide analüüs, arhitektuuriteenused, kunstiteoste, taieste ehtsuse tõestamine, materjalitestid, materjalide teimimine, testimine, katsetamine, arhitektuurikonsultatsioonid, ja ‑nõustamine, energiasäästlikkuse konsultatsioonid, arvutitarkvara konsultatsioonid, arvutiriistvara disaini ja arenduse alased konsultatsioonid ja nõuanded, naftapuurkaevude testimine, kvaliteedikontroll, sõidukite tehnoülevaatus, arvutiprogrammide ja andmete teisendamine (mitte füüsiline muundamine), andmete või dokumentide muundamine füüsiliselt kujult elektroonilisele, veebisaitide loomise ja haldamise teenus, sisekujundus, dokumentide digitaliseerimine (skaneerimine), tehniline joonestamine, arvutiprogrammide dubleerimine, arvutitarkvara projekteerimine, naftaväljaotsingud, ‑uuringud, geoloogiline mõõtmine, allveeuuringud, süsiniku vabastamisega seotud teadusinfo jagamine, teadusnõustamine ja teaduskonsultatsioonid, interneti otsingumootorite loomine, inseneriteenused, pilvekülv, tarkvara installeerimine, arvutitarkvara üürimine, laenutus, arvutitarkvara hooldamine, arvutisüsteemide seiramine kaughalduse teel, serverite (veebi‑)rent, veebihosting, mõõdistamine, linnaplaneerimine, infosüsteemide projekteerimine, arvutiprogrammide koostamine, tekstiili testimine, teimimine, katsetamine, arvutiandmete taastamine, naftaotsingud, uute toodete uuringud ja arendamine teenusena, maavarade otsingud, bioloogilised uuringud, geoloogilised uuringud, bakterioloogilised uuringud, keemilised uuringud, kosmeetilised uuringud, füüsikalised uuringud, keskkonnakaitselised uuringud, mehaanikauuringud, tehnilised uuringud, naftaväljade kasutuselevõtu analüüsimine, ilmaennustus, keemiateenused, graafilise disaini teenused, pakendite kujundamine, rõivaste kavandamine, moedisain, teaduslikud laboriteenused, arvutite viirusetõrje teenusena, kujundamine, stiliseerimine (tootekujundus, tööstusdisain), tehnilised projektiuuringud, kalibreerimine, kaliibrimine (mõõtmine), villa kvaliteedi hindamine, kasvava metsa kvaliteedi hindamine“.
Apellatsioonikoda märkis vaidlustatud otsuse punktides 29–31, et kõik need teenused, mida saab määratleda kui teadus‑ ja tehnoloogiateenuseid ning teenuseid tööstusliku analüüsi ja uurimuste ning arvutiriistvara ja ‑tarkvara projekteerimise ja arenduse valdkonnas ning mis on loetletud itaalia tähestiku järjekorras, alustades arvutite rentimisest ja lõpetades kasvava metsa kvaliteedi hindamisega, mille vahele jäävad veel pilvekülv, naftapuurkaevude testimine ja moedisain. Neile teenustele ja tegevustele taotletava kaubamärgiga edasi antav pelgalt informatiivne sõnum on, et kõnealuseid teenuseid pakutakse ja tegevusi tehakse teatavast idufirmast lähtuvate ettevõtlusalgatuste raames. Idufirmad on asutatud tehnoloogiliselt innovaatilistes sektorites, mis vastab täpselt klassi 42 kuuluvatele teenustele. Taotletava kaubamärgi kasutamine nimetatud teenuste ja tegevuste suhtes ei täida eristamise ülesannet. Taotletav kaubamärk ei teavita avalikkust mitte üksnes asjaomaste teenuste ja tegevuste kaubanduslikust päritolust, vaid ka kaubanduslikust raamistikust, milles neid teenuseid osutatakse ja tegevusi tehakse.
Olgu öeldud, et sellisel viisil põhjendas apellatsioonikoda vaidlustatud otsust klassi 42 kuuluvate teenuste osas õiguslikult piisavalt. Nimelt on neil teenustel omavahel piisavalt otsene ja konkreetne seos, kuna need võivad kõik kuuluda tehniliselt innovaatilistesse sektoritesse, milles idufirmasid asutatakse. Seoses küsimusega, kas see põhjendus on vastuolus teatavate põhjendusega, mis on esitatud klassi 41 kuuluvate teenuste suhtes ja mis käivad meelelahutus‑ ja vaba aja veetmise teenuste kohta, siis tuleb märkida, et vaidlustatud otsuses üksnes äramärkimist leidnud asjaolu, et idufirmasid asutatakse tehniliselt innovaatilistes sektorites, nagu need, mis on märgitud teenuste klassi 42 päises, ei saa tõlgendada nii, et idufirmasid ei asutada kunagi muudes sektorites, nagu need, milles osutatakse klassi 41 kuuluvaid meelelahutus‑ ja vaba aja veetmise teenuseid. Sellest tuleneb, et põhjenduse sisemisele vastuolule osutav etteheide ei ole faktiliselt ja õiguslikult põhjendatud ning tuleb seetõttu tagasi lükata.
Kõigest eelpool nimetatust tuleneb, et apellatsioonikoda ei teinud viga, kui rühmitas kaubamärgitaotlusega hõlmatud teenused mitmesse eri kategooriasse ning esitas iga kategooria suhtes üldise põhjenduse. Lisaks tuleb märkida, et oma olemusest tulenevalt võivad asjaomased idufirmad esineda paljudes eri valdkondades ning kasutada seega erinevaid teenuseid. Sellest tulenevalt võib põhjendus olla identne erinevate teenuste suhtes, mis võivad olla neile idufirmadele suunatud ning vastavad neile suunatud või nendepoolsetele tegevustele, sõltumata asjaolust, et nimetatud teenused ei pruugi olla ühtsed. Neil asjaoludel ei olnud sama põhjenduse kordamine iga teenuse või teenusekategooria suhtes vajalik.
Seega tuleb esimene väide põhjendamatuse tõttu tagasi lükata.
Teine väide, et on rikutud määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b
Hageja väidab, et apellatsioonikoda rikkus määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b.
Hageja vaidleb vaidlustatud otsuses sedastatule vastu, kuna selles märgitakse, et avalikkus, kes inglise keelt ei kõnele, saab sõnadest „start up initiative“ aru, kuigi tegelikult ei saa tarbija väljaspool ingliskeelseid riike nende sõnade tähendusest aru ning tajub taotletavat kaubamärki kui täielikult väljamõeldud sõnadest koosnevat tähist.
Hageja sõnul ei puudu taotletaval kaubamärgil kaubamärgitaotlusega hõlmatud teenuste osas eristusvõime, kuna tegemist on kombineeritud kaubamärgiga, mis koosneb sõnalistest osadest ja kujutisosadest, mis muudavad selle eristusvõimeliseks. Taotletav kaubamärk näeb välja nagu väljamõeldud logo, mis koosneb kahe sõna „start„ ja „initiative“ kujutisest, mis on paigutatud kahele reale ja mis on „paremal joondatud“. Sellele kujutisele lisandub koomiksitest tuntud jutumull, mis meenutab sõna „up“ väljaütlevat stiliseeritud suud. Uudne valik on nimetatud jutumulli seostamine sõnadega „start“ ja „initiative“ tegelaskuju kasutamise asemel, mis omakorda annab tunnistust taotletava kaubamärgi suurest eristusvõimest. Nii jäädvustub see kaubamärk tarbija mällu ja täidab osutatud teenuste tähistamise ülesannet.
EUIPO vaidleb hageja argumentidele vastu.
Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b kohaselt ei registreerita „kaubamärke, millel puudub eristusvõime“.
Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b hõlmab tähiseid, mis ei ole võimelised täitma kaubamärgi peamist ülesannet identifitseerida kauba või teenuse kaubanduslikku päritolu, et võimaldada kaubamärgiga tähistatud kaupa või teenust ostnud tarbijal hilisemate ostude korral teha sama otsus juhul, kui kogemus osutus positiivseks või teha teistsugune otsus, kui kogemus osutus negatiivseks (kohtuotsused, 3.7.2003, Best Buy Concepts vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (BEST BUY),
T‑122/01
,
EU:T:2003:183
, punkt
; 21.1.2011, BSH vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (executive edition),
T‑310/08
, ei avaldata,
EU:T:2011:16
, punkt
, ja 23.1.2014, Novartis vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (CARE TO CARE),
T‑68/13
, ei avaldata,
EU:T:2014:29
, punkt
).
Kohtupraktikast nähtub, et määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktis b sätestatud absoluutse keeldumispõhjuse kohaldamise takistamiseks piisab minimaalsest eristusvõimest (kohtuotsused, 27.2.2002, Eurocool Logistik vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (EUROCOOL),
T‑34/00
,
EU:T:2002:41
, punkt
, ja 23.1.2014, CARE TO CARE,
T‑68/13
, ei avaldata,
EU:T:2014:29
, punkt
).
Eristusvõimet tuleb hinnata ühest küljest seoses kaupade ja teenustega, mille jaoks registreerimist taotletakse, ning teisest küljest lähtuvalt sellest, kuidas nende kaupade või teenuste keskmisest tarbijast koosnev asjaomane avalikkus kaubamärki tajub (vt kohtuotsus, 21.1.2010, Audi vs. Siseturu Ühtlustamise Amet,
C‑398/08 P
,
EU:C:2010:29
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Kõigepealt tuleb nentida, et apellatsioonikoda märkis õigesti, ilma et hageja oleks sellele vastu vaielnud, et asjaomane avalikkus koosneb isikutest, kes ametialaselt või mitte võivad paluda teenuste osutamist reklaami, kaubanduse, finantsvaldkonna, kindlustuse, kinnisvaraarenduse, hariduse, kultuuri, spordi, etenduskunstide, teadusuuringute, tehnoloogia, tööstusdisaini ja inseneriteenuste sektorites ning eelkõige kaubamärgitaotlusega hõlmatud teenuseid puudutavates tegevusvaldkondades.
Hageja vaidleb vaidlustatud otsusele vastu, kuna selles märgitakse, et muu kui inglise keelt valdav avalikkus saab sõnadest „start up initiative“ aru. Hageja sõnul ei saa tarbija väljaspool ingliskeelseid riike nende sõnade tähendusest aru ja tajub taotletavat kaubamärki kui täielikult väljamõeldud sõnadest koosnevat tähist.
Apellatsioonikoda leidis vaidlustatud otsuse punktis 14, et kaubamärgitaotlusega hõlmatud majandussektorites on inglise keele kasutamine väga levinud ja avalikkus, kes liidus neis sektorites tegutseb, on võimeline sõnu „start up initiative“ lugema ja neist aru saama ning eelkõige tuvastama sõnu „start“ ja „initiative“. Apellatsioonikoda lisas vaidlustatud otsuse punktis 16, et sõna „start‑up“ kasutatakse inglise keeles tavapäraselt uute asutatud ettevõtjate tähistamiseks ning ingliskeelne sõna „initiative“ tähendab „algatust“. Muu kui inglise keelt valdav avalikkus saab nendest sõnadest hõlpsasti aru ja sõnast „start‑up“ on saanud Itaalias argikeele osa ning selle seos uute tehnoloogiate sektori ärialgatuste ja internetiga on üldtuntud.
Sellises hinnangus ei ole eksitud. Nagu apellatsioonikoda märkis, on sõna „start-up“ Itaalias nagu ka muudes liikmesriikides hakatud igapäevakõnes piisavalt kasutama, nii et võib asuda seisukohale, et avalikkuse teatav osa ja isegi need, kes inglise keelt ei valda, saavad sellest aru. Jättes kõrvale asjaolu, et hageja on tuginenud näidetele, mis põhinevad isikute liigitamisel teatavatesse erikategooriatesse, ei ole ta esitanud tõendeid selle kohta, et asjaomase avalikkuse suur osa ei tea sõna „start-up“ ega saa seda õigesti mõista, nagu ta ei saa mõista ka sõna „initiative“. Peale selle ei ole hageja tõendanud, et avalikkus, kes teab sõnu „start-up“ ja „initiative“, esindab asjaomase avalikkuse tähtsusetut osa. Siinkohal olgu meenutatud, et tähise määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktis b sätestatud keelu kohaldamisalasse kuulumiseks piisab sellest, kui registreerimisest keeldumise põhjus esineb sihtrühma olulise osa suhtes ning ei ole vaja analüüsida, kas teised asjaomase avalikkuse hulka kuuluvad tarbijad teavad samuti kõnealust tähist (vt selle kohta kohtuotsus, 25.11.2015, bd breyton-design vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (RACE GTP),
T‑520/14
, ei avaldata,
EU:T:2015:884
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika). Peale selle tuleb lisada, et määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 2 kohaselt kohaldatakse lõiget 1 olenemata sellest, et registreerimata jätmise põhjused on ainult teatavas liidu osas.
Mis puutub küsimusse, kas taotletaval tähisel puudub eristusvõime, siis tuleb kõigepealt meenutada, et mitmest sõnalisest ja kujutisosast koosneva kombineeritud kaubamärgi puhul võib võimalikku eristusvõime olemasolu iga elemendi puhul hinnata osaliselt eraldi, kuid selle olemasolu peab sõltuma neist moodustuvale tervikule antavast igakülgsest hinnangust. Asjaolu, et iga element eraldi võetuna on eristusvõimetu, ei välista, et nende kombinatsioonil võib olla eristusvõime (vt selle kohta kohtuotsus, 16.9.2004, SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet,
C‑329/02 P
,
EU:C:2004:532
, punkt
).
Apellatsioonikoda leidis, et koomiksi jutumullist koosnev element moodustab üksnes väikese osa tähisest kui tervikust ning see pääseb taotletavast kaubamärgist jäävas tervikmuljes suhteliselt vähe mõjule. Ta lisas, et ei ole tõendatud, et asjaomane avalikkus tajub seda elementi kui koomiksi jutumulli, mis põhimõtteliselt väljendab teatava tegelaskuju väljaöeldavat sõnumit. Ta leidis, et taotletavas kaubamärgis ei ole ükski tegelaskuju äratuntav ning seega ei taju avalikkus seda kujundit, mis sõna „up“ ümbritseb, koomiksi jutumullina, vaid pelga väljamõeldud raamina. Avalikkusel on kalduvus lugeda sõnu „start up“ ja „initiative“ kokku vastavalt teatavale loogilisele järjestusele. Sellest järjestusest moodustub väljend, millel on teatav tähendus, väljendi „start initiative up“ osas see aga puudub. Peale selle ei takista asjaolu, et sõna „up“ on kantud koomiksi jutumulli ning see on kirjutatud valgete tähtedega tumedal taustal, avalikkusel lugeda seda sõna vaistlikult pärast sõna „start“, kuna sõna „start-up“ on tuntud mõiste, seda ei ole aga sõnad „start initiative“.
Sellises hinnangus ei ole eksitud.
Kõigepealt ei ole võimalik vaidlustada asjaolu, et väljendil „start up initiative“ on iseseisev avalikkusele teada olev tähendus, väljendil „start initiative up“ see aga puudub. On vähetõenäoline, et avalikkus jätab meelde viimati nimetatud väljendi, pigem jätab ta meelde väljendi „start up initiative“.
Sellest, et tähises on kasutatud koomiksi võtteid, ei piisa tähise eristusvõimeliseks muutmiseks, kuna neid võtteid kasutatakse laialdaselt kõiksuguste sõnumite ja andmekandjate jaoks.
Käesoleval juhul on jutumulli puhul tegemist pelga kujutiselemendiga, seda enam et see erineb koomiksites kõige sagedamini kasutatud võttest kujutada visuaalselt sõna, kuna taotletavas kaubamärgis puudub tegelaskuju või muu kujutis, nagu apellatsioonikoda sisuliselt märkis. Avalikkus ei taju sõna „up“ ümbritsevat kujundit seega tingimata koomiksi jutumullina, vaid pigem kui väga lihtsa raamina, mis ise ei saa seega anda edasi tarbijatele meelde jäävat sõnumit (vt selle kohta kohtuotsus, 12.9.2007, Cain Cellars vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Viisnurga kujutis),
T‑304/05
, ei avaldata,
EU:T:2007:271
, punktid
et 23 ja seal viidatud kohtupraktika).
Viimaks tuleb meenutada, et sõnaline element on kirjeldav ja sellel puudub eristusvõime, kui vähemalt üks selle võimalikest tähendustest viitab asjaomaste kaupade või teenuste mõnele omadusele. Sellega on tegemist juhul, kui seos ühelt poolt selle elemendi sisu ja teiselt poolt asjaomaste kaupade ja teenuste vahel on piisavalt konkreetne ja otsene, et tõendada, et see element võimaldab asjaomasel avalikkusel asjaomaseid kaupu ja teenuseid määratleda vahetult (vt kohtuotsus, 14.1.2016, International Gaming Projects vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (BIG BINGO),
T‑663/14
, ei avaldata,
EU:T:2016:5
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Kuna asjaomane avalikkus jätab taotletava kaubamärgi meelde peamiselt sõnade „start up initiative“ abil, tuleb apellatsioonikoja hinnanguga taotletava kaubamärgi eristusvõime puudumise kohta kõnealuse kaubamärgiga hõlmatud erinevate teenuste osas nõustuda.
Mis puutub esiteks taotletava kaubamärgiga hõlmatud teenustesse, mis kuuluvad klassi 35, siis võib nimetatud kaubamärki mõista kui teenuste adressaadi tähistust, nimelt nii, et need teenused vastavad reklaami, ärijuhtimise ja ettevõtete nõustamise valdkonnas täpselt idufirmade nõuetele, nagu apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktis 20 õigesti leidis.
Mis teiseks puutub klassi 36 kuuluvatesse teenustesse, siis võib taotletavat kaubamärki mõista ühelt poolt kui nende teenuste adressaatide, nimelt idufirmade tähist, ja teiselt poolt kui nende algatuste liigi tähist, mis tehakse neile finants-, kindlustus- ja kinnisvarahalduse valdkonnas kättesaadavaks, nagu apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktis 22 õigesti leidis.
Mis kolmandaks puutub klassi 41 kuuluvatesse teenustesse, siis võib taotletav kaubamärk tähistada nende teenuste eset, mida vaidlustatud otsuse punktides 26–28 apellatsioonikoja poolt määratletud kolm kategooriat hõlmavad. Esimese kategooria osas, mis hõlmab hariduse ja koolitusega seotud teenuseid, võib taotletav kaubamärk tähistada teenuseid, mis on mõeldud idufirmade käivitamise soodustamiseks. Teine kategooria, mis hõlmab spordi- ja kultuuritegevusega seotud teenuseid, võib tähistada idufirmade kasutatavaid algatusi. Kolmas liik, mis hõlmab meelelahutus‑ ja vaba aja veetmise ning muid teenuseid, võib tähistada teenuseid, mis kuuluvad idufirmade teostatavate algatuste alla.
Mis neljandaks puutub klassi 42 kuuluvatesse teenustesse, mille hulka kuuluvad teadus‑ ja tehnoloogiateenused, tööstuslik analüüs ja uurimused, arvutiriistvara ja tarkvara projekteerimine ja arendus ja mis on loetletud itaalia tähestiku järjekorras, alustades arvutite rentimisest ja lõpetades kasvava metsa kvaliteedi hindamisega ning mille vahele jäävad veel pilvekülv, naftapuurkaevude testimine ja moedisain, siis võib taotletavat kaubamärki mõista nii, et kõnealuseid teenuseid osutatakse ning kõnealuseid tegevusi tehakse teatavast idufirmast lähtuvate ettevõtlusalgatuste raames, arvestades seda, et idufirmad on asutatud tehnoloogiliselt innovaatilistes sektorites, nagu leidis apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktides 29 ja 30.
Kõike eeltoodut arvestades ei teinud apellatsioonikoda kaalutlusviga, kui järeldas, et taotletaval kaubamärgil puudub eristusvõime. Seetõttu tuleb teine väide põhjendamatuse tõttu tagasi lükata ja jätta hagi tervikuna rahuldamata.
Kohtukulud
Üldkohtu kodukorra artikli 134 lõike 1 kohaselt on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna kohtuotsus on tehtud hageja kahjuks, jäetakse kohtukulud vastavalt EUIPO nõudele hageja kanda.

Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (esimene koda)
otsustab:

1.
Jätta hagi rahuldamata.

2.
Mõista kohtukulud välja Intesa Sanpaolo Spa-lt.

Kanninen
Pelikánová
Calvo-Sotelo Ibáñez-Martín
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 15. detsembril 2016 Luxembourgis.
Allkirjad
(
)	* Kohtumenetluse keel: itaalia.