CELEX: 62019CJ0189
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Aplinka
Šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų prekybos sistema Europos Sąjungoje
Direktyva 2003/87/EB
10a straipsnis
Nemokamo leidimų suteikimo pereinamuoju laikotarpiu tvarka
Sprendimas 2011/278/ES
9 straipsnis
Ankstesnio laikotarpio veiklos lygio nustatymas
Didelis įrenginio pajėgumo pasikeitimas prieš bazinį laikotarpį
Reikšmingo bazinio laikotarpio nustatymas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2011 m. balandžio 27 d. Komisijos sprendimo 2011/278/ES, kuriuo nustatomos suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės (
OL L 130, 2011, p. 1
), 9 straipsnio 1 ir 9 dalių ir 2017 m. sausio 24 d. Komisijos sprendimo (ES) 2017/126, kuriuo dėl bendro įvairius sektorius apimančio pataisos koeficiento nustatymo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį iš dalies keičiamas Sprendimas 2013/448/ES (
OL L 19, 2017, p. 93
), 1 straipsnio išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Spenner GmbH & Co. KG
ir
Bundesrepublik Deutschland
(Vokietijos Federacinė Respublika) ginčą dėl prašymo suteikti nemokamus šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinius taršos leidimus (toliau – apyvartiniai taršos leidimai) cemento klinkerio gamybos įrenginiui.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2003/87
2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB, nustatančios šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos [apyvartinių taršos] leidimų [prekybos] sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančios Tarybos direktyvą 96/61/EB (
OL L 275, 2003, p. 32
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 15 sk., 7 t., p. 631), iš dalies pakeistos 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2009/29/EB (
OL L 140, 2009, p. 63
) (toliau – Direktyva 2003/87), 10a straipsnio 5 dalyje nustatyta:
„Didžiausias metinis apyvartinių taršos leidimų skaičius, pagal kurį apskaičiuojamas leidimų skaičius įrenginiams, kurių neapima 3 dalis ir kurie nėra nauji rinkos dalyviai, negali viršyti šios sumos:
a)
viso metinio Bendrijos apyvartinių taršos leidimų kiekio, nustatyto pagal 9 straipsnį, padauginto iš bendros vidutinės patikrintos šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos [taršos] 2005–2007 m. iš įrenginių, įtrauktų į Bendrijos sistemą 2008–2012 m., dalies, kurią išmetė įrenginiai, kurių neapima 3 dalis; ir
b)
bendros vidutinės patikrintos šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos [taršos] 2005–2007 m. iš įrenginių, kurie į Bendrijos sistemą įtraukti tik nuo 2013 m. ir kurių neapima 3 dalis, pakoreguoto[s] taikant 9 straipsnyje nurodytą linijinį koeficientą.
Prireikus taikomas bendras, įvairius sektorius apimantis pataisos koeficientas.“
Sprendimas 2011/278
Sprendimo 2011/278 16 konstatuojamoji dalis suformuluota taip:
„esamus įrenginius eksploatuojantiems veiklos vykdytojams suteiktinų nemokamų ATL skaičius turėtų būti nustatomas remiantis ankstesniu laikotarpiu pagamintos produkcijos duomenimis. Siekiant užtikrinti, kad atskaitos laikotarpis kuo geriau atspindėtų pramonės ciklus, apimtų laikotarpį, kurio turimi duomenys yra geros kokybės, ir jam kuo mažiau įtakos turėtų tokios ypatingos aplinkybės kaip laikinas įrenginių uždarymas, ankstesnio laikotarpio veiklos lygis grindžiamas 2005 m. sausio 1 d.–2008 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu pagamintos produkcijos mediana arba, jei didesnis, 2009 m. sausio 1 d.–2010 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu pagamintos produkcijos mediana. Be to, derėtų atsižvelgti į visus didelius pajėgumo pokyčius, įvykusius per atskaitos laikotarpį. Naujų rinkos dalyvių veiklos lygiai turėtų būti grindžiami įrenginio pajėgumo standartinio naudojimo duomenimis, gautais iš konkretaus sektoriaus, arba konkretaus įrenginio pajėgumo naudojimo duomenimis.“
Sprendimo 2011/278 1 straipsnyje nurodyta:
„Šiuo sprendimu nustatomos suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Direktyvą 2003/87/EB nuo 2013 m. pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės.“
Šio sprendimo 3 straipsnyje nustatyta:
„Šiame sprendime vartojamų terminų apibrėžtys:
a)
esamas įrenginys – bet koks įrenginys, kuriame vykdoma vienos ar daugiau Direktyvos 2003/87/EB I priede išvardytų rūšių veikla arba veikla, kuri į Sąjungos sistemą įtraukta pirmą kartą pagal direktyvos 24 straipsnį:
i)
kuriam leidimas išmesti šiltnamio efektą sukeliančias dujas išduotas anksčiau kaip 2011 m. birželio 30 d.; arba
ii)
kuris faktiškai veikia, kuriam visi reikiami aplinkosaugos leidimai, įskaitant, jei taikoma, numatytą [2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos d]irektyvoje 2008/1/EB [dėl taršos integruotos prevencijos ir kontrolės (
OL L 24, 2008, p. 8
)], išduoti anksčiau kaip 2011 m. birželio 30 d. ir kuris iki 2011 m. birželio 30 d. atitinka visus kitus atitinkamos valstybės narės nacionalinės teisės aktuose nustatytus kriterijus, kurių pagrindu įrenginys galėtų gauti leidimą išmesti šiltnamio efektą sukeliančias dujas;
<…>
i)
didelis pajėgumo išplėtimas – didelis įrenginio technologinio proceso dalies pradinio įrengtojo pajėgumo padidinimas, kai tenkinamos visos šios sąlygos:
<…>
j)
didelis pajėgumo sumažinimas – vienas ar daugiau atpažįstamų fizinių pokyčių, dėl kurių labai sumažėja įrenginio technologinio proceso dalies pradinis įrengtasis pajėgumas ir veiklos lygis, kurio mastas prilygsta dideliam pajėgumo išplėtimui;
k)
didelis pajėgumo pakeitimas – didelis pajėgumo išplėtimas arba didelis pajėgumo sumažinimas;
l)
padidintas pajėgumas – įrenginio technologinio proceso dalies pradinio įrengtojo pajėgumo ir tos pačios įrenginio technologinio proceso dalies įrengtojo pajėgumo po to, kai buvo atliktas didelis pajėgumo išplėtimas, nustatomo pagal 2 mėnesių, per kuriuos produkcija buvo didžiausia, produkcijos vidurkį per pirmuosius 6 mėnesius po eksploatacijos (atlikus pakeitimus) pradžios, skirtumas;
m)
sumažintas pajėgumas – įrenginio technologinio proceso dalies pradinio įrengtojo pajėgumo ir tos pačios įrenginio technologinio proceso dalies įrengtojo pajėgumo po to, kai buvo atliktas didelis pajėgumo sumažinimas, nustatomo pagal 2 mėnesių, per kuriuos produkcija buvo didžiausia, produkcijos vidurkį per pirmuosius 6 mėnesius po eksploatacijos (atlikus pakeitimus) pradžios, skirtumas;
<…>
r)
tikrintojas – kompetentinga, nepriklausoma patikros institucija ar asmuo, atsakinga (-as) už patikros proceso vykdymą ir ataskaitų apie jį pateikimą vadovaujantis išsamiais reikalavimais, kuriuos valstybė narė nustato pagal Direktyvos 2003/87/EB V priedą;
<…>“
Šio sprendimo 6 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Taikydamos šį sprendimą valstybės narės kiekvieną įrenginį, atitinkantį nemokamo ATL suteikimo pagal Direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį reikalavimus, prireikus padalija į vieną ar daugiau toliau išvardytų įrenginio technologinio proceso dalių:
a)
su produkto santykiniu taršos rodikliu susijusią įrenginio technologinio proceso dalį;
b)
su šilumos santykiniu taršos rodikliu susijusią įrenginio technologinio proceso dalį;
c)
su kuro santykiniu taršos rodikliu susijusią įrenginio technologinio proceso dalį;
d)
su proceso metu išsiskiriančiomis ŠESD [šiltnamio efektą sukeliančiomis dujomis] susijusią įrenginio technologinio proceso dalį.
Šios įrenginio technologinio proceso dalys turi kuo labiau atitikti fizines įrenginio dalis.
<…>“
To paties sprendimo 7 straipsnio 1, 2 ir 8 dalys suformuluotos taip:
„1.   Apie kiekvieną esamą įrenginį, atitinkantį nemokamo ATL suteikimo pagal Direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį reikalavimus, įskaitant tik retkarčiais eksploatuojamus įrenginius, pavyzdžiui, atsarginius ar parengties būsenos įrenginius ir pagal sezoninį grafiką veikiančius įrenginius, valstybės narės iš veiklos vykdytojų surenka 2005 m. sausio 1 d.–2008 m. gruodžio 31 d. laikotarpio, arba, jei taikytina, 2009 m. sausio 1 d.–2010 m. gruodžio 31 d. laikotarpio kiekvienų metų, kuriais įrenginys veikė, visus IV priede išvardytų parametrų duomenis ir atitinkamą informaciją.
2.   Kiekvienos įrenginio technologinio proceso dalies duomenis valstybės narės renka atskirai. Prireikus valstybės narės gali pareikalauti, kad veiklos vykdytojas pateiktų daugiau duomenų.
<…>
8.   Jei duomenų trūksta, valstybė narė pareikalauja, kad veiklos vykdytojas bet kokį duomenų trūkumą deramai pagrįstų.
Valstybės narės reikalauja, kad prieš tikrintojui pradedant tikrinti duomenis, o vėliausiai – tikrinimo metu vietoje visų trūkstamų duomenų veiklos vykdytojas pateiktų konservatyvius įverčius, visų pirma pagrįstus geriausia sektoriaus praktika ir naujomis mokslinėmis bei techninėmis žiniomis.
<…>“
Sprendimo 2011/278 8 straipsnyje nurodyta:
„1.   Rinkdamos duomenis pagal 7 straipsnį valstybės narės priima tik tuos duomenis, kuriuos deramai patikrino tikrintojas. Patikros procesas apima metodinės ataskaitos ir pateiktų parametrų, nurodytų 7 straipsnyje bei IV priede, tikrinimą. Patikros metu tikrinama veiklos vykdytojo pateiktų duomenų tikrumas, patikimumas ir tikslumas, o pabaigus patikrą pateikiama patikros išvada, kurioje priimtinai užtikrinama, ar pateiktuose duomenyse nėra esminių neteisingų pareiškimų.
<…>
4.   Valstybės narės nesuteikia nemokamų ATL įrenginiui, kurio duomenys nebuvo pripažinti tinkamais.
<…>“
Šio sprendimo 9 straipsnyje numatyta:
„1.   Valstybės narės, remdamosi pagal 7 straipsnį surinktais duomenimis, nustato kiekvieno esamo įrenginio veiklos lygį baziniu laikotarpiu, t. y. nuo 2005 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d., arba, jei jis didesnis, 2009 m. sausio 1 d.–2010 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu.
2.   Su kiekvieno produkto, kurio santykinis taršos rodiklis nustatytas I priede, gamyba susijęs ankstesnio laikotarpio veiklos lygis yra kasmet baziniu laikotarpiu atitinkamame įrenginyje pagaminto to produkto kiekio mediana.
3.   Su šiluma susijęs ankstesnio laikotarpio veiklos lygis yra įrenginyje ankstesniu baziniu laikotarpiu per metus pagamintos arba iš kito įrenginio, kuriam taikoma Sąjungos sistema, importuotos išmatuojamos šilumos, suvartotos įrenginyje produktams gaminti, mechaninei energijai gaminti (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti), šildymui arba vėsinimui (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti), kiekio mediana, arba ir pagaminto, ir importuoto kiekio mediana, arba į įrenginius ar kitus vienetus, kuriems Sąjungos sistema netaikoma, eksportuotos išmatuojamos šilumos kiekio (išskyrus eksportuotą elektros energijai gaminti) mediana, išreikšta teradžauliais per metus.
4.   Su kuru susijęs ankstesnio laikotarpio veiklos lygis yra kuro, ankstesniu baziniu laikotarpiu kiekvienais metais suvartoto gaminant neišmatuojamą šilumą, suvartotą gaminant produktus, mechaninę energiją (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti), šildymui arba vėsinimui (išskyrus suvartojamą elektros energijai gaminti), įskaitant saugos fakelų deginimą, kiekio mediana, išreikšta teradžauliais per metus.
5.   Su proceso metu išsiskiriančiomis ŠESD, kurios išsiskyrė 1 dalyje nurodytu baziniu laikotarpiu gaminant produktus atitinkamame įrenginyje, susijęs ankstesnio laikotarpio veiklos lygis yra kasmet per tą laikotarpį proceso metu išsiskyrusių ŠESD kiekio, išreikšto anglies dioksido ekvivalento tonomis, mediana.
<…>
9.   Jei 2005 m. sausio 1 d.–2011 m. birželio 30 d. laikotarpiu labai išplėstas arba labai sumažintas esamo įrenginio pajėgumas, tokio įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygis apskaičiuojamas sudedant dvi vertes: pagal 1 dalį apskaičiuotą įrenginio veiklos lygio medianinę vertę, neatsižvelgiant į didelį jo pajėgumo pakeitimą, ir ankstesnio laikotarpio padidinto arba sumažinto pajėgumo veiklos lygio medianinę vertę.
Padidinto arba sumažinto pajėgumo ankstesnio laikotarpio veiklos lygis yra kiekvienos įrenginio technologinio proceso dalies, kurios pajėgumas labai pakeistas, pradinio iki eksploatacijos (atlikus pakeitimus) pradžios buvusio įrengtojo pajėgumo, nustatyto pagal 7 straipsnio 3 dalį, ir įrengtojo jos pajėgumo po to, kai pajėgumas buvo labai pakeistas, nustatyto pagal 7 straipsnio 4 dalį, skirtumas, padaugintas iš vidutinio atitinkamo įrenginio pajėgumo naudojimo ankstesniu laikotarpiu prieš eksploatacijos (atlikus pakeitimus) pradžią.“
Minėto sprendimo IV priede nustatyta, kad siekdamos surinkti bazinius duomenis, nurodytus šio sprendimo 7 straipsnio 1 dalyje, valstybės narės reikalauja, kad veiklos vykdytojai pateiktų bent šiame priede nurodytus „pagal 9 straipsnio 1 dalį pasirinkto bazinio laikotarpio (2005–2008 m. arba 2009–2010 m.) kiekvienų metų duomenis apie visą įrenginį ir apie kiekvieną įrenginio technologinio proceso dalį“. Prie šių duomenų priskiriami „[p]radinis įrengtasis pajėgumas“, „[į]renginio technologinio proceso dalies, kurios pajėgumas labai pakeistas 2009 m. sausio 1 d.–2011 m. birželio 30 d., padidintas arba sumažintas pajėgumas, taip pat įrengtasis pajėgumas“ ir „[a]nkstesnio laikotarpio veiklos lygiai“. Dėl pastarųjų iš minėto priedo matyti, kad jie turi būti nustatomi „[p]agal įrenginio technologinio proceso dalies rūšį“ ir atsižvelgiant į „visos metinės gamybos apimt[i]s, kuriomis remiantis nustatyta mediana“.
Sprendimas 2013/448/ES
2013 m. rugsėjo 5 d. Komisijos sprendimo 2013/448/ES dėl nacionalinių įgyvendinimo priemonių, susijusių su nemokamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikimu pereinamuoju laikotarpiu laikantis Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 11 straipsnio 3 dalies (
OL L 240, 2013, p. 27
), 4 straipsnis, prieš jį iš dalies pakeičiant Sprendimu 2017/126, buvo suformuluotas taip:
„Direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnio 5 dalyje nurodytas ir pagal Sprendimo 2011/278/ES 15 straipsnio 3 dalį nustatytas bendras įvairius sektorius apimantis pataisos koeficientas pateiktas šio sprendimo II priede.“
Sprendimo 2013/448 II priede buvo pateikta lentelė, leidžianti nustatyti įvairiems sektoriams taikomą pataisos koeficientą kiekvienais metais laikotarpiu nuo 2013 iki 2020 m.
Sprendimas 2017/126
Sprendimo 2017/126 1 straipsnyje nurodyta:
„Sprendimas 2013/448/ES iš dalies keičiamas taip:
1.
4 straipsnis pakeičiamas taip:
„
4 straipsnis
Direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnio 5 dalyje nurodytas ir pagal Sprendimo 2011/278/ES 15 straipsnio 3 dalį nustatytas bendras įvairius sektorius apimantis pataisos koeficientas pateiktas šio sprendimo II priede“.
2.
II priedas pakeičiamas šio sprendimo priedo tekstu.“
Sprendimo 2017/126 priede pateikta lentelė, leidžianti nustatyti įvairius sektorius apimantį pataisos koeficientą kiekvienais metais laikotarpiu nuo 2013 iki 2020 m.; ji pakeičia lentelę, kuri buvo pateikta Sprendimo 2013/448 II priede.
Vokietijos teisė
Pagrindinėje byloje taikytinos Vokietijos teisės nuostatos yra įtvirtintos 2011 m. rugsėjo 26 d.
Verordnung über die Zuteilung von Treibhausgas-Emissionsberechtigungen in der Handelsperiode 2013 bis 2020 (Zuteilungsverordnung 2020)
(Nutarimas dėl šiltnamio efektą sukeliančių dujų apyvartinių taršos leidimų suteikimo 2013–2020 m. prekybos laikotarpiu (2020 m. Nutarimas dėl leidimų suteikimo)) (
BGBl
. 2011 I, p. 1921), iš dalies pakeistame 2017 m. liepos 13 d. įstatymu (
BGBl
. 2017 I, p. 2354) (toliau –
ZuV 2020
).
ZuV 2020
8 straipsnyje nustatyta:
„(1)   Esamų įrenginių reikšmingas veiklos lygis nustatomas remiantis duomenimis, surinktais vadovaujantis 5 straipsniu, vienodai visiems įrenginio elementams, dėl kurių prašoma leidimo, pareiškėjo pasirinkimu arba pagal bazinį laikotarpį nuo 2005 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d. imtinai, arba pagal bazinį laikotarpį nuo 2009 m. sausio 1 d. iki 2010 m. gruodžio 31 d. imtinai.
(2)   Įrenginio kiekvieno produkto, kuriam pagal 3 straipsnio 1 dalies 1 punktą turi būti suformuotas elementas, dėl kurio prašoma leidimo, reikšmingas veiklos lygis yra visų šio produkto metinių kiekių medianinė vertė pagal 1 dalį pasirinktu baziniu laikotarpiu <…>
<…>
(8)   Jei laikotarpiu nuo 2005 m. sausio 1 d. iki 2011 m. birželio 30 d. pajėgumas buvo labai išplėstas, reikšmingas elemento, dėl kurio prašoma leidimo, veiklos lygis atitinka medianinių verčių, nustatytų pagal 2–5 dalis, neatsižvelgiant į didelį pajėgumo pakeitimą, ir padidinto pajėgumo veiklos lygio sumą. Padidinto pajėgumo veiklos lygis atitinka skirtumą tarp elemento, dėl kurio prašoma leidimo, įrengtojo pajėgumo po pajėgumo išplėtimo ir pakeisto elemento, dėl kurio prašoma leidimo, pradinio įrengtojo pajėgumo iki eksploatacijos (atlikus pakeitimus) pradžios, padauginant iš atitinkamo elemento, dėl kurio prašoma leidimo, pajėgumo vidutinio naudojimo laikotarpiu nuo 2005 m. sausio 1 d. iki kalendorinių metų, buvusių prieš eksploatacijos (atlikus pakeitimus) pradžią, pabaigos. Jei pajėgumas buvo labai išplėstas 2005 m., eksploatuojančio veiklos vykdytojo prašymu tai nelaikoma dideliu pajėgumo išplėtimu; priešingu atveju tokiais atvejais nustatant atitinkamo elemento, dėl kurio prašoma leidimo, vidutinį pajėgumo naudojimą reikšmingas yra vidutinis mėnesinis pajėgumo naudojimas 2005 m. iki kalendorinio mėnesio prieš eksploatacijos (atlikus pakeitimus) pradžią. Jei pajėgumas buvo išplėstas kelis kartus, reikšmingas yra atitinkamo elemento, dėl kurio prašoma leidimo, vidutinis pajėgumo naudojimas prieš eksploatacijos (atlikus pirmąjį pakeitimą) pradžią.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Cemento klinkeris gaminamas cemento krosnyse. Paskui ši cemento sudedamoji dalis turi būti susmulkinta, kad taptų milteliais.
Spenner
yra Vokietijoje įsteigta bendrovė, eksploatuojanti cemento klinkerio gamybos įrenginį.
2014 m. vasario 17 d. sprendimu
Deutsche Emissionshandelsstelle
(Vokietijos prekybos apyvartiniais taršos leidimais tarnyba, toliau –
DEHSt
) nustatė nemokamų apyvartinių taršos leidimų, kurie turi būti suteikti šiai bendrovei 2013–2020 m. prekybos laikotarpiu dėl jos cemento klinkerio gamybos įrenginio, skaičių.
Spenner
apskundė tą sprendimą, siekdama, kad jai būtų skirta papildomų apyvartinių taršos leidimų, tačiau skundas buvo atmestas. Vėliau jos pateiktas teisminis skundas pirmojoje instancijoje buvo atmestas.
Tiesioginiame kasaciniame skunde, pateiktame
Bundesverwaltungsgericht
(Federalinis administracinis teismas, Vokietija),
Spenner
teigia, kad
ZuV 2020
8 straipsnio 1, 2 ir 8 dalių aiškinimas, kuriuo vadovautasi pirmojoje instancijoje, yra nesuderinamas su Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 1 ir 9 dalimis. Konkrečiai kalbant, ši bendrovė mano, kad
DEHSt
nepagrįstai netaikė Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalies ir kad ji turėjo patikrinti bei ištaisyti jos pasirinktą bazinį laikotarpį.
Dėl Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 1 dalies
Bundesverwaltungsgericht
(Federalinis administracinis teismas) mano, kad šioje nuostatoje numatytas įrenginių ankstesnio laikotarpio veiklos lygio nustatymas atsižvelgiant į didžiausią veiklos lygį vienu iš dviejų šioje nuostatoje numatytų bazinių laikotarpių, t. y. laikotarpiu nuo 2005 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d. arba nuo 2009 m. sausio 1 d. iki 2010 m. gruodžio 31 d.
Kalbant apie to sprendimo 9 straipsnio 9 dalį, pažymėtina, kad joje reglamentuojamas atsižvelgimas į didelius pajėgumo pakeitimus nustatant įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygį. Šios nuostatos pirmoje pastraipoje numatyta matematinė formulė, pagal kurią reikia sudėti, pirma, įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygį „neatsižvelgiant į didelį jo pajėgumo pakeitimą“ ir, antra, ankstesnio laikotarpio padidinto ar sumažinto pajėgumo veiklos lygį. Ankstesnio laikotarpio įrenginio veiklos lygis be gamybos apimties, susijusios su pasikeitimu, nustatomas pagal Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 1 dalį. Padidinto ar sumažinto pajėgumo veiklos lygis apskaičiuojamas pagal to sprendimo 9 straipsnio 9 dalies antroje pastraipoje nustatytą taisyklę.
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagal
ZuV 2020
8 straipsnio 1 dalį bazinį laikotarpį turi nustatyti veiklos vykdytojas. Vokietijos vyriausybės teigimu, pasirinkimas jam tampa privalomas.
Nagrinėjamu atveju
Spenner
savo cemento klinkerio gamybos įrenginiui pasirinko bazinį laikotarpį nuo 2009 m. sausio 1 d. iki 2010 m. gruodžio 31 d. Šiame įrenginyje pajėgumas labai padidėjo ankstesniu baziniu laikotarpiu, t. y. nuo 2005 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d.
Bundesverwaltungsgericht
(Federalinis administracinis teismas) teigimu,
Spenner
tvirtina, jog iš Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 1 dalies matyti, kad bazinį laikotarpį turi parinkti nacionalinės valdžios institucijos, o ne įrenginius eksploatuojantys asmenys. Šios institucijos turėtų parinkti bazinį laikotarpį, kuriuo veiklos lygis yra didžiausias.
Be to,
Spenner
teigia, kad pagal Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalį turi būti atsižvelgta į bet kokį reikšmingą pajėgumo pakeitimą, net jeigu jis įvyko ne pasirinktu baziniu laikotarpiu.
Bundesverwaltungsgericht
(Federalinis administracinis teismas) mano, kad pastarajai nuostatai trūksta aiškumo, tačiau ji turėtų būti aiškinama taip, kad ji taikoma tik tokiam pajėgumo išplėtimui, kuris įvyko pasirinktu baziniu laikotarpiu. Kalbant apie anksčiau įvykusį pajėgumo išplėtimą, pažymėtina, kad dėl to įvykęs veiklos padidėjimas bet kuriuo atveju būtų įtrauktas į ankstesnio laikotarpio veiklos lygį šiuo baziniu laikotarpiu. Jeigu, taikant Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalį, papildomai būtų atsižvelgta į pajėgumo išplėtimą, tai reikštų, kad į jį būtų atsižvelgiama du kartus.
Tuo atveju, jeigu taikant šią nuostatą turėtų būti atsižvelgta į didelį pajėgumo padidėjimą, net jeigu jis įvyko prieš pasirinktą bazinį laikotarpį, taip pat reikėtų kelti klausimą, ar reikia atimti taip pridėtą pajėgumą, kad būtų išvengta to, jog į jį atsižvelgiama du kartus.
Jeigu Teisingumo Teismas nuspręstų, kad Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalis susijusi tik su esminiais pajėgumo pakeitimais, padarytais po to, kai pasirinktas bazinis laikotarpis prasidėjo, taip pat reikėtų išaiškinti šio straipsnio 1 dalį.
Pagal Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 1 dalį valstybės narės turėtų nustatyti įrenginių ankstesnio laikotarpio veiklos lygį, remdamosi baziniu laikotarpiu, kuriuo šis lygis yra didžiausias. Vis dėlto negalima atmesti galimybės, kad galiausiai įrenginius eksploatuojantys veiklos vykdytojai turi nustatyti atitinkamą laikotarpį. Prireikus reikėtų nustatyti, ar kompetentingos institucijos privalo savo iniciatyva ištaisyti klaidingą veiklos vykdytojo pasirinkimą. Vokietijoje ši kontrolė yra įmanoma, nes įrenginius eksploatuojančių veiklos vykdytojų prašoma pateikti duomenis apie du bazinius laikotarpius, o Sprendimo 2011/278 7 straipsnio 1 dalyje reikalaujama tik surinkti duomenis už vieną iš šių dviejų laikotarpių.
Be to, jeigu, atsižvelgiant į Teisingumo Teismo atsakymus,
Spenner
ieškinys turėtų būti tenkinamas, reikėtų nustatyti papildomų apyvartinių taršos leidimų, kurie turi būti suteikti
Spenner
, skaičių ir šiuo tikslu taikyti įvairius sektorius apimantį pataisos koeficientą. Iš pradžių jį buvo nustačiusi Europos Komisija Sprendimo 2013/448 4 straipsnyje ir II priede. Savo 2016 m. balandžio 28 d. Sprendime Borealis Polyolefine ir kt. (
C‑191/14, C‑192/14, C‑295/14, C‑389/14 ir C‑391/14–C‑393/14
,
EU:C:2016:311
) Teisingumo Teismas nusprendė, kad šios Sprendimo 2013/448 nuostatos yra negaliojančios, tačiau apribojo jo pripažinimo negaliojančiu poveikį laiko atžvilgiu, todėl, pirma, jau priimtos priemonės negali būti ginčijamos ir, antra, Komisijai nustatytas terminas naujam sprendimui priimti. Priimdama Sprendimą 2017/126 Komisija nustatė naują įvairius sektorius apimantį pataisos koeficientą, kurio taikytinumas buvo nustatytas atsižvelgiant į iš minėto Teisingumo Teismo sprendimo kylančius reikalavimus.
Bundesverwaltungsgericht
(Federalinis administracinis teismas) mano, kad iš Sprendimo 2017/126 matyti, jog, kiek tai susiję su leidimų suteikimu iki 2017 m. kovo 1 d., taikomas įvairius sektorius apimantis pataisos koeficientas, apibrėžtas pirminėje Sprendimo 2013/448 redakcijoje. Vis dėlto lieka neišnagrinėtas klausimas, ar, kiek tai susiję su nuo šios datos teismo suteiktais papildomais apyvartiniais taršos leidimais, Sprendime 2017/126 nustatytą įvairius sektorius apimantį pataisos koeficientą reikia taikyti visiems papildomiems leidimams, ar tik tiems, kurie susiję su 2018–2020 m.
Šiomis aplinkybėmis
Bundesverwaltungsgericht
(Federalinis administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokius prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Sprendimo [2011/278] 9 straipsnio 9 dalyje yra nustatyta sąlyga, kad esamo įrenginio pajėgumas turi būti buvęs labai išplėstas per bazinį laikotarpį, kurį pagal Sprendimo [2011/278] 9 straipsnio 1 dalį nustatė valstybė narė?
2.
Ar Sprendimo [2011/278] 9 straipsnio 9 dalies pirmą pastraipą, siejamą su 1 dalimi, didelių pajėgumo išplėtimų atvejais reikia aiškinti taip, kad, nustatant ankstesnio bazinio laikotarpio, trukusio nuo 2009 m. sausio 1 d. iki 2010 m. gruodžio 31 d., veiklos lygį, į padidinto pajėgumo ankstesnio laikotarpio veiklos lygį atsižvelgti nereikia, (net) jei pajėgumas buvo labai išplėstas baziniu laikotarpiu nuo 2005 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d.?
3.
a)
Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas:
Ar Sprendimo [2011/278] 9 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad kompetentinga valstybės narės institucija bazinį laikotarpį nuo 2005 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d. arba nuo 2009 m. sausio 1 d. iki 2010 m. gruodžio 31 d. turi nustatyti pati, ar valstybei narei leidžiama suteikti teisę įrenginį eksploatuojančiam veiklos vykdytojui pasirinkti bazinį laikotarpį?
b)
Jei valstybei narei leidžiama įrenginį eksploatuojančiam veiklos vykdytojui suteikti pasirinkimo teisę:
ar valstybė narė turi remtis baziniu laikotarpiu, kuris lemia atitinkamai aukštesnį ankstesnio laikotarpio veiklos lygį, net jei įrenginį eksploatuojantis veiklos vykdytojas pagal valstybės narės teisę gali savo nuožiūra pasirinkti vieną iš bazinių laikotarpių ir pasirenka tokį laikotarpį su žemesniu ankstesnio laikotarpio veiklos lygiu?
4.
Ar [Sprendimą 2017/126] reikia aiškinti taip, kad apyvartiniams taršos leidimams už 2013–2020 m., suteiktiems iki 2017 m. kovo 1 d., turi būti taikomas pirminės redakcijos Sprendimo [2013/448] 4 straipsnyje ir II priede nurodytas įvairius sektorius apimantis pataisos koeficientas, o papildomiems apyvartiniams taršos leidimams už 2013–2020 m. laikotarpį, suteiktiems po 2017 m. vasario 28 d. teismo sprendimu, jis turi būti taikomas visam papildomų leidimų už 2013–2020 m. laikotarpį kiekiui, ar tik papildomiems apyvartiniams taršos leidimams už 2018–2020 m. laikotarpį?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad
Spenner
cemento klinkerio gamybos įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygiai buvo nustatyti baziniam laikotarpiui nuo 2009 m. sausio 1 d. iki 2010 m. gruodžio 31 d. Šiame įrenginyje pajėgumas buvo labai išplėstas ankstesniu baziniu laikotarpiu nuo 2005 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d. Vis dėlto nekalbama apie didelius pajėgumo pakeitimus po 2009 m. sausio 1 d.
Taigi manytina, kad pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalis turi būti aiškinama taip, kad ji netaikoma dideliems esamo įrenginio pajėgumo išplėtimams, įvykusiems iki bazinio laikotarpio, nustatyto pagal to sprendimo 9 straipsnio 1 dalį.
Pirmiausia reikia pažymėti, kad Sprendimo 2011/278 5–14 straipsniuose reglamentuota nemokamų apyvartinių taršos leidimų suteikimo tvarka iki 2011 m. birželio 30 d.„buvusiems“ įrenginiams. Jiems skirtas kiekis priklauso, be kita ko, nuo „ankstesnio“ jų veiklos lygio baziniu laikotarpiu, nustatyto pagal to sprendimo 7 ir 9 straipsnius.
Pagal 7 straipsnio 1 dalį valstybės narės iš veiklos vykdytojų surenka 2005 m. sausio 1 d.–2008 m. gruodžio 31 d. laikotarpio, arba, jei taikytina, 2009 m. sausio 1 d.–2010 m. gruodžio 31 d. laikotarpio kiekvienų metų, kuriais įrenginys veikė, visus to sprendimo IV priede išvardytų parametrų duomenis ir atitinkamą informaciją. Tarp šių parametrų yra „pradinis įrengtasis pajėgumas“, „padidintas arba sumažintas pajėgumas“ ir įrenginio „ankstesnio laikotarpio veiklos lygiai“.
Kalbant apie ankstesnio laikotarpio veiklos lygius, pažymėtina, kad iš 9 straipsnio 1 dalies matyti, jog valstybės narės, remdamosi pagal 7 straipsnį surinktais duomenimis, nustato kiekvieno esamo įrenginio veiklos lygį baziniu laikotarpiu, t. y. nuo 2005 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d., arba, jeigu jis didesnis, 2009 m. sausio 1 d.–2010 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu.
Iš Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 2–5 dalių, siejamų su to sprendimo IV priedu, matyti, kad įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygiai nustatomi atsižvelgiant į kiekvienos įrenginio technologinio proceso dalies santykinius taršos rodiklius. Taigi atsižvelgiama į ankstesniu laikotarpiu kasmet pagaminto produkto kiekio, ankstesniu laikotarpiu per metus importuotos išmatuojamos šilumos, kuro suvartojimo ankstesniu laikotarpiu per metus ir ankstesniu laikotarpiu kasmet proceso metu išsiskiriančių ŠESD kiekio per bazinį laikotarpį, pasirinktą pagal šio straipsnio 1 dalį, medianines vertes.
Vis dėlto, jeigu per bazinį laikotarpį, nustatytą pagal Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 1 dalį, įvyko reikšmingas pajėgumo pakeitimas, kaip numatyta šio straipsnio 9 dalyje, į taip padidintą arba sumažintą pajėgumą neturi būti atsižvelgiama nustatant medianines vertes pagal šio straipsnio 2–5 dalis.
Iš to sprendimo 9 straipsnio 9 dalies pirmos pastraipos matyti, kad tokiu atveju atitinkamo įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygis atitinka, pirma, bazinio laikotarpio, nustatyto pagal šio straipsnio 1 dalį, medianinių verčių „neatsižvelgiant į didelį jo pajėgumo pakeitimą“ ir, antra, padidinto arba sumažinto pajėgumo ankstesnio laikotarpio veiklos lygio, nustatyto pagal šio straipsnio 9 dalies antrą pastraipą, sumą.
Vis dėlto, priešingai, nei teigia ieškovė pagrindinėje byloje, Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalyje nereglamentuojamas atsižvelgimas į padidintą arba sumažintą pajėgumą, kai pajėgumas reikšmingai pakeičiamas iki bazinio laikotarpio, nustatyto pagal šio straipsnio 1 dalį.
Pažymėtina, kad to sprendimo 9 straipsnio 9 dalies pirmoje pastraipoje „2005 m. sausio 1 d.–2011 m. birželio 30 d.“ laikotarpis nurodytas tik siekiant apriboti jo taikymo sritį. Todėl šio straipsnio 9 dalis gali būti taikoma tik dėl didelių šiuo laikotarpiu atliktų pajėgumo pakeitimų. Vis dėlto tai nereiškia, kad pagal šią nuostatą turi būti atsižvelgta į bet kokį didelį šiuo laikotarpiu įvykusį pakeitimą.
Pagal Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 2–5 dalis medianinės vertės grindžiamos įrenginio ankstesnio laikotarpio veikla nuo bazinio laikotarpio, nustatyto pagal šio straipsnio 1 dalį, pradžios iki jo pabaigos.
Taigi tais atvejais, kai bazinis laikotarpis yra 2009 m. sausio 1 d.–2010 m. gruodžio 31 d. laikotarpis, kaip yra pagrindinėje byloje, dideli pajėgumo pakeitimai, atlikti 2005 m. sausio 1 d.–2008 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu, savaime lemia ankstesnio laikotarpio veiklos lygį 2009 m. sausio 1 d. Šiuos pakeitimus atspindi pagal Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 2–5 dalis apskaičiuotos medianinės vertės, todėl nereikia taikyti šio straipsnio 9 dalies.
Tas pats pasakytina apie pakeitimus, padarytus iki pirmojo bazinio laikotarpio. Dėl šios priežasties 9 straipsnio 9 dalis taikoma tik nuo 2005 m. sausio 1 d.
Be to, jeigu taikant pastarąją nuostatą būtų atsižvelgta į pakeitimus, padarytus iki pagal 9 straipsnio 1 dalį nustatyto bazinio laikotarpio, tai reikštų, kad į padidintą arba sumažintą pajėgumą būtų atsižvelgiama du kartus.
Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad suteikiant taršos leidimus reikia vengti to, kad į iš įrenginio išmetamus teršalų kiekius būtų atsižvelgiama du kartus, nes pagal Direktyvą 2003/87 ir Sprendimą 2011/278 draudžiamas dvigubas išmetamų teršalų kiekio skaičiavimas ir dvigubas taršos leidimų suteikimas (2018 m. gegužės 17 d. Sprendimo Evonik Degussa,
C‑229/17
,
EU:C:2018:323
,
punktas).
Tokį Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalies aiškinimą patvirtina dokumentai, kuriuos Komisija pateikė valstybėms narėms ir įmonėms, siekdama palengvinti teisės aktų apyvartinių taršos leidimų prekybos srityje, įskaitant Sprendimą 2011/278, aiškinimą ir taikymą.
Nors šie dokumentai teisiškai neįpareigojantys, juose yra papildomos informacijos, kuri padeda geriau suprasti bendrą Direktyvos 2003/87 ir Sprendimo 2011/278 struktūrą (2018 m. sausio 18 d. Sprendimo INEOS,
C‑58/17
,
EU:C:2018:19
,
punktas).
Iš 2011 m. balandžio 14 d. ir birželio 29 d. dokumento „Guidance Document n
o
2 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Guidance on allocation methodologies)“ (Gairės Nr. 2 dėl suderinto nemokamų taršos leidimų suteikimo metodo Europos Sąjungoje po 2012 m. (Suteikimo metodikos gairės) (40 ir 41 puslapiai)) matyti, kad įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygiai turi būti nustatomi atsižvelgiant į baziniu laikotarpiu, nustatytu pagal Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 1 dalį, turimą pajėgumą.
Be to, iš to paties dokumento 28 ir 29 puslapių matyti, kad pagal Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalį turi būti atsižvelgiama tik į didelį pajėgumo pakeitimą, atliktą po šio bazinio laikotarpio pradžios. Ši išvada pakartota dokumento „Questions & Answers on the harmonised free allocation methodology for the EU-ETS post 2012“ („Klausimai ir atsakymai dėl suderinto nemokamų taršos leidimų suteikimo metodo Europos Sąjungoje po 2012 m.“) 6 puslapyje.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalis turi būti aiškinama taip, kad ji netaikoma dideliems esamo įrenginio pajėgumo išplėtimams, įvykusiems iki bazinio laikotarpio, nustatyto pagal to sprendimo 9 straipsnio 1 dalį.
Dėl antrojo klausimo
Atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į pirmąjį klausimą, nebereikia atsakyti į antrąjį klausimą, susijusį su Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalies taikymo tvarka tuo atveju, kai didelis pajėgumo pakeitimas įvyko iki bazinio laikotarpio, nustatyto pagal to sprendimo 9 straipsnio 1 dalį.
Dėl trečiojo klausimo
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją reikalaujama, kad kompetentinga nacionalinė institucija pati nustatytų reikšmingą bazinį laikotarpį, siekdama įvertinti įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygius.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 1 dalį valstybės narės, remdamosi pagal to sprendimo 7 straipsnį surinktais duomenimis, nustato kiekvieno esamo įrenginio veiklos lygį baziniu laikotarpiu, t. y. nuo 2005 m. sausio 1 d. iki 2008 m. gruodžio 31 d., arba, jeigu jis didesnis, 2009 m. sausio 1 d.–2010 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu.
Šio 9 straipsnio 1 dalyje, kiek ji bendrai skirta valstybėms narėms, nenustatoma procedūros taisyklių, leidžiančių joms įvykdyti joje numatytas pareigas.
Iš Sprendimo 2011/278 7 straipsnio 1 dalies formuluotės matyti, kad valstybės narės iš veiklos vykdytojų renka duomenis, leidžiančius nustatyti to sprendimo IV priede nurodytus parametrus, tarp kurių yra įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygiai, o tai leidžia manyti, kad įrenginių operatoriai turi pateikti atitinkamus duomenis (tai aiškiai patvirtina šis IV priedas).
Be to, Sprendimo 2011/278 7 straipsnio 1 dalyje ir IV priede reikalaujama rinkti tik vieno bazinio laikotarpio duomenis. Tačiau neturėdamos duomenų, susijusių su abiem baziniais laikotarpiais, kompetentingos nacionalinės institucijos negali įvertinti, ar įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygis didžiausias buvo pirmuoju, ar antruoju laikotarpiu. Todėl įrenginių operatoriai turi nustatyti, ar jie perduoda duomenis, susijusius su 2005 m. sausio 1 d.–2008 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu, ar su 2009 m. sausio 1 d.–2010 m. gruodžio 31 d. laikotarpiu.
Žinoma, pagal Sprendimo 2011/278 7 straipsnio 2 dalį ir to sprendimo IV priedą valstybėms narėms prireikus leidžiama pareikalauti, kad veiklos vykdytojas pateiktų daugiau duomenų. Taigi kompetentingos institucijos prireikus gali atlikti papildomus arba išsamesnius patikrinimus. Tačiau tai jokiu būdu nereiškia, kad šios valdžios institucijos turi nuolat tikrinti, ar įrenginius eksploatuojantys veiklos vykdytojai iš tikrųjų pasirinko bazinį laikotarpį, kuriuo ankstesnio laikotarpio veiklos lygis buvo didžiausias.
A fortiori
šių nuostatų negalima aiškinti kaip įpareigojančių šias institucijas ištaisyti veiklos vykdytojų atliktą pasirinkimą.
Tas pats pasakytina ir apie Sprendimo 2011/278 7 straipsnio 8 dalį, kiek joje nurodyta, jog tuo atveju, kai duomenų trūksta, valstybės narės turi pareikalauti, kad veiklos vykdytojas pagrįstų bet kokį „duomenų trūkumą“, o „[j]ei turima tik dalis duomenų“ – pakeistų juos konservatyviais įverčiais; tačiau joje nenumatyta procedūra, kuri leistų ištaisyti ar papildyti pateiktus duomenis (2018 m. vasario 22 d. Sprendimo INEOS Köln,
C‑572/16
,
EU:C:2018:100
,
punktas).
Priešingai, nei teigia ieškovė pagrindinėje byloje, Sprendimo 2011/278 8 straipsnyje taip pat nenustatyta kompetentingų nacionalinių institucijų pareigos kontroliuoti, kurį bazinį laikotarpį pasirenka veiklos vykdytojas, ir prireikus ištaisyti pasirinkimą. Šioje nuostatoje reikalaujama, pirma, kad iš veiklos vykdytojų surinktus duomenis patikrintų tikrintojas, atsižvelgdamas, be kita ko, į jų tikrumą, patikimumą ir tikslumą, ir, antra, kad kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos priimtų tik tuos duomenis, kuriuos tikrintojas pripažino tinkamais.
Teisingumo Teismas šiuo klausimu nusprendė: nors Sprendimo 2011/278 8 straipsnis draudžia valstybėms narėms priimti duomenis, kurių tikrintojas nepripažino tinkamais, šis straipsnis nenumato procedūros netinkamiems duomenims ištaisyti (šiuo klausimu žr. 2018 m. vasario 22 d. Sprendimo INEOS Köln,
C‑572/16
,
EU:C:2018:100
,
punktą).
Tokį Sprendimo 2011/278 7 straipsnio 1 dalies ir 9 straipsnio 1 dalies aiškinimą patvirtina duomenų apie įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklą rinkimo tikslas. Kaip matyti iš to sprendimo 16 konstatuojamosios dalies, juo siekiama užtikrinti, kad bazinis laikotarpis kuo geriau atspindėtų pramonės ciklus, apimtų laikotarpį, kurio turimi duomenys yra geros kokybės, ir jam kuo mažiau įtakos turėtų tokios ypatingos aplinkybės, kaip laikinas įrenginių uždarymas. Dėl šių priežasčių galima rinktis iš dviejų bazinių laikotarpių.
Taigi pasirinkti turi įrenginius eksploatuojantys veiklos vykdytojai, kurie turi geresnes galimybes patikrinti duomenų buvimą ir palyginti savo įrenginių veiklą abiem baziniais laikotarpiais. Jeigu dėl kokios nors priežasties jie nepasirenka laikotarpio, kuriuo jų įrenginių veiklos lygiai buvo didžiausi, pagal Sprendimą 2011/278 kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos neįpareigojamos to padaryti vietoj veiklos vykdytojų.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti: Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nereikalaujama, kad kompetentinga nacionalinė institucija pati nustatytų reikšmingą bazinį laikotarpį, siekdama įvertinti įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygius.
Dėl ketvirtojo klausimo
Kiek tai susiję su ketvirtuoju klausimu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad jeigu, atsižvelgiant į atsakymus į jo pirmąjį–trečiąjį klausimus, gautas ieškinys turėtų būti tenkinamas, reikėtų nustatyti papildomų apyvartinių taršos leidimų, kurie turi būti suteikti ieškovei pagrindinėje byloje, skaičių ir tam taikyti įvairius sektorius apimantį pataisos koeficientą.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad savo ieškinyje ieškovė pagrindinėje byloje kaltina
DEHSt
tuo, kad ši, priimdama 2014 m. vasario 17 d. sprendimą, padarė teisės klaidų. Konkrečiai kalbant, ji nepagrįstai netaikė Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalies ir turėjo patikrinti bei ištaisyti ieškovės pagrindinėje byloje pasirinktą bazinį laikotarpį. Šių teiginių pagrįstumas iš esmės yra prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pirmojo–trečiojo klausimų dalykas.
Kaip matyti iš atsakymo į pirmąjį klausimą, valstybės narės kompetentingos institucijos negalima kaltinti tuo, kad ši netaikė Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 9 dalies dideliam pajėgumo pakeitimui, įvykusiam iki įrenginio eksploatuojančio veiklos vykdytojo pasirinkto bazinio laikotarpio.
Be to, iš atsakymo į trečiąjį klausimą matyti, kad Sprendimas 2011/278 neįpareigoja tokios institucijos nei patikrinti, nei ištaisyti atitinkamo veiklos vykdytojo pasirinkto bazinio laikotarpio.
Taigi nereikia atsakyti į ketvirtąjį klausimą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (šeštoji kolegija) nusprendžia:

1.
2011 m. balandžio 27 d. Komisijos sprendimo 2011/278/ES, kuriuo nustatomos suderinto nemokamo apyvartinių taršos leidimų suteikimo pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2003/87/EB 10a straipsnį pereinamojo laikotarpio Sąjungos taisyklės, 9 straipsnio 9 dalis turi būti aiškinama taip, kad ji netaikoma dideliems esamo įrenginio pajėgumo išplėtimams, įvykusiems iki bazinio laikotarpio, nustatyto pagal to sprendimo 9 straipsnio 1 dalį.

2.
Sprendimo 2011/278 9 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją nereikalaujama, kad kompetentinga nacionalinė institucija pati nustatytų reikšmingą bazinį laikotarpį, siekdama įvertinti įrenginio ankstesnio laikotarpio veiklos lygius.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.