CELEX: 62015TJ0529
Znamka Evropske unije
Prijava figurativne znamke Evropske unije START UP INITIATIVE
Absolutni razlog za zavrnitev
Neobstoj razlikovalnega učinka
Člen 7(1)(b) Uredbe (ES) št. 207/2009
Obveznost obrazložitve
Člen 75 Uredbe št. 207/2009

Dejansko stanje
Tožeča stranka, družba Intesa Sanpaolo SpA, je 19. junija 2014 pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Evropske unije (
UL 2009, L 78, str. 1
) vložila zahtevo za registracijo znamke Evropske unije.
Znamka, za katero je bila zahtevana registracija, je ta figurativni znak:
Storitve, za katere je bila zahtevana registracija znamke, so iz razredov 35, 36, 41 in 42 v smislu Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in za vsakega od teh razredov v bistvu ustrezajo naslednjim opisom:
—
razred 35: storitve na področju oglaševanja, komercialnega upravljanja in poslovnega svetovanja;
—
razred 36: finančni posli, storitve vrednotenja, nepremičninske storitve, zavarovalniške in investicijske storitve;
—
razred 41: storitve usposabljanja in izobraževalne storitve ter športne in kulturne dejavnosti;
—
razred 42: znanstvene in tehnološke storitve ter industrijske analize in raziskave, storitve oblikovanja in razvoja računalniške strojne in programske opreme.
Z odločbo z dne 12. septembra 2014 je preizkuševalec na podlagi člena 7(1)(b) in (c) Uredbe št. 207/2009 zavrnil zahtevo za registracijo za storitve iz točke 3 zgoraj.
Tožeča stranka je 30. oktobra 2014 na podlagi členov od 58 do 64 Uredbe št. 207/2009 pri EUIPO vložila pritožbo.
Prvi odbor za pritožbe pri EUIPO je z odločbo z dne 29. junija 2015 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) pritožbo zavrnil. Natančneje, zavrnil je registracijo prijavljene znamke, ker izraz „start up initiative“ glede na zadevne storitve nima razlikovalnega učinka in ker element stripa v prijavljeni znamki ne zadostuje, da bi imela celotna znamka razlikovalni učinek v smislu člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.
Predlogi strank
Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
—
ugotovi kršitev in napačno uporabo člena 7(1)(b) in (2) ter člena 75 Uredbe št. 207/2009;
—
izpodbijano odločbo razveljavi;
—
EUIPO naloži plačilo stroškov.
EUIPO Splošnemu sodišču predlaga, naj:
—
tožbo zavrne;
—
tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
Pravo
Uvodne ugotovitve o prvem predlogu tožeče stranke
EUIPO je navedel, da namen tožbe ne more biti izdaja ugotovitvene sodbe in da je treba predlog tožeče stranke, naj Splošno sodišče ugotovi, da je izpodbijana odločba v nasprotju s členom 7(1)(b) in (2) ter členom 75 Uredbe št. 207/2009, razumeti kot predlog za razveljavitev izpodbijane odločbe.
Tožeča stranka je na obravnavi potrdila, da je prvi predlog odvisen od drugega, s katerim predlaga razveljavitev izpodbijane odločbe.
Ob upoštevanju tega pojasnila je treba ugotoviti, da se prvi predlog v bistvu prekriva z drugim, s katerim se predlaga razveljavitev izpodbijane odločbe. Ni treba torej odločiti o tem prvem predlogu niti
a fortiori
odločiti o njegovi dopustnosti.
Vsebinska presoja
Tožeča stranka v utemeljitev tožbe navaja dva tožbena razloga, in sicer, prvič, kršitev člena 75 Uredbe št. 207/2009, in, drugič, kršitev člena 7(1)(b) te uredbe.
Prvi tožbeni razlog: kršitev člena 75 Uredbe št. 207/2009
Tožeča stranka trdi, da odbor za pritožbe ni izpolnil svoje obveznosti obrazložitve.
V zvezi s tem je treba spomniti, da je treba na podlagi člena 75, prvi stavek, Uredbe št. 207/2009 odločbe EUIPO obrazložiti. V skladu s sodno prakso ima ta obveznost enak obseg kot obveznost, določena s členom 296, drugi odstavek, PDEU, njen cilj pa je omogočiti, prvič, da se zainteresirane osebe seznanijo z razlogi za sprejeti ukrep, zato da lahko branijo svoje pravice, in, drugič, da lahko sodišče Evropske unije izvaja nadzor nad zakonitostjo odločitve (glej sodbi z dne 6. septembra 2012, Storck/UUNT,
C‑96/11 P
, neobjavljena,
EU:C:2012:537
, točka
in navedena sodna praksa, in z dne 9. julija 2008, Reber/UUNT – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart),
T‑304/06
,
EU:T:2008:268
, točka
in navedena sodna praksa).
Iz sodne prakse Sodišča izhaja, da se mora preučitev razlogov za zavrnitev, iz katerih se nasprotuje prijavljeni znamki, nanašati na vsakega od proizvodov ali storitev, za katerega se zahteva registracija znamke (glej sodbo z dne 17. oktobra 2013, Isdin/Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, točka
in navedena sodna praksa).
Sodišče je priznalo, da je lahko obrazložitev skupna za vse zadevne proizvode ali storitve, kadar se za zavrnitev za vrsto ali skupino proizvodov ali storitev navaja enak razlog (glej sodbo z dne 17. oktobra 2013, Isdin/Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, točka
in navedena sodna praksa).
Vendar se ta možnost nanaša le na proizvode in storitve, ki so medsebojno zadosti neposredno in konkretno povezani, in sicer toliko, da tvorijo dovolj homogeno kategorijo ali skupino proizvodov ali storitev. Le dejstvo, da so zadevni proizvodi ali storitve v istem razredu Nicejskega aranžmaja, ne zadostuje za sklep o taki homogenosti, saj je v teh razredih pogosto veliko različnih proizvodov ali storitev, ki niso nujno medsebojno povezani dovolj neposredno in konkretno (glej sodbo z dne 17. oktobra 2013, Isdin/Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, točka
in navedena sodna praksa).
Homogenost proizvodov ali storitev v smislu sodne prakse, navedene v točki 17 zgoraj, se presoja glede na konkretni razlog za zavrnitev, iz katerega se nasprotuje zadevni prijavljeni znamki (glej v tem smislu sklep z dne 11. decembra 2014, FTI Touristik/UUNT, C‑253/14 P, neobjavljen,
EU:C:2014:2445
, točka
), skupna obrazložitev pa je mogoča za proizvode in storitve, ki so medsebojno zadosti neposredno in konkretno povezani, in sicer toliko, da tvorijo dovolj homogeno skupino, da je mogoče, da je z vsemi dejanskimi in pravnimi ugotovitvami, ki tvorijo obrazložitev zadevne odločbe za vsakega od proizvodov in storitev, ki spadajo v to kategorijo, zadosti jasno oblikovano razlogovanje in da se jih lahko brez razlike uporablja za vsakega od teh proizvodov in storitev (sodba z dne 2. aprila 2009, Zuffa/UUNT (ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP),
T‑118/06
,
EU:T:2009:100
, točka
).
V tem primeru tožeča stranka trdi, da je odbor za pritožbe za vsako storitev, na katero se nanaša prijavljena znamka, opravil „razdrobljeno in povzemajočo“ analizo.
Dana obrazložitev, za storitve iz razreda 35, naj ne bi veljala za storitve, ki niso pisanje reklamnih besedil. Ponudnik naj nekaterih storitev iz navedenega razreda načeloma ne bi mogel opravljati za podjetja, ki so v začetni fazi delovanja. To bi bil primer storitev, kot je poslovno upravljanje za športnike ali organizacija časopisnih naročnin za tretje osebe, ki jih ne bi bilo mogoče šteti za storitve za zagonska podjetja.
Odbor za pritožbe naj glede storitev iz razreda 36 ne bi pojasnil, kakšna bi lahko bila povezava med na primer storitvami, kot so storitve hrambe v sefih, organizacija izterjav ter carinsko posredništvo na eni strani, in pobudami, namenjenimi zagonskim podjetjem na drugi.
Obrazložitev glede storitev iz razreda 41 naj ne bi bila zadostna, saj naj te storitve, ki vključujejo med drugim organizacijo lepotnih tekmovanj, po mnenju tožeče stranke ne bi bile homogene.
Glede storitev iz razreda 42 naj obrazložitve izpodbijane odločbe ne bi bilo mogoče uporabiti za storitve, kot so podvodno raziskovanje, geološke preiskave in preizkušanje tekstila, ki v ničemer niso povezane s storitvami, kot so znanstvene in tehnološke storitve, industrijske analize in raziskave ter oblikovalske in razvojne storitve. Poleg tega naj bi bil del obrazložitve, po katerem naj bi bila zagonska podjetja ustanovljena v sektorjih, ki so s tehnološkega vidika inovativni, v nasprotju z delom obrazložitve, po katerem naj bi storitve iz razreda 41 zajemale razvedrilne in rekreacijske dejavnosti.
EUIPO prereka trditve tožeče stranke. Meni, da tožbeni razlog ni utemeljen v glavnem zato, ker je mogoče vse storitve, na katere se nanaša prijava znamke, opravljati za zagonska podjetja oziroma jih lahko navedena podjetja opravljajo.
V zvezi s tem so storitve iz razreda 35, na katere se nanaša prijavljena znamka, te: „Oglaševanje in oglaševalske storitve, vodenje komercialnih poslov, poslovna administracija, pisarniški posli, plakatiranje, izposoja prodajnih avtomatov, najem oglaševalskega prostora v komunikacijskih medijih, agencije za poslovne informacije, oglaševalske agencije, uvozno-izvozne agencije, izpopolnjevanje reklamnega gradiva, poslovna administracija licenciranja blaga in storitev drugih, stroškovno-cenovne analize, pomoč pri industrijskem ali poslovnem vodenju, strokovno poslovno svetovanje, storitve poslovodnega svetovanja, svetovanje pri kadrovanju, računovodstvo, aranžiranje izložb, širjenje oglasov, distribucija vzorcev, predstavitev izdelkov, poslovno predstavljanja nastopajočih umetnikov, širjenje oglasov [letakov, prospektov, tiskovin, vzorcev blaga], sestavljanje statistik, fakturiranje, poslovno upravljanje hotelov, poslovno upravljanje za športnike, vodenje podatkovnih baz, poslovne informacije, komercialne informacije in svetovanje za potrošnike, poslovne preiskave, storitve urejanja v oglaševalske namene, oddajanje oglasnih površin v najem, storitve trženja, najem fotokopirnih strojev, najem pisarniških strojev in opreme, oddajanje oglasnih materialov v najem, organizacija trgovskih sejmov za komercialne ali oglasne namene, razstave v komercialne ali oglaševalske namene, organizacija modnih revij v reklamne namene, strokovnjaki za poslovno učinkovitost, priprava plačilne liste, predstavitev blaga v komunikacijskih medijih (prodaja na drobno), ekonomske prognoze, produkcija oglaševalskih filmov, pomoč pri upravljanju poslovnih dejavnosti, pospeševanje prodaje za tretje osebe, objavljanje reklamnih besedil, spletno oglaševanje preko računalniškega omrežja, reklamiranje po pošti, priprava reklamnih rubrik, reklamno oglaševanje po radiu, reklamno oglaševanje po televiziji, sestavljanje informacij v računalniške podatkovne baze, poslovne poizvedbe, zaposlovanje osebja, pisanje reklamnih tekstov, storitve na področju odnosov z javnostmi, iskanje sponzorstva, iskanje podatkov v računalniških datotekah za druge, tržne raziskave, poslovne študije, reprodukcija dokumentov, psihološko testiranje za izbiro kadrov, organizacija časopisnih naročnin za tretje osebe, urejanje naročnin za telekomunikacijske storitve (za druge), nabavne storitve za tretje osebe [nakup izdelkov in storitev za druga podjetja], storitve primerjave cen, poslovodno in organizacijsko svetovanje, svetovanje v zvezi s poslovno organizacijo, svetovalne storitve s področja poslovnega vodenja, strojepisje, storitve fotokopiranja, manekenske storitve za oglasne namene ali pospeševanje prodaje, raziskovanje in zbiranje podatkov iz medijev, selitvene storitve za podjetja, storitve telefonskih tajnic, tajniške storitve, stenografija, storitve zunanjih izvajalcev [komercialna pomoč], storitve telemarketinga, sistematizacija informacij v računalniške baze podatkov, javnomnenjske raziskave, davčne napovedi, saldakonti, poslovne cenitve, tržne študije, komunikacijske transkripcijske storitve [pisarniški posli], administrativna obdelava naročil, urejanje besedil, zaposlovalne agencije, storitve v zvezi s prodajami na dražbi, računovodstvo, knjigovodstvo, revizija“.
Odbor za pritožbe je v točki 20 izpodbijane odločbe pojasnil, da bi se prijavljeno znamko glede vseh teh storitev razumelo kot navedbo za prejemnika storitev, da naj bi te storitve zlasti na področju oglaševanja, komercialnega upravljanja in poslovnega svetovanja posebej ustrezno izpolnjevale zahteve zagonskih podjetij. Odbor za pritožbe je pojasnil, da prijavljena znamka označuje prejemnika storitev, to je zagonsko podjetje, in kako se temu podjetju konkretno pomaga z izdelavo strategij v različnih sektorjih, navedenih na seznamu storitev iz razreda 35. Kot primer je navedel pisanje reklamnih besedil ter navedel, da bi bila javnost s prijavljeno znamko obveščena o tem, da je storitev neko dejanje, ki ga ponudnik lahko izvrši za zagonsko podjetje.
Tako je odbor za pritožbe pravno zadostno obrazložil izpodbijano odločbo glede storitev iz razreda 35.
V okoliščinah tega primera je bila namreč obrazložitev lahko skupna ob upoštevanju zadevnih storitev, ki so vključene zlasti na področje oglaševanja, poslovne administracije in poslovnega svetovanja. Za te storitve se zagonska podjetja lahko zanimajo, saj je mogoče – kot je pravilno navedel odbor za pritožbe v točki 21 izpodbijane odločbe – da začetek novega podjetja zahteva izdelavo poslovnega načrta, načrta za oglaševanje, določitev poslovnih nasvetov, izbiro osebja, najem pisarniške opreme, stenografijo, tržne raziskave ter vsako od ostalih storitev, navedenih v razredu 35. S tem, da so v tem razredu navedene tudi storitve, kot so poslovno upravljanje za športnike ali organizacija časopisnih naročnin za tretje osebe, ni mogoče izpodbiti te presoje. Prvič, poslovno upravljanje za tretje osebe, zlasti športnike, je lahko storitev za zagonsko podjetje, zlasti če to opravlja svojo dejavnost na športnem področju. Drugič, zagonska podjetja se tudi lahko zanimajo za organizacijo časopisnih naročnin za tretje osebe, saj imajo ta podjetja v okviru svojih dejavnosti gotovo lahko potrebo po takih naročninah.
Odbor za pritožbe je torej lahko obrazložil izpodbijano odločbo tako, kot je to storil v točkah 20 in 21 te odločbe, ne da bi jo bolj pojasnil. To obrazložitev je namreč mogoče uporabiti za vse storitve iz razreda 35, na katere se nanaša prijavljena znamka, ne glede na razlike med njimi.
Storitve iz razreda 36, na katere se nanaša prijavljena znamka, so te: „Zavarovalniške storitve, finančne storitve, denarni posli, posli v zvezi s posredovanjem nepremičnin, bančništvo, najem stanovanj, zakup kmetij, kreditne agencije, agencije za posredovanje nepremičnin, agencije za izterjavo dolgov, carinsko posredništvo, storitve nepremičninskih agentov, upravljanje lastnine (nepremičnine), upravljanje stanovanjskih zgradb, finančno upravljanje, finančna analiza, sklepanje nezgodnega zavarovanja, sklepanje protipožarnega zavarovanja, sklepanje zdravstvenega zavarovanja, pomorsko zavarovanje, sklepanje življenjskega zavarovanja, borzno posredništvo, zbiranje dobrodelnih prispevkov, zavarovalniško svetovanje, finančno posvetovanje, vzajemni skladi, depozit dragocenosti, hramba v sefih, izdajanje potovalnih čekov, izdajanje vrednostnih bonov, izdaja kreditnih kartic, faktoring, poroštva, domače bančništvo, finančno informiranje, zavarovalniške informacije, posredovanje emisijskih kuponov, finančne naložbe, urejanje najema nepremičnin, kreditni lizing, najem pisarn, zavarovalno posredništvo, nepremičninsko posredovanje, storitve posredovanja delnic in obveznic, trgovanje z valutami in menjalniške storitve, finančni kliring, obročna posojila, fiskalne cenitve, izdajanje posojil proti vrednostnim papirjem, posojila [financiranje], izdajanje posojil proti vrednostnim papirjem, ki kotirajo na borzi, organizacija izterjav, pobiranje najemnin, aktuarske storitve, storitve kartičnega poslovanja, storitve debetnih kartic, storitve hranilnic, storitve financiranja in investiranja, storitve skladov za socialno pomoč, likvidacije podjetij (finančne storitve), storitve izplačevanja pokojnin, hipotekarno bančništvo, fiduciarne storitve, finančno sponzoriranje, finančno ocenjevanje lesa (stoječa debla), cenitev nepremičnin (določitev cene), vrednotenje znamk, cenitev nakita, cenitev umetnin, cenitev starin, numizmatična cenitev, finančno vrednotenje [v zavarovalništvu, bančništvu, pri nepremičninah], finančno vrednotenje stroškov popravil, finančno vrednotenje volne, denarna nakazila preko elektronskih medijev (SWIFT), preverjanje čekov“.
Odbor za pritožbe je v točki 23 izpodbijane odločbe pojasnil, da zagonsko podjetje potrebuje financiranje, cenitve, nepremičninske, zavarovalniške, investicijske storitve ter vse ostale storitve, ki jih je iz razreda 36 tožeča stranka navedla v prijavi znamke. Pojasnil je, da gre za storitve, ki so namenjene svetu podjetništva na splošno in
a fortiori
nedavno ustanovljenim podjetjem, ki uporabljajo nove tehnologije in so zato finančno občutljivejša ali ranljivejša.
S tem je odbor za pritožbe pravno zadostno obrazložil izpodbijano odločbo glede storitev iz razreda 36, na katere se nanaša prijavljena znamka.
Te storitve so namreč medsebojno zadosti neposredno in konkretno povezane, saj je mogoče vsako od teh storitev – kot je odbor za pritožbe pojasnil v točki 24 izpodbijane sodbe – „uvrstiti v koncept pobude, ki ga [tožeča stranka] uporablja za zagonsko podjetje“. Z dokazi, ki jih je predložila tožeča stranka, ni mogoče izključiti, da bi lahko nedavno ustanovljena podjetja storitve, kot so hramba v sefih, organizacija izterjav ter carinsko posredništvo, na isti podlagi enako zanimale kot na primer storitve financiranja, cenitev, nepremičninske, zavarovalne storitve ali investicijske storitve.
Storitve iz razreda 41, na katere se nanaša prijavljena znamka, so te: „Poučevanje, izobraževanje, razvedrilne storitve, športne in kulturne dejavnosti, akademije [izobraževanje], dresura živali, najem filmskih projektorjev in pripomočkov, izposoja odrske dekoracije za predstave, izposoja scen za predstave, najem tenis igrišč, izposoja filmov, izposoja zvočnih posnetkov, izposoja radijskih in televizijskih sprejemnikov, treniranje [usposabljanje], storitve športnih kampov, cirkusi, storitve komponiranja glasbe, vodenje tečajev fitnesa, merjenje časa na športnih prireditvah, telesna vzgoja, radijske oddaje za zabavo, televizijski zabavni program, sinhronizacija, religiozno izobraževanje, praktično usposabljanje [predstavitve], nudenje prostorov in opreme za šport, igrišča za golf (dano na razpolago), nudenje spletnih elektronskih publikacij, nenaložljivih, fotografske storitve, storitve igralnih salonov, storitve zabaviščnih parkov, igre na srečo, informacije v zvezi z razvedrilom, informacije o izobraževanju, informiranje o rekreaciji, poučevanje gimnastike, dopisno izobraževanje, interpretacija znakovnega jezika, storitve urejanja publikacij, razen tistih za reklamne namene, nočni klubi, izposoja video trakov, oprema za karate (dano na razpolago), snemanje na mikrofilm, produkcija televizijskih in radijskih programov, izdajanje videokaset, najem avdio opreme, najem aparatov za razsvetljavo za gledališke scene in televizijske studie, izposoja opreme za igre, izposoja potapljaške opreme, izposoja športne opreme razen vozil, najem igrač, najem športnih igrišč, izposoja video rekorderjev, najem stadionov, oddajanje v najem video-kamer, organiziranje plesov, organizacija športnih tekmovanj, organiziranje lepotnih tekmovanj, organizacija tekmovanj [zabavnih in izobraževalnih], organizacija razstav za kulturne ali izobraževalne namene, vodenje loterij za druge, organizacija modnih revij za razvedrilne namene, organiziranje nastopov [storitve impresarijev], organizacija in vodenje koncertov, organizacija in vodenje konferenc, organizacija in vodenje kongresov, organizacija in vodenje kolokvijev, organizacija in vodenje seminarjev, organizacija in vodenje simpozijev, prirejanje in vodenje izobraževalnih delavnic, poklicno usmerjanje, internatske šole, načrtovanje zabav [razvedrilo], rezervacija sedežev za predstave, storitve knjižnic, filmska produkcija, razen oglaševalskih filmov, produkcija video kaset, produkcija glasbe, produkcija predstav, projekcije v kinematografskih dvoranah, izobraževalni izpiti, objavljanje knjig, publikacija besedil, razen reklamnih besedil, elektronske spletne objave periodičnega tiska in knjig, elektronsko namizno založništvo, nastopanje v živo, gledališke predstave, pisanje scenarijev, izdajanje besedil (razen oglasnih tekstov), snemanje videotrakov, fotografske reportaže, poklicna prekvalifikacija, glasbene dvorane, otroški vrtci, poziranje za umetnike, mobilne knjižnice, storitve agencij za prodajo kart [razvedrilo], storitve lepopisa (kaligrafije), storitve počitniških taborov (razvedrilo), nudenje storitev za igralnice (prostorov in opreme), klubi zdravja [zdravstvena in telesna vadba], klubske storitve [za zabave ali za izobraževanje], storitve novinarskih poročevalcev, storitve disc jockeyev, storitve diskotek, nudenje rekreacijskih prostorov in opreme, živalski vrtovi, storitve nudenja spletnih iger preko računalniškega omrežja, tolmačenje jezikov, nudenje muzejskih prostorov in opreme [predstavitve, razstave], orkestralni nastopi, storitve osebnih trenerjev [fitnes], snemalni studii, prevajanje in tolmačenje, storitve zabavnikov, podnaslavljanje, filmski studii“.
Navesti je treba, da je odbor za pritožbe vse te storitve razdelil na tri kategorije in glede vsake od teh kategorij navedel podrobno obrazložitev.
Odbor za pritožbe je v točkah od 26 do 28 izpodbijane odločbe ločil tri skupine storitev, in sicer skupino storitev, ki se nanašajo na usposabljanje in izobraževanje, skupino storitev, ki se nanašajo na športne in kulturne dejavnosti, in skupino storitev, ki se nanašajo na razvedrilne in rekreacijske dejavnosti ter druge storitve.
Odbor za pritožbe je v točki 26 izpodbijane odločbe navedel, da naj bi glede storitev, ki se nanašajo na usposabljanje in izobraževanje, izraz iz prijavljene znamke določal namen storitev, in sicer, da so „tečaji usposabljanja in podobne storitve namenjeni pobudam, s katerimi se spodbuja začetek zagonskega podjetja“. Odbor za pritožbe je v točki 27 izpodbijane odločbe pojasnil, da naj bi se prijavljeno znamko glede storitev, ki se nanašajo na športne in kulturne dejavnosti, zaznalo kot navedbo, da te dejavnosti pomenijo uresničitev pobud v korist nedavno ustanovljenih podjetij, ne pa kot navedbo izvora storitev ali dejavnosti posameznega podjetja. Odbor za pritožbe je za te storitve ugotovil, da ima prijavljena znamka zgolj funkcijo obveščanja. Odbor za pritožbe je v točki 28 izpodbijane odločbe navedel, da ti preudarki veljajo za razvedrilne in rekreacijske dejavnosti ter druge storitve, o katerih se s prijavljeno znamko le obvešča javnost, da gre za storitve in dejavnosti, ki so del pobude, ki jo uresničuje zagonsko podjetje.
Obrazložitev odbora za pritožbe je tako zadostna, tožeča stranka pa ni predložila trditev, s katerimi bi dokazala, da kategorije storitev, ki jih je določil odbor za pritožbe, niso bile pravilno določene. Navesti je treba tudi, da je lahko organizacija lepotnih tekmovanj, ki jo tožeča stranka poudarja, popolnoma zajeta s tretjo skupino storitev, ki jo je določil odbor za pritožbe in ki vključuje med drugim razvedrilne in rekreacijske dejavnosti.
Storitve iz razreda 42, na katere se nanaša prijavljena znamka, so te: „Znanstvene in tehnološke storitve ter raziskave in storitve oblikovanja – projektiranja v zvezi s tem, industrijske analize in raziskave, oblikovanje in razvoj računalniške strojne in programske opreme, izposoja računalnikov, posodabljanje programske opreme, zemljemerstvo, načrtovanje konstrukcij, kemične analize, analize rokopisa [grafologija], analiza vode, analize računalniških sistemov, arhitektura, dokazovanje pristnosti umetniških del, testiranje materialov, arhitekturno svetovanje, svetovanje na področju varčevanja z energijo, svetovanje na področju računalniške programske opreme, svetovanje na področju oblikovanja in razvoja računalniške opreme, testiranje naftnih vrtin, kontrola kvalitete, tehnično preizkušanje vozil glede primernosti za vožnjo [preverjanje], pretvorba podatkov računalniških programov in podatkov [ne fizična pretvorba], pretvarjanje podatkov ali dokumentov iz fizične v elektronsko obliko, izdelava in vzdrževanje spletnih strani za druge, oblikovanje notranjosti prostorov (interierov), digitalizacija dokumentov [skeniranje], inženirsko risanje, kopiranje računalniških programov, oblikovanje računalniške programske opreme, preiskava naftnih polj, geološke preiskave, podvodno raziskovanje, nudenje znanstvenih informacij, nasvetov in svetovanja v zvezi z emisijsko izravnavo (carbon offsetting), nudenje internetnih iskalnikov, inženirske storitve, sejanje oblakov, namestitev programske opreme, najem programske opreme, vzdrževanje programske opreme, nadzor računalniških sistemov na daljinsko upravljanje, najem spletnih strežnikov, gostovanje računalniških strani, geodetske storitve, urbanistično načrtovanje, oblikovanje informacijskih sistemov, računalniško programiranje, testiranje tekstila, ponovna vzpostavitev računalniških podatkov, raziskovanje nahajališč nafte, raziskave in razvoj novih izdelkov (za druge), geološke preiskave, biološke raziskave, geološke raziskave, bakteriološke raziskave, kemične raziskave, kozmetične raziskave, fizikalne raziskave, raziskave na področju varstva okolja, raziskave na področju strojništva, tehnične raziskave, analize za izkoriščanje naftnih polj, napovedovanje vremena, kemijske storitve, storitve grafičnega oblikovanja, storitve oblikovanja embalaže, modno oblikovanje oblačil, storitve znanstvenih laboratorijev, storitve zaščite pred računalniškimi virusi, oblikovanje [industrijsko], študije tehničnih projektov, kalibracija [merjenje], ocenjevanje kvalitete volne, ocenjevanje kakovosti debla“.
Odbor za pritožbe je v točkah od 29 do 31 izpodbijane odločbe navedel, da gre pri vseh teh storitvah za znanstvene in tehnološke storitve, industrijske analize in raziskave, storitve oblikovanja in razvoja računalniške strojne in programske opreme, ki so v italijanščini uvrščene po abecednem redu od izposoje računalnikov do ocenjevanja kakovosti lesa preko sejanja oblakov, preverjanja naftnih vrtin in modnega oblikovanja oblačil. Glavno, zgolj informativno, sporočilo prijavljene znamke glede takih storitev in dejavnosti, naj bi bilo, da se te storitve opravljajo in da se te dejavnosti uresničujejo v okviru pobud podjetništva, ki obstajajo okoli zagonskega podjetja. Zagonska podjetja naj bi bila ustanovljena v sektorjih, ki so s tehnološkega vidika inovativni in ki ustrezajo natančno tistim, ki so navedeni v besedilu storitev iz razreda 42. Uporaba prijavljene znamke pri navedenih storitvah in dejavnostih naj ne bi imela nikakršne razlikovalne vloge. S prijavljeno znamko naj bi se zgolj obveščalo javnost o trgovskem okviru, v katerem se opravljajo storitve in uresničujejo dejavnosti, ne pa o trgovskem izvoru teh storitev in dejavnosti.
Šteti je treba, da je tako odbor za pritožbe pravno zadostno obrazložil izpodbijano odločbo glede storitev iz razreda 42. Te so namreč medsebojno zadosti neposredno in konkretno povezane ob upoštevanju dejstva, da so lahko vse zajete z inovativnimi sektorji s tehnološkega vidika, v katerih se ustanavljajo zagonska podjetja. Glede vprašanja, ali je ta del obrazložitve v nasprotju z delom obrazložitve, podanim za nekatere storitve iz razreda 41, ki ustrezajo razvedrilnim in rekreacijskim storitvam, je treba navesti, da ugotovitve odbora za pritožbe iz izpodbijane odločbe, da so zagonska podjetja ustanovljena v tehnološko inovativnih sektorjih, kot so navedeni v besedilu storitev iz razreda 42, ni mogoče razumeti tako, da zagonska podjetja niso nikoli ustanovljena v drugih sektorjih, v katerih se opravljajo razvedrilne in rekreacijske storitve iz razreda 41. Iz tega sledi, da očitek o notranjem protislovju v obrazložitvi nima dejanske podlage in ga je torej treba zavrniti.
Iz vsega navedenega izhaja, da odbor za pritožbe ni storil napake s tem, da je storitve iz prijavljene znamke po skupinah uvrstil v več kategorij in da je sprejel skupno obrazložitev za vsako od teh kategorij. Dodati je še treba, da so zagonska podjetja prisotna na večjem številu področij in torej uporabljajo zelo raznovrstne storitve. To vodi do stališča, da je obrazložitev za različne storitve, ki so lahko namenjene tem zagonskim podjetjem in ustrezajo dejavnostim, ki se zanje opravljajo, ali jih uresničujejo ta podjetja, lahko enaka, neodvisno od dejstva, da je mogoče, da navedene storitve niso nujno homogene. V teh okoliščinah ni bilo nujno ponoviti enake obrazložitve za vsako storitev ali vsako kategorijo storitev.
Prvi tožbeni razlog je treba torej zavrniti kot neutemeljen.
Drugi tožbeni razlog: kršitev člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009
Tožeča stranka trdi, da je odbor za pritožbe kršil člen 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009.
Tožeča stranka ugovarja izpodbijani odločbi v delu, v katerem je bilo ugotovljeno, da bi neangleško govoreča javnost izraz „start up initiative“ razumela, hkrati pa potrošnik zunaj angleško govorečih držav ne bi mogel razumeti pomena tega izraza in bi prijavljeno znamko zaznaval kot znak, sestavljen iz popolnoma domišljijskih besed.
Tožeča stranka meni, da ima prijavljena znamka glede storitev, ki so v njej navedene, razlikovalni učinek, saj naj bi šlo za sestavljeno znamko, v katero je vključena kombinacija besednih in figurativnih elementov, zaradi katerih ima razlikovalni učinek. Prijavljena znamka naj bi bila videti kot domišljijski logo, sestavljen iz dveh besed „start“ in „initiative“, ki sta zapisani v dveh vrsticah in „desno poravnani“. Tej sliki naj bi bil dodan balonček iz stripa, kar naj bi spominjalo na stilsko oblikovana usta, ki izgovorijo besedo „up“. Izvirnost pri tej izbiri naj bi bila to, da je ta balonček povezan z besedama „start“ in „initiative“ in ne z osebo, kar naj bi pričalo o velikem razlikovalnem učinku prijavljene znamke. Ta naj bi ostala vtisnjena v spomin potrošnika in naj bi izpolnjevala funkcijo označbe izvora opravljenih storitev.
EUIPO prereka trditve tožeče stranke.
V skladu s členom 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 se ne registrirajo „znamke, ki so brez slehernega razlikovalnega učinka“.
Znamke iz člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009 so tiste, ki ne morejo izpolnjevati bistvene funkcije znamke, in sicer zagotavljati označbo trgovskega izvora zadevnega proizvoda ali zadevne storitve, da bi s tem potrošniku, ki je pridobil z znamko označen proizvod ali storitev, omogočili, da med poznejšo pridobitvijo zadevnih proizvodov ali storitev ponovi nakup, če se je ta izkazal za pozitivnega, ali se mu izogne, če se je izkazal za negativnega (sodbe z dne 3. julija 2003, Best Buy Concepts/UUNT (BEST BUY),
T‑122/01
,
EU:T:2003:183
, točka
; z dne 21. januarja 2011, BSH/UUNT (executive edition),
T‑310/08
, neobjavljena,
EU:T:2011:16
, točka
, in z dne 23. januarja 2014, Novartis/UUNT (CARE TO CARE),
T‑68/13
, neobjavljena,
EU:T:2014:29
, točka
).
Iz sodne prakse je razvidno, da za preprečitev uporabe absolutnega razloga za zavrnitev, določenega v členu 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009, zadostuje minimalni razlikovalni učinek (sodbi z dne 27. februarja 2002, Eurocool Logistik/UUNT (EUROCOOL),
T‑34/00
,
EU:T:2002:41
, točka
, in z dne 23. januarja 2014, CARE TO CARE, T‑68/13, neobjavljena,
EU:T:2014:29
, točka
).
Razlikovalni učinek je treba presojati glede na proizvode ali storitve, za katere se zahteva registracija, in glede na to, kako ga dojema upoštevna javnost, ki jo sestavljajo povprečni potrošniki teh proizvodov ali storitev (glej sodbo z dne 21. januarja 2010, Audi/UUNT,
C‑398/08 P
,
EU:C:2010:29
, točka
in navedena sodna praksa).
Najprej je treba ugotoviti, da je odbor za pritožbe – pravilno in ne da bi tožeča stranka temu oporekala – ugotovil, da upoštevno javnost sestavljajo osebe, ki lahko poslovno ali neposlovno zaprosijo za storitev v sektorjih oglaševanja, poslovanja, financ, zavarovanja, nepremičninskega oglaševanja, izobraževanja, kulture, športa, predstav, znanstvenih raziskav, tehnologije, industrijskega oblikovanja, inženirstva, zlasti v sektorjih dejavnosti, v katere so usmerjene storitve iz prijavljene znamke.
Tožeča stranka ugovarja izpodbijani odločbi v delu, v katerem je bilo ugotovljeno, da bi neangleško govoreča javnost razumela izraz „start up initiative“. Po mnenju tožeče stranke potrošnik zunaj angleško govorečih držav ne bi mogel razumeti pomena tega izraza in bi prijavljeno znamko zaznal kot znak, sestavljen iz popolnoma domišljijskih izrazov.
V zvezi s tem je odbor za pritožbe v točki 14 izpodbijane odločbe štel, da je uporaba angleščine v gospodarskih sektorjih, na katere se nanaša prijavljena znamka, zelo razširjena in da lahko javnost, ki bi delovala v teh sektorjih v Uniji, prebere in razume izraz „start up initiative“ ter identificira zlasti besedi „start“ in „initiative“. Odbor za pritožbe je v točki 16 izpodbijane odločbe dodal, da se izraz „start-up“ v angleščini običajno uporablja za označitev novo ustanovljenih podjetij in da angleški izraz „initiative“ pomeni pobudo. Neangleško govoreča javnost naj bi zlahka razumela ta izraza in izraz „start-up“ naj bi bil v Italiji del vsakdanjega jezika, poleg tega pa je znano, da se zadnjenavedenega povezuje s poslovnimi pobudami v sektorju novih tehnologij in interneta.
Taka presoja je brez napak. Izraz „start-up“ je, kot je navedel odbor za pritožbe, tako v Italiji kot v drugih državah članicah zadostno vključen v vsakdanji jezik, tako da je mogoče šteti, da ga bo del javnosti, tudi neangleška, razumela. Tožeča stranka razen tega, da je navedla primere, ki temeljijo na zelo specifičnih kategorijah oseb, ni predložila dokazov, s katerimi bi bilo mogoče dokazati, da velik del upoštevne javnosti ne bi poznal izraza „start-up“ in ga ne bi pravilno razumel, niti ne bi mogel poznati izraz „initiative“. Tožeča stranka poleg tega ni dokazala, da bi javnost, ki bi poznala izraza „start-up“ in „initiative“, predstavljala zanemarljiv del upoštevne javnosti. V zvezi s tem je treba navesti, da za to, da za neki znak velja prepoved iz člena 7(1)(b) Uredbe št. 207/2009, zadostuje, da je razlog za zavrnitev podan glede nezanemarljivega dela ciljne javnosti, in da ni treba preučiti, ali tudi ostali potrošniki, ki spadajo v upoštevno javnost, poznajo ta znak (glej v tem smislu sodbo z dne 25. novembra 2015, bd breyton-design/UUNT (RACE GTP),
T‑520/14
, neobjavljena,
EU:T:2015:884
, točka
in navedena sodna praksa). Dodati je treba tudi, da člen 7(2) Uredbe št. 207/2009 določa, da se odstavek 1 tega člena uporablja, ne glede na to, da ustrezni razlogi za zavrnitev obstajajo le v delu Unije.
Nato je treba glede vprašanja, ali je prijavljeni znak brez razlikovalnega učinka, najprej navesti, da se lahko morebitni razlikovalni učinek znamke, sestavljene iz več besednih in figurativnih elementov, delno presoja za vsakega od njenih elementov ločeno, vendar mora biti vsekakor odvisen od preučitve celote, ki jo sestavljajo ti elementi. Namreč, zgolj okoliščina, da je vsak od teh elementov, gledan ločeno, brez kakršnega koli razlikovalnega učinka, ne izključuje, da bi lahko imela kombinacija, ki jo sestavljajo, razlikovalni učinek (glej v tem smislu sodbo z dne 16. septembra 2004, SAT.1/UUNT,
C‑329/02 P
,
EU:C:2004:532
, točka
).
Odbor za pritožbe je menil, da je element balončka iz stripa le majhen del celotnega znaka in da je njegov prispevek k celotnemu vizualnemu vtisu prijavljene znamke razmeroma postranski. Dodal je, da ni bilo dokazano, da javnost navedeni element zaznava kot balonček iz stripa, saj ta načeloma izhaja iz ust osebe, da bi se posredovalo sporočilo. Menil je, da v prijavljeni znamki ni mogoče prepoznati nikakršne osebe in da torej upoštevna javnost oblike okoli besede „up“ ne bi zaznala kot balonček iz stripa, temveč zgolj kot domišljijsko obliko. Javnost bi prebrala izraza „start up“ in „initiative“ v logičnem sosledju. S tem sosledjem bi nastal izraz s pomenom, ki bi bil v nasprotju z izrazom „start initiative up“. Poleg tega naj dejstvo, da je beseda „up“ vnesena v balonček iz stripa in z belo napisana na temni podlagi, ne bi preprečevalo tega, da bi javnost to besedo za besedo „start“ prebrala instinktivno, ker naj bi bil izraz „start-up“ drugače kot „start initiative“ običajni koncept.
Taka presoja je brez napak.
Najprej, ni sporno, da ima izraz „start up initiative“ svoj pomen, ki ga javnost lahko ugotovi, kar pa ne velja za izraz „start initiative up“. Malo verjetno je, da bo javnosti zadnjenavedeni izraz v spominu ostal bolj kot prvi.
Poleg tega dejstvo, da so v znaku uporabljene stripovske tehnike, ne zadostuje za to, da ima ta znak razlikovalni učinek, saj se te tehnike običajno uporabljajo za vse vrste sporočil in medijev.
V obravnavanem primeru je balonček še toliko bolj figurativni element, ker, kot je v bistvu navedel odbor za pritožbe, zaradi neobstoja kakršne koli osebe ali drugega lika v prijavljeni znamki odstopa od tehnike, ki je najbolj pogosto uporabljena v stripih za vizualno prikazovanje govora. Javnost torej ne bo nujno zaznala oblike okoli besede „up“ kot balončka iz stripa, temveč bolj kot preprosto obliko, ki kot taka ne more posredovati sporočila, ki si ga potrošniki lahko prikličejo v spomin (glej v tem smislu sodbo z dne 12. septembra 2007, Cain Cellars/UUNT (oblika peterokotnika),
T‑304/05
, neobjavljena,
EU:T:2007:271
, točki
in
ter navedena sodna praksa).
Nazadnje je treba navesti, da je besedni element opisen in brez razlikovalnega učinka, če vsaj eden od mogočih pomenov označuje značilnost zadevnih proizvodov ali storitev. Za tak primer gre, če je ugotovljena povezava med besedilom tega elementa na eni strani in zadevnimi proizvodi ali storitvami na drugi zadosti neposredna in konkretna, da se dokaže, da ta element pri upoštevni javnosti omogoča takojšnjo identifikacijo teh proizvodov ali storitev (glej sodbo z dne 14. januarja 2016, International Gaming Projects/UUNT (BIG BINGO),
T‑663/14
, neobjavljena,
EU:T:2016:5
, točka
in navedena sodna praksa).
Upoštevna javnost se bo zaradi izrazov „start up initiative“ v glavnem spomnila na prijavljeno znamko, zato je treba presojo odbora za pritožbe glede neobstoja razlikovalnega učinka prijavljene znamke glede različnih storitev, vključenih v navedeni znamki, potrditi.
Prvič, prijavljeno znamko bo mogoče glede storitev iz razreda 35 razumeti kot navedbo prejemnika teh storitev, in sicer tako, da te storitve na področjih, kot so zlasti oglaševanje, komercialno upravljanje in poslovno svetovanje, ustrezno izpolnjujejo zahteve zagonskih podjetij, kot je to pravilno presodil odbor za pritožbe v točki 20 izpodbijane odločbe.
Drugič, prijavljeno znamko bo mogoče glede storitev iz razreda 36 razumeti kot navedbo prejemnikov teh storitev, to je zagonskih podjetij, in vrste pobud, ki so jim na voljo v finančnem in zavarovalniškem sektorju ter sektorju upravljanja nepremičnin, kot je tudi to pravilno presodil odbor za pritožbe v točki 22 izpodbijane odločbe.
Tretjič, prijavljena znamka bo glede storitev iz razreda 41 lahko označevala namen storitev, ki je vključen v tri kategorije, ki jih je določil odbor za pritožbe v točkah od 26 do 28 izpodbijane odločbe. Za prvo kategorijo, ki se nanaša na storitve v zvezi z usposabljanjem in izobraževanjem, bo lahko prijavljena znamka označevala storitve, namenjene spodbujanju ustanavljanja zagonskih podjetij. Za drugo kategorijo, ki se nanaša na športne in kulturne dejavnosti, bo lahko označevala uresničitev pobud v korist zagonskih podjetij. Za tretjo kategorijo, ki se nanaša na razvedrilne in rekreacijske dejavnosti ter druge storitve, bo lahko označevala storitve, ki so del pobude, ki jo je zagonsko podjetje uresničilo.
Četrtič, prijavljeno znamko bo mogoče glede storitev iz razreda 42, v katerega so vključene znanstvene in tehnološke storitve, industrijske analize in raziskave, storitve oblikovanja in razvoja računalniške strojne in programske opreme ter storitve od izposoje računalnikov do ocenjevanja kakovosti lesa preko sejanja oblakov, preverjanja naftnih vrtin in modnega oblikovanja oblačil – kot je presodil odbor za pritožbe v točkah 29 in 30 izpodbijane odločbe – razumeti tako, da pomeni, da se navedene storitve opravljajo in da se zadevne dejavnosti uresničujejo v okviru pobud podjetništva, ki obstajajo okoli zagonskega podjetja, pri čemer je pojasnjeno, da so ta zagonska podjetja ustanovljena v sektorjih, ki so s tehnološkega vidika inovativni.
Glede na navedeno odbor za pritožbe s tem, da je ugotovil, da prijavljena znamka nima razlikovalnega učinka, ni storil napake pri presoji. Zato je treba drugi tožbeni razlog zavrniti kot neutemeljen in zavrniti tožbo v celoti.
Stroški
V skladu s členom 134(1) Poslovnika Splošnega sodišča se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Ker tožeča stranka ni uspela, se ji v skladu s predlogi EUIPO naloži plačilo stroškov.

Iz teh razlogov je
SPLOŠNO SODIŠČE (prvi senat)
razsodilo:

1.
Tožba se zavrne.

2.
Družbi Intesa Sanpaolo SpA se naloži plačilo stroškov.

H. Kanninen
I. Pelikánová
L. Calvo-Sotelo Ibáñez-Martín
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 15. decembra 2016.
Podpisi