CELEX: 62018CJ0239
Trimitere preliminară
Protecția soiurilor de plante
Regulamentul (CE) nr. 2100/94
Derogare prevăzută la articolul 14
Regulamentul (CE) nr. 1768/95
Articolul 11 alineatele (1) și (2)
Cereri de informații
Informații furnizate de organismele oficiale
Cerere de informații privind folosirea reală a materialului din specii sau din soiuri specifice
Conținutul cererii

Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 11 alineatele (1) și (2) din Regulamentul (CE) nr. 1768/95 al Comisiei din 24 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a derogării prevăzute la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului de instituire a unui regim de protecție comunitară a soiurilor de plante (
JO 1995, L 173, p. 14
, Ediție specială, 03/vol. 17, p. 177).
Această cerere a fost formulată în cadrul unui litigiu între Saatgut‑Treuhandverwaltungs GmbH (denumită în continuare „STV”), pe de o parte, și Freistaat Thüringen (landul Turingia, Germania), pe de altă parte, cu privire la refuzul acestuia din urmă de a‑i comunica informații care pot fi obținute dintr‑o bază de date constituită pe baza unor indicații furnizate de agricultori în cadrul unor cereri de subvenții plătite din fonduri europene agricole.
Cadrul juridic
Regulamentul de bază
Al șaptesprezecelea și al optsprezecelea considerent ale Regulamentului (CE) nr. 2100/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de instituire a unui sistem de protecție comunitară a soiurilor de plante (
JO 1994, L 227, p. 1
, Ediție specială, 03/vol. 5, p. 197, denumit în continuare „regulamentul de bază”) enunță:
„întrucât exercitarea drepturilor conferite de protecția comunitară a soiurilor de plante trebuie supusă restricțiilor prevăzute în dispozițiile adoptate în interes public;
întrucât aceasta presupune protecția producției agricole; întrucât, în acest scop, agricultorii trebuie să fie autorizați să folosească produsul recoltelor lor, în conformitate cu anumite metode, în scopul înmulțirii;”.
Articolul 5 din acest regulament, intitulat „Obiectul protecției comunitare a soiurilor de plante”, prevede la alineatele (1) și (2) următoarele:
„(1)   Soiurile din toate genurile și speciile botanice, inclusiv, în special, hibrizii acestora, pot face obiectul protecției comunitare a soiurilor de plante.
(2)   În sensul prezentului regulament, prin «soi» se înțelege un ansamblu vegetal dintr‑un singur taxon botanic de la nivelul elementar cunoscut […]”
Articolul 13 din regulamentul menționat, intitulat „Drepturile titularului protecției comunitare a soiurilor de plante și limitări”, prevede la alineatul (2) următoarele:
„(1)   Protecția comunitară a soiurilor de plante are ca scop să rezerve titularului sau titularilor săi, denumiți în continuare «titular», dreptul de a îndeplini acțiunile prevăzute la alineatul (2).
(2)   Fără a aduce atingere articolelor 15 și 16, autorizarea titularului este necesară pentru următoarele acțiuni, care privesc constituenții soiului sau materialul recoltat aparținând soiului protejat […]:
(a)
producerea sau reproducerea (înmulțirea);
(b)
condiționarea în vederea înmulțirii;
(c)
oferirea spre vânzare;
(d)
vânzarea sau orice altă formă de comercializare;
(e)
exportul în afara [Uniunii Europene];
(f)
importul în [Uniune];
(g)
deținerea în scopurile menționate la literele (a)-(f).
Titularul își poate supune autorizarea unor condiții și limitări.”
Articolul 14 din același regulament, intitulat „Derogare de la protecția comunitară a soiurilor de plante”, este redactat după cum urmează:
„(1)   Fără a aduce atingere articolului 13 alineatul (2) și pentru a salvgarda producția agricolă, agricultorii sunt autorizați să utilizeze, în vederea înmulțirii în aer liber în propriile lor ferme, produsul recoltei obținute prin cultivarea, în propriile lor ferme, a materialului de înmulțire din soiuri care beneficiază de protecția comunitară a soiurilor de plante, altele decât soiurile hibride sau sintetice.
(2)   Alineatul (1) se aplică numai următoarelor specii de plante agricole:
[…]
(b)
cereale:
Avena sativ
– ovăz
Hordeum vulgare L
. – orz
Oryza sativa L
. – orez
Phalaris canariensis L
. – iarba‑cănărașului
Secale cereale L
. – secară
X Triticosecale Wittm
. – triticale
Triticum aestivum L. emend. Fiori et Paol
. – grâu
Triticum durum Desf
. – ghircă
Triticum spelta L
. – grâu spelt.
(c)
cartofi:
Solanum tuberosum
– cartof
[…]
(3)   Condițiile care permit aplicarea derogării prevăzute la alineatul (1) și salvgardarea intereselor legitime ale amelioratorului și ale agricultorului sunt prevăzute, până la intrarea în vigoare a prezentului regulament, în regulamentul de aplicare menționat la articolul 114, pe baza următoarelor criterii:
–
nu există nicio restricție cantitativă pentru exploatația agricultorului în măsura în care aceste cantități nu depășesc necesitățile exploatației;
–
produsul recoltei poate fi pregătit, în vederea cultivării, chiar de către agricultor sau prin prestare de servicii […]
–
micii agricultori nu sunt obligați să plătească o remunerație titularului; prin «mici agricultori» se înțelege:
–
în cazul speciilor de plante prevăzute în alineatul (2) care intră sub incidența Regulamentului (CEE) nr. 1765/92 al Consiliului din 30 iunie 1992 de instituire a unui regim de susținere a producătorilor de anumite culturi arabile [
JO 1992, L 181, p. 12
], agricultorii care nu cultivă specii de plante pe o suprafață mai mare decât cea care ar fi necesară producerii a 92 tone de cereale; pentru calcularea acestei suprafețe se aplică articolul 8 alineatul (2) din regulamentul menționat anterior;
–
în cazul altor specii de plante prevăzute în alineatul (2) din prezentul articol, agricultorii care îndeplinesc criteriile comparabile corespunzătoare;
–
ceilalți agricultori sunt obligați să plătească titularului o remunerație echitabilă, care trebuie să fie semnificativ mai mică decât suma percepută pentru producerea sub licență a materialului săditor din același soi în aceeași regiune; nivelul efectiv al acestei remunerații echitabile poate varia în timp, ținând cont de măsura în care s‑a aplicat derogarea prevăzută în alineatul (1) pentru soiul respectiv;
–
responsabilitatea controlului aplicării prezentului articol sau a dispozițiilor adoptate în temeiul prezentului articol revine exclusiv titularilor; în organizarea acestui control, aceștia nu pot recurge la serviciile agențiilor oficiale;
–
orice informație pertinentă este furnizată la cerere titularilor de către agricultori și de către prestatorii de operațiuni de sortare de acest tip; orice informație pertinentă poate fi furnizată și de agențiile oficiale implicate în controlul producției agricole, dacă această informație a fost obținută prin exercitarea normală a sarcinilor lor, fără taxe și costuri suplimentare. Aceste dispoziții nu aduc în niciun fel atingere, în ceea ce privește datele cu caracter personal, legislației [Uniunii] și naționale privind protecția persoanelor din punctul de vedere al prelucrării și liberei circulații a datelor personale.”
Regulamentul nr. 1768/95
Primul-al cincilea considerent ale Regulamentului nr. 1768/95 enunță:
„întrucât articolul 14 din regulamentul de bază prevede o derogare de la protecția comunitară a soiurilor de plante, pentru a salvgarda producția agricolă […];
întrucât condițiile care permit ca această derogare să aibă efect și ca interesele legitime ale amelioratorului și ale agricultorului să fie salvgardate sunt fixate în regulamentul de aplicare pe baza criteriilor enunțate în articolul 14 alineatul (3) din regulamentul de bază;
întrucât prezentul regulament stabilește aceste condiții specificând, mai ales, obligațiile agricultorilor, ale transformatorilor și ale titularilor care decurg din criteriile menționate anterior;
întrucât aceste obligații privesc în mod esențial plata, de către agricultori, a unei remunerații echitabile titularului pentru dreptul de a face uz de derogare, furnizarea de informații, garanția că produsul recoltei supus transformării este identic cu produsul care rezultă din transformare, precum și controlul aplicării dispozițiilor derogării;
întrucât, de asemenea, definiția «micilor agricultori» care nu sunt obligați la plata unei remunerații titularului pentru a face uz de derogare este completată, în special în ceea ce‑i privește pe agricultorii care cultivă cartofi.”
Articolul 7 din Regulamentul nr. 1768/95 privește în mod specific „micii agricultori”. Alineatul (5) al acestuia prevede:
„În cazul unui litigiu, un agricultor care se declară «mic agricultor» face dovada faptului că sunt îndeplinite condițiile cerute în acest scop. […]”
Articolele 8 și 9 din Regulamentul nr. 1768/95 privesc informațiile care trebuie furnizate de agricultor și de persoanele care efectuează prelucrarea. Alineatul (4) al acestor dispoziții impune titularului ca, în cerere, să specifice numele și adresa, soiul sau soiurile pentru care solicită informații, precum și o trimitere sau trimiteri la protecția comunitară a soiurilor de plante în cauză.
Articolul 11 din Regulamentul nr. 1768/95, intitulat „Informații furnizate de organismele oficiale”, prevede:
„(1)   Toate cererile de informare asupra folosirii reale, prin cultivare, a materialului din specii sau soiuri specifice sau asupra rezultatelor unei astfel de utilizări, adresate de către un titular unui organism oficial, trebuie făcute în scris. În aceste cereri, titularul își precizează numele și adresa, soiul sau soiurile pentru care solicită o informație și tipul de informație pe care o dorește. Titularul furnizează, de asemenea, dovezi cu privire la proprietatea sa.
(2)   Fără să aducă atingere dispozițiilor articolului 12, organismul oficial nu poate reține informațiile cerute decât dacă:
–
nu este implicat în controlul producției agricole;
–
nu este autorizat, în temeiul legislației [Uniunii] sau al legislației statelor membre cu privire la rezerva generală aplicabilă activităților organismelor oficiale, să comunice aceste informații titularilor;
–
are autoritatea de a reține această informație, în temeiul legislației [Uniunii] sau al legislației statelor membre conform căreia informațiile au fost strânse;
–
informația cerută nu este sau nu mai este disponibilă;
–
informația nu poate fi obținută în cadrul exercițiului normal al organismului;
–
informația nu poate fi obținută decât contra unor taxe sau costuri suplimentare
sau
–
informația privește în mod specific materiale diferite de soiurile titularului.
Organismele oficiale în cauză informează Comisia cu privire la maniera în care își exercită rezerva menționată la a treia liniuță.
(3)   La furnizarea informațiilor, organismul oficial nu face nicio diferență între titulari. Organismul oficial poate furniza informațiile cerute de titular sub formă de copii ale documentelor care conțin informații suplimentare celor cu privire la materialul din soiurile titularului, cu condiția să existe garanția că orice posibilitate de identificare a persoanelor protejate de dispozițiile prevăzute în articolul 12 a fost eliminată.
(4)   În cazul în care organismul oficial decide să rețină informația cerută, informează în scris titularul care o solicită și motivează această decizie.”
Articolul 12 din Regulamentul nr. 1768/95 privește protecția persoanelor în materie de utilizare și de liberă circulație a datelor cu caracter personal.
Litigiul principal și întrebările preliminare
STV reprezintă întreprinderi producătoare de semințe titulare ale protecției comunitare a soiurilor de plante și este, printre altele, însărcinată de aceste întreprinderi cu controlul cultivării de către agricultori a unor soiuri protejate în acest sens și cu revendicarea de la acești agricultori a dreptului la remunerație pe care întreprinderile menționate îl pot pretinde.
Landul Turingia este competent pentru supravegherea fondurilor Uniunii Europene, în sensul administrării și al controlului cheltuielilor din Fondul european de orientare și garantare agricolă (FEOGA) și din Fondul european agricol pentru dezvoltare rurală (FEADR). În acest temei, potrivit deciziei de trimitere, acest land menține o bază de date denumită „InVeKoS” (Integriertes Verwaltungs- und Kontrollsystem, sistemul integrat de control și de gestiune), care se bazează pe indicațiile date în acest temei de agricultorii care solicită ajutoare. STV susține că printre aceste indicații figurează speciile cultivate de acești agricultori și suprafețele pe care are loc această cultivare.
Prin scrisoarea din 5 aprilie 2016, STV a solicitat landului Turingia, în temeiul articolului 11 din Regulamentul nr. 1768/95, să îi comunice informații păstrate în baza de date InVeKoS. Această cerere a fost respinsă.
Prin cererea din 23 decembrie 2016, STV a sesizat Landgericht Erfurt (Tribunalul Regional din Erfurt, Germania) pentru ca landul Turingia să fie obligat, în temeiul articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95, să îi comunice următoarele date păstrate în baza de date InVeKoS:
–
denumirea și adresa întreprinderilor agricole;
–
suprafețele agricole (în hectare) ale fiecăreia dintre întreprinderi și
–
suprafețele agricole (în hectare) afectate culturii de cereale și de cartofi.
Această cerere a fost respinsă de tribunalul menționat la 17 august 2017, în temeiul dispozițiilor coroborate ale articolului 11 alineatul (2) a doua și a treia liniuță, precum și ale articolului 12 din Regulamentul nr. 1768/95.
STV a formulat apel împotriva acestei decizii la instanța de trimitere.
STV arată în această privință că informațiile pe care le conține baza de date InVeKoS pot furniza o clarificare cu privire la suprafața terenurilor cultivate efectiv de agricultori și, prin urmare, cu privire la calificarea unor astfel de agricultori drept „mici agricultori”, în sensul articolului 14 alineatul (3) din regulamentul de bază. Obținerea acestor informații i‑ar permite astfel să nu solicite informații de la aceștia din urmă. STV adaugă că este dispusă să ramburseze landului Turingia cheltuielile eventual efectuate de acesta din urmă pentru a răspunde la cererea sa.
Landul Turingia susține în schimb că baza de date InVeKoS nu conține nicio informație proprie unui soi, cu excepția cânepii și a hameiului. Pe de altă parte, acest land nu ar poseda capacități proprii de programare pentru a pune la punct căutarea specială pe care o impune prelucrarea datelor dorite, recurgerea la un operator extern pentru aceste lucrări de programare fiind evaluată la 6000 de euro.
În acest context, Thüringer Oberlandesgericht (Tribunalul Regional Superior din Turingia, Germania) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Conform articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95, există un drept de informare în raport cu organismele oficiale care se limitează doar la informații privind speciile de plante, fără ca prin cererea de informații să poată fi de asemenea solicitate informații privind un soi protejat?
2)
În cazul în care din răspunsul la prima întrebare rezultă că poate fi invocat un asemenea drept de informare:
a)
autoritatea care controlează subvențiile acordate agricultorilor din fondurile Uniunii și care, în acest context, stochează datele agricultorilor solicitanți care se referă și la specii de plante poate fi calificată drept un organism oficial implicat în controlul producției agricole, în sensul articolului 11 alineatul (2) prima liniuță din Regulamentul nr. 1768/95?
b)
Organismul oficial are dreptul să rețină informațiile cerute dacă furnizarea de informații necesită recurgerea la un terț pentru a prelucra și a tria datele deținute de acel organism, iar acest fapt necesită un efort financiar de aproximativ 6000 de euro? Este relevantă împrejurarea că solicitantul este dispus să suporte costurile generate?”
Cu privire la întrebările preliminare
Cu privire la prima întrebare
Prin intermediul primei întrebări, instanța de trimitere solicită în esență să se stabilească dacă articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95 trebuie interpretat în sensul că prevede posibilitatea titularului de a solicita unui organism oficial informații referitoare la utilizarea materialului din specii fără ca o astfel de cerere să precizeze soiul specific protejat pentru care sunt solicitate aceste informații.
Cu titlu introductiv, trebuie amintit că, potrivit articolului 13 alineatul (2) din regulamentul de bază, autorizarea titularului este necesară, în ceea ce privește constituenții soiului sau materialul recoltat aparținând soiului protejat, în special pentru producerea sau reproducerea (înmulțirea), pentru condiționarea în vederea înmulțirii, pentru oferirea spre vânzare, pentru vânzare sau orice altă formă de comercializare și pentru deținerea în aceste scopuri.
Astfel cum a amintit deja Curtea, dispozițiile articolului 14 din regulamentul de bază, care, după cum rezultă din al șaptesprezecelea și din al optsprezecelea considerent ale acestuia, au fost adoptate în interesul public al protecției producției agricole, constituie o excepție de la această regulă (Hotărârea din 10 aprilie 2003, Schulin,
C‑305/00
,
EU:C:2003:218
, punctul
, și Hotărârea din 14 octombrie 2004, Brangewitz,
C‑336/02
,
EU:C:2004:622
, punctul
).
În această privință, articolul 14 din acest regulament prevede că utilizarea produsului recoltei obținut de agricultori în propriile lor ferme în vederea înmulțirii în aer liber nu este supusă autorizării titularului atunci când îndeplinește anumite condiții stabilite într‑un regulament de aplicare pe baza unui anumit număr de criterii pe care acesta le enumeră.
Regulamentul nr. 1768/95 stabilește, astfel, potrivit primelor cinci considerente ale acestuia, condițiile care permit aplicarea derogării de la protecția comunitară a soiurilor de plante, prevăzută la articolul 14 din regulamentul de bază, pentru a salvgarda producția agricolă, precum și interesele legitime ale amelioratorului și ale agricultorului, pe baza criteriilor prevăzute la alineatul (3) al acestui articol.
Printre aceste criterii, articolul 14 alineatul (3) menționat prevede, printre altele, la a patra liniuță, că, în afară de micii agricultori, „ceilalți agricultori sunt obligați să plătească titularului o remunerație echitabilă” și, la a șasea liniuță, că „orice informație relevantă poate […] să fie furnizată de agențiile oficiale […]”.
În această privință, articolul 11 alineatul (1) prima teză din Regulamentul nr. 1768/95 prevede posibilitatea ca un titular să adreseze unor astfel de organisme oficiale „cereri de informare asupra utilizării reale, prin cultivare, a materialului din specii sau soiuri specifice sau asupra rezultatelor unei astfel de utilizări”.
STV deduce de aici, în speță, că titularii dispun de dreptul de a solicita comunicarea unor informații deținute de organismele oficiale privind practicile de cultivare ale agricultorilor, în special suprafețele agricole afectate culturii anumitor specii, aceste informații fiind pertinente pentru exercitarea drepturilor rezultate din cultivarea unor soiuri protejate. În special, STV arată că informațiile menționate i‑ar permite să determine care agricultori intră sub incidența calificării de „mici agricultori”, în sensul articolului 14 alineatul (3) a treia liniuță din regulamentul de bază coroborat cu articolul 7 din Regulamentul nr. 1768/95.
Landul Turingia consideră, la rândul său, că articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95 nu conferă dreptul la informare decât cu privire la soiuri protejate desemnate în mod specific.
Trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudențe constante, pentru interpretarea unei dispoziții a dreptului Uniunii, este necesar să se recurgă nu numai la formularea acesteia, ci și la contextul în care aceasta se înscrie, ținând seama de economia și de obiectivele urmărite de reglementarea din care face parte (Hotărârea din 19 octombrie 2017, Vion Livestock,
C‑383/16
,
EU:C:2017:783
, punctul
și jurisprudența citată).
În primul rând, în ceea ce privește termenii articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95, trebuie arătat că, desigur, astfel cum s‑a amintit la punctul 27 din prezenta hotărâre, prima teză a respectivului articol 11 alineatul (1) menționează posibilitatea titularului de a obține de la organisme oficiale, printre altele, informații privind utilizarea reală a „materialului din specii sau soiuri specifice”.
Totuși, această mențiune nu poate fi decisivă, din moment ce articolul 11 alineatul (1) a doua teză din acest regulament impune ca titularul, în cererea sa de informare, să precizeze „soiul sau soiurile pentru care solicită o informație”.
În plus, potrivit articolului 11 alineatul (1) a treia teză din regulamentul menționat, titularul care efectuează o astfel de cerere de informații trebuie să furnizeze de asemenea dovezi cu privire la proprietatea sa. Or, astfel cum a arătat domnul avocat general la punctul 48 din concluziile sale, din modul de redactare a articolului 5 alineatul (1) din regulamentul de bază rezultă că pot face obiectul unei protecții comunitare a soiurilor de plante doar „soiurile din toate genurile și speciile botanice”, astfel încât dovezile de proprietate impuse la acest articol 11 alineatul (1) nu se pot referi decât la soiuri, iar nu în general la specii.
Reiese astfel din modul de redactare a articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95 că o cerere de informații formulată în temeiul acestei dispoziții trebuie în mod necesar să precizeze soiul specific pentru care se solicită informația.
O asemenea interpretare literală a articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95 este, în al doilea rând, susținută de obiectivul urmărit de acest regulament.
Astfel, trebuie amintit că, după cum enunță al doilea considerent al său, regulamentul menționat are drept obiectiv să stabilească, pe baza criteriilor prevăzute la articolul 14 alineatul (3) din regulamentul de bază, condițiile care permit, pe de o parte, aplicarea derogării de la protecția comunitară a soiurilor de plante pentru a salvgarda producția agricolă și, pe de altă parte, salvgardarea intereselor legitime ale amelioratorului și ale agricultorului.
În această privință, al patrulea considerent al Regulamentului nr. 1768/95 enunță că obligațiile specificate în acest regulament privesc în mod esențial plata, de către agricultori, a unei remunerații echitabile titularului pentru dreptul de a face uz de derogare, furnizarea de informații, garanția că produsul recoltei supus transformării este identic cu produsul care rezultă din transformare, precum și controlul aplicării dispozițiilor derogării.
Prin urmare, dreptul la informare conferit titularului are ca scop în mod specific să îi furnizeze mijloacele de a se asigura de respectarea de către agricultori a condițiilor care permit aplicarea derogării prevăzute la articolul 14 alineatul (1) din regulamentul de bază.
În acest scop, articolele 8, 9 și 11 din Regulamentul nr. 1768/95 abilitează titularul să adreseze o cerere agricultorului, persoanei care efectuează prelucrarea sau, respectiv, unui organism oficial, prin care se urmărește obținerea oricărei informații pertinente în scopul exclusiv de prezervare a drepturilor sale de proprietate industrială, care, astfel cum s‑a amintit la punctul 33 din prezenta hotărâre, nu pot privi decât soiurile, iar nu în mod mai general speciile (a se vedea în acest sens Hotărârea din 14 octombrie 2004, Brangewitz,
C‑336/02
,
EU:C:2004:622
, punctele
și
).
În această privință, o interpretare a articolului 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95, potrivit căreia orice titular ar fi în măsură să solicite unui organism oficial informații privind cultivările efectuate de agricultori, chiar dacă nu au utilizat niciodată și nici nu au avut intenția de a utiliza soiuri protejate în temeiul articolului 14 alineatul (1) din regulamentul de bază, ar depăși, așadar, ceea ce este necesar pentru a salvgarda interesele legitime ale amelioratorului (a se vedea în acest sens Hotărârea din 10 aprilie 2003, Schulin,
C‑305/00
,
EU:C:2003:218
, punctul
).
Desigur, astfel cum a subliniat STV, articolul 14 alineatul (3) a treia liniuță din regulamentul de bază prevede, drept unul dintre criteriile pe baza cărora sunt stabilite condițiile care permit aplicarea derogării prevăzute la alineatul (1) al acestui articol, că „micii agricultori nu sunt obligați să plătească o remunerație titularului”. În plus, calificarea drept „mici agricultori” depinde, astfel cum reiese din aceeași liniuță, de dimensiunea suprafeței pe care astfel de agricultori cultivă specii de plante.
Cu toate acestea, punerea în aplicare a criteriului potrivit căruia „micii agricultori” nu sunt obligați să plătească o remunerație titularului, dacă îndeplinesc condițiile prevăzute la articolul 7 din Regulamentul nr. 1768/95, nu poate justifica o interpretare a articolului 11 din Regulamentul nr. 1768/95 care să depășească ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivului amintit la punctul 38 din prezenta hotărâre. Or, în temeiul articolului 7 alineatul (5) din Regulamentul nr. 1768/95, agricultorul care afirmă că este „mic agricultor”, iar nu titularul, este cel care are obligația de a furniza dovezile că sunt îndeplinite condițiile necesare în acest scop. Rezultă că obținerea de la un organism oficial de informații privind dimensiunea suprafeței pe care un agricultor cultivă anumite specii de plante nu constituie o măsură necesară pentru prezervarea drepturilor titularilor.
În al treilea rând, această concluzie este confirmată de contextul în care se înscrie articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95.
În această privință, în primul rând, din articolul 11 alineatul (2) a șaptea liniuță din Regulamentul nr. 1768/95 rezultă că organismul oficial este abilitat să rețină informația solicitată dacă această informație privește în mod specific „materiale diferite de soiurile titularului”. Or, astfel cum a arătat domnul avocat general în esență la punctul 49 din concluziile sale, împrejurarea că un organism oficial este, în orice caz, abilitat să rețină orice informație care privește în mod specific materiale diferite de soiurile menționate pledează împotriva unei interpretări potrivit căreia titularul ar fi abilitat să formuleze o cerere de informații care nu privește în mod specific soiurile pentru care beneficiază de o protecție.
În al doilea rând, s‑a amintit, la punctul 39 din prezenta hotărâre, că articolele 8, 9 și 11 din Regulamentul nr. 1768/95 abilitează titularul să adreseze o cerere agricultorului, persoanei care efectuează prelucrarea sau, respectiv, unui organism oficial, prin care se urmărește obținerea oricărei informații pertinente pentru prezervarea drepturilor sale de proprietate industrială.
În ceea ce privește cererile care pot fi adresate agricultorului în temeiul articolului 8 din Regulamentul nr. 1768/95, alineatul (4) al acestui articol prevede în mod expres că, în cererea sa, titularul trebuie să specifice „soiul sau soiurile pentru care solicită informații, precum și o trimitere sau trimiteri la protecția comunitară a soiurilor de plante în cauză” și însoțește cererea, în cazul în care agricultorul solicită acest lucru, cu dovezi de proprietate. Cerințe identice sunt aplicabile
mutatis mutandis
cererilor formulate în privința persoanei care efectuează prelucrarea, în temeiul articolului 9 alineatul (4) din acest regulament. Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95 impune, la rândul său, titularului, în cererea sa de informare adresată unui organism oficial, să precizeze „soiul sau soiurile pentru care solicită o informație și tipul de informație pe care o dorește”.
În această privință, Curtea a statuat, pe de o parte, în ceea ce privește cererile care pot fi formulate de un agricultor, că titularul nu este autorizat să solicite informații unui agricultor, în temeiul articolului 8 menționat, decât dacă dispune de un indiciu, precum achiziționarea materialului săditor al unui soi de plantă protejat al titularului, cu privire la utilizarea în trecut sau viitoare de către un astfel de agricultor a derogării prevăzute la articolul 14 alineatul (1) din regulamentul de bază (a se vedea în acest sens Hotărârea din 10 aprilie 2003, Schulin,
C‑305/00
,
EU:C:2003:218
, punctele
și
).
Pe de altă parte, în ceea ce privește cererile adresate unei persoane care efectuează prelucrarea, Curtea a considerat că, odată ce titularul dispune de un indiciu că persoana care efectuează prelucrarea a realizat sau intenționează să realizeze astfel de operațiuni asupra produsului recoltei obținut de agricultor prin cultivarea de material săditor dintr‑un soi al titularului în vederea cultivării acestuia, o astfel de persoană este obligată să furnizeze titularului informațiile utile referitoare nu numai la agricultorii pentru care titularul dispune de indicii în sensul că prestatorul a efectuat sau intenționează să efectueze respectivele operațiuni, dar și cu privire la toți ceilalți agricultori pentru care acest prestator a efectuat sau intenționează să efectueze aceste operațiuni atunci când soiul în cauză a fost declarat la prestator sau era cunoscut de acesta (a se vedea în acest sens Hotărârea din 14 octombrie 2004, Brangewitz,
C‑336/02
,
EU:C:2004:622
, punctul
).
Rezultă în special din această jurisprudență că cererile de informații adresate agricultorului și persoanei care efectuează prelucrarea, în temeiul articolului 8 alineatul (4) și, respectiv, al articolului 9 alineatul (4) din Regulamentul nr. 1768/95, privesc în mod specific soiuri ale titularului, iar nu specii. Or, având în vedere modul de redactare analog al articolului 11 alineatul (1) din acest regulament, care este amintit la punctul 46 din prezenta hotărâre, este necesar să se considere că o cerere de informații adresată unui organism oficial trebuie să privească de asemenea în mod specific un soi al titularului.
Având în vedere considerațiile care precedă, trebuie să răspundă la prima întrebare că articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul nr. 1768/95 trebuie interpretat în sensul că nu prevede posibilitatea titularului protecției comunitare a unui soi de plante de a solicita unui organism oficial informații referitoare la utilizarea materialului din specii fără ca o astfel de cerere să precizeze soiul specific protejat pentru care sunt solicitate aceste informații.
Cu privire la a doua întrebare
Având în vedere răspunsul dat la prima întrebare, nu este necesar să se răspundă la a doua întrebare.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din litigiul principal, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a cincea) declară:

Articolul 11 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1768/95 al Comisiei din 24 iulie 1995 de stabilire a normelor de aplicare a derogării prevăzute la articolul 14 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 2100/94 al Consiliului de instituire a unui regim de protecție comunitară a soiurilor de plante trebuie interpretat în sensul că nu prevede posibilitatea titularului protecției comunitare a unui soi de plante de a solicita unui organism oficial informații referitoare la utilizarea materialului din specii fără ca o astfel de cerere să precizeze soiul specific protejat pentru care sunt solicitate aceste informații.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: germana.