CELEX: 62019CJ0598
Преюдициално запитване
Възлагане на обществени поръчки
Директива 2014/24/ЕС
Член 20
Запазени поръчки
Национално законодателство, което запазва правото на участие в определени процедури за възлагане на обществени поръчки за специални центрове за заетост със социална цел
Допълнителни условия, които не са предвидени в Директивата
Принципи на равно третиране и на пропорционалност

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 20 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (
ОВ L 94, 2014 г., стр. 65
).
Запитването е отправено в рамките на спор между Confederación Nacional de Centros Especiales de Empleo (Conacee) (Национална конфедерация на специалните центрове за заетост, Испания) и Diputación Foral de Gipuzkoa (Съвет на местната власт в провинция Гипускоа, Испания) по повод на решение на управителния орган на този съвет от 15 май 2018 г. за приемане на указанията към възлагащите органи на тази институция относно някои запазени поръчки.
Правна уредба
Правото на Съюза
Директива 2004/18/ЕО
Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (
OВ L 134, 2004 г., стр. 114
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в
ОВ L 182, 2008 г., стр. 282
) е отменена, считано от 18 април 2016 г. Член 19, първа алинея от тази директива гласи:
„Държавите членки могат да запазят правото за участие в процедури за възлагане на обществени поръчки за предприятия, ползващи се със закрила, или да предвидят такива поръчки да бъдат изпълнявани по програми за създаване на защитени работни места, когато по-голяма част от заетите лица са лица с увреждания, които поради естеството или сериозността на тези увреждания не могат да работят при нормални условия“.
Директива 2014/24
Съображения 1 и 36 от Директива 2014/24 гласят:
„(1)
При възлагането на обществени поръчки от органите на държавите членки или от тяхно име трябва да бъдат спазвани принципите на Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), и по-специално тези за свободното движение на стоки, свободата на установяване и свободата на предоставяне на услуги, както и произтичащите от тях принципи, като равнопоставеност, недискриминация, взаимно признаване, пропорционалност и прозрачност. Въпреки това за обществените поръчки над определена стойност следва да се изготвят разпоредби за координиране на националните процедури за възлагане на обществени поръчки, така че да се гарантира, че тези принципи се прилагат на практика и че при обществените поръчки има конкуренция.
[…]
(36)
Заетостта и упражняването на професия допринасят за социалната интеграция и сa ключови елементи за гарантирането нa равни възможности зa всички. Във връзка с това защитените предприятия могат да изиграят значителна роля. Същото важи и за другите социални предприятия, чиято основна цел е да подпомагат социалната и професионалната интеграция или повторната интеграция на хората с увреждания или хората в неравностойно положение, като безработните, членовете на малцинства в неравностойно положение или групите, живеещи в социална изолация по други причини. Въпреки това такива предприятия може да не успеят да получат поръчки при нормални условия на конкуренция. Следователно е целесъобразно да се предвиди възможността държавите членки да запазват за такива предприятия правото на участие в процедури за възлагане на обществени поръчки или на обособени позиции от тях или да запазват изпълнението на поръчки за програми за създаване на защитени работни места“.
Съгласно член 2, параграф 1, точки 5 и 10 от тази директива:
„За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
[…]
5.
„договори за обществени поръчки“ означава писмени договори с определен паричен интерес, сключени между един или повече икономически оператори и един или повече възлагащи органи, с предмет строителство, доставки на стоки или предоставяне на услуги;
[…]
10.
„икономически оператор“ означава всяко физическо или юридическо лице или публично образувание, или група от такива лица и/или образувания, включително временно сдружение от предприятия, които предлагат на пазара изпълнение на строителство и/или строеж, доставка на продукти или предоставяне на услуги“.
Член 18 от посочената директива („Принципи на обществените поръчки“) в параграф 1 гласи:
„Възлагащите органи третират икономическите оператори при условията на равнопоставеност и без да ги дискриминират, и действат по прозрачен и пропорционален начин.
Обществените поръчки не трябва да се подготвят с цел изключването им от обхвата на настоящата директива или изкуствено ограничаване на конкуренцията. Приема се, че има изкуствено ограничаване на конкуренцията, когато обществената поръчка е подготвена с цел да се даде неоправдано предимство на определени икономически оператори или те да се поставят в неизгодно положение“.
Член 20 от същата директива („Запазени поръчки“) предвижда:
„1.   Държавите членки могат да запазят правото на участие в процедури за възлагане на обществена поръчка за защитени предприятия или икономически оператори, чиято основна цел е социалното и професионално интегриране на хора с увреждания или хора в неравностойно положение, или да предвидят такива поръчки да бъдат изпълнявани по програми за създаване на защитени работни места, при условие че най-малко 30 % от служителите на тези предприятия, икономически оператори или програми са работници с увреждания или в неравностойно положение.
2.   В поканата за участие в състезателната процедура се съдържа позоваване на настоящия член“.
Испанското право
Ley 9/2017 de Contratos del Sector Público, por la que se transponen al ordenamiento jurídico español las Directivas del Parlamento Europeo y del Consejo 2014/23/ЕС y 2014/24/ЕС de 26 de febrero de 2014 (Закон 9/2017 за обществените поръчки, който транспонира в испанския правен ред директиви 2014/23/ЕС и 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г.) от 8 ноември 2017 г. (BOE бр. 272 от 9 ноември 2017 г., стр. 107714) (наричан по-нататък „Законът за обществените поръчки“) транспонира в испанското право Директива 2014/24. Четвъртата допълнителна разпоредба на този закон („Запазени договори за обществени поръчки“) предвижда:
„1. С решение на Министерския съвет или на компетентния орган на автономните области и на административно-териториалните единици се определят минимални проценти на запазване на правото на участие в процедурите за възлагане на определени поръчки или на обособени позиции от тях за специалните центрове за заетост със социална цел и за предприятията за интеграция, уредени съответно от Real Decreto Legislativo 1/2013 por el que se aprueba el Texto Refundido de la Ley General de derechos de las personas con discapacidad y de su inclusión social [(Кралски законодателен декрет 1/2013 за одобряване на преработения текст на Общия закон за правата на лицата с увреждания и тяхната социална интеграция) от 29 ноември 2013 г. (наричан по-нататък „Кралски законодателен декрет 1/2013)“] и от Ley 44/2007 para la regulación del régimen de las empresas de inserción [(Закон 44/2007 за уреждане на режима на предприятията за интеграция)] от 13 декември 2007 г., които отговарят на установените в посочената правна уредба изисквания, за да се считат за такива, или минимален процент на запазване на изпълнението на поръчки за програми за създаване на защитени работни места, при условие че процентът на работниците или служителите с увреждания или в положение на социално изключване в специалните центрове за заетост, предприятията за интеграция и програмите, е предвиденият в съответната им правна уредба и при всички случаи най-малко 30 %.
В посоченото решение на Министерския съвет или на компетентния орган на автономните области и на административно-териториалните единици се определят минималните условия, за да се гарантира изпълнението на предвиденото в предходната алинея.
[…]
2. В поканата за участие в състезателната процедура се съдържа позоваване на настоящия член.
[…]“.
Четиринадесетата заключителна разпоредба на Закона за обществените поръчки, която дефинира понятието „специални центрове за заетост със социална цел“, за които четвъртата допълнителна разпоредба на този закон запазва обществените поръчки, предвижда:
„[…] За специални центрове за заетост със социална цел се считат центровете, които отговарят на изискванията по параграфи 1 и 2 от [член 43 от преработения текст на Общия закон за правата на лицата с увреждания и тяхната социална интеграция] и пряко или непряко се подкрепят и в които дялово участие от над 50 % имат един или няколко публични или частни субекти с нестопанска цел или чийто социален характер е определен в устава, независимо дали са сдружения, фондации, публичноправни сдружения, кооперации със социална цел, или други субекти на социалната икономика, както и центровете, притежавани пряко или непряко от търговско дружество, чийто мажоритарен собственик е някой от горепосочените субекти (чрез контролиращо дружество по смисъла на член 42 от Търговски кодекс) и при условие че във всеки от случаите в техния устав или дружествен договор е предвидено задължение за реинвестиране на цялата им печалба с цел създаване на възможности за работа за хора с увреждания и постоянно повишаване на тяхната конкурентоспособност и дейност в областта на социалната икономика, като във всички случаи имат право да я реинвестират в своя специален център за заетост или в други специални центрове за заетост със социална цел“.
Член 43, параграфи 1, 2 и 4 от преработения текст на Общия закон за правата на лицата с увреждания и тяхната социална интеграция, който дефинира специалните центрове за заетост, гласи:
„1.   Основната цел на специалните центрове за заетост е да осъществяват дейност по производство на стоки или предоставяне на услуги, участвайки редовно в сделки на пазара; те осигуряват платена работа на хората с увреждания и същевременно са средство за включване на възможно най-много от тях в редовния режим на заетост. […]
2.   Персоналът на специалните центрове за заетост се състои от толкова работници с увреждания, колкото позволява естеството на производствения процес; във всички случаи те трябва да съставляват 70 % от този персонал.
[…]
4.   [Този параграф възпроизвежда дефиницията на специални центрове за заетост със социална цел, съдържаща се в четиринадесета заключителна разпоредба на Закона за обществените поръчки]“.
Спорът в главното производство и преюдициалният въпрос
Conacee е сдружение с нестопанска цел по испанското право, чиито членове са федерации и сдружения на специални центрове за заетост.
На 23 юли 2018 г. Conacee подава пред Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Висш съд на Баската автономна област, Испания) жалба по съдебен ред за отмяната на решение от 15 май 2018 г. на Diputación Foral de Gipuzkoa, с което се одобряват указанията към възлагащите органи на тази институция и се запазва за специалните центрове за заетост със социална цел или за предприятията за интеграция правото да участват в процедурите за възлагане на обществени поръчки или в обособени позиции от тях, както и изпълнението на част от тези поръчки в рамките на програми за създаване на защитени работни места.
Запазването на договорите, включени в тези указания, е предвиденото в четвъртата допълнителна разпоредба и в четиринадесетата заключителна разпоредба на Закона за обществените поръчки, с които в испанския правен ред се транспонира член 20 от Директива 2014/24.
Тези разпоредби запазвали достъпа до посочените в същия член 20 обществени поръчки за специалните центрове за заетост със социална цел и за предприятията за интеграция, като по този начин изключвали от обхвата на посочените разпоредби, а следователно и от достъпа до тези запазени поръчки специалните центрове за заетост със стопанска цел, които Conacee представлява на национално равнище.
Запитващата юрисдикция сочи, че като ограничават персоналното приложно поле на запазените поръчки, тези разпоредби налагат допълнителни условия освен предвидените в член 20 от Директива 2014/24. Ограничаването на приложното поле на този член само до „специалните центрове за заетост със социална цел“ води до изключване на достъпа до запазените поръчки на предприятията или икономически оператори, които въпреки това изпълняват предвидените в същия член 20 условия, тъй като, от една страна, най-малко 30 % служителите им са хора с увреждания или хора в неравностойно положение и от друга страна, основната им цел се състои в социалното и професионалното интегриране на тези хора.
При тези обстоятелства Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Висш съд на Баската автономна област) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Трябва ли член 20 от Директива [2014/24] да се тълкува в смисъл, че субективният обхват на предвиденото в него запазване не може да се определи по такъв начин, че от обхвата му да се изключат предприятия или икономически оператори, които отговарят на изискването най-малко 30 % от работниците или служителите им да са хора с увреждания и чиято цел или дейност е социалното и професионалното интегриране на тези хора, с налагането на допълнителни изисквания, свързани с учредяването, характера и целите на посочените субекти, тяхната дейност, инвестиции или от друг характер?“.
По преюдициалния въпрос
С въпроса си запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 20, параграф 1 от Директива 2014/24 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка да налага допълнителни условия освен предвидените в тази разпоредба, като по този начин изключва от процедурите за възлагане на запазени обществени поръчки някои икономически оператори, които изпълняват предвидените в тази разпоредба условия.
Член 20, параграф 1 от Директива 2014/24 дава на държавите членки възможност да запазят процедури за възлагане на обществени поръчки за определени субекти, при условие че са изпълнени двете изброени в него кумулативни условия, а именно, от една страна, участниците в процедурата да са защитени предприятия или икономически оператори, чиято основна цел е социалното и професионално интегриране на хора с увреждания или хора в неравностойно положение, и от друга страна, най-малко 30 % от служителите на тези предприятия и на тези икономически оператори да са такива хора.
За да се отговори на поставения въпрос, следва да се определи дали тези две условия са изчерпателно изброени в посочения член 20, параграф 1 в смисъл, че тази разпоредба не допуска държавите членки да налагат допълнителни условия и така да изключват от предвидените във въпросната разпоредба процедури за възлагане на запазени обществени поръчки икономическите оператори, които, макар да отговарят на поставените в нея условия, не изпълняват предвидените в националното право допълнителни условия.
Съгласно постоянната практика на Съда при тълкуването на разпоредба от правото на Съюза трябва да се вземе предвид не само нейният текст, но и целите, преследвани от правната уредба, от която тя е част, както и генезисът на тази правна уредба (решение от 15 ноември 2018 г., Verbraucherzentrale Baden-Württemberg,
C‑330/17
,
EU:C:2018:916
, т.
и цитираната съдебна практика).
На първо място, що се отнася до текста на член 20, параграф 1 от Директива 2014/24, следва да се констатира, първо, че тази разпоредба дава на държавите членки възможност да запазят за защитени предприятия и за определени икономически оператори правото да участват в процедури за възлагане на обществени поръчки и посочва условията, на които трябва да отговаря тази възможност. Както по същество отбелязва генералният адвокат в точки 41 и 42 от заключението си, посочената разпоредба е формулирана така, че по никакъв начин не изисква всички субекти, които изпълняват тези условия, да се ползват от това право.
Второ, второто предвидено в тази разпоредба условие, според което най-малко 30 % от служителите на субектите, посочени в нея, да са хора с увреждания или хора в неравностойно положение, е само минимално изискване.
Трето, важно е да се подчертае, че използването на израза „икономически оператори“, предвид неговата дефиниция в член 2, точка 10 от тази директива и както по същество отбелязва генералният адвокат в точка 42 от заключението си, говори за един общ кръг и известна неопределеност на субектите, които могат да се ползват от процедурите за възлагане на обществени поръчки, посочени в член 20, параграф 1, доколкото тези оператори имат за основна цел социалното и професионално интегриране на хора с увреждания или хора в неравностойно положение.
Така от текста на член 20, параграф 1 от Директива 2014/24 следва, че когато решат да запазят правото на участие в процедури за възлагане на обществени поръчки за определени субекти по силата на тази разпоредба, държавите членки разполагат с известна свобода на действие при прилагането на предвидените в същата разпоредба условия.
На второ място, що се отнася до целта, преследвана с член 20, параграф 1 от Директива 2014/24, от съображение 36 от същата директива следва, че за да могат заетостта и упражняването на професия да допринесат за социалната интеграция и за гарантиране на равни възможности зa всички, от предвидената в тази разпоредба възможност трябва да се възползват защитени предприятия и икономически оператори, чиято основна цел е да подпомагат социалната и професионалната интеграция или повторната интеграция на хората с увреждания или хората в неравностойно положение, като безработните, членовете на малцинства в неравностойно положение или групите, живеещи в социална изолация по други причини, които може да не успеят да получат поръчки при нормални условия на конкуренция.
Следователно законодателят на Съюза е искал да насърчи чрез заетост и упражняване на професия социалната интеграция на хората с увреждания или хората в неравностойно положение, като позволи на държавите членки да запазят правото на участие в процедури за възлагане на обществени поръчки или на обособени позиции от тях за защитените предприятия и за икономическите оператори, които с оглед на преследваната от тях социална цел действат на пазара при по-неблагоприятно конкурентно положение.
Така член 20, параграф 1 от Директива 2014/24 преследва цел на социалната политика, свързана със заетостта. При сегашното състояние на правото на Съюза обаче държавите членки разполагат с широко право на преценка при определяне на мерките, с които могат да осъществят дадена цел в областта на социалната политика и на заетостта (вж. в този смисъл решение от 19 септември 2018 г., Bedi,
C‑312/17
,
EU:C:2018:734
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следователно прегледът на целта, преследвана с член 20, параграф 1 от Директива 2014/24, е в състояние да потвърди произтичащото от текста на тази разпоредба тълкуване в смисъл, че с оглед на това право на преценка държавите членки разполагат с известна свобода на действие при прилагането на посочената разпоредба. Ето защо член 20, параграф 1 от Директива 2014/24 не съдържа изчерпателно изброени условия, а оставя на държавите членки възможността да приемат допълнителни условия, на които посочените в тази разпоредба субекти трябва да отговарят, за да им се разреши да участват в процедурите за възлагане на запазени обществени поръчки по силата на посочената разпоредба, стига тези допълнителни условия да допринасят за гарантиране на преследваните от нея цели на социалната политика и политиката на заетостта.
На трето място, това тълкуване се подкрепя и от генезиса на член 20, параграф 1 от Директива 2014/24. Всъщност член 19, параграф 1 от Директива 2004/18, който е бил приложим за запазените поръчки до отмяната на тази директива с Директива 2014/24, е определял по-строги изисквания относно участието в процедури за възлагане на обществени поръчки, които са можели да бъдат запазени от държавите членки, що се отнася както до субектите, на които е разрешено да участват в тези процедури — и които са били сведени до предприятия, ползващи се със закрила — така и до наеманите от тези субекти лица, които в по-голямата си част е трябвало да бъдат лица с увреждания, които поради естеството или сериозността на тези увреждания не могат да работят при нормални условия.
Важно е обаче да се отбележи, че от Директива 2014/24 или от нейния генезис не следва, че когато с член 20, параграф 1 от Директива 2014/24 е разширил персоналното приложно поле на процедурите за възлагане на запазени обществени поръчки, намерението на законодателя на Съюза е било да се стигне дотам, че посочените в тази разпоредба икономически оператори, които наемат по-нисък процент хора с увреждания или хора в неравностойно положение, да изместят икономическите оператори, които отговарят на по-строгите изисквания на член 19, параграф 1 от Директива 2004/18. Впрочем подобен резултат би бил в противоречие с целта, преследвана от член 20, параграф 1 от Директива 2014/24, която, както личи от точка 26 от настоящото съдебно решение, е социалната интеграция на хората с увреждания или хората в неравностойно положение чрез заетост и упражняване на професия.
Както обаче отбелязва по същество генералният адвокат в точка 51 от заключението си, точно до това би се стигнало, ако от държавите членки се изискваше да приемат участието в процедурите за възлагане на запазени обществени поръчки на всички икономически оператори, които изпълняват определените в член 20, параграф 1 условия. Всъщност според него в такава ситуация би имало риск икономически оператори, които отговарят на по-строгите изисквания, поставени в член 19, параграф 1 от Директива 2004/18, да бъдат принудени да уволнят някои от най-слабо продуктивните работници с увреждания или работници в неравностойно положение, за да могат да участват в тези процедури за възлагане на обществени поръчки при условията на конкурентна равнопоставеност с икономическите оператори, които имат само 30 % персонал, съставен от работници с увреждания или работници в неравностойно положение.
Следователно член 20, параграф 1 от Директива 2014/24 трябва да се тълкува в смисъл, че изброените в него условия не са изчерпателни и че държавите членки могат евентуално да налагат допълнителни условия, които посочените в тази разпоредба субекти трябва да изпълнят, за да им бъде разрешено да участват в процедури за възлагане на запазени обществени поръчки.
Все пак следва да се отбележи, че когато използват тази възможност, държавите членки трябва да спазват основните правила на Договора за функционирането на ЕС, по-специално правилата относно свободното движение на стоки, свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги, както и произтичащите от тях принципи като тези на равно третиране и на пропорционалност (вж. в този смисъл решение от 3 октомври 2019 г., Irgita (
C‑285/18
,
EU:C:2019:829
, т.
и цитираната съдебна практика), които освен това са отразени в член 18 от Директива 2014/24.
Така запитващата юрисдикция ще трябва да провери дали съответства на тези принципи разглежданата в главното производство национална правна уредба, според която в контекста на предвидените в член 20, параграф 1 от Директива 2014/24 процедури за възлагане на запазени обществени поръчки специалните центрове за заетост трябва, от една страна, пряко или непряко да се подкрепят и дялово участие в тях от над 50 % да имат субекти с нестопанска цел и от друга страна, да реинвестират цялата си печалба в собственото си предприятие или в друг център от същото естество.
За да се предоставят на тази юрисдикция данните, необходими за извършване на такава проверка, трябва да се отбележи следното.
Най-напред следва да се припомни, че принципът на равно третиране, който е един от основните принципи на правото на Съюза, изисква да не се третират по различен начин сходни положения и да не се третират еднакво различни положения, освен ако такова третиране не е обективно обосновано (вж. в този смисъл решение от 17 декември 2020 г., Centraal Israëlitisch Consistorie van België и др.,
C‑336/19
,
EU:C:2020:1031
, т.
и цитираната съдебна практика).
По-конкретно, в областта на правото на Съюза от сферата на обществените поръчки принципът на равно третиране, който представлява основата на правилата на Съюза относно процедурите за възлагане на такива поръчки, означава по-специално, че оферентите трябва да се намират в равностойно положение, когато подготвят своите оферти, и цели да насърчи развитието на здравословна и ефективна конкуренция между участващите в обществена поръчка предприятия (вж. в този смисъл решение от 11 юли 2019 г., Telecom Italia,
C‑697/17
,
EU:C:2019:599
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
Така в случая запитващата юрисдикция ще трябва по-конкретно да определи дали специалните центрове за заетост със социална цел се намират в същото положение като специалните центрове за заетост със стопанска цел, що се отнася до преследваната с член 20, параграф 1 от Директива 2014/24 цел.
За да определи това, посочената юрисдикция ще трябва да вземе предвид по-конкретно, от една страна, обстоятелството, че съгласно националната правна уредба специалните центрове за заетост, независимо дали имат социална, или стопанска цел, са предназначени да гарантират платена работа на хората с увреждания и се считат за средство за включване на възможно най-много от тях в редовния режим на заетост, и че от друга страна, специалните центрове за заетост включват в персонала си най-малко 70 % хора с увреждания.
Ето защо, изглежда — стига това да се потвърди от запитващата юрисдикция — специалните центрове за заетост със стопанска цел, също като специалните центрове за заетост със социална цел, са в положение, при което не биха могли да участват в процедурите за възлагане на обществени поръчки при нормални условия на конкуренция.
Тази юрисдикция обаче ще трябва да провери още дали, както испанското правителство по същество посочва в писменото си становище, поради присъщите им характеристики специалните центрове за заетост със социална цел са в състояние да изпълнят по-ефикасно преследваната с член 20, параграф 1 от Директива 2014/24 цел за социално приобщаване, което би могло обективно да обоснове различното третиране в сравнение със специалните центрове за заетост със стопанска цел. В това отношение посоченото правителство уточнява, че специалните центрове за заетост със социална цел увеличават в максимална степен социалната и неикономическата стойност, като се има предвид, първо, че нямат стопанска цел и реинвестират цялата си печалба за своите социални цели, второ, че се характеризират с приемането на принципите на демократичност и на участие в управлението им, и трето, че по този начин с дейността си те постигат по-голямо социално въздействие, като осигуряват по-качествени работни места и по-добри възможности за социална и професионална интеграция и повторна интеграция на хората с увреждания или хората в неравностойно положение.
На второ място, от постоянната съдебна практика следва, че в съответствие с принципа на пропорционалност, който е общ принцип на правото на Съюза, правилата, установени от държавите членки или от възлагащите органи в изпълнение на разпоредбите на Директива 2014/24, като например правилата, с които се установяват условията за прилагане на член 20, параграф 1 от посочената директива, не трябва да надхвърлят необходимото за постигането на преследваните със същата директива цели (вж. в този смисъл решение от 30 януари 2020 г., Tim,
C‑395/18
,
EU:C:2020:58
, т.
и цитираната съдебна практика).
В това отношение следва да се отбележи, че както условието за подкрепа и дялово участие, пряко или непряко, от над 50 % на субекти с нестопанска цел, така и условието относно задължението за реинвестиране на цялата печалба в специални центрове за заетост със социална цел, посочени в точка 34 от настоящото решение, изглежда, са в състояние да гарантират, че основната цел на такива специални центрове за заетост е приобщаването на хората с увреждания или хората в неравностойно положение, както изисква член 20, параграф 1 от Директива 2014/24.
[Текст, поправен с определение от 6 декември 2021 г.] Що се отнася до въпроса дали посочените изисквания не надхвърлят необходимото за постигането на тази цел, запитващата юрисдикция следва да провери дали фактът, че субект със стопанска цел има мажоритарно, пряко или непряко, дялово участие в специален център за заетост, а също така и дали реинвестирането само на част от печалбите в тези центрове ще в състояние да гарантират, че последните могат да постигнат посочената цел също толкова ефикасно, колкото с прилагането на изложените в предходната точка условия.
На трето място, важно е да се добави, подобно на испанското правителство и на Европейската комисия, че от анализа на испанската правна уредба, представен от това правителство в отговор на поставените от Съда въпроси за писмен отговор, не изглежда да следва, че икономическите оператори, учредени в съответствие с правото на други държави членки, биха били изключени от правото да участват в предвидените от тази испанска правна уредба процедури за възлагане на запазени обществени поръчки, стига тези оператори да изпълняват условията, които посочената правна уредба изрично предвижда за специалните центрове за заетост със социална цел. Запитващата юрисдикция обаче ще трябва да извърши необходимите в това отношение проверки.
С оглед на изложените по-горе съображения на поставения въпрос следва да се отговори, че член 20, параграф 1 от Директива 2014/24 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка да налага допълнителни условия освен посочените в тази разпоредба, като по този начин изключва от процедурите за възлагане на запазени обществени поръчки някои икономически оператори, които изпълняват предвидените в тази разпоредба условия, стига държавата членка да спазва принципите на равно третиране и на пропорционалност.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (пети състав) реши:

Член 20, параграф 1 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка да налага допълнителни условия освен посочените в тази разпоредба, като по този начин изключва от процедурите за възлагане на запазени обществени поръчки някои икономически оператори, които изпълняват предвидените в тази разпоредба условия, стига държавата членка да спазва принципите на равно третиране и на пропорционалност.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: испански.