CELEX: 62015TJ0166
Промишлен дизайн на Общността
Производство за обявяване на недействителност
Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ калъф за мобилен телефон
Оповестяване на промишления дизайн
Член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002
Доказателства, представени за първи път пред Общия съд

I.

Обстоятелствата по спора
На 25 декември 2011 г. г‑н Sorouch Mahdavi Sabet подава в Службата за интелектуална собственост на Европейския съюз (EUIPO) заявка за регистрация на промишлен дизайн на Общността на основание Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (
ОВ L 3, 2002 г., стр. 1
; Специално издание на български език 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70). Той има претенция за приоритет на заявка, подадена във Франция на 30 юни 2011 г.
Промишленият дизайн, чиято регистрация се иска (наричан по-нататък „оспорваният промишлен дизайн“), е изобразен по-долу:
Според заявката за регистрация предназначението на оспорвания промишлен дизайн е да бъде използван за „калъфки за телефони, чанти за преносими компютри, калъфи (за мобилни телефони), калъфи за компютри, калъфи за мобилни телефони“ от клас 03.01 по смисъла на изменената Локарнска спогодба от 8 октомври 1968 г., учредяваща международна класификация за промишлените дизайни.
EUIPO регистрира оспорвания промишлен дизайн на 25 декември 2011 г. с номер 001968496‑0002 с дата на приоритет 30 юни 2011 г. Оспорваният промишлен дизайн е публикуван в
Бюлетин на промишлените дизайни на Общността №
35/2012 от 17 февруари 2012 г.
На 4 май 2012 г. жалбоподателят, г‑н Claus Gramberg, подава до EUIPO искане за обявяване на недействителност на оспорвания промишлен дизайн на основание член 52 от Регламент № 6/2002 поради липса на новост. Според жалбоподателя той търгува с аксесоари за мобилни телефони, по-конкретно калъфи за тези апарати, обозначени с марката „mumbi“, главно чрез портала за продажби в интернет amazon.de, с име на продавач HandyNow.
В подкрепа на искането си за обявяване на недействителност жалбоподателят изтъква, че оспорваният промишлен дизайн е оповестен преди датата на приоритет, 30 юни 2011 г., при следните обстоятелства:
–
първо, на 23 май 2011 г. той закупил от търговец на едро калъфи, съответстващи на оспорвания промишлен дизайн (фактура, приложение D 1 към искането за обявяване на недействителност); след това на 26 май 2011 г. показал тези калъфи без изображение на сайта за продажби в интернет amazon.de (разпечатка на екран на сайта в интернет amazon.de, приложение D 2 към искането за обявяване на недействителност); накрая, на 30 май 2011 г. продал първия калъф (фактура, приложение D 3 към искането за обявяване на недействителност),
–
на 15 юни 2011 г. към офертата за продажба на сайта amazon.de е приложено изображението на въпросния калъф (разпечатка на екран на сайта в интернет amazon.de, приложение D 4a към искането за обявяване на недействителност),
–
на 27 юни 2011 г. изображението на въпросния калъф отново е публикувано в Amazon (разпечатка на екран на сайта в интернет amazon.de, приложение D 4b към искането за обявяване на недействителност); за публикуването на това изображение на 26 май 2011 г. е направена фотография (цифрова фотография, приложение D 5 към искането за обявяване на недействителност).
Жалбоподателят посочва, че доказателствата, приложени към искането му за обявяване на недействителност, описани в точка 6 по-горе, доказват оповестяването на оспорвания промишлен дизайн преди датата на приоритет 30 юни 2011 г. и следните доказателства го потвърждават:
–
клетвена декларация, с която доставчик потвърждава, че на 31 май 2011 г. жалбоподателят е „купил“ от него калъф като възпроизведения в посочената декларация (приложение D 6 към искането за обявяване на недействителност),
–
три информационни писма, които са му изпратени от сайт за продажби в интернет между 15 и 29 юни 2011 г. и в които има изображение на въпросния калъф (приложения D 7—D 9 към искането за обявяване на недействителност),
–
проспект, който му е изпратен от доставчик на 9 юни 2011 г. и в който е възпроизведен въпросният калъф (приложение D 10 към искането за обявяване на недействителност),
–
изображение на сайта amazon.de на калъф, предлаган за продажба от 31 декември 2010 г. (приложение D 11 към искането за обявяване на недействителност),
–
потвърждение за продажба в интернет на един калъф (приложение D 12 към искането за обявяване на недействителност),
–
разпечатки на екран на сайта в интернет eBay.com на унгарски (приложение D 13 към искането за обявяване на недействителност).
На 22 януари 2013 г., отделът по отмяна в съответствие с член 6 от Регламент № 6/2002 и член 25, параграф 1, буква б) от същия регламент обявява оспорвания промишлен дизайн за недействителен поради липса на оригиналност. По отношение на оповестяването отделът по отмяна приема, че приложения D 1—D 11 към искането за обявяване на недействителност са валидни доказателства за нея, той като са с дата, предхождаща датата на приоритет 30 юни 2011 г., и г‑н Mahdavi Sabet не е доказал, че оповестяването е станало при посочените в член 7, параграф 2 от Регламент № 6/2002 условия.
На 8 март 2013 г. г‑н Mahdavi Sabet подава до EUIPO жалба срещу решението на отдела по отмяна на основание членове 55—60 от Регламент № 6/2002.
В становището си по тази жалба, представено на 30 октомври 2013 г., освен доказателствата, представени в административното производство пред отдела по отмяна (приложения D 1—D 13 към искането за обявяване на недействителност), жалбоподателят представя следните три нови доказателства:
–
превод на френски език на приложение D 6 към искането за обявяване на недействителност (приложение D 6b към становището на жалбоподателя),
–
клетвена декларация от жалбоподателя, удостоверяваща, че разпечатките на екран на сайтовете в интернет не са изменяни нито относно датата, нито относно елементите на изображението (приложение D 14 към становището на жалбоподателя),
–
клетвена декларация от трето лице, удостоверяващо, че информационните писма, съдържащи се в приложения D 7 и D 8 към искането за обявяване на недействителност, наистина са били изпратени на жалбоподателя (приложение D 15 des към становището на жалбоподателя).
С решение от 13 януари 2015 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) трети апелативен състав на EUIPO отменя решението на отдела по отмяна и отхвърля искането за обявяване на недействителност. По същество той приема, че доказателствата не са достатъчни за доказване на оповестяването на оспорвания промишлен дизайн преди 30 юни 2011 г.
II.

Искания на страните
Жалбоподателят иска Общият съд:
–
да отмени обжалваното решение и да обяви недействителността на оспорвания промишлен дизайн,
–
при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение и да върне делото на апелативния състав, за да вземе той ново решение относно недействителността на оспорвания промишлен дизайн;
–
да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, направени в производството пред апелативния състав и пред Общия съд.
EUIPO иска от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
III.

От правна страна
A.

По допустимостта на доказателствата, представени за първи път пред Общия съд
EUIPO оспорва допустимостта на доказателствата, представени от жалбоподателя за първи път пред Общия съд. Тя твърди, че в жалбата си жалбоподателят прави ново подробно изложение на фактите и представя множество нови доказателства (приложения A 2—A 27 към жалбата), които не са посочени в производството пред EUIPO. Като се позовава на постоянната практика на Общия съд, EUIPO счита, че това ново изложение на фактите и съответстващите доказателства не могат да се вземат предвид, тъй като с тях се променя предметът на спора.
Жалбоподателят твърди, че Общият съд трябва да вземе предвид оспорваните доказателства, доколкото те няма да променят предмета на спора, а просто ще уточнят и задълбочат предишното му изложение на фактите.
Следва да се отбележи, че жалбоподателят не спори, че доказателствата в приложения A 2—A 27 към жалбата са представени за първи път пред Общия съд. Така че тези документи наистина са нови доказателства, с които апелативният състав не е разполагал при постановяване на обжалваното решение.
Следователно тези представени за първи път пред Общия съд приложения и тяхното описание в новото изложение на фактите, съдържащо се в жалбата, не могат да се вземат предвид. Всъщност целта на жалбата до Общия съд е контролът за законосъобразност на решенията на апелативните състави на EUIPO по смисъла на член 61 от Регламент № 6/2002, така че функцията на Общия съд не е да преразглежда фактическите обстоятелства в светлината на документите, представени пред него за първи път (решение от 13 ноември 2012 г., Antrax It/СХВП — THC (Радиатори за отопление),
T‑83/11 и T‑84/11
,
EU:T:2012:592
, т.
). При тези обстоятелства приложения A 2—A 27 към жалбата и съдържащото се в нея ново изложение на фактите, в което са описани тези приложения, не следва да се приемат, тъй като са недопустими.
Б.

По същество
1.

По искането за отмяна и връщане на делото на апелативния състав
Жалбоподателят сочи три основания в подкрепа на жалбата си. Първото основание е изведено от нарушение на член 5, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002 и на член 7, параграф 1 от посочения регламент. Второто основание е изведено от нарушение на съществени процесуални правила. Третото основание е изведено от факта, че апелативният състав не е взел предвид обстоятелството, че Mahdavi Sabet не можел валидно да претендира приоритет на оспорвания промишлен дизайн.
При излагане на първото основание, изведено от нарушение на член 5, параграф 1, буква б) от Регламент № 6/2002 и на член 7, параграф 1 от същия регламент, жалбоподателят посочва, че апелативният състав неправилно приема, че не е имало по-ранно оповестяване на оспорвания промишлен дизайн, което може да изключи неговата новост. По-конкретно апелативният състав направил неправилна преценка на представените от жалбоподателя доказателства, като приел, че нямат никаква доказателствена стойност. В действителност представените документи били надеждно доказателство за оповестяването на оспорвания промишлен дизайн още преди регистрацията му по смисъла на член 7, параграф 1 от Регламент № 6/2002.
EUIPO оспорва доводите на жалбоподателя. По същество нейното становище е, че жалбоподателят скъсява дългите обяснения на апелативния състав и не успява да ги обори.
Въз основа на член 7, параграф 1 от Регламент № 6/2002 се приема, че промишлен дизайн се счита за общодостъпен, ако е публикуван, след регистрация или по друг начин, или изложен, използван в търговията или оповестен по друг начин преди датата, на която промишленият дизайн, за който се иска защита, е станал общодостъпен за първи път, освен ако няма разумен начин, по който тези събития да са станали известни в редовната бизнес практика на специализираните среди от съответния сектор, действащ в рамките на Европейския съюз.
Според съдебната практика промишленият дизайн се смята за оповестен, щом страната, която се позовава на оповестяването му, е доказала настъпването на събитията, представляващи оповестяване. За да обори тази презумпция обаче, страната, която оспорва оповестяването, следва надлежно да докаже, че обстоятелствата в конкретния случай са били разумна пречка тези събития да станат известни на специализираните среди от съответния сектор в редовната бизнес практика (решение от 21 май 2015 г., Senz Technologies/СХВП — Impliva (Чадъри),
T‑22/13 и T‑23/13
,
EU:T:2015:310
, т.
).
Оповестяването на по-ранен промишлен дизайн не може да се доказва с вероятности или презумпции, а трябва да се основава на конкретни и обективни доказателства, които доказват действително оповестяване на по-ранния промишлен дизайн на пазара (вж. решение от 9 март 2012 г., Coverpla/СХВП — Heinz-Glas (Flacon),
T‑450/08
, непубликувано,
EU:T:2012:117
, т.
и цитираната съдебна практика).
Също от съдебната практика следва, че доказателствата, представени от лицето, което иска обявяването на недействителност, трябва да се преценяват, взети заедно. Наистина, ако някои от тези доказателства сами по себе си може да не са достатъчни за установяване на оповестяването на по-ранен промишлен дизайн, въпреки това, взети заедно или четени във връзка с други документи или данни, те могат да допринесат за доказването на оповестяването (решение от 9 март 2012 г., Flacon,
T‑450/08
, непубликувано,
EU:T:2012:117
, т.
).
Освен това, за да се прецени доказателствената стойност на документ, следва да се провери правдоподобността и истинността на съдържащата се в него информация. Трябва да се вземат предвид по-конкретно произходът на документа, обстоятелствата във връзка с изготвянето му и неговият адресат, както и да се постави въпросът дали според съдържанието му изглежда, че той може да е надежден (вж. решение от 9 март 2012 г., Flacon,
T‑450/08
, непубликувано,
EU:T:2012:117
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следва да се припомни, че от действащата правна уредба на Съюза, приложима за промишлените дизайни на Общността, следва, от една страна, че лицето, което иска обявяването на недействителност, може свободно да избере доказателството, което счита, че е полезно да представи на EUIPO, за да обоснове искането си за обявяване недействителност, и от друга страна, че EUIPO е длъжна да изследва всички представени доказателства, за да прецени дали действително доказват оповестяването на по-ранния промишлен дизайн (вж. в този смисъл решения от 9 март 2012 г., Flacon,
T‑450/08
, непубликувано,
EU:T:2012:117
, т.
—
и от 14 юли 2016 г., Thun 1794/EUIPO — Adekor (Графични декоративни символи),
T‑420/15
, непубликувано,
EU:T:2016:410
, т.
).
За да докаже пред Общия съд, че преди да бъде регистриран от EUIPO с дата на приоритет 30 юни 2011 г., оспорваният промишлен дизайн вече е бил публично оповестен, от доказателствата, представени на апелативния състав, жалбоподателят се позовава на приложения D 2, D 3, D 4a, D 4b, D 5, D 6, D 7—D 9 и D 11 към искането му за обявяване на недействителност и на приложения D 6b и D 14 към становището му, представено на апелативния състав.
Тези доказателства представляват разпечатки на екран от сайта в интернет amazon.de (приложения D 2, D 4a, D 4b и D 11), една фактура (приложение D 3), електронен документ с фотография на калъф (приложение D 5), три електронни съобщения, съдържащи информационни писма (приложения D 7—D 9), две декларации от трето лице (приложения D 6 и D 6b), декларация от самия жалбоподател (приложение D 14).
С оглед на тези доказателства и в светлината на цитираната в точки 22—26 съдебна практика следва да се прецени дали апелативният състав правилно приема, че оспорваният промишлен дизайн не е оповестен преди 30 юни 2011 г., което може да е пречка да се счита за нов.
От обжалваното решение се установява, че апелативният състав отхвърля всички представени от жалбоподателя доказателства, тъй като счита, че те нямат доказателствена стойност.
Според апелативния състав разпечатките на екран от сайта amazon.de (приложения D 2, D 4a, D 4b и D 11) нямат доказателствена стойност главно понеже не са надеждни и трябва да се приемат със скептицизъм, тъй като всяка от тези разпечатки на екран, съответно с дати 26 май, 15 и 27 юни 2011 г., има заглавна част с множество допълнителни данни, каквито обикновено няма на разпечатките на екран от сайт в интернет. Жалбоподателят не обяснил чрез какъв способ е могъл да разпечата съдържанието на страница в интернет отпреди една година (приложения D 2, D 4a и D 4b). Той не отговорил и на довода на г‑н Mahdavi Sabet, че когато потърсил в интернет модела на калъф, описан по начина, използван в предложението за продажба, представено в приложение D 4b, се появил съвсем различен калъф. Освен това, що се отнася до разпечатката на екран от сайт в интернет, представена в приложение D 11, апелативният състав подчертава, че датата на пускане в продажба на калъф в интернет не съответства на датата на действителната продажба на изделието, за което е предназначен този калъф (приложение D 11). Въпросните разпечатки на екран от сайта в интернет не могли да бъдат и доказателство за оповестяването, доколкото в тях нямало никакво изображение (приложение D 2) или имало само неясно изображение (приложения D 4a и D 11).
Апелативният състав приема, че фактурата от 30 май 2011 г., изпратена от предприятието на жалбоподателя, HandyNow, на негов клиент (приложение D 3), с която се цели да се докаже продажбата на един от калъфите, съдържаща се по-конкретно в приложение D 2, също няма доказателствена стойност, тъй като описанието на изделие с думи не е достатъчно за доказване на оповестяването му.
Апелативният състав отхвърля и електронния документ със снимка на калъф с дата 26 май 2011 г. (приложение D 5), за която се твърди, че е използвана в приложение D 4a като доказателство за оповестяването, тъй като жалбоподателят не е обяснил как е създаден този документ, нито какво го свързва с приложение D 4a, нито в каква степен може да докаже оповестяването на въпросния калъф.
Апелативният състав не приема и електронните съобщения от 15, 22 и 29 юни 2011 г., съдържащи информационните писма, които жалбоподателят твърди, че е получил от дружеството за продажби в интернет Alibaba.com (приложения D 7—D 9), тъй като, първо, изображенията били прекалено неясни и поради това не давали възможност да се установи връзка с оспорвания промишлен дизайн, второ, трите електронни съобщения не били надеждни поради необичайната информация, съдържаща се в заглавната им част, и трето, тези електронни съобщения свидетелствали най-много за наличието на частна кореспонденция между две лица.
Апелативният състав приема, че двете декларации от трети лица, потвърждаващи покупката на калъфа, предназначен за мобилния телефон Samsung i9100, от жалбоподателя (приложение D 6 и приложение D 6b), също не могат да потвърдят твърденията на жалбоподателя. Апелативният състав посочва, че изображението, възпроизведено върху двете посочени приложения, е неясно, декларацията сама по себе си не е достатъчна, за да докаже оповестяването на оспорвания промишлен дизайн, и тя доказва най-много наличието на търговска сделка между две лица. Що се отнася по-конкретно до приложение D 6b, апелативният състав установява, че това не е превод на френски език на приложение D 6, както твърдял жалбоподателят, а новоизготвен и подписан документ. Този документ освен това нямал дата и в него не се посочвало името на купувача.
Апелативният състав приема, че декларацията на жалбоподателя, удостоверяваща, че разпечатките на екран от сайтове в интернет, чиято надеждност е подложена на съмнение от г‑н Mahdavi Sabet, „не са били изменяни нито що се отнася до датата, нито що се отнася до елементите на изображението“ (приложение D 14), е недостатъчно доказателство поради наличието в нея на редове технически данни, фигуриращи в заглавната част на разпечатките на екран, и също поради наличието на различни модели калъфи със същите референти данни.
С оглед на естеството на представените от жалбоподателя доказателства за оповестяването на оспорвания промишлен дизайн преди 30 юни 2011 г., Общият съд счита, че е уместно да разгледа направената от апелативния състав преценка на доказателствената стойност, от една страна, на разпечатките на екран от сайта в интернет amazon.de (приложения D 2, D 4a, D 4b и D 11) и от друга страна, на електронните съобщения от 15, 22 и 29 юни 2011 г., съдържащи информационните писма от портала за продажби в интернет Alibaba.com (приложения D 7—D 9).
a)

По направената от апелативния състав преценка на доказателствената стойност на разпечатките на екран от сайта в интернет amazon.de
Общият съд установи, че доводите на жалбоподателя относно направената от апелативният състав преценка на доказателствената стойност на разпечатките на екран от сайта в интернет amazon.de, съдържащи се в приложения D 2, D 4a, D 4b и D 11, по същество се обединяват около три оплаквания, изведени, първо, от отказа на апелативния състав да признае доказателствената стойност на тези приложения поради изглеждаща необичайна заглавна част и пренебрегване на обяснението на жалбоподателя относно тази заглавна част, освен това апелативният състав пропуснал да вземе предвид предложенията за продажба на сайта amazon.de, в които са посочени точни дати, и на последно място, апелативният състав неправилно отхвърлил разпечатката на екран, показваща предложение на сайта amazon.de, представена в приложение D 11.
1)

По първото оплакване, изведено от отказа на апелативния състав да признае доказателствената стойност на приложения D 2, D 4a и D 4b поради изглеждаща необичайно заглавна част и пренебрегване на обяснението на жалбоподателя относно тази заглавна част
Жалбоподателят посочва, че апелативният състав неправилно отхвърля направените на сайта amazon.de предложения за продажба, съдържащи се в приложения D 2, D 4a и D 4b, поради подозрения относно точното възпроизвеждане на съдържанието на тези предложения, по-конкретно поради наличието в тези приложения на изглеждаща необичайно заглавна част с многобройни допълнителни данни и липсата на обяснения от страна на жалбоподателя за способа, чрез който е могъл да разпечата съдържанието на стара страница в интернет отпреди една година.
Във връзка с това жалбоподателят повтаря довода си, изложен още пред EUIPO, че „всички съдържащи се в заглавната част сведения се въвеждат при архивирането“. Той счита, че използването на системата за архивиране от търговци като него самия, които масово предлагат продукти в интернет, е общоизвестно и е трябвало да се вземе предвид от апелативният състав по негова инициатива.
EUIPO оспорва доводите на жалбоподателя. Тя твърди, че апелативният състав отхвърля наличието на достатъчна доказателствена стойност на документите, изтеглени от сайта в интернет amazon.de, съдържащи се в приложения D 2, D 4a и D 4b, не само поради заглавните части на тези документи, но също и по други причини, като лошото качество на визуалното възпроизвеждане на въпросния калъф и възможността за фалшифициране на съдържанията в интернет във всеки момент.
В случая следва да се отбележи, че апелативният състав отхвърля приложения D 2, D 4a и D 4b поради наличието на изглеждаща необичайно заглавна част и липсата на обяснения от страна на жалбоподателя относно тази заглавна част, като отбелязва, че разпечатките на екран от сайт в интернет могат да бъдат изменени във всеки момент или е трудно да бъдат проверени, така че самото отпечатване на страница в интернет не може автоматично да удостовери съдържанието ѝ.
Дори да се предположи, че може да изглежда разумно да се приеме, както приема апелативният състав, че съдържанието на сайт в интернет може да бъде изменено във всеки момент и че това съдържание трудно може да бъде проверено a posteriori, такива съображения не могат да се приложат за предложенията за продажба, съдържащи се в приложения D 4a и D 4b.
Наистина, налага се да се отбележи, от една страна, че като оспорва отговора на апелативния състав на изложените от г‑н Mahdavi Sabet подозрения относно надеждността на приложение D 4b, жалбоподателят посочва „конкретен референтен номер, съответстващ на едно-единствено предложение“, и от друга страна, в това приложение действително има такъв номер, а именно номер ASIN B0058COLXM, и то непосредствено преди посочването на датата, на която предложението ще бъде достъпно на сайта за продажби в интернет amazon.de.
Както посочва жалбоподателят в отговора си в изпълнение на процесуално-организационните действия, номерът ASIN е уникално обозначение, отредено за всеки артикул, фигуриращ в каталога, въз основа на което този артикул може да бъде идентифициран на платформата за продажби в интернет Amazon. Според страницата в интернет Aide d’Amazon, номерът ASIN отреден за даден продукт, се създава, когато продуктът се предлага за първи път в каталога на Amazon, и е забранено да се създава нов ASIN за продукт, който вече е предложен в Amazon. За целта според същата страница в интернет, ако продавач изпрати на Amazon данни относно даден продукт, автоматично се проверява дали вече съществува страница в интернет с продукти или страница в интернет с предложения за продажба с номер ASIN за продукта, който продавачът предлага за продажба.
При положение че тези обяснения на жалбоподателя в отговора му в изпълнение на процесуално-организационните действия не са оспорени от EUIPO, Общият съд не вижда никаква причина да не ги приложи също и по отношение на приложение D 4a, в което спорният продукт също е посочен с номера си ASIN. Следователно, тъй като уникалният номер ASIN е създаден конкретно, за да обозначава всеки продукт в каталога на Amazon, апелативният състав не е могъл валидно да поддържа, че е могло информацията, съдържаща се в приложения D 4a и D 4b относно въпросните калъфи, включително относно тяхното описание, изображение и момента на пускането им в продажба, да бъде изменена във всеки момент и е било трудно да бъде проверена.
Доводите на EUIPO не могат да поставят под въпрос този извод.
EUIPO изтъква, първо, че като посочва специфични референтни номера, които са отредени само за едно предложение за продажба, жалбоподателят не уточнява, че тези номера са номера ASIN. Този довод трябва да се отхвърли.
Наистина няма никаква причина да се счита, че съществува друг специфичен референтен номер за предложенията за продажба, направени на сайта в интернет amazon.de. Самата EUIPO освен това не твърди нито че не съществуват номера ASIN за обозначаване на продуктите, продавани на сайта за продажби в интернет Amazon, нито посочва друг номер, който би трябвало да се счита за специфичен референтен номер, отреден за продукти, продавани на този сайт.
Второ, според EUIPO, не може да се счита, че значението на номерата ASIN е общоизвестно, така че жалбоподателят е трябвало да даде допълнителни обяснения за тези номера. Този довод не може да се приеме.
Важно е да се подчертае, че в становището си от 30 октомври 2013 г. по жалбата, подадена от г‑н Mahdavi Sabet до апелативния състав, жалбоподателят посочва две приложения, съдържащи номера ASIN, а именно B0052TD 5OM и B005RFUT 72, и то „за да се добие представа за точността на информацията“.
Безспорно с такова уточнение жалбоподателят не обяснява нито начина, по който се образуват номерата ASIN, нито условията и реда за тяхното отреждане от сайта за продажби в интернет Amazon, но той подчертава значимостта, която може да се признае на приложенията, съдържащи тези номера ASIN, като по този начин се дава възможност да се установи тяхната надеждност.
Трето, EUIPO заявява, че не вижда в каква степен номерата ASIN биха могли да оборят доводите на апелативния състав относно липсата на доказателствена стойност именно на приложения D 4a и D 4b.
По причините, посочени по-горе в точка 45, наличието в приложения D 4a и D 4b на уникален номер, отреден само за едно предложение, задължително свидетелства за достоверността на тези приложения с оглед на доказването на оповестяването на оспорвания промишлен дизайн преди 30 юни 2011 г.
С оглед на изложеното дотук следва да се приеме, че апелативният състав е допуснал грешка в преценката, като не е приел приложения D 4a и D 4b поради съмнения във връзка с тяхната надеждност, без да е необходимо да се разглеждат оплакванията на жалбоподателя, изведени от факта, че апелативният състав не е взел предвид обяснението му относно изглеждащата необичайно заглавна част на същите приложения. Що се отнася до приложение D 2, Общият съд приема, че тъй като в него няма номер ASIN и жалбоподателят не представя никакъв друг документ, който да докаже неговата надеждност, правилно апелативният състав е приел, че това приложение няма никаква доказателствена стойност.
2)

По второто оплакване, изведено от пропуска на апелативния състав да вземе предвид предложенията, публикувани на сайта amazon.de, в които са посочени точни дати
Жалбоподателят твърди, че като изразява съмнения относно автентичността на документите, съдържащи се в приложения D 2, D 4a и D 4b, апелативният състав не взема предвид факта, че в предложенията за продажба на сайта в интернет amazon.de, съдържащи се в приложения D 4a и D 4b, е посочено „в продажба в amazon.de, считано от“, с дата за съответните предложения, 26 май 2011 г. (приложение D 4a) и 27 юни 2011 г. (приложение D 4b).
Жалбоподателят изтъква също, че доводът на г‑н Mahdavi Sabet, че когато потърсил в интернет модела на калъф с описателните термини, използвани в предложението, съдържащо се в приложение D 4b, се появил съвсем различен модел на калъф, е неправилен. Наистина тези използвани за търсене термини били общо описание на артикул, а не специфичен референтен номер, съответстващ само на едно предложение.
EUIPO оспорва доводите на жалбоподателят. Тя подчертава, че апелативният състав не е пренебрегнал датите, посочени в документите, съдържащи се в приложения D 2, D 4a и D 4b. Според EUIPO тези дати не доказват оповестяването на оспорвания промишлен дизайн, тъй като видът на калъф може да се изменя във всеки момент и все пак да остане на платформата за продажби Amazon като постоянно предложение за продажба.
i)

По пропуска да бъде взета предвид датата 26 май 2011 г., съдържаща се в приложение D 4a
Когато става въпрос за датата 26 май 2011 г., съдържаща се в приложение D 4a, се налага да се отбележи, че апелативният състав действително не е взел предвид, както посочва жалбоподателят, отбелязването „В продажба на amazon.de от 26 май 2011 г.“, намиращо се на трета страница от приложение D 4a. Не само изображението върху този документ, но никаква друга информация, включена в това приложение, не е разгледана от апелативния състав, с единствения мотив че имало подозрения във връзка с точното възпроизвеждане на съдържанието в посочения документ и като цяло относно възможността за изменение на съдържанието на страница в интернет, преди да бъде разпечатана от интернет.
Общият съд обаче вече прие в точка 55 по-горе, че апелативният състав е допуснал грешка, като е отхвърлил приложения D 4a и D 4b поради подозрения във връзка с тяхната надеждност.
Освен това, след като приложение D 4a трябва да се прецени в контекста на другите представени от жалбоподателя доказателства, следва да се отбележи, че приложения D 3 и D 5 потвърждават оповестяването на оспорвания промишлен дизайн още на 26 май 2011 г.
Наистина във фактурата, изпратена от жалбоподателя на един клиент (приложение D 3), има описание на спорния калъф, подобно на това, намиращо се на сайта в интернет amazon.de (mumbi Silikon Case HTC Desire HD Silicon Tasche Hülle — DesireHD Schutzhülle). В нея се посочва също и същата цена (6,99 eur) като на продукта, носещ номер ASIN B0052TD 5OM и достъпен на този сайт от 26 май 2011 г. Освен това нареждането за покупка на този калъф е с дата 27 май 2011 г., т.е. от деня непосредствено след 26 май 2011 г. С оглед на тези доказателства може да се приеме само, че тази фактура съдържа достатъчно точна информация, като по този начин подкрепя информацията, съдържаща се в другите доказателства, представени от жалбоподателя, по-специално в приложение D 4a.
Апелативният състав обаче отхвърля всякаква доказателствена стойност на това приложение единствено поради липсата на изображения. Във връзка с това е уместно да се посочи, че обикновено във фактурата няма главно изображения. В нея се посочва наименованието на продукта, което е един от най-важните елементи на фактурите изобщо (вж. в този смисъл решение от 16 септември 2013 г., Avery Dennison/СХВП — Dennison-Hesperia (AVERY DENNISON),
T‑200/10
, непубликувано,
EU:T:2013:467
, т.
). Освен това във фактурата по принцип се посочват съществените данни за предприятието, издало фактурата, за което свидетелства също и фактурата, съдържаща се в приложение D 3, в която наред с другите данни е посочен уникалният идентификационен данъчен номер на предприятието на жалбоподателя, HandyNow.
Поради това, за да може да се постави под въпрос доказателствената стойност на финансов документ, установяващ наличието на търговски отношения между предприятие и негов клиент, и за да бъде отхвърлен като невалидно доказателство, е трябвало апелативният състав да има сериозни съмнения и да ги обоснове, което не личи ясно от обжалваното решение.
Що се отнася до електронния документ със снимка на калъф, съдържащ се в приложение D 5, Общият съд установи, че снимката на спорния калъф разкрива формата, на пръв поглед подобна на оспорвания промишлен дизайн, и че в документа се посочва авторът на тази снимка, а именно предприятието на жалбоподателя, HandyNow, датата 26 май 2011 г., както и марката на жалбоподателя „mumbi“, която също фигурира в описанието на калъфите, предлагани на сайта в интернет amazon.de и посочени в приложения D 2, D 4a и D 4b. Очевидно е, че приложение D 5 е свързано с приложение D 4a.
Доказателствата, съдържащи се в приложения D 3 и D 5, разгледани съвместно с отбелязването, съдържащо се приложение D 4a, на датата, на която предложението за продажба ще бъде достъпно, а именно „от 26 май 2011 г.“, могат да подкрепят твърдението, че оспорваният промишлен дизайн е бил оповестен от 26 май 2011 г. Следователно апелативният състав неправилно отрича каквато и да е доказателствена стойност на доказателствата, съдържащи се в приложения D 3 и D 5.
С оглед на изложеното по-горе следва да се приеме, че апелативният състав е допуснал грешка в преценката, като е пропуснал да вземе предвид датата, на която предложението за продажба ще бъде достъпно, а именно 26 май 2011 г., съдържаща се в приложение D 4a.
ii)

По липсата на съобразяване с датата 27 юни 2011 г., съдържаща се в приложение D 4b
Що се отнася обаче до датата 27 юни 2011 г., съдържаща се в приложение D 4b, следва да се отбележи, че апелативният състав не е пренебрегнал посочването на модел на калъф, за който се твърди, че е идентичен на оспорвания промишлен дизайн, „от 27 юни 2011 г.“ на сайта в интернет amazon.de. Напротив, той го разглежда с цялото приложение D 4b в точка 33 от обжалваното решение, като стига до извода за липса на доказателствена стойност на това приложение. Освен мотива, че спорната разпечатка на екран имала необичайна заглавна част, апелативният състав приема, че макар съответните предложения за продажба на пръв поглед да изглеждат като относими доказателства за оповестяването на оспорвания промишлен дизайн, към тях трябвало да се подходи скептично с оглед на търсенето в интернет, направено от г‑н Mahdavi Sabet, с което целял чрез описателните термини, използвани в предложенията на сайта в интернет amazon.de, да открие модела на калъф на жалбоподателя. Наистина резултатите от това търсене показали калъф, съвсем различен от този на жалбоподателя, съдържащ се в предложенията на сайта в интернет amazon.de.
С оглед на направените по-горе в точка 55 изводи относно надеждността на приложения D 4a и D 4b Общият съд счита, че апелативният състав греши, като приема, че приложение D 4b, което впрочем, както е установено от апелативният състав в точка 33 от обжалваното решение, има общи характеристики с тези на оспорвания промишлен дизайн, не е надеждно.
По отношение на резултатите от направеното от г‑н Mahdavi Sabet търсене в интернет, от точка 33 от обжалваното решение се установява, че ключовите думи, използвани за това търсене, са „mumbi Silikon TPU Tasche Samsung Galaxy i9100 S II Silicon Case Hülle-Galaxy S 2 S 2 SII Schutzhulle“, т.е. марката на жалбоподателя, „mumbi“, указването на материала, както и вероятно посочването на модела на мобилен телефон, за който той е предназначен, а не специфичният референтен номер. Затова следва да се отбележи, както отбелязва жалбоподателят, че предмет на въпросното търсене не е точното обозначение на определен модел на калъф за мобилен телефон, а неговото описание.
Поради това с оглед на направените по-горе в точки 45—55 констатации относно специфичния референтен номер ASIN, който се отрежда на всеки артикул, включен в каталога на сайта в интернет Amazon, следва да се приеме, че апелативният състав не е могъл валидно да приеме съмненията, които предизвикал г‑н Mahdavi Sabet с търсенето си в интернет.
При това положение, тъй като само резултатите от това търсене не могат да оспорят доказателствена стойност на посочването на сайта в интернет amazon.de на датата на достъпност на продукта „от 27 юни 2011 г.“ (приложение D 4b), следва да се приеме, че апелативният състав е направил грешна преценка на доказателствената стойност на приложение D 4b.
3)

По третото оплакване, изведено от неправилното отхвърляне от апелативния състав на разпечатката на екран, показваща предложение на сайта в интернет amazon.de, представена в приложение D 11
Жалбоподателят посочва, че апелативният състав греши, като отхвърля разпечатката на екран, представена в приложение D 11 и показваща предложение за продажба на сайта в интернет amazon.de от 31 декември 2010 г.
Що се отнася до обстоятелството, че датата, посочена на сайтове в интернет за пускането в продажба на калъф, не съответства на датата на действителната продажба на продукта, за който е предназначен този калъф, жалбоподателят посочва, че спорният калъф е подходящ за два мобилни телефона, а именно iPhone 4S и iPhone 4, вторият от които вече е бил в продажба от 24 юни 2010 г. Според жалбоподателя в резултат на появата на пазара на по-новия модел мобилен телефон, iPhone 4S, било изменено наименованието на продукта, посочен в Amazon с номер ASIN B005RFUT 72.
Що се отнася до качеството на изображенията, съдържащи се в споменатите по-горе разпечатки на екран, жалбоподателят обяснява, че в приложение D 11 има ясна фотография на мобилен телефон с всички характеристики на оспорвания промишлен дизайн. Жалбоподателят поддържа освен това, че доброто качество на фотографията, съдържаща се в това приложение, е видно също в преписката, на която се основава решението на отдела по отмяна.
EUIPO оспорва доводите на жалбоподателя. Тя твърди, че обясненията на жалбоподателя относно изразените от г‑н Mahdavi Sabet съмнения във връзка с приложение D 11 са неотносими, тъй като са изложени за първи път пред Общия съд. Във всеки случай предложенията на платформата за продажби Amazon, включително визуалното възпроизвеждане на продуктите, можело да бъдат изменяни във всеки момент от техния автор.
Първо, що се отнася до твърдението в точка 34 от обжалваното решение, че г‑н Mahdavi Sabet доказал, че датата, съдържаща се в разпечатката на екран на сайта в интернет amazon.de, за пускането в продажба на калъф, представена в приложение D 11, не отговаря на датата на действителната продажба на един от продуктите, в случая iPhone 4S, за които бил предназначен калъфът, следва да се отбележи, както жалбоподателят, че описанието на калъфа, съдържащо се в приложение D 11, не се отнася само за iPhone 4S, пуснат на пазара след датата 31 декември 2010 г., посочена в същото приложение, а също и за iPhone 4, вече пуснат в продажба преди 31 декември 2010 г.
След това е добре да се припомни, че в приложение D 11 става въпрос за продукт, пуснат в продажба на сайта в интернет amazon.de с номер ASIN B005RFUT 72. С оглед на уникалността на този номер, както беше посочено по-горе в точка 45, апелативният състав не е могъл валидно да приеме, че приложение D 11 няма достатъчна доказателствена стойност относно оповестяването.
Освен това, дори да се приеме, че апелативният състав е могъл да приеме, че е възможно документът, съдържащ се в приложение D 11, да бъде изменян във всеки момент, в обжалваното решение няма никакви мотиви, въз основа на които да може да се приеме наличие на такова изменение.
Този извод не може да бъде оспорен от факта, посочен от апелативния състав в точка 34 от обжалваното решение, че в хода на административното производство жалбоподателят не е дал обяснения относно разминаването във времето между датата на пускане в продажба на калъф и датата на действителното пускане на пазара на продукта, за който е предназначен този калъф. Във връзка с това е достатъчно да се отбележи, че в съдържащата се в приложение D 11 информация се посочва както iPhone 4, така и iPhone 4S и че е общоизвестно, че пускането на пазара на iPhone 4 е последвано от това на iPhone 4S.
Следва да се отбележи, че доводът на EUIPO, че обясненията на жалбоподателя във връзка с изразените от г‑н Mahdavi Sabet съмнения относно това разминаване във времето, дадени за първи път пред Общия съд, са неотносими, не се отразява на предходните изводи.
И накрая, що се отнася до качеството на изображението, съдържащо се в приложение D 11, Общият съд установи, че жалбоподателят с основание твърди, че това изображение се вижда ясно в решението на отдела по отмяна. Освен това възпроизведеният в това изображение калъф на пръв поглед има характеристики, подобни на оспорвания промишлен дизайн. Поради това посоченото изображение не би могло да се квалифицира като неясно.
С оглед на изложеното по-горе се налага изводът, че апелативният състав е направил неправилна преценка на съдържащия се в приложение D 11 документ, като е отказал да приеме, че същият няма никаква доказателствена стойност.
б)

По направената от апелативния състав преценка на доказателствената стойност на електронните съобщения, съдържащи информационни писма от портала за продажби в интернет Alibaba.com
Жалбоподателят посочва, че апелативният състав не е могъл да откаже да вземе предвид информационните писма от портала за продажби в интернет Alibaba.com, получени от жалбоподателя на 15, 22 и 29 юни 2011 т. и представени в приложения D 7, D 8 и D 9. Той счита, че съдържащите се в тези приложения фотографии са достатъчно ясни и показват всички характерни особености, неразривно свързани със замисъла на оспорвания промишлен дизайн. В това отношение той се позовава на решението на отдела по отмяна, за да докаже, че тези фотографии са достатъчно качествени.
Относно заглавната част на приложения D 7—D 9 жалбоподателят твърди, че в тази заглавна част е възпроизведена допълнителна информация, която се съхранява в неговата система за архивиране.
Освен това жалбоподателят смята, че апелативният състав неправилно квалифицира приложения D 7, D 8 и D 9 като частна кореспонденция между две лица и въз основа на това заключава, че те не позволяват да се приеме, че съдържанието на тази кореспонденция е могло да бъде известно в нормалната търговска практика на специализираните среди от съответния сектор, осъществяващи дейността си в Съюза. Той изтъква, че като адресат на информационните писма от портала за продажби в интернет Alibaba.com, той е част от специализираните среди от съответния сектор, осъществяващи дейността си в Съюза, и поради това само изпращането на тези информационни писма на жалбоподателя на 15, 22 и 29 юни 2011 г. е доказателство за това че въпросният модел е бил познат на специализираните среди от съответния сектор, осъществяващи дейността си в Съюза.
EUIPO оспорва доводите на жалбоподателя. Тя изтъква първо, че визуалното възпроизвеждане на калъфа, съдържащо се в приложения D 7—D 9, не е достатъчно качествено и че тъй като новите приложени към жалбата документи, които би трябвало да са с по-добро качество, са представени за първи път пред Общия съд, те не са относими. След това EUIPO повтаря, че заглавните части на спорните електронни съобщения са събудили съмнения във връзка с доказателствената им стойност. Накрая EUIPO отбелязва, че апелативният състав е предположил, че става въпрос за частна кореспонденция, поради това че жалбоподателят само заявил, че всички информационни писма изхождали от един и същ доставчик.
Относно констатацията на апелативния състав в точка 40 от обжалваното решение, че изображенията, съдържащи се в приложения D 7—D 9 били много неясни и поради това не давали възможност да се установи връзка с оспорвания промишлен дизайн, достатъчно е да се отбележи, че що се отнася до изображението, съдържащо се в приложение D 7, характерните особености на калъфа, възпроизведени в това изображение, както посочва жалбоподателят, се виждат добре в решението на отдела по отмяна и те приличат в достатъчна степен на тези на оспорвания промишлен дизайн. Следователно възпроизведеното в приложение D 7 изображение не може да се отхвърли, поради това че не е ясно.
Що се отнася до заглавната част на електронното съобщение, представено в приложение D 7, за която се твърди, че е необичайна, следва да се отбележи, че в точка 40 обжалваното решение апелативният състав възпроизвежда прекалено общите си забележки, направени по повод на надеждността на доказателствата, изтеглени от интернет, без да подкрепи подозренията си, че спорното електронно съобщение, както и другите две електронни съобщения, за които става въпрос, могли да бъдат изменени във всеки момент. В това отношение той се основава само на презумпцията, че данните и изображенията, качени в интернет и достъпни само чрез компютър, могат да бъдат изменяни във всеки момент.
Разбира се, както посочва апелативният състав в точка 30 от обжалваното решение, не може да се изключи възможността съдържанието на сайт в интернет или на всеки друг електронен документ да бъде изменено във всеки момент. Все пак, да се прилага автоматично тази презумпция, без да има сериозни и проверени съмнения, че в конкретния случай доказателствата са били изменени, би попречило на прилагането на принципа, установен в съдебната практика на Съюза, припомнена в точка 24 по-горе, че доказателствата, представени от лицето, което иска обявяването на недействителност, трябва да се преценяват във връзка с другите доказателства (вж. в този смисъл решение от 9 март 2012 г., Flacon,
T‑450/08
, непубликувано,
EU:T:2012:117
, т.
и цитираната съдебна практика).
Поради това с оглед на съдържащия се по-горе в точка 55 извод апелативният състав неправилно приема, че съдържащо се в приложение D 7 електронно съобщение няма никаква доказателствена стойност.
Тази преценка не може да бъде оспорена от твърдението на апелативния състав, че съдържащите се в приложения D 7—D 9 електронни съобщения доказват най-много наличието на частна кореспонденция между две лица.
Важно е да се отбележи, че документът, съдържащ се в приложение D 7, не е само електронно съобщение между две лица, а включва и информационно писмо, адресирано до жалбоподателя от дружеството за продажби в интернет Alibaba.com. За да се установи оповестяването на спорния калъф, следва да се държи сметка за съдържанието на електронното съобщение, а не за неговата форма. Не би могло информационно писмо да се квалифицира като „частна кореспонденция“. По естеството си информационно писмо е адресирано до множество лица, които се абонират, и целта му е маркетингът на продуктите. Както беше посочено от жалбоподателя, без това да бъде оспорено от EUIPO, порталът за продажби в интернет Alibaba.com изпраща информационните си писма на хиляди адресати, а не само на жалбоподателя. Освен това е общоизвестно, че сайтът в интернет Alibaba.com е голяма платформа за продажби на продукти в световен мащаб. С оглед на тези съображения от обжалваното решение не се установяват ясно критериите, въз основа на които апелативният състав заявява, че съдържащото се в приложение D 7 електронно съобщение доказвало най-много наличието на частна кореспонденция между две лица.
При тези обстоятелства следва да се приеме, че апелативният състав допуска грешка в преценката, като заявява, че съдържащото се в приложение D 7 електронно съобщение няма никаква доказателствена стойност.
С оглед на всичко изложено дотук Общият съд счита, че допуснатите от апелативния състав грешки в преценката на доказателствата налагат отмяната на обжалваното решение. При положение че апелативният състав не е преценил надлежно някои доказателства, които биха могли да се отразят на решението по спора, преценката му на оповестяването на оспорвания промишлен дизайн не е пълна и съобразно с принципа на разпределението на правомощията между EUIPO и Общия съд, ще следва инстанциите на EUIPO отново да вземат становище.
Поради това следва първото основание да се уважи и да се отмени обжалваното решение, без да е необходимо произнасяне по второто и третото основание. Не е необходимо произнасяне и по искането на жалбоподателя за връщане на делото на апелативния състав. Наистина според член 61, параграф 6 от Регламент № 6/2002 EUIPO е длъжна да предприеме съответните мерки по изпълнение на решението на Общия съд. От последната разпоредба е видно, че Общият съд не следва да дава задължителни указания на EUIPO, която следва да се съобрази с диспозитива и мотивите на решението на Общия съд (вж. по аналогия решение на Общия съд от 15 март 2006 г., Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia/СХВП — Ferrero (FERRÓ),
T‑35/04
,
EU:T:2006:82
, т.
и цитираната съдебна практика).
2.

По искането за обявяване на оспорвания промишлен дизайн за недействителен
Главното искане на жалбоподателя е Общият съд да отмени обжалваното решение и освен това да обяви оспорвания промишлен дизайн за недействителен. EUIPO счита, че това искане е недопустимо, тъй като според постоянната съдебна практика признатото на Общия съд правомощие за изменение не означава, че той има правомощие да замени със собствената си преценка преценката на апелативния състав нито да направи преценка, по която този състав все още не е взел становище.
Трябва да се припомни, че упражняваният от Общия съд контрол в съответствие с член 61 от Регламент № 6/2002 е контрол за законосъобразност на решенията на апелативните състави на EUIPO и той може да отмени или измени решението, предмет на жалбата, само ако към момента на постановяването му то е опорочено и поради това е налице някое от основанията за отмяна или за изменение, посочени в член 61, параграф 2 от този регламент. Следователно признатото на Общия съд правомощие за изменение на решението на апелативния състав не означава, че той може да замени със своята преценка тази на апелативния състав и още по-малко да извърши преценка по въпрос, по който посоченият състав не е взел още становище. Поради това упражняването на правомощието за изменение на решението трябва по принцип да се ограничи до положенията, при които Общият съд, след като е осъществил контрол върху направената от апелативния състав преценка, въз основа на установените фактически и правни обстоятелства е в състояние да определи решението, което апелативният състав е трябвало да приеме (вж. по аналогия решение от 13 май 2015 г., Group Nivelles/СХВП — Easy Sanitairy Solutions (Отходен душ канал),
T‑15/13
,
EU:T:2015:281
, т.
и цитираната съдебна практика).
Достатъчно е да се посочи, че тъй като в случая обжалваното решение се отменя поради грешка в преценката на апелативния състав относно доказателствената стойност на представените от жалбоподателя доказателства, с които цели да докаже оповестяването на оспорвания промишлен дизайн, и апелативният състав трябва да се произнесе отново по доказателствената стойност на тези доказателства, както и след това по недействителността на оспорвания промишлен дизайн, Общият съд не следва още сега да се произнася по недействителността на оспорвания промишлен дизайн.
Поради това искането на жалбоподателя Общият съд да разпореди на EUIPO да обяви оспорвания промишлен дизайн за недействителен, е недопустимо.
IV.

По съдебните разноски
Според член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общият съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. В случая жалбоподателят е поискал EUIPO да бъде осъдена да заплати съдебните разноски, включително тези, направени в хода на производството по жалбата.
Тъй като EUIPO е загубила делото, тя трябва да бъде осъдена да понесе собствените си разноски и разноските на жалбоподателя в съответствие с неговото искане. По силата на член 190, параграф 2 от Процедурния правилник тези разноски включват също и необходимите разходи, направени от жалбоподателя за производството пред апелативния състав.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (четвърти състав)
реши:

1)
Отменя решение на трети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 13 януари 2015 г. (преписка R 460/2013‑3).

2)
Отхвърля жалбата в останалата част.

3)
Осъжда EUIPO да понесе собствените си разноски, както и разноските, направени от г‑н Claus Gramberg, включително необходимите разходи, направени за производството пред апелативния състав на EUIPO.

Kanninen
Calvo-Sotelo Ibáñez-Martín
Reine
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 27 февруари 2018 година.
Подписи
Съдържание

I. Обстоятелствата по спора

II. Искания на страните

III. От правна страна

А. По допустимостта на доказателствата, представени за първи път пред Общия съд

Б. По същество

1. По искането за отмяна и връщане на делото на апелативния състав

а) По направената от апелативния състав преценка на доказателствената стойност на разпечатките на екран от сайта в интернет amazon.de

1) По първото оплакване, изведено от отказа на апелативния състав да признае доказателствената стойност на приложения D 2, D 4a и D 4b поради изглеждаща необичайно заглавна част и пренебрегване на обяснението на жалбоподателя относно тази заглавна част

2) По второто оплакване, изведено от пропуска на апелативния състав да вземе предвид предложенията, публикувани на сайта amazon.de, в които са посочени точни дати

i) По пропуска да бъде взета предвид датата 26 май 2011 г., съдържаща се в приложение D 4a

ii) По липсата на съобразяване с датата 27 юни 2011 г., съдържаща се в приложение D 4b

3) По третото оплакване, изведено от неправилното отхвърляне от апелативния състав на разпечатката на екран, показваща предложение на сайта в интернет amazon.de, представена в приложение D 11

б) По направената от апелативния състав преценка на доказателствената стойност на електронните съобщения, съдържащи информационни писма от портала за продажби в интернет Alibaba.com

2. По искането за обявяване на оспорвания промишлен дизайн за недействителен

IV. По съдебните разноски
(
*1
)	Език на производството: немски.