CELEX: 62019CJ0666
Обжалване
Дъмпинг
Внос на аспартам с произход от Народна република Китай
Регламенти № 1225/2009 и 2016/1036
Приложно поле ratione temporis
Член 2, параграф 7
Третиране като предприятие, работещо в условията на пазарна икономика
Отказ
Член 2, параграф 10
Корекции
Тежест на доказване
Член 3
Установяване на вреда
Задължение на Европейската комисия за полагане на грижа

С жалбата си Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (наричано по-нататък „Changmao“) иска да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 28 юни 2019 г., Changmao Biochemical Engineering/Комисия (T‑741/16, непубликувано, наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“,
EU:T:2019:454
), с което Общият съд отхвърля жалбата му против Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1247 на Комисията от 28 юли 2016 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на аспартам с произход от Китайската народна република (
ОВ L 204, 2016 г., стр. 92
, наричан по-нататък „спорният регламент“).
I.

Правна уредба
А.

Международното право
С Решение 94/800/ЕО от 22 декември 1994 година относно сключването от името на Европейската общност, що се отнася до въпроси от нейната компетентност, на споразуменията, постигнати на Уругвайския кръг на многостранните преговори (1986—1994 г.) (
ОВ L 336, 1994 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 3), Съветът на Европейския съюз одобрява Споразумението за създаване на Световната търговска организация (СТО), подписано в Маракеш на 15 април 1994 г., както и споразуменията от приложения 1—3 към това споразумение, сред които е Споразумението за прилагането на член VI на Общото споразумение по митата и търговията (1994) (наричано по-нататък „антидъмпинговото споразумение“).
Член 2 от антидъмпинговото споразумение установява правилата за „[о]пределяне на дъмпинга“.
Член 6 от споразумението е озаглавен „Доказателства“.
Член 12 от споразумението е озаглавен „Оповестяване и обясняване на решенията“.
Б.

Правото на Съюза
1.

Основният регламент и Регламент (ЕС) 2016/1036
Към момента на настъпване на фактите по спора разпоредбите, които уреждат приемането на антидъмпингови мерки от Европейския съюз, се съдържат в Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (
ОВ L 343, 2009 г., стр. 51
и поправка
ОВ L 7, 2010 г., стр. 22
), изменен с Регламент (ЕС) № 37/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2014 г. (
ОВ L 18, 2014 г., стр. 1
) (наричан по-нататък „основният регламент“).
Към датата на приемането на спорния регламент обаче разпоредбите, които уреждат приемането на антидъмпингови мерки от страна на Съюза, се съдържат в Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (
ОВ L 176, 2016 г., стр. 21
). Този регламент влиза в сила на 20 юли 2016 г. в съответствие с член 25. Съгласно член 24, първа алинея от посочения регламент „[основният регламент] се отменя“.
Член 2 от основния регламент и член 2 от Регламент 2016/1036 уреждат „определяне[то] на дъмпинг“. Част A от тези членове е озаглавена „Нормална стойност“ и обхваща параграфи 1—7. Част C от тях пък обхваща параграф 10 и е озаглавена „Сравнение“.
Член 2, параграф 7, букви а)—в) от основния регламент, който по същество съответства на член 2, параграф 7, букви а)—в) от Регламент 2016/1036, гласи:
„a)
В случай на внос от страни без пазарна икономика […] нормалната стойност се определя на основата на цената или изградената стойност в трета страна с пазарна икономика или цената от такава трета страна към други страни, включително Общността, или ако това не е възможно, на всяка друга разумна основа, включително и цената, действително платена или платима в Общността за сходни продукти, подходящо коригирана, ако е необходимо, за да се включи разумен марж на печалба.
Избира се подходяща трета страна с пазарна икономика по неподлежащ на съмнение начин, като се взема предвид всяка надеждна информация, предоставена в момента на избора. Вземат се предвид и времевите ограничения; когато е уместно, се използва трета страна с пазарна икономика, обект на същото разследване.
[…]
б)
В антидъмпингови разследвания, които се отнасят до внос от Китайската народна република, Виетнам и Казахстан и всяка страна с непазарна икономика, която е член на СТО към датата на откриване на разследването, нормална стойност се определя в съответствие с параграфи от 1 до 6, ако е показано, въз основа на надлежно мотивирани искания от един или повече производители, които са обект на разследване и в съответствие с критериите и процедурите, посочени в буква в), че преобладават условия на пазарна икономика за този производител или производители по отношение на производството и търговията на съответния сходен продукт. Когато случаят не е такъв, ще се прилагат правилата, описани в буква а).
в)
Исканията по буква б) […] трябва да съдържат достатъчни доказателства, че производителят действа в условията на пазарна икономика, тоест ако:
[…]
–
дружествата имат ясен основен комплект счетоводна документация, която се подлага на независим одит в съответствие с международните счетоводни стандарти и се прилага във всички случаи;
–
производствените разходи и финансовото положение на дружествата не са обект на значителни нарушения, пренесени от предишната система на непазарна икономика, по-специално във връзка с амортизацията на активите, други отписвания на активи, бартерна търговия и плащане чрез компенсиране на дългове;
[…]“.
Член 2, параграф 10 от основния регламент и член 2, параграф 10 от Регламент 2016/1036 гласят:
„Извършва се обективно сравнение между експортната цена и нормалната стойност. Това сравнение се прави на едно и също ниво на търговия, по отношение на продажби, колкото е възможно по-близки по време и като се вземат под внимание други разлики, които засягат сравнимостта на цените. Когато нормалната стойност и експортната цена не са определени на такава сравнима основа, се държи сметка — за всеки конкретен случай съобразно особеностите му — под формата на корекции за разлики в онези фактори, за които се твърди [и] се установи, че засягат цените и тяхната сравнимост. Корекции, които дублират вече извършените, не се допускат, особено при отчитане на отстъпки, рабати, количества и ниво на търговията. Когато са изпълнени посочените условия, корекции могат да се правят за посочените по-долу фактори […]“.
Член 3 от основния регламент и член 3 от Регламент 2016/1036 са озаглавени „Установяване на вреда“.
Член 3, параграфи 2 и 3 от основния регламент, който по същество съответства на член 3, параграфи 2 и 3 от Регламент 2016/1036, гласи:
„2.   Установяването на вреда се основава на достоверни доказателства и обективно изследване на следните два фактора:
а)
обем на дъмпинговия внос и ефект на този внос върху цените на сходни продукти на Общия пазар; и
б)
последвалото от този внос въздействие върху промишлеността на Общността.
3.   По отношение на обема на дъмпинговия внос се установява дали е налице значително увеличение на дъмпинговия внос в абсолютен размер или по отношение на производството или потреблението в Общността. По отношение на въздействието на дъмпинговия внос върху цените се установява дали в резултат на дъмпинговия внос е налице цена, значително по-ниска в сравнение с цената за сходен продукт на промишлеността на Общността или дали в резултат на този внос е налице значително потискане на цените по друг начин или е налице значително препятстване на увеличението на цените, което би настъпило иначе. Един или повече от тези фактори не може да бъдат от решаващо значение“.
Член 6 от основния регламент и член 6 от Регламент 2016/1036 са озаглавени „Разследване“ и параграф 8 от тях гласи:
„С изключение на обстоятелствата, предвидени в член 18, предоставената от заинтересованите страни информация, на която се основават констатациите, се подлага на възможно най-задълбочена проверка за достоверност“.
Член 9 от основния регламент и член 9 от Регламент 2016/1036 са озаглавени „Прекратяване без налагане на мерки; налагане на окончателни мита“.
Член 9, параграф 4, последно изречение от основния регламент и член 9, параграф 4, втора алинея от Регламент 2016/1036 гласят:
„Размерът на антидъмпинговото мито не надвишава установения дъмпингов марж, а следва да бъде по-малък от маржа, когато такова по-ниско мито би било достатъчно, за да се отстрани вредата за промишлеността на Съюза“.
Член 18 от основния регламент и член 18 от Регламент 2016/1036 се отнасят до „[н]еоказване[то] на съдействие“.
Член 20 от основния регламент и член 20 от Регламент 2016/1036 уреждат „[р]азгласяване[то]“.
2.

Регламент (ЕО) № 1126/2008
Приложението към Регламент (ЕО) № 1126/2008 на Комисията от 3 ноември 2008 година за приемане на някои международни счетоводни стандарти в съответствие с Регламент (ЕО) № 1606/2002 на Европейския парламент и на Съвета (
ОВ L 320, 2008 г., стр. 1
), изменен с Регламент (ЕС) № 1255/2012 на Комисията от 11 декември 2012 г. (
ОВ L 360, 2012 г., стр. 78
), изброява International Accounting Standards (Международни счетоводни стандарти, наричани по-нататък „МСС“).
Сред тях е МСС 36, който е озаглавен „Обезценка на активи“. Този стандарт определя процедурите, които едно предприятие следва да прилага, за да се увери, че активите му се отчитат по стойност, ненадвишаваща тяхната възстановима стойност.
II.

Обстоятелствата по спора
Обстоятелствата по спора са изложени в точки 1—10 от обжалваното съдебно решение. За целите на настоящото производство по обжалване следва да се приеме за установено следното.
Сезирана с жалба от Ajinomoto Sweeteners Europe SAS, понастоящем Hyet Sweet SAS, което е производител на аспартам в Съюза, на 30 май 2015 г. по реда на основния регламент Европейската комисия започва антидъмпингово разследване на вноса на аспартам с произход от Китай в Съюза.
Разследването на дъмпинга и вредата обхваща периода от 1 април 2014 г. до 31 март 2015 г. (наричан по-нататък „разследваният период“). Проучването на тенденциите, които са от значение за оценката на вредата, обхваща периода от януари 2011 г. до края на разследвания период.
На 25 февруари 2016 г. Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/262 за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на аспартам с произход от Китайската народна република (
ОВ L 50, 2016 г., стр. 4
, наричан по-нататък „регламентът за временните мерки“).
Разглежданият продукт към онзи момент включва както аспартам (N-L-α-аспартил-L-фенилаланин-1-метил естер, 3-амино-N-(α-карбометокси-фенетил)-сукцинова киселина-N-метил естер), с референтен номер CAS 22839‑47‑0, с произход от Китай и понастоящем класиран в код по КН ex29242998 (наричан по-нататък „аспартам“), така и аспартам, съдържащ се в препарати и/или смеси, които съдържат също и други подсладители и/или вода.
На 1 април 2016 г. Changmao представя писмено изявление пред Комисията относно временните заключения от разследването.
На 12 май 2016 г. Changmao е изслушано от Комисията и от служителя по изслушванията, за да изложи становището си.
На 2 юни 2016 г. Комисията изпраща на Changmao окончателните заключения от разследването.
На 13 юни 2016 г. Changmao представя писмено изявление пред Комисията относно окончателните заключения от разследването.
На 5 юли 2016 г. Changmao е изслушано от Комисията и от служителя по изслушванията, за да изложи становището си.
На 28 юли 2016 г. Комисията приема спорния регламент.
III.

Производството пред Общия съд и обжалваното съдебно решение
С жалба, постъпила в секретариата на Общия съд на 21 октомври 2016 г., Changmao иска отмяна на спорния регламент.
С определения на председателя на втори състав на Общия съд от 21 март 2017 г., Changmao Biochemical Engineering/Комисия (
T‑741/16
, непубликувано), и от 27 септември 2017 г., Changmao Biochemical Engineering/Комисия (
T‑741/16
, непубликувано,
EU:T:2017:700
), Hyet Sweet е допуснато да встъпи в подкрепа на исканията на Комисията и частично е уважено направеното от Changmao искане за поверително третиране спрямо него.
В подкрепа на жалбата си Changmao излага пет основания. Като първо основание е посочено нарушение на член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент 2016/1036 и на принципите на защита на оправданите правни очаквания и добра администрация във връзка с извършената от Комисията преценка на условията за третиране като предприятие, работещо в условията на пазарна икономика (наричано по-нататък „ТДПИ“). Като второ основание е посочено нарушение на член 2, параграф 7, буква a) от този регламент във връзка с определянето на нормалната стойност. Като трето основание е посочено нарушение на член 2, параграф 10, на член 3, параграф 2, буква а) и параграф 3 и на член 9, параграф 4 от посочения регламент и на принципа на добра администрация във връзка с корекциите за целите на определянето на дъмпинговия марж и маржа на вредата. Като четвърто основание е посочено нарушение на член 3, параграфи 2 и 6 от същия регламент, а при условията на евентуалност — на член 6, параграф 7. Накрая, като пето основание е посочено нарушение на член 2, параграф 7, буква а) и на член 3, параграфи 2, 3 и 5 от Регламент 2016/1036.
С обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че нито едно от тези основания не е налице, и съответно отхвърля изцяло жалбата.
IV.

Производството пред Съда и исканията на страните
С жалбата си Changmao иска от Съда:
–
да отмени обжалваното съдебно решение и
–
главно, да уважи първоинстанционната жалба, да отмени спорния регламент по отношение на него и да осъди Комисията и Hyet Sweet да заплатят съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване, или
–
при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново произнасяне по второто твърдение по първото посочено отменително основание или, при условията на евентуалност спрямо предходното, да върне делото на Общия съд за ново произнасяне по всички изтъкнати пред него отменителни основания, ако етапът на делото го позволява, и да не се произнася по съдебните разноски.
Комисията иска от Съда:
–
да отхвърли жалбата и
–
да осъди Changmao да заплати съдебните разноски.
Hyet Sweet, спрямо което с определения на председателя на Съда от 22 октомври 2019 г., Changmao Biochemical Engineering/Комисия (
C‑666/19 P
, непубликувано,
EU:C:2019:1097
), и от 17 март 2020 г., Changmao Biochemical Engineering/Комисия (
C‑666/19 P
, непубликувано,
EU:C:2020:213
) е постановено поверително третиране на определени данни от преписката, не представя изявление в настоящото производство по обжалване.
В съответствие с член 61, параграф 1 от Процедурния правилник Съдът поканва страните да отговорят писмено на въпрос за действието във времето съответно на основния регламент и на Регламент 2016/1036 за целите на настоящото производство по обжалване. Страните отговарят в определения срок.
V.

По молбата за възобновяване на устната фаза на производството
След произнасянето на заключението на генералния адвокат, на 20 октомври 2021 г. Changmao подава в секретариата на Съда писмена молба, с която по същество иска да се разпореди възобновяване на устната фаза на производството.
В подкрепа на искането си Changmao изтъква, че в точки 146 и 150 от заключението си генералният адвокат е приел, че то не е доказало необходимостта от корекциите, които е поискало за целите на обективното сравнение между нормалната стойност и експортната цена, а същевременно е признал, че то всъщност е изброило доказателствата във връзка с тези корекции. Changmao твърди, че това е въпрос с основополагащо значение за преценката на третото му основание за обжалване, и иска възможност да го обсъди по-подробно в съдебно заседание за изслушване на устни състезания.
Следва да се припомни, че Статутът на Съда на Европейския съюз и Процедурният правилник на Съда не предвиждат възможността страните да представят становища в отговор на заключението на генералния адвокат (решения от 9 юли 2015 г., InnoLux/Комисия,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, т.
и цитираната съдебна практика, както и от 10 септември 2015 г., Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, т.
).
Съгласно член 252, втора алинея ДФЕС ролята на генералния адвокат е да представя публично, при пълна безпристрастност и независимост, мотивирани заключения по делата, за които съгласно Статута на Съда на Европейския съюз се изисква неговото произнасяне. Съдът не е обвързан нито от заключението на генералния адвокат, нито от мотивите, въз основа на които той стига до него (решения от 9 юли 2015 г., InnoLux/Комисия,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, т.
и цитираната съдебна практика, както и от 10 септември 2015 г., Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, т.
).
Следователно несъгласието на дадена страна със заключението на генералния адвокат не може само по себе си да е основание за възобновяване на устната фаза на производството, независимо какви са разгледаните в заключението въпроси (решение от 9 юли 2015 г., InnoLux/Комисия,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, т.
и цитираната съдебна практика).
При все това във всеки един момент, след изслушване на генералния адвокат Съдът може да постанови възобновяване на устната фаза на производството съгласно член 83 от Процедурния правилник, по-специално когато счита, че делото не е напълно изяснено или когато делото трябва да се реши въз основа на довод, който не е бил обсъден от страните или заинтересованите субекти по член 23 от Статута на Съда на Европейския съюз (решения от 9 юли 2015 г., InnoLux/Комисия,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, т.
и цитираната съдебна практика, както и от 10 септември 2015 г., Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, т.
).
В случая не е налице такава хипотеза. Всъщност при двойната размяна на писмени изявления страните получават възможност да обсъдят при условията на състезателност всички изложени от Changmao основания за обжалване на акта на Общия съд. По-конкретно, Changmao успява надлежно да изложи доводите си в частност относно дадената от Общия съд преценка на решението на Комисията да отхвърли исканията за въвеждане на корекции за целите на обективното сравнение на нормалната стойност и експортната цена.
Затова след изслушване на генералния адвокат Съдът намира, че разполага с всички необходими данни, за да се произнесе, и че тези данни са били обсъдени пред него.
По изложените съображения няма основания да се постанови възобновяване на устната фаза на производството.
VI.

По жалбата
А.

Предварителни бележки
Съгласно практиката на Съда, докато правното основание на акта и приложимите процесуални норми трябва да са в сила към датата на приемането му, то спазването на принципите относно прилагането на закона във времето и изискванията на принципите на правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания предполагат задължение за прилагане на материалноправните норми, които са действали към момента на настъпване на разглежданите факти, дори тези норми да не са вече в сила към датата на приемането на съответния акт от институцията на Съюза (вж. в този смисъл решения от 14 юни 2016 г., Комисия/McBride и др.,
C‑361/14 P
,
EU:C:2016:434
, т.
и цитираната съдебна практика, както и от 15 март 2018 г., Deichmann,
C‑256/16
,
EU:C:2018:187
, т.
).
Именно с оглед на тази съдебна практика следва да се определи приложимостта във времето на основния регламент и съответно на Регламент 2016/1036 за целите на настоящото производство по обжалване.
Съгласно членове 24 и 25 от Регламент 2016/1036 същият отменя основния регламент и влиза в сила на 20 юли 2016 г.
В настоящия случай спорният регламент е приет на 28 юли 2016 г., тоест няколко дни след влизането в сила на Регламент 2016/1036. Следва обаче да се отбележи, че разследваният период обхваща времето между 1 април 2014 г. и 31 март 2015 г. Следователно основният регламент още е бил приложим към момента на настъпването на фактите, до които се отнася антидъмпинговото разследване, вследствие на което е приет спорният регламент.
Оттук следва, че спорният регламент е трябвало да бъде приет на основание на Регламент 2016/1036 и в съответствие с определените от него процесуални правила, но при прилагане на материалноправните норми на основния регламент.
Ето защо, за да не се допусне актът на Съда да бъде основан на правни съображения, които са погрешни от гледна точка на приложимостта на тези регламенти във времето (вж. по аналогия определение от 27 септември 2004 г., UER/M6 и др.,
C‑470/02 P
, непубликувано,
EU:C:2004:565
, т.
и решение от 21 септември 2010 г., Швеция и др./API и Комисия,
C‑514/07 P, C‑528/07 P и C‑532/07 P
,
EU:C:2010:541
, т.
), а и понеже, както подчертава генералният адвокат в точка 21 от заключението си, релевантните материалноправни норми за целите на настоящото производство по обжалване са по същество идентични в основния регламент и в Регламент 2016/1036, следва да се приеме, че позоваванията на последния регламент в настоящото производство по обжалване трябва да се разглеждат като позовавания на съответните разпоредби от основния регламент.
Б.

По същество
1.

По първото основание
а)

Доводи на страните
По първото основание, насочено срещу точки 54, 64—67, 69, 70, 78—80, 87, 97 и 98 от обжалваното съдебно решение, Changmao поддържа, че Общият съд е изопачил фактите и е приложил неправилно правото, и по-точно член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент.
На първо място, Changmao твърди, че отговаря на втория критерий за ТДПИ, предвиден в член 2, параграф 7, буква в), второ тире от основния регламент (наричан по-нататък „вторият критерий за ТДПИ“), тъй като във всички случаи прилага само един ясен основен комплект счетоводна документация, изготвена съгласно Hong Kong Financial Reporting Standards (Хонконгски стандарти за финансово отчитане, наричани по-нататък „HKFRS“), които са еквивалентни на International Financial Reporting Standards (Международни стандарти за финансово отчитане). Дружеството Price Waterhouse Cooper (наричано по-нататък „PWC“), на което е възложен одитът на счетоводната му документация, безусловно потвърждавало това.
В съображения 26 и 36 от регламента за временните мерки обаче се констатирали „пропуски“ във връзка със спазването на втория критерий за ТДПИ, а същевременно в съображение 28 от същия регламент се признавало, че счетоводната документация на Changmao се изготвя в съответствие с HKFRS. В съображение 20 от спорния регламент само се констатирало, че Changmao не е предоставило никакви нови доказателства или доводи по този критерий, но това впрочем не било вярно предвид документите, които то представило след временните заключения.
В този смисъл регламентът за временните мерки и спорният регламент не съдържали конкретна констатация за ненадеждност или неточност на счетоводната документация на Changmao, нито пък за съществени грешки спрямо МСС. Напротив, при изслушването пред служителя по изслушванията на 6 януари 2016 г. Комисията признала, че в писмо от 22 декември 2015 г. PWC изразява безусловно становище за верността и надеждността на тази счетоводна документация.
Затова Общият съд изопачил фактите, когато в точки 69 и 87 от обжалваното съдебно решение постановил, че Комисията правилно е приела, че установените от одиторите недостатъци не позволяват да се установи със сигурност верността на счетоводната документация на Changmao. Следователно той нямал основание да отхвърли оплакването на Changmao в точка 70 от решението си.
Освен това в точки 60—68 от решението си Общият съд не съобразил правилно подробното становище, изготвено в резултат от извършен от PWC одит, относно счетоводните практики на Changmao във връзка с обезценката на материалните и нематериалните активи. Тези практики съответствали на изискванията на МСС 36.
От една страна, Changmao твърди, че коничната хибридна сушилня сама по себе си не генерира парични постъпления и затова възстановимата ѝ стойност е можело да се установи според производствената единица, от която тя е част. Предвид параграфи 22, 66 и 67 от МСС 36 не било необходимо възстановимата ѝ стойност да се записва отделно, противно на постановеното от Общия съд в точка 66 от обжалваното съдебно решение. Изводите в точки 64 и 65 от решението на Общия съд били също погрешни, както личало от допълнителните доказателства, които Changmao представило на Комисията при изслушването през януари 2016 г.
От друга страна, Changmao отбелязва, че непрекъснато оценява възстановимата стойност на патента за технологията за производство на фумарова киселина и на DL-ябълчна киселина (наричан по-нататък „патентът“) и преразглежда тази стойност, когато са налице условията по параграф 10 от МСС 36, което личало от представените пред Комисията документи. При това положение Общият съд изопачил фактите в точка 67 от обжалваното съдебно решение.
На второ място, Changmao изтъква, че Общият съд е изопачил фактите в точка 54 от обжалваното съдебно решение. Всъщност в точка 7 от първоинстанционната жалба то само поддържало, че Комисията не може да откаже ТДПИ просто заради „неточности“, при положение че извършеният одит по МСС еднозначно констатира точността и надеждността на счетоводната документация.
На трето място, Changmao поддържа, че Общият съд не е отчел факта, че то е придобило всички одитирани активи преди 2003 г. и че Комисията вече е получила и проверила подробна информация за тези активи по повод на предходни антидъмпингови разследвания, при които на Changmao е признато ТДПИ. Затова, противно на постановеното от Общия съд в точки 78—80 от обжалваното съдебно решение, за Комисията не било невъзможно да провери информацията, която получила за тези активи в последния ден от проверката на място.
По всички тези причини Changmao смята, че в точка 93 от обжалваното съдебно решение Общият съд не е можел да отхвърли първото твърдение по първото изтъкнато отменително основание.
Следователно второто твърдение по същото основание, което пък се отнася до третия критерий за ТДПИ, който е предвиден в член 2, параграф 7, буква в), трето тире от основния регламент, също било незаконосъобразно отхвърлено в точки 97 и 98 от обжалваното съдебно решение, а Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, като отказал да разгледа това твърдение.
Комисията смята, че твърденията по първото изтъкнато основание трябва да се отхвърлят, тъй като са отчасти безпредметни и при всички случаи са изцяло неоснователни.
б)

Съображения на Съда
По първото основание Changmao по същество оспорва изводите на Общия съд относно решението на Комисията да отхвърли искането му за ТДПИ по член 2, параграф 7, букви б) и в) от основния регламент.
В това отношение следва в самото начало да се припомни, че съгласно член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент в случай на внос от страни без пазарна икономика нормалната стойност по принцип се определя въз основа на цената или изградената стойност в трета страна с пазарна икономика в отклонение от правилата по параграфи 1—6 от този член (решения от 2 февруари 2012 г., Brosmann Footwear (HK) и др./Съвет,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, т.
и от 2 декември 2021 г., Комисия и GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P и C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, т.
).
По силата на член 2, параграф 7, буква б) от основния регламент обаче при антидъмпингови разследвания, които се отнасят до внос в частност от Китай, нормалната стойност се определя в съответствие с член 2, параграфи 1—6 от посочения регламент, ако е установено — въз основа на надлежно мотивирани искания от един или повече производители, които са обект на разследването, и в съответствие с критериите и процедурите, посочени в член 2, параграф 7, буква в) от този регламент — че преобладават условия на пазарна икономика за този производител или тези производители по отношение на производството и търговията на съответния сходен продукт (вж. в този смисъл решения от 2 февруари 2012 г., Brosmann Footwear (HK) и др./Съвет,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, т.
и от 2 декември 2021 г., Комисия и GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P и C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, т.
).
В това отношение тежестта на доказване се носи от производителя, който иска да получи ТДПИ съгласно член 2, параграф 7, буква б) от основния регламент. За тази цел член 2, параграф 7, буква в), първа алинея от този регламент предвижда, че представените от такъв производител искания трябва да съдържат конкретно посочените в тази разпоредба достатъчни доказателства, че той действа в условията на пазарна икономика (вж. в този смисъл решения от 2 февруари 2012 г., Brosmann Footwear (HK) и др./Съвет,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, т.
и от 2 декември 2021 г., Комисия и GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P и C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, т.
).
Сред тези критерии е и предвиденият в член 2, параграф 7, буква в), второ тире от основния регламент втори критерий за ТДПИ, до който именно се отнася разглежданото тук основание. Този критерий изисква съответният производител да има само един ясен основен комплект счетоводна документация, която да се подлага на независим одит в съответствие с международните счетоводни стандарти и да се прилага във всички случаи.
На първо място, Changmao по същество твърди, че отговаря на този критерий, тъй като счетоводната му документация е в съответствие с HKFRS и то надлежно прилага МСС 36. Като се произнесъл в обратния смисъл, Общият съд действал в нарушение на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент и изопачил фактите.
В това отношение обаче е необходимо първо да се припомни, че съгласно постоянната практика на Съда от член 256 ДФЕС и член 58, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз следва, че единствено Общият съд е компетентен, от една страна, да установява фактите, освен в случаите, когато неточността на направените от него фактически констатации следва от представените пред него доказателства по делото, и от друга страна, да преценява тези факти. Когато Общият съд е установил или преценил фактите, на основание член 256 ДФЕС Съдът е компетентен да упражнява контрол върху правната квалификация на тези факти и правните последици, които Общият съд е извел от тях. Следователно Съдът не е компетентен да установява фактите, нито по принцип да проверява доказателствата, които Общият съд е приел в подкрепа на тези факти. Ето защо освен в случай на изопачаване на фактите тази преценка не представлява правен въпрос, който в това си качество да подлежи на контрол от Съда (вж. в този смисъл решения от 10 юли 2008 г., Bertelsmann и Sony Corporation of America/Impala,
C‑413/06 P
,
EU:C:2008:392
, т.
и от 14 декември 2017 г., EBMA/Giant (China),
C‑61/16 P
,
EU:C:2017:968
, т.
).
Когато твърди, че Общият съд е изопачил фактите, съгласно член 256 ДФЕС, член 58, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз и член 168, параграф 1, буква г) от Процедурния правилник на Съда съответният жалбоподател трябва да посочи точно фактите, които Общият съд е изопачил, и да докаже грешките в анализа, които според него са довели Общия съд до изопачаването им. Освен това има постоянна практика на Съда, че изопачаването трябва ясно да личи от доказателствата по делото, без да е необходимо да се прибягва до нова преценка на фактите и доказателствата (вж. в този смисъл решения от 3 септември 2009 г., Moser Baer India/Съвет,
C‑535/06 P
,
EU:C:2009:498
, т.
и от 29 април 2021 г., Fortischem/Комисия,
C‑890/19 P
, непубликувано,
EU:C:2021:345
, т.
).
В настоящия случай следва да се констатира, че с доводите на Changmao, споменати в точка 72 от настоящото решение, не се оспорва нито тълкуването, което Общият съд дава на член 2, параграф 7, буква в), второ тире от основния регламент в точки 51—53 от обжалваното съдебно решение, нито тълкуването на МСС 36 в точки 59—63 от решението му.
Тези доводи всъщност се отнасят до съответствието на счетоводната му документация и до спазването на МСС 36 и в този смисъл с тях на практика се оспорва изводът на Общия съд за редовността на тази документация и начина на счетоводно отчитане. Това е извод по фактите и следователно не подлежи на оспорване на етапа на обжалването на акта на Общия съд, освен в случай на изопачаване на фактите. Макар наистина да твърди, че Общият съд е изопачил фактите, Changmao не уточнява нито кои факти е изопачил Общият съд, нито как ги е изопачил.
Затова тези доводи са недопустими.
Второ, доколкото с доводите, изложени в точка 56 от настоящото решение, Changmao възразява срещу това, че Общият съд не констатирал, че Комисията е допуснала грешка, когато е основала заключенията си по втория критерий за ТДПИ само на недоказани „пропуски“, следва да се припомни, че при обжалването на актовете на Общия съд правомощията на Съда по принцип се свеждат до преценка на правното разрешение, дадено във връзка с обсъдените основания пред съда по същество (решение от 9 ноември 2017 г., SolarWorld/Съвет,
C‑204/16 P
,
EU:C:2017:838
, т.
и цитираната съдебна практика).
Ето защо, щом Changmao не го е изтъкнало пред Общия съд, този довод е недопустим.
При всички случаи този довод не е основателен. Всъщност от доказателствата по преписката пред Съда еднозначно следва, че вторият критерий за ТДПИ е бил подложен на задълбочени обсъждания между Комисията и Changmao в хода на процедурата, в която е приет спорният регламент, и че в този контекст Комисията ясно е посочила причините, поради които е приела, че Changmao не отговаря на този критерий.
На второ място, що се отнася до твърдението за изопачаване на фактите в точка 54 от обжалваното съдебно решение, следва да се отбележи, че на това място Общият съд посочва, че Changmao като че ли поддържа, че евентуалните „счетоводни грешки“ не са пречка за признаването на ТДПИ. Наистина така Общият съд използва различни термини от съдържащите се в точка 7 от първоинстанционната жалба, в която Changmao твърди, че дори да се предположи, че са допуснати „счетоводни неточности“, все пак Комисията е злоупотребила с правомощията си, когато е приела, че може да откаже ТДПИ само заради счетоводни грешки. Следва обаче да се отбележи, че Общият съд е разбрал добре същината на тези доводи и ги е разгледал по същество. Затова терминологичната разлика не е причина да се констатира изопачаване на изложените от Changmao доводи.
На трето място, що се отнася до доводите, насочени срещу точки 78—80 от обжалваното съдебно решение, следва да се отбележи, че тези точки са част от изложения от Общия съд анализ на заключението на Комисията, че Changmao не е представило някои документи навреме, за да могат да бъдат разгледани по време на проверката на място в помещенията му. В точка 79 от обжалваното съдебно решение обаче Общият съд констатира, че отказът на Комисията да признае ТДПИ не се дължи на това, че Changmao е представило късно някои документи.
Тъй като Changmao не оспорва конкретно тази констатация на Общия съд, трябва да се отхвърлят като безпредметни доводите му, че поради предходните разследвания Комисията е можела да извърши необходимите проверки.
Освен това, ако се предположи, че с тези доводи Changmao иска да изтъкне неправилност на извода на Общия съд в точка 87 от обжалваното съдебно решение, че тази страна не може да се позовава на предходни решения на Комисията, за да оспорва констатациите ѝ в спорния регламент, то тези доводи са неоснователни. Всъщност съгласно постоянната практика на Съда в областта на общата търговска политика, и най-вече в сферата на мерките за търговска защита, Комисията разполага с широко право на преценка поради сложността на икономическите и политическите положения, които трябва да разглежда (вж. в този смисъл решение от 2 декември 2021 г., Комисия и GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P и C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, т.
и цитираната съдебна практика). Същевременно икономическите оператори не може да възлагат оправдани правни очаквания за запазването на съществуващо положение, което може да бъде променяно с решения на съответната институция на Съюза в рамките на нейното право на преценка (вж. по аналогия решения от 7 май 1991 г., Nakajima/Съвет,
C‑69/89
,
EU:C:1991:186
, т.
и
, както и от 10 март 1992 г., Canon/Съвет,
C‑171/87
,
EU:C:1992:106
, т.
).
На последно място, що се отнася до доводите срещу точки 97 и 98 от обжалваното съдебно решение, следва да се отбележи, че в тях Общият съд отхвърля като безпредметно второто твърдение на Changmao по първото посочено основание в първоинстанционната жалба, с което Changmao оспорва заключенията на Комисията относно третия критерий за ТДПИ, който е предвиден в член 2, параграф 7, буква в), трето тире от основния регламент. Всъщност в точка 96 от решението си Общият съд припомня — а Changmao не оспорва тази точка в рамките на настоящото производство по обжалване — че условията за предоставяне на ТДПИ, предвидени в член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент, са кумулативни. Именно затова, след като в точка 97 от решението си отбелязва, че Changmao не е успяло да докаже, че Комисията е допуснала грешка, когато е приела, че вторият критерий за ТДПИ не е изпълнен, в точка 98 от решението си Общият съд постановява, че въпросното второ твърдение следва да се отхвърли като безпредметно.
Тъй като освен това Changmao не доказва пред Съда, че решението на Общия съд да отхвърли доводите му за нарушаване от страна на Комисията на разпоредбите относно втория критерий за ТДПИ е взето при неправилно прилагане на правото, при всички положения следва да се отхвърлят като неоснователни доводите, с които то оспорва точки 97 и 98 от обжалваното съдебно решение.
Ето защо твърденията по първото основание трябва да се отхвърлят отчасти като недопустими и отчасти като неоснователни.
2.

По второто основание
а)

Доводи на страните
По второто основание Changmao поддържа, че в точки 113, 115—118, 125, 126 и 128—130 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно е приложил правото и е изопачил фактите, когато е постановил, че Комисията нито е нарушила член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент, член 6, параграф 8 от Регламент 2016/1036 и член 9, параграф 4 от основния регламент, нито е допуснала неизпълнение на задължението си за полагане на грижа и нарушение на принципа на добра администрация, като не е поискала от производителя от държавата аналог подробен списък на експортните му сделки.
На първо място, Changmao изтъква, че Общият съд се е произнесъл в нарушение на член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент. Съгласно тази разпоредба при определянето на нормалната стойност Комисията трябвало да вземе предвид продажбите на производителя от държавата аналог на вътрешния пазар, а ако това е невъзможно — продажбите му за износ. Само като крайна мярка тя можело да използва действително платената или платима цена в Съюза.
В настоящия случай Комисията приела, че не може да се основе нито на вътрешните продажби, нито на продажбите за износ на японския производител, който е производителят от държавата аналог, и затова определила нормалната стойност въз основа на продажбите на производителя от Съюза, който е изцяло притежавано дъщерно дружество на японския производител. Комисията поискала от този производител подробни списъци на продажбите сделка по сделка, но само за вътрешните продажби. Макар че приела, че тези списъци не са надеждни, тя се задоволила с резюме на финансовите резултати от износа на този производител, представено в таблица № 15 от отговора му на антидъмпинговия въпросник. Таблицата не била достатъчно подробна. Противно на отбелязаното от Общия съд в точка 113 от обжалваното съдебно решение, тази таблица не позволявала да се установи, че „всички“ продажби за износ са на отчетлива загуба, а само че „разгледани като цяло“, тези продажби са на загуба. В този смисъл в точка 113 фактите били изопачени.
Според Changmao без списък на продажбите за износ сделка по сделка не е можело да се изключи възможността някои експортни сделки на японския производител към трети страни или към Съюза да са били достатъчно надеждни, за да послужат за основа за определянето на нормалната стойност. Следователно Комисията трябвало да му поиска такъв списък.
Оттук Changmao стига до извода, че противно на постановеното от Общия съд в точки 115, 116, 128 и 129 от обжалваното съдебно решение, Комисията е нарушила член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент и е действала без дължимата грижа и в нарушение на принципа на добра администрация.
На второ място, като посочва точка 125 от обжалваното съдебно решение, Changmao поддържа, че Общият съд неправилно е приложил правото, когато е постановил, че Комисията не е допуснала неизпълнение на задълженията си по член 6, параграф 8 от Регламент 2016/1036.
На трето място, Changmao твърди, че ако Комисията не беше допуснала грешките си, дъмпинговият му марж по всяка вероятност е щял да бъде по-нисък и потенциално под маржа на вредата. В това отношение Общият съд неправилно приложил правото, когато в точки 117 и 118 от обжалваното съдебно решение постановил, че Changmao е трябвало да представи доказателства, с които да установи, че дъмпинговият марж е щял да бъде под маржа на вредата. Този подход се основавал на неправилно тълкуване на член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент и бил в противоречие с практиката на Съда, която изисква от Комисията да разглежда служебно цялата налична информация.
Комисията възразява, че твърденията по второто основание са безпредметни и при всички случаи трябва да се отхвърлят като отчасти недопустими, отчасти безпредметни и отчасти неоснователни.
б)

Съображения на Съда
На първо място, Changmao твърди, че в точки 115, 116, 128 и 129 от обжалваното съдебно решение Общият съд се е произнесъл в нарушение на член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент и неправилно е постановил, че Комисията е действала с дължимата грижа и при спазване на принципа на добра администрация.
Член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент излага метода, който се прилага в отклонение от правилата по параграфи 1—6 от този член, за да се определи нормалната стойност в случаите на внос от страни без пазарна икономика.
Предвид текста и общия разум на тази разпоредба основният метод за определяне на нормалната стойност в случаите на внос от страни без пазарна икономика е методът на държавата аналог, тоест методът „на цената или изградената стойност в трета страна с пазарна икономика“ или на „цената от такава трета страна към други страни, включително [Съюза]“. Иначе, „ако това не е възможно“, е предвиден субсидиарен метод, при който нормалната стойност се определя „на всяка друга разумна основа, включително и цената, действително платена или платима в [Съюза] за сходни продукти, подходящо коригирана, ако е необходимо, за да се включи разумен марж на печалба“. Оттук следва, че правото на преценка, с което разполага Комисията при избора на държава аналог, не означава, че тя има право да се отклони от изискването да избере трета страна с пазарна икономика, когато това е възможно (вж. в този смисъл решение от 22 март 2012 г., GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, т.
и
).
Съгласно член 2, параграф 7, буква а), втора алинея от основния регламент подходяща трета страна с пазарна икономика се избира по неподлежащ на съмнение начин, като се взема предвид всяка надеждна информация, налична в момента на избора. Всъщност, като държи сметка за съществуващите алтернативи, Комисията следва да се опита да намери трета страна, в която цената на съответния сходен продукт е образувана при възможно най-сравними обстоятелства с тези в страната износител, с условието това да е страна с пазарна икономика (вж. в този смисъл решение от 22 март 2012 г., GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, т.
).
При съдебния контрол над това как е упражнено правото на преценка, с което разполага Комисията при избора на държава аналог, следва по-конкретно да се провери дали тази институция не е пропуснала да вземе предвид съществени данни, за да установи, че избраната страна е подходяща, и дали е разгледала данните по преписката с цялата дължима грижа, за да може да се приеме, че нормалната стойност е определена по подходящ и неподлежащ на съмнение начин (решения от 22 октомври 1991 г., Nölle,
C‑16/90
,
EU:C:1991:402
, т.
и
, както и от 22 март 2012 г., GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, т.
).
В настоящия случай в точки 112—114 от обжалваното съдебно решение Общият съд подчертава, че както от спорния регламент, така и от обясненията на Комисията личи, първо, че предоставените от японския производител данни не са били надеждни в частност понеже маржовете му на печалба са варирали значително и неоправдано според вида и големината на клиента, второ, че докато всичките му вътрешни продажби са били на печалба, всичките му продажби за износ са били на отчетлива загуба, и трето, че заинтересованите лица, сред които и Changmao, след временните заключения са изразили безпокойство от избора на Япония за държава аналог.
Именно предвид тези обстоятелства, първото и третото от които Changmao не оспорва, Общият съд приема в точки 115 и 116 от обжалваното съдебно решение, че Комисията не е нарушила член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент, като е използвала данните на промишлеността на Съюза, за да определи нормалната стойност на разглеждания продукт, доколкото наличната информация към момента на избора не е била надеждна и е имало опасност да доведе до неподходящ и съмнителен избор на държава аналог.
В същия контекст, в точки 128 и 129 от обжалваното съдебно решение, Общият съд постановява, че не може да се констатира неполагане на грижа от страна на Комисията. Общият съд достига до този извод въз основа на редица фактически обстоятелства, които излага в точки 120—124 и 127 от решението си и които Changmao не оспорва. Тези обстоятелства са ограниченият брой страни — производители на аспартам, ходът на разследването на Комисията и становищата, които тя е успяла да получи.
С това Общият съд не допуска грешка при прилагането на правото.
Наистина, както твърди Changmao, единствено при невъзможност да се приложи методът на държавата аналог Комисията може да определя нормалната стойност на всяка друга разумна основа съгласно член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент, чийто обхват беше припомнен в точка 98 от настоящото решение.
Противно на изтъкнатото от Changmao обаче, оттук все пак не следва, че при обстоятелствата по настоящото дело Комисията е била длъжна да поиска подробна информация за експортните сделки на японския производител.
Всъщност при тези обстоятелства и предвид ненадеждността на подробната информация, която този производител предоставя за продажбите си за внос, и на по-кратката информация, която предоставя за продажбите си за износ, нито е било неподходящо, нито е подлежало на съмнение решението на Комисията да определи нормалната стойност на друга разумна основа в съответствие с член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент и с практиката на Съда, цитирана в точки 99 и 100 от настоящото решение. Комисията е можела да действа по този начин, без преди това да поиска по-подробна информация относно тези продажби за износ.
Следователно Общият съд не допуска грешка при прилагането на правото, когато в точки 115 и 116 от обжалваното съдебно решение по същество постановява, че Комисията не е нарушила член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент, като е използвала данните на промишлеността на Съюза, за да определи нормалната стойност на разглеждания продукт, въпреки че не е поискала преди това подробна информация за продажбите за износ на японския производител.
Наистина в точка 113 от обжалваното съдебно решение Общият съд най-общо констатира, че според обясненията на Комисията от представената от японския производител таблица личи, че „всички продажби за износ [на този производител] са на отчетлива загуба“, докато всъщност, както правилно посочва Changmao, от обясненията ѝ следва, че „разгледани като цяло“, тези продажби се извършват на загуба; само по себе си това обстоятелство обаче не е годно да опровергае направения в предходната точка извод. Всъщност тази неточност в точка 113 от обжалваното съдебно решение с нищо не оборва съображението, че представените от японския производител данни са били като цяло ненадеждни. Именно това обаче е било съображението, поради което при установените от Общия съд обстоятелства Комисията е можела да пристъпи към определяне на нормалната стойност въз основа на данните за Съюза.
На второ място, не само че в точка 125 от обжалваното съдебно решение Общият съд изобщо не се произнася по член 6, параграф 8 от Регламент 2016/1036, но и Changmao излага твърдението си за нарушение на тази разпоредба за първи път при обжалването на акта на Общия съд. Ето защо това негово твърдение е недопустимо съгласно съдебната практика, цитирана в точка 78 от настоящото решение.
На трето място, следва да се констатира, че точки 117 и 118 от обжалваното съдебно решение съдържат изложено за изчерпателност съображение в подкрепа на решението на Общия съд да отхвърли второто отменително основание, изтъкнато в първоинстанционната жалба. Всъщност, от една страна, това съображение е въведено с израза „освен това“. От друга страна, с въпросното съображение Общият съд по същество отхвърля като безпредметен довода на Changmao, че Комисията е трябвало да предпочете да използва експортните цени на производителя от държавата аналог, а това е довод, който вече е бил отхвърлен като неоснователен в точка 116 от обжалваното съдебно решение.
Оттук следва, че доводите на Changmao срещу точки 117 и 118 от обжалваното съдебно решение са безпредметни.
По изложените съображения твърденията по второто основание следва да се отхвърлят като отчасти недопустими, отчасти неоснователни и отчасти безпредметни.
3.

По третото основание
а)

Доводи на страните
По третото основание Changmao оспорва точки 141—144, 152, 153 и 155—162 от обжалваното съдебно решение. В тези точки Общият съд неправилно постановил, че с отхвърлянето на предложените от Changmao корекции за целите на изчисляването на дъмпинговия марж Комисията не е нарушила нито член 2, параграф 10 и член 9, параграф 4 от основния регламент, нито член 2.4 от антидъмпинговото споразумение. По това основание са изложени три твърдения.
1)

По първото твърдение
Първото твърдение на Changmao по третото посочено от него основание е, че Общият съд е „изопач[ил] фактите, що се отнася до понятието за доказване“.
Changmao поддържа, че в хода на разследването е поискало от Комисията да предприеме корекции на цените съгласно член 2, параграф 10, букви а), б), д)—з) и к) от основния регламент, тъй като използваните за определянето на нормалната стойност цени на Съюза не са били сравними с експортната цена заради някои разлики, отнасящи се до процеса на производство на аспартам, регулаторните изисквания, следпродажбеното обслужване, разходите за енергия, разходите за труд, достъпа до суровините, плащанията за патенти и ноухау, разходите за опаковка, както и морския превоз, застраховката, логистиката, банковите разноски и кредитните разходи.
Комисията отхвърлила всички поискани корекции, които биха довели до увеличаване на експортните цени или намаляване на нормалната стойност, по съображение че Changmao не доказало, „че клиентите обичайно плащат различни цени на вътрешния пазар поради разликата в такива фактори“. За сметка на това тя извършила корекциите, които в ущърб на Changmao довели до намаляване на експортните цени и до повишаване на нормалната стойност, без да изиска такива доказателства, а с това допуснала произволна разлика в третирането.
Противно на постановеното от Общия съд в точки 141—144 от обжалваното съдебно решение обаче, Changmao смята, че всъщност е представило доказателства в подкрепа на поисканите корекции. Всъщност то установило и посочило всички фактори, които засягат сравнимостта на цените, и доказало, че всеки от тези фактори оказва влияние върху цените.
Представените от Changmao доказателства освен това съвпадали с констатациите на Комисията в съображение 80 от регламента за временните мерки и в съображение 76 от спорния регламент, че през разследвания период среднопретеглената цена на промишлеността на Съюза по видове аспартам е била 21,1 % по-висока от цените на сравнимите вносни видове продукти.
Освен това за Changmao не било възможно да представи доказателствата, които били необходими според възприетия от Общия съд подход, понеже това били поверителни документи, до които то нямало достъп. Комисията обаче можела да получи достъп до тези данни.
Комисията смята, че тези доводи, които в голямата си част се отнасят до административното производство, са ирелевантни на етапа на обжалването на акта на Общия съд. Според нея първото твърдение по третото основание е отчасти недопустимо и отчасти неоснователно.
2)

По второто твърдение
Второто твърдение на Changmao по третото изтъкнато от него основание съдържа две оплаквания — за две допуснати от Общия съд грешки при прилагането на правото.
Първото оплакване е, че в точки 151 и 153 от обжалваното съдебно решение Общият съд възприел неправилно тълкуване на член 2, параграф 10 от основния регламент, като не съобразил факта, че според органа за уреждане на спорове на СТО износителят, който не получи ТДПИ, трябва да докаже възможно най-конструктивно фактите, които налагат корекция, докато Комисията трябва да оцени и допусне поисканите корекции чрез неизкривени източници на пазарни данни.
В настоящия случай Changmao не мотивирало искането си за корекции със своите производствени разходи в Китай, противно на отбелязаното в точка 151 от решението на Общия съд, който погрешно свързал представените от Changmao доказателства, че разликите в разходите се отразяват на сравнимостта на цените, с факта, че в Китай тези разходи са изкривени. Комисията трябвало да се опита да получи от производителя от Съюза необходимите данни, за да направи поисканите корекции и да оцени разликите в Съюза в разходите за суровините, за производствения процес, във връзка с регулаторните изисквания, за превоза и за застраховката, както и за вносни мита, патентни плащания и опаковка.
В това отношение Changmao смята, че обстоятелствата по настоящото дело се различават значително от тези по делото, по което е постановено решение от 29 юли 2019 г., Shanxi Taigang Stainless Steel/Комисия (
C‑436/18 P
,
EU:C:2019:643
).
Като се позовава на член 2.4 от антидъмпинговото споразумение, Changmao добавя, че нормалната стойност и експортната цена трябва винаги да се сравняват обективно, включително когато нормалната стойност се определя на базата на трета страна с пазарна икономика, а на съответния вносител е отказано ТДПИ. Ако от износител като Changmao се изисква да доказва, че клиентите обичайно плащат различни цени на вътрешния пазар заради сочените разлики в производствените разходи, това щяло да прегради пътя за всякакви корекции на това основание. Този неправилен подход на Комисията и Общия съд бил противоречие с правото на СТО, с практиката на съдилищата на Съюза и с практиката на институциите на Съюза.
Второто оплакване на Changmao е, че Общият съд неправилно е постановил, че като условие за корекциите член 2, параграф 10 от основния регламент предвижда клиентите обичайно да плащат различни цени на вътрешния пазар заради разликите във въпросните фактори. Подобно условие било зададено само в специфичната хипотеза на член 2, параграф 10, буква к) от основния регламент, но не и общо в член 2, параграф 10, букви a)—й). Това условие не се изисквало от член 2.4 от антидъмпинговото споразумение, съгласно който доказателствената тежест за заинтересованите лица не бива да е неразумно висока. Посоченото условие обаче водело до неразумно висока доказателствена тежест за износителите от страни без пазарна икономика, тъй като те не разполагат с използваните за определянето на нормалната стойност данни на производителя от държавата аналог.
В писмената си реплика Changmao уточнява, че още пред Общия съд се е позовало на правото на СТО, което личало от точки 31 и 33 и от бележки под линия 24—26 от писмената реплика, която представило в първоинстанционното производство.
Комисията моли всички тези доводи да бъдат отхвърлени. Според нея първото оплакване, с което точки 151—153 от обжалваното съдебно решение се оспорват от гледна точка на правото на СТО, е недопустимо и при всички случаи неоснователно. Второто оплакване било неоснователно.
3)

По третото твърдение
Третото твърдение на Changmao по третото изтъкнато от него основание е насочено, на първо място, срещу точки 155—160 от обжалваното съдебно решение. Съображенията на Общия съд в тези точки били порочни поради процесуални нарушения и нарушения на правото на защита, а също и поради неизпълнение на задълженията на Комисията за добра администрация и полагане на грижа. В този контекст Общият съд също така нарушил член 20, параграфи 2 и 4 от Регламент 2016/1036 и членове 6.2, 6.4, 12.2.1 и 12.2.2 от антидъмпинговото споразумение.
Според Changmao предвид тези разпоредби точка 155 от обжалваното съдебно решение съдържа грешка при прилагането на правото, тъй като Комисията не му е посочила причината, поради която е отхвърлила доказателствата относно дължащите се на регулаторните изисквания разлики във физическите характеристики на продуктите на производителя от Съюза. Нещо повече, в нарушение на член 6.4 от антидъмпинговото споразумение Комисията му дала само десетдневен срок за представяне на становище по промяната на избора на производител аналог, която била извършена на късен етап от производството. Производителят от Съюза представил недостатъчно информация.
На второ място, Changmao възразява срещу точка 207 от обжалваното съдебно решение, в която Общият съд неправилно отказал да предприеме поисканите от него процесуално-организационни действия или действия по събиране на доказателства във връзка с изтъкнатото основание относно корекциите, действия, които били необходими за ефективната му съдебна защита.
Накрая, като се позовава на член 9, параграф 4, втора алинея от основния регламент, Changmao подчертава, че поисканите корекции щели да сведат дъмпинговия му марж до нива под маржа на вредата.
Комисията иска въпросното трето твърдение да бъде отхвърлено като отчасти недопустимо и отчасти неоснователно.
б)

Съображения на Съда
Що се отнася до третото основание — изопачаване на фактите, грешки при прилагането на правото и процесуални нарушения, следва да се разгледат най-напред първото твърдение по него и второто оплакване към второто твърдение, след това — третото твърдение, а накрая — първото оплакване към второто твърдение.
1)

По първото твърдение и по второто оплакване към второто твърдение
Въпросното твърдение и въпросното оплакване на Changmao се свеждат по същество до това, че Общият съд изопачил фактите и неправилно приложил правото при направения в точки 141—144 от обжалваното съдебно решение анализ на доводите, с които Changmao оспорва отказа на Комисията да допусне корекциите, които то е поискало на основание член 2, параграф 10 от основния регламент.
В това отношение следва да се припомни, че тази разпоредба предвижда, че когато не може да се извърши обективно сравнение между нормалната стойност и експортната цена, се държи сметка — под формата на корекции — за разликите в онези фактори, за които се твърди и се установи, че засягат цените и тяхната сравнимост.
Съгласно практиката на Съда както от текста, така и от общия разум на член 2, параграф 10 от основния регламент следва, че корекция на експортната цена или на нормалната стойност може да се направи единствено за да се вземат предвид разлики по отношение на фактори, които засягат двете цени и съответно тяхната сравнимост, с цел да се гарантира, че сравнението ще се извършва на едно и също ниво на търговия (вж. в този смисъл решения от 16 февруари 2012 г., Съвет и Комисия/Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP,
C‑191/09 P и C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, т.
и от 4 май 2017 г., RFA International/Комисия,
C‑239/15 P
, непубликувано,
EU:C:2017:337
, т.
).
От практиката на Съда също така следва, че ако на основание член 2, параграф 10 от основния регламент дадено лице поиска корекции за осигуряване на сравнимост между нормалната стойност и експортната цена за целите на определянето на дъмпинговия марж, то това лице трябва да докаже основателността на своето искане. В този смисъл тежестта на доказване на необходимостта да се направят специфичните корекции, посочени в член 2, параграф 10, букви а)—к) от основния регламент, носят лицата, които желаят да се позоват на това обстоятелство, независимо кои са те (вж. в този смисъл решение от 16 февруари 2012 г., Съвет и Комисия/Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP,
C‑191/09 P и C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, т.
и
). Оттук следва, че лицето, което желае да се позове на необходимостта от корекция, носи тежестта на докаже, че факторът, заради който иска корекцията, може да засегне цените и тяхната сравнимост.
В настоящия случай в точки 139 и 141—143 от обжалваното съдебно решение Общият съд по същество постановява, че е било в тежест на Changmao да докаже, че искането му за корекции на основание член 2, параграф 10 от основния регламент е основателно и че сочените от него разлики в разходите са довели до разлики в цените, и същевременно отбелязва, че това лице не оспорва констатацията в съображение 49 от спорния регламент, че не е представило доказателства в подкрепа на искането си за корекции. Затова в точка 144 от решението си Общият съд постановява, че Changmao няма основание да твърди, че Комисията е действала в нарушение на член 2, параграф 10 от основния регламент, като е отказала да направи поисканите корекции за целите на определянето на дъмпинговия марж.
В тези изводи не е допусната грешка при прилагането на правото.
Първо, противно на твърденията на Changmao, Общият съд правилно постановява — в съответствие с буквата и общия разум на член 2, параграф 10 от основния регламент и в съответствие с практиката на Съда, припомнена в точки 138 и 139 от настоящото решение — че в искането си за корекции Changmao е трябвало да докаже, че сочените разлики в разходите могат да засегнат цените и тяхната сравнимост.
Второ, от една страна, доколкото с доводите, обобщени в точки 116 и 117 от настоящото решение, Changmao като че ли твърди, че противно на постановеното от Общия съд, то е доказало основателността на исканията си за корекции по член 2, параграф 10 от основния регламент, то това са доводи, с които на практика се иска от Съда да извърши нова преценка на фактите и доказателствата. Ето защо, тъй като изобщо не е доказано, нито дори се твърди тези факти и доказателства да са изопачени, посочените доводи са недопустими в съответствие с постоянната практика на Съда, припомнена в точка 73 от настоящото решение.
От друга страна, доколкото Changmao като че ли твърди, че Общият съд е приложил неправилно самото понятие „доказване“, тези негови доводи произтичат от това, че то обърква изтъкването или посочването на фактически обстоятелства, подкрепени просто с предположения, с доказването на действителното съществуване на тези обстоятелства. Същевременно пред Съда Changmao не само се ограничава просто с излагането на твърдения, без да ги подкрепи с доказателства, които да позволяват да се провери и установи реалното наличие на сочените разлики в разходите и тяхното въздействие върху сравнимостта на цените по смисъла на член 2, параграф 10 от основния регламент, но и не посочва нито едно доказателство, което Общият съд да не е взел предвид или да е изопачил.
Трето, Changmao допуска грешка, като се опитва да обоснове исканията си за корекции със съображение 76 от спорния регламент, което съдържа констатацията на Комисията, че среднопретеглената цена на промишлеността на Съюза по видове аспартам е била 21,1 % по-висока от цените на сравнимите вносни видове продукти. Всъщност тази разлика в цените отразява маржа на подбиване и се свързва с установяването на съществена вреда, понесена от промишлеността на Съюза. За сметка на това, както отбелязва генералният адвокат в точка 151 от заключението си, от посоченото съображение изобщо не следва, че въпросният марж на подбиване е бил причинен от разлики в производствените разходи.
Предвид изложеното по-горе първото твърдение и второто оплакване към второто твърдение по третото посочено основание следва да се отхвърлят като отчасти недопустими и отчасти неоснователни.
2)

По третото твърдение
С третото си твърдение по третото основание Changmao възразява срещу точки 155—160 и 207 от обжалваното съдебно решение, като се мотивира с това, че с отхвърлянето на доводите му за налагането на неразумно висока доказателствена тежест Общият съд се е произнесъл в нарушение на правото му на защита и на изискването за добра администрация и полагане на грижа от страна на Комисията, както и в нарушение на членове 6.2, 6.4, 12.2.1 и 12.2.2 от антидъмпинговото споразумение и на член 20, параграфи 2 и 4 от Регламент 2016/1036.
Най-напред следва да се констатира, че едва на етапа на обжалването на акта на Общия съд Changmao за първи път изтъква нарушение на членове 6.2, 6.4, 12.2.1 и 12.2.2 от антидъмпинговото споразумение и на член 20, параграфи 2 и 4 от Регламент 2016/1036. Оттук следва, както отбелязва генералният адвокат в точки 124 и 125 от заключението си, че съгласно съдебната практика, припомнена в точка 78 от настоящото решение, третото твърдение е недопустимо в частта, в която се сочи нарушение на тези разпоредби.
Колкото до съществото на това твърдение, на първо място, Changmao на практика твърди, че в точки 155—160 от обжалваното съдебно решение Общият съд му е наложил неразумно висока доказателствена тежест и така се е произнесъл в нарушение на правото на защита на Changmao, на изискването за полагане на грижа от страна на Комисията и на принципа на добра администрация.
В тези точки Общият съд приема, че като се имат предвид данните, предоставени на Комисията в хода на разследването, и като се има предвид, че Changmao носи доказателствената тежест във връзка с исканията си за корекции, то Changmao няма основание да твърди, че Комисията му е наложила неразумно висока доказателствена тежест.
За разлика от това, което видимо твърди Changmao обаче, от една страна, макар че по настоящото дело нормалната стойност е установена в съответствие с член 2, параграф 7, буква a) от основния регламент въз основа на действително платената или платима цена в Съюза, това обстоятелство само по себе си не е причина за смекчаване на правилото относно разпределението на тежестта на доказване, произтичащо от член 2, параграф 10 от този регламент и от съдебната практика, припомнена в точки 138 и 139 от настоящото решение. Всъщност, както подчертава генералният адвокат в точка 140 от заключението си, въпросното правило — че лицето, което иска корекция заради някой от факторите, посочени в член 2, параграф 10 от основния регламент, трябва да докаже, че този фактор може да засегне цените и тяхната сравнимост — се прилага независимо от това по какъв метод се определя нормалната стойност.
От друга страна, Changmao твърди, че когато нормалната стойност се определя въз основа на платената или платимата цена в Съюза, производителите износители от страната, за която се отнася разследването, нямат възможност да упражнят в пълен обем правото си на защита, тъй като нямат достъп до данните на промишлеността на Съюза, както именно било и в настоящия случай. От констатациите на Общия съд в точки 155 и 156 от обжалваното съдебно решение обаче изрично следва, че видно от спорния регламент, Комисията е съобщила на китайските производители износители данните за производителя от Съюза и че Changmao е получило възможност да изрази становище по тези данни. Въз основа на тези констатации, които не са оспорени като такива от Changmao в настоящото производство по обжалване, Общият съд достига до правилния от правна страна извод в точка 159 от обжалваното съдебно решение, че Changmao няма основание да твърди, че Комисията не е действала съобразно принципа на добра администрация и е нарушила правото му на защита, като му е наложила неразумно висока доказателствена тежест.
Ето защо следва да се отхвърлят като неоснователни доводите на Changmao в подкрепа на третото от твърденията му по третото посочено основание, че точки 155—160 от обжалваното съдебно решение съдържали грешки при прилагането на правото, що се отнася до правото на защита, изискването за полагане на грижа от страна на Комисията и принципа на добра администрация.
На второ място, Changmao възразява срещу точка 207 от обжалваното съдебно решение, доколкото в нея Общият съд неправилно отказал да предприеме поисканите от него процесуално-организационни действия и действия по събиране на доказателства.
В тази точка от обжалваното съдебно решение Общият съд приема, че първоинстанционната жалба на Changmao следва да се отхвърли, „без да е необходимо да се уважат направените от [Changmao] искания за процесуално-организационни действия и действия по събиране на доказателства“.
Следва обаче да се припомни, че съгласно трайно установената практика на Съда Общият съд самостоятелно преценява евентуалната необходимост от допълване на данните, с които разполага по разглежданите от него дела (решения от 10 юли 2001 г., Ismeri Europa/Сметна палата,
C‑315/99 P
,
EU:C:2001:391
, т.
и от 22 октомври 2020 г., Silver Plastics и Johannes Reifenhäuser/Комисия,
C‑702/19 P
,
EU:C:2020:857
, т.
).
Следователно на етапа на обжалването на акта на Общия съд за Changmao е безпредметно да оспорва това, че Общият съд не е предприел процесуално-организационните действия и действията по събиране на доказателства, които то е предлагало в писмените си изявления пред него.
Ето защо третото твърдение по третото посочено основание трябва да се отхвърли като отчасти недопустимо и отчасти неоснователно.
3)

По първото оплакване към второто твърдение
Въпросното оплакване се състои в това, че според Changmao Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото в точки 151—153 от обжалваното съдебно решение.
В тези точки Общият съд уточнява, че щом Changmao не е получило ТДПИ, „при всички случаи“ данните за него не биха могли да се вземат предвид за извършване на корекции по член 2, параграф 10 от основния регламент, който не може да се прилага с цел да се лиши от действие член 2, параграф 7, буква a) от този регламент.
От думите „при всички случаи“ следва, че съображенията в тези точки от обжалваното съдебно решение са изложени за изчерпателност.
От анализа на първото и третото твърдение, както и на второто оплакване към второто твърдение по разглежданото тук основание обаче следва, че Changmao не успява да докаже, че основното съображение на Общия съд, а именно изложеното в частност в точки 141 и 144 от обжалваното съдебно решение във връзка с точки 155—160 от него, съдържа грешки при прилагането на правото.
Оттук следва, че както отбелязва генералният адвокат в точки 186 и 187 от заключението си, разглежданото тук оплакване трябва да се отхвърли като безпредметно, без да е необходимо произнасяне по неговата допустимост.
По всички изложени съображения твърденията по третото основание трябва изцяло да се отхвърлят.
4.

По четвъртото основание
а)

Доводи на страните
По четвъртото основание Changmao твърди, че Общият съд е приложил неправилно правото и е изопачил фактите, когато в точки 148 и 150 от обжалваното съдебно решение е постановил, че Комисията не е била длъжна да предприеме корекциите по член 2, параграф 10 от основния регламент за целите на установяването на вредата, и по това съображение е отхвърлил доводите му за нарушение на член 3, параграфи 2 и 3 и член 9, параграф 4 от този регламент, на принципа на добра администрация и на изискването за полагане на грижа.
От практиката на Общия съд Changmao достига до извода, че установяването на понесена от промишлеността на Съюза вреда по член 3, параграф 2 от посочения регламент изисква обективно сравнение между експортната цена и цената, която получава или би получила промишлеността на Съюза при продажби на територията на Съюза. За да е обективно сравнението, цените трябвало да се сравняват на едно и също ниво на търговия, включващо всички разходи, свързани с подлежащите на отчитане нива на търговия.
За целите на корекциите следвало да се вземат предвид разликите в разходите на промишлеността на Съюза и разходите на износителите вследствие от следпродажбеното обслужване, каквото предлагали само производителите от Съюза, от опаковките и от плащанията за патенти и ноухау. Практиката на Комисията била да допуска такива корекции, като намалява в необходимата степен продажбените цени и разходи на промишлеността на Съюза.
Ето защо тези корекции можело да бъдат допуснати на основание член 2, параграф 10, букви е) и з) от основния регламент, също както и на основание член 3, параграф 2 от този регламент.
Затова Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, когато в точки 148 и 150 от обжалваното съдебно решение потвърдил отказа на Комисията да направи така поисканите и доказани от Changmao корекции за целите на установяването на вреда. Също неправилно той постановил, че Комисията не е нарушила принципа на добра администрация и е действала с дължимата грижа. Според Changmao, ако бяха извършени поисканите корекции, Комисията е нямало да може да констатира вреда или най-малкото би достигнала до извод за по-малък марж на вредата. Затова Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и когато постановил, че подходът на Комисията не е в противоречие с член 9, параграф 4 от основния регламент.
Комисията иска всички тези доводи да бъдат отхвърлени според случая като недопустими или безпредметни и при всички положения като неоснователни.
б)

Съображения на Съда
По четвъртото основание Changmao твърди, че Общият съд е приложил неправилно правото в точки 148 и 150 от обжалваното съдебно решение.
В тези точки Общият съд постановява, че член 3, параграфи 2 и 3 и член 9, параграф 4 от основния регламент не изискват за целите на установяването на вреда Комисията да предприема корекциите по член 2, параграф 10 от този регламент, поради което Changmao няма основание да твърди, че Комисията е нарушила последно посочената разпоредба, като е отказала да направи поисканите корекции за целите на установяването на вреда.
Changmao по същество поддържа, че установяването на вреда по член 3, параграф 2 от основния регламент предполага да се извършат корекции, аналогични на предвидените в член 2, параграф 10 от този регламент, когато те са необходими за извършването на обективно сравнение — тоест сравнение, което се извършва на едно и също ниво на търговия — между експортната цена и цената, която получава или би трябвало да получава промишлеността на Съюза.
Дори да се допусне обаче, че както твърди Changmao, член 3, параграф 2 от основния регламент въпреки текста си всъщност налага задължение на Комисията да предприеме такива корекции при преценката за установяването на вреда, то пак ще трябва да се приеме, както отбелязва генералният адвокат в точка 206 от заключението си и по аналогия със съдебната практика, припомнена в точка 139 от настоящото решение, че лицето, което се позовава на необходимостта от корекция, следва да докаже обосноваността ѝ.
От една страна, не се спори, че Changmao иска до голяма степен едни и същи корекции както за целите на определянето на дъмпинга, така и за целите на установяването на вредата. Във връзка с тези корекции впрочем е изтъкнато само едно основание пред Общия съд. Както обаче следва от точки 140 и 142—146 от настоящото решение, в рамките на суверенната си преценка на фактите и без да допусне грешка при прилагането на правото, Общият съд постановява, че Changmao не е доказало необходимостта от тези корекции.
От друга страна, Комисията отхвърля исканията за корекции за целите на установяването на вреда, като в съображение 70 от спорния регламент се мотивира с това, че разследването „[e] установи[ло], че няма качествена или друга разлика между разглеждания продукт и сходния продукт, която систематично да се отразява върху цените“. Както отбелязва генералният адвокат в точка 207 от заключението си, Общият съд по същество потвърждава това съображение. Changmao обаче възразява срещу това само в рамките на третото си оплакване към третото изтъкнато основание за обжалване, а това оплакване беше отхвърлено в точка 164 от настоящото решение.
При тези обстоятелства твърденията по четвъртото основание следва да се отхвърлят като безпредметни, без да е необходимо да се определя дали при преценката за установяването на вреда по реда на член 3, параграф 2 от основния регламент Комисията може и дори трябва да предприема корекции, за да гарантира сравняване на цените на едно и също ниво на търговия.
5.

По петото основание
а)

Доводи на страните
По петото основание Changmao твърди, че точки 187, 189—191, 194, 200, 201 и 203—206 от обжалваното съдебно решение съдържат грешки при прилагане на правото и изопачени факти.
Така изтъкнатото основание се крепи на допускането, че производителят от Съюза и неговите доставчици на суровини, а именно японският производител и доставчиците в Съюза, които са изцяло притежавани дъщерни дружества на този японски производител, принадлежат към една и съща икономическа и дружествена единица. Оттук Changmao стига до извода, че плащаните от производителя от Съюза цени за закупуването на суровини са цени между свързани лица и това увеличава производствените разходи на този производител, както и продажните му цени.
От член 2, параграф 7, буква a) и член 3 от основния регламент обаче следвало, че за целите на установяването на дъмпинг и на вреда Комисията е длъжна да се увери — като се опре на доказателства — че използваните цени са надеждни и не са изкривени. Член 6, параграф 8 от Регламент 2016/1036 изисквал тя да използва във възможно най-голяма степен данните на съдействащите ѝ лица. В тежест на доставчиците обаче било да представят доказателства за това, че цените, на които техните суровини се продават на свързани лица в Съюза, са пазарните цени.
Противно на подхода, който Общият съд възприел в точки 187, 200, 201 и 203—206 от обжалваното съдебно решение, обичайната практика на Комисията предполагала да се поиска от оказващите съдействие заинтересовани лица, каквато е промишлеността на Съюза, да представят въпросници за своите свързани доставчици във и извън Съюза. Changmao оспорило установените от Комисията цени на суровините.
Общият съд също така допуснал грешка в точка 191 от обжалваното съдебно решение, когато приел, че Комисията се е съобразила с принципа на добра администрация и се е опряла на доказателства, за да констатира, че прилаганите от доставчиците цени на суровините за свързания производител в Съюза отговарят на пазарните условия. Според Changmao Комисията не проверила точността и надеждността на сведенията, които извлякла по този въпрос от един общ доклад, изготвен от китайско дружество относно цените на суровините в Китай, за да се увери, че те представляват достоверни и обективни доказателства. Тези данни обаче не били достатъчни, за да се констатира със сигурност, че прилаганите от тези доставчици цени действително са пазарни. Комисията можела да поиска от производителя от Съюза да попълни подробен въпросник за тези цени и да провери отговорите му.
Задължението ѝ за проверка съществувало независимо от доказателствата или исканията на заинтересованите лица. Затова точка 206 от обжалваното съдебно решение била неправилна.
Changmao добавя, че решение от 23 септември 2015 г., Hüpeden/Съвет и Комисия (
T‑206/14
, непубликувано,
EU:T:2015:672
), което е споменато в точки 187 и 203 от обжалваното съдебно решение, не е релевантно, тъй като делото, по което е постановено, не се отнася до това как Комисията упражнява правото си на преценка за наличието на дъмпинг и вреда от гледна точка на принципа на добра администрация и задължението ѝ за полагане на грижа.
Комисията възразява, че твърденията по това основание са недопустими и при всички случаи неоснователни.
б)

Съображения на Съда
Съгласно член 169, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда с изтъкнатите правни основания и доводи следва ясно да се указват оспорените части от мотивите на съдебния акт на Общия съд. Затова съгласно постоянната съдебна практика в жалбата трябва точно да се посочват пороците на решението, чиято отмяна се иска, както и правните доводи, с които конкретно се подкрепя това искане, като в противен случай жалбата или твърденията по съответното основание са недопустими (решение от 20 септември 2018 г., Agria Polska и др./Комисия,
C‑373/17 P
,
EU:C:2018:756
, т.
и цитираната съдебна практика).
Не отговаря на тези изисквания и трябва да се обяви за недопустимо твърдението за наличие на съответното основание, ако е подкрепено с доводи, които не са достатъчно ясни и точни, за да позволят на Съда да упражни контрол за законосъобразност, в частност понеже съществените обстоятелства, на които почива това основание, не следват достатъчно последователно и разбираемо от текста на жалбата, който в това отношение е неясен и двусмислен (решение от 10 юли 2014 г., Telefónica и Telefónica de España/Комисия,
C‑295/12 P
,
EU:C:2014:2062
, т.
и цитираната съдебна практика, както и определение от 29 юни 2016 г., Омбудсман/Staelen,
C‑337/15 P
, непубликувано,
EU:C:2016:670
, т.
).
Макар да посочва с точност частите от обжалваното съдебно решение, които оспорва по петото изтъкнато основание обаче, Changmao не излага точно и конкретно грешките при прилагането на правото, които според него е допуснал Общият съд.
Нещо повече, с доводите си по това основание Changmao видимо не оспорва мотивите на обжалваното съдебно решение. Напротив, тези доводи в по-голямата им част изглеждат насочени срещу поведението на Комисията в производството, в което е приет спорният регламент.
Оттук следва, че твърденията по петото основание са недопустими.
Тъй като не може да се приеме нито едно от изложените от Changmao основания за обжалване, жалбата му следва да бъде изцяло отхвърлена.
По съдебните разноски
Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда, който се прилага по отношение на производството по обжалване по силата на член 184, параграф 1 от този правилник, загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
Тъй като Комисията е поискала Changmao да бъде осъдено да заплати съдебните разноски, а то губи делото, следва да бъде осъдено да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Комисията.

По изложените съображения Съдът (четвърти състав) реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.