CELEX: 62019CJ0666
Pritožba
Damping
Uvoz aspartama s poreklom iz Ljudske republike Kitajske
Uredbi št. 1225/2009 in 2016/1036
Področje uporabe ratione temporis
Člen 2(7)
Status podjetja, ki deluje v pogojih tržnega gospodarstva
Zavrnitev
Člen 2(10)
Prilagoditve
Dokazno breme
Člen 3
Določitev škode
Dolžnost skrbnega ravnanja Evropske komisije

Družba Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (v nadaljevanju: Changmao) s pritožbo predlaga razveljavitev sodbe Splošnega sodišča Evropske unije z dne 28. junija 2019, Changmao Biochemical Engineering/Komisija (
T‑741/16
, neobjavljena,
EU:T:2019:454
, v nadaljevanju: izpodbijana sodba), s katero je to zavrnilo njeno tožbo za razglasitev ničnosti Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2016/1247 z dne 28. julija 2016 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz aspartama s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (
UL 2016, L 204, str. 92
, v nadaljevanju: sporna uredba).
I.

Pravni okvir
A.

Mednarodno pravo
Svet Evropske unije je s Sklepom Sveta z dne 22. decembra 1994 o sklenitvi sporazumov, doseženih v Urugvajskem krogu večstranskih pogajanj
(1986 – 1994), v imenu Evropske skupnosti, v zvezi z zadevami, ki so v njeni pristojnosti (94/800/ES) (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 11, zvezek 21, str. 80), odobril Sporazum o ustanovitvi Svetovne trgovinske organizacije (STO), podpisan 15. aprila 1994 v Marakešu, in sporazume iz prilog od 1 do 3 k temu sporazumu, med katerimi je Sporazum o izvajanju člena VI Splošnega sporazuma o tarifah in trgovini 1994 (v nadaljevanju: Protidampinški sporazum).
Člen 2 Protidampinškega sporazuma določa pravila za „[u]gotavljanje dumpinga“.
Člen 6 tega sporazuma je naslovljen „Dokazi“.
Člen 12 navedenega sporazuma je naslovljen „Razglas in obrazložitev ugotovitev“.
B.

Pravo Unije
1.

Osnovna uredba in Uredba (EU) 2016/1036
V času dejanskega stanja v postopku v glavni stvari so bile določbe, ki urejajo sprejetje protidampinških ukrepov s strani Evropske unije, določene v Uredbi Sveta (ES) št. 1225/2009 z dne 30. novembra 2009 o zaščiti proti dumpinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (
UL 2009, L 343, str. 51
, in popravek v
UL 2010, L 7, str. 22
), kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 37/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2014 (
UL 2014, L 18, str. 1
, v nadaljevanju: osnovna uredba).
Na dan sprejetja sporne uredbe pa so bile določbe, ki urejajo sprejetje protidampinških ukrepov Unije, v Uredbi (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (
UL 2016, L 176, str. 21
). Ta uredba je v skladu s svojim členom 25 začela veljati 20. julija 2016. Člen 24, prvi odstavek, navedene uredbe določa: „[osnovna] uredba se razveljavi“.
Člen 2 osnovne uredbe in člen 2 Uredbe št. 2016/1036 se nanašata na „[d]oločitev dampinga“. Točka A teh členov, naslovljena „Normalna vrednost“, vsebuje odstavke od 1 do 7 teh členov. Točka C navedenih členov vsebuje odstavek 10 in je naslovljena „Primerjava“.
Člen 2(7), od (a) do (c), osnovne uredbe, ki je v bistvu enak členu 2(7), od (a) do (c), Uredbe 2016/1036, določa:
„(a)
V primeru uvoza iz držav brez tržnega gospodarstva […] se določi normalna vrednost na podlagi cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom ali cene, ki velja pri izvozu iz te tretje države v druge države, vključno s Skupnostjo, ali, kjer to ni mogoče, na kateri koli drugi razumni osnovi, vključno s ceno, ki se je dejansko plačevala ali se plačuje v Skupnosti za podoben proizvod, po potrebi primerno prilagojeni, tako da vsebuje razumno profitno maržo.
Primerna tretja država s tržnim gospodarstvom se izbere na smiseln način, pri čemer se ustrezno upoštevajo vse zanesljive informacije, ki so dostopne ob času izbiranja. Upoštevajo se tudi roki; če je primerno, se uporabi tretja država s tržnim gospodarstvom, ki je predmet iste preiskave.
[…]
(b)
Pri protidampinških preiskavah v zvezi z uvozom iz Ljudske republike Kitajske, Vietnama in Kazahstana ter katere koli države, ki nima tržnega gospodarstva in je članica STO na dan začetka preiskave, se normalna vrednost določi v skladu z odstavki 1 do 6, če se na podlagi ustrezno utemeljenih zahtevkov enega ali več proizvajalcev, vključenih v preiskavo, in v skladu z merili in postopki, določenimi v točki (c), pokaže, da za tega proizvajalca ali proizvajalce prevladujejo pogoji tržnega gospodarstva glede proizvodnje in prodaje zadevnega podobnega izdelka. Kadar ni tako, se uporabljajo pravila, določena v skladu s točko (a).
(c)
Zahtevek pod točko (b) mora […] vsebovati zadostne dokaze, da proizvajalec deluje v pogojih tržnega gospodarstva, to je, če:
[…]
–
imajo podjetja [eno] jasno določeno zbirko računovodskih evidenc, ki se pregledujejo neodvisno, v skladu z mednarodnimi računovodskimi standardi in se uporabljajo v vse namene,
–
proizvodni stroški in finančna situacija podjetij niso podvrženi znatnemu izkrivljanju, ki se prenaša še iz predhodnega sistema netržnega gospodarstva, zlasti v zvezi z amortizacijo sredstev, druge vrste odpisov, blagovne menjave in plačila preko kompenzacij dolgov,
[…].“
Člen 2(10) osnovne uredbe in člen 2(10) Uredbe 2016/1036 določata:
„Izvede se poštena primerjava med izvozno ceno in normalno vrednostjo. Ta primerjava se izvede na isti trgovinski ravni in glede na prodajo, opravljeno v kolikor je mogoče istem času, pri čemer se upoštevajo druge razlike, ki vplivajo na primerljivost cen. Kadar normalna vrednost in izvozna cena ne temeljita na taki primerljivi osnovi, se v obliki prilagoditev ustrezno upoštevajo, v vsakem primeru, odvisno od pomena, razlike v dejavnikih, za katere se ugotovi in dokaže, da vplivajo na cene in s tem na primerljivost cen. Pri izvajanju prilagoditev se bo izogibalo vsem podvajanjem, predvsem glede na popuste, rabate, količine in ravni trgovanja. Če so predpisani pogoji izpolnjeni, so dejavniki, za katere se lahko delajo prilagoditve, naslednji […].“
Člen 3 osnovne uredbe in člen 3 Uredbe 2016/1036 sta naslovljena „Določanje škode“.
Člen 3(2) in (3) osnovne uredbe, ki v bistvu ustreza členu 3(2) in (3) Uredbe 2016/1036, določa:
„2.   Določanje škode temelji na pozitivnih dokazih in vključuje objektivno preverjanje:
(a)
obsega dampinškega uvoza in učinka dampinškega uvoza na cene na trgu Skupnosti za podobne izdelke kot tudi
(b)
posledičnega vpliva teh uvozov na industrijo Skupnosti.
3.   V zvezi z obsegom dumpinškega uvoza se ugotavlja, ali je prišlo do pomembnega povečanja dumpinškega uvoza, bodisi v absolutnem smislu ali pa relativno glede na proizvodnjo in potrošnjo v Skupnosti. V zvezi z učinkom dumpinškega uvoza na cene se ugotavlja, ali je prišlo do znatnega nelojalnega nižanja cen zaradi dumpinškega uvoza, če to ceno primerjamo s ceno podobnega izdelka industrije Skupnosti, oziroma, ali tak uvoz kako drugače v pomembni meri pritiska na cene ali v pomembni meri preprečuje zvišanja cen, do katerih bi sicer prišlo. Ne eden ali več teh dejavnikov skupaj ni oziroma niso odločujoči.“
Člen 6 osnovne uredbe in člen 6 Uredbe 2016/1036 sta naslovljena „Preiskava“ ter v odstavku 8 določata:
„Razen v okoliščinah, določenih v členu 18, se v kar največji možni meri preverja natančnost informacij, ki jih dostavijo zainteresirane strani in na katerih temeljijo ugotovitve.“
Člen 9 osnovne uredbe in člen 9 Uredbe 2016/1036 sta naslovljena „Zaključek brez ukrepov; uvedba dokončnih dajatev“.
Člen 9(4), zadnji stavek, osnovne uredbe in člen 9(4), drugi pododstavek, Uredbe 2016/1036 določata:
„Znesek protidampinške dajatve ne presega ugotovljene stopnje dampinga, moral pa bi biti manjši od te stopnje, če bi taka nižja dajatev zadostovala za odpravo škode, povzročene industriji Unije.“
Člen 18 osnovne uredbe in člen 18 Uredbe št. 2016/1036 se nanašata na „[n]esodelovanje“.
Člen 20 osnovne uredbe in člen 20 Uredbe 2016/1036 se nanašata na „[r]azkritje“.
2.

Uredba (ES) št. 1126/2008
Priloga k Uredbi Komisije (ES) št. 1126/2008 z dne 3. novembra 2008 o sprejetju nekaterih mednarodnih računovodskih standardov v skladu z Uredbo (ES) št. 1606/2002 Evropskega parlamenta in Sveta (
UL 2008, L 320, str. 1
), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 1255/2012 z dne 11. decembra 2012 (
UL 2012, L 360, str. 78
), vsebuje seznam
International Accounting Standards
(mednarodni računovodski standardi, v nadaljevanju: MRS).
Med temi standardi je standard MRS 36, naslovljen „Oslabitev sredstev“. Ta standard predpisuje postopke, ki jih subjekt uporablja za zagotovitev, da se njegova sredstva knjižijo po vrednosti, ki ne presega njihove nadomestljive vrednosti.
II.

Dejansko stanje
Dejansko stanje spora je povzeto v točkah od 1 do 10 izpodbijane sodbe. Za potrebe te pritožbe je treba upoštevati naslednje.
Na podlagi pritožbe, ki jo je vložila družba Ajinomoto Sweeteners Europe SAS, ki je postala Hyet Sweet SAS, ki je proizvajalka aspartama v Uniji, je Evropska komisija 30. maja 2015 začela protidampinško preiskavo v zvezi z uvozom aspartama s poreklom iz Kitajske v Unijo na podlagi osnovne uredbe.
Preiskava dampinga in škode je zajela obdobje od 1. aprila 2014 do 31. marca 2015 (v nadaljevanju: obdobje preiskave). Preučitev gibanj, pomembnih za oceno škode, je zajemala obdobje od meseca januarja 2011 do konca obdobja preiskave.
Komisija je 25. februarja 2016 sprejela Izvedbeno uredbo (EU) 2016/262 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz aspartama s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (
UL 2016, L 50, str. 4
, v nadaljevanju: začasna uredba).
Zadevni izdelek je hkrati ustrezal aspartamu (N-L-α-aspartil-L-phenilalanin-1-metil ester, 3-amino-N-(α-karbometoksi-fenetil)-sukcinaminska kislina-N-metil ester), z referenco CAS RN 22839-47-0, s poreklom iz Kitajske, ki je trenutno zajet s tarifno številko KN ex29242998 (v nadaljevanju: aspartam), ter aspartamu, vsebovanemu v pripravkih ali mešanicah, ki vsebujejo tudi druga sladila ali vodo.
Družba Changmao je 1. aprila 2016 Komisiji predložila pisne pripombe v zvezi z začasnimi ugotovitvami preiskave.
Komisija in pooblaščenec za zaslišanje sta 12. maja 2016 družbo Changmao zaslišala, da bi ta podala pripombe.
Komisija je 2. junija 2016 družbi Changmao sporočila dokončne ugotovitve preiskave.
Družba Changmao je 13. junija 2016 Komisiji predložila pisne pripombe v zvezi z dokončnimi ugotovitvami preiskave.
Komisija in pooblaščenec za zaslišanje sta 5. julija 2016 družbo Changmao zaslišala, da bi ta podala pripombe.
Komisija je 28. julija 2016 sprejela sporno uredbo.
III.

Postopek pred Splošnim sodiščem in izpodbijana sodba
Družba Changmao je 21. oktobra 2016 v sodnem tajništvu Splošnega sodišča vložila tožbo za razglasitev ničnosti sporne uredbe.
Predsednik drugega senata Splošnega sodišča je s sklepoma z dne 21. marca 2017, Changmao Biochemical Engineering/Komisija (T‑741/16, neobjavljen), in z dne 27. septembra 2017, Changmao Biochemical Engineering/Komisija (
T‑741/16
, neobjavljen,
EU:T:2017:700
), družbi Hyet Sweet dovolil intervencijo v podporo predlogom Komisije in deloma ugodil predlogu za zaupno obravnavanje, ki ga je družba Changmao vložila v zvezi z družbo Hyet Sweet.
Družba Changmao je v utemeljitev tožbe navedla pet razlogov. Prvi tožbeni razlog, in sicer kršitev člena 2(7)(b) in (c) Uredbe 2016/1036 ter načel varstva legitimnih pričakovanj in dobrega upravljanja, se je nanašal na presojo pogojev za odobritev tržnogospodarske obravnave, ki jo je opravila Komisija (v nadaljevanju: TGO). Drugi tožbeni razlog, in sicer kršitev člena 2(7)(a) te uredbe, se je nanašal na določitev normalne vrednosti. Tretji tožbeni razlog, in sicer kršitev člena 2(10), člena 3(2)(a) in (3) ter člena 9(4) navedene uredbe in načela dobrega upravljanja, se je nanašal na prilagoditve za določitev stopenj dampinga in škode. Četrti tožbeni razlog se je nanašal na kršitev člena 3(2) in (6) iste uredbe in podredno njenega člena 6(7). Nazadnje, peti tožbeni razlog se je nanašal na kršitev člena 2(7)(a) in člena 3(2), (3) in (5) Uredbe 2016/1036.
Splošno sodišče je z izpodbijano sodbo vse tožbene razloge in zato tudi tožbo v celoti zavrnilo.
IV.

Postopek pred Sodiščem in predlogi strank
Družba Changmao s pritožbo Sodišču predlaga, naj:
–
izpodbijano sodbo razveljavi in
–
primarno, ugodi tožbi na prvi stopnji, sporno uredbo razglasi za nično v delu, v katerem se nanaša nanjo, ter Komisiji in družbi Hyet Sweet naloži plačilo stroškov prvostopenjskega in pritožbenega postopka ali
–
podredno, zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to odloči o drugem delu prvega tožbenega razloga iz ničnostne tožbe, ali, še bolj podredno, zadevo vrne v razsojanje Splošnemu sodišču, da to odloči o katerem koli drugem tožbenem razlogu, ki ga je navedla v utemeljitev tožbe, če to upravičuje stanje postopka, in pridrži odločitev o stroških.
Komisija Sodišču predlaga, naj:
–
pritožbo zavrne in
–
družbi Changmao naloži plačilo stroškov.
Družba Hyet Sweet, v zvezi s katero je bilo s sklepoma predsednika Sodišča z dne 22. oktobra 2019, Changmao Biochemical Engineering/Komisija (
C‑666/19 P
, neobjavljen,
EU:C:2019:1097
), in z dne 17. marca 2020, Changmao Biochemical Engineering/Komisija (
C‑666/19 P
, neobjavljen,
EU:C:2020:213
), odločeno zaupno obravnavanje nekaterih elementov iz spisa, v okviru te pritožbe ni vložila vloge.
Sodišče je v skladu s členom 61(1) Poslovnika stranke pozvalo, naj pisno odgovorijo na vprašanje o področju uporabe
ratione temporis
določb osnovne uredbe oziroma Uredbe 2016/1036 za potrebe te pritožbe. Stranke so se na to zahtevo odzvale v določenem roku.
V.

Predlog za ponovno odprtje ustnega postopka
Družba Changmao je po razglasitvi sklepnih predlogov generalnega pravobranilca z vlogo, ki jo je v sodnem tajništvu Sodišča vložila 20. oktobra 2021, v bistvu predlagala ponovno odprtje ustnega dela postopka.
Družba Changmao v utemeljitev tega predloga navaja, da generalni pravobranilec v točkah 146 in 150 sklepnih predlogov meni, da ta družba ni predložila dokaza o nujnosti prilagoditev, ki jih je zahtevala za pošteno primerjavo normalne vrednosti in izvozne cene, pri čemer trdi, da je naštela dokaze za te prilagoditve. Družba Changmao meni, da je to vprašanje temeljnega pomena za presojo njenega tretjega pritožbenega razloga, in želi možnost, da ga podrobneje obravnava na obravnavi.
Opozoriti je treba, da Statut Sodišča Evropske unije in Poslovnik navedenega sodišča strankam ne dajeta možnosti, da predložijo stališča v odgovor na sklepne predloge generalnega pravobranilca (sodbi z dne 9. julija 2015, InnoLux/Komisija,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, točka
in navedena sodna praksa, in z dne 10 septembra 2015, Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, točka
).
Na podlagi člena 252, drugi odstavek, PDEU je dolžnost generalnega pravobranilca, da popolnoma nepristransko in neodvisno javno predstavi obrazložene sklepne predloge o zadevah, pri katerih se v skladu s Statutom Sodišča Evropske unije zahteva njegovo sodelovanje. Sodišča ne zavezujeta niti predlog generalnega pravobranilca niti obrazložitev, ki ga pripelje do njega (sodbi z dne 9. julija 2015, InnoLux/Komisija,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, točka
in navedena sodna praksa, in z dne 10. septembra 2015, Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, točka
).
Zato nestrinjanje stranke s sklepnimi predlogi generalnega pravobranilca, ne glede na vprašanja, ki jih v njih obravnava, samo po sebi ne more biti razlog, ki bi upravičeval ponovno odprtje ustnega postopka (sodba z dne 9. julija 2015, InnoLux/Komisija,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, točka
in navedena sodna praksa).
Lahko pa Sodišče v skladu s členom 83 Poslovnika po opredelitvi generalnega pravobranilca kadar koli odredi ponovno odprtje ustnega dela postopka, zlasti če meni, da zadeva ni dovolj razjasnjena, ali če je v zadevi treba odločiti na podlagi trditve, o kateri stranke ali zainteresirani subjekti iz člena 23 Statuta Sodišča Evropske unije niso razpravljali (sodbi z dne 9. julija 2015, InnoLux/Komisija,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, točka
in navedena sodna praksa, in z dne 10. septembra 2015, Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, točka
).
V tej zadevi pa ne gre za tak primer. Stranke so namreč lahko kontradiktorno razpravljale o vseh pritožbenih razlogih, ki jih je družba Changmao navedla v okviru dveh izmenjav pisnih vlog. Natančneje, družba Changmao je lahko učinkovito uveljavljala svoje trditve zlasti glede presoje Splošnega sodišča v zvezi s tem, da je Komisija zavrnila zahteve za prilagoditve zaradi poštene primerjave normalne vrednosti in izvozne cene.
Tako Sodišče po opredelitvi generalnega pravobranilca meni, da ima na voljo vse potrebne elemente za odločitev in da se je pred njim o teh elementih razpravljalo.
Glede na zgoraj navedeno Sodišče meni, da ponovnega odprtja ustnega postopka ni treba odrediti.
VI.

Pritožba
A.

Uvodne ugotovitve
V skladu s sodno prakso Sodišča, čeprav morajo pravna podlaga akta in postopkovna pravila, ki se uporabijo, veljati na dan sprejetja tega akta, spoštovanje načel, ki urejajo časovno uporabo prava, ter zahteve v zvezi z načeloma pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj nalagajo uporabo materialnopravnih pravil, ki so veljala v času zadevnega dejanskega stanja, čeprav ta pravila ob sprejetju zadevnega akta s strani institucije Unije ne veljajo več (glej v tem smislu sodbi z dne 14. junija 2016, Komisija/McBride in drugi,
C‑361/14 P
,
EU:C:2016:434
, točka
in navedena sodna praksa, in z dne 15. marca 2018, Deichmann,
C‑256/16
,
EU:C:2018:187
, točka
).
Glede na to sodno prakso je treba določiti področje uporabe
ratione temporis
osnovne uredbe oziroma Uredbe 2016/1036 za potrebe te pritožbe.
V skladu s členoma 24 in 25 Uredbe 2016/1036 je bila z njo razveljavljena osnovna uredba, prvonavedena uredba pa je začela veljati 20. julija 2016.
V obravnavanem primeru je bila sporna uredba sprejeta 28. julija 2016, to je nekaj dni po začetku veljavnosti Uredbe 2016/1036. Vendar je treba navesti, da je obdobje preiskave trajalo od 1. aprila 2014 do 31. marca 2015. V času dejanskega stanja, na katero se je nanašala protidampinška preiskava, po koncu katere je bila sprejeta sporna uredba, se je torej osnovna uredba še vedno uporabljala.
Iz tega sledi, da čeprav bi morala biti sporna uredba sprejeta na podlagi Uredbe 2016/1036 in v skladu s postopkovnimi pravili, opredeljenimi v tej uredbi, zanjo veljajo pravila materialnega prava, opredeljena v osnovni uredbi.
Zato je, da Sodišče svoje odločbe ne utemelji na napačnih pravnih preudarkih glede področja uporabe
ratione temporis
teh uredb (glej po analogiji sklep z dne 27. septembra 2004, UER/M6 in drugi,
C‑470/02 P
, neobjavljen,
EU:C:2004:565
, točka
, in sodbo z dne 21. septembra 2010, Švedska in drugi/API in Komisija,
C‑514/07 P, C‑528/07 P in C‑532/07 P
,
EU:C:2010:541
, točka
) in ker so, kot je generalni pravobranilec poudaril v točki 21 sklepnih predlogov, upoštevna materialnopravna pravila za potrebe te pritožbe v osnovni uredbi in Uredbi 2016/1036 v bistvu enaka, treba šteti, da sklicevanje na zadnjenavedeno uredbo v okviru te pritožbe pomeni sklicevanje na ustrezajoče določbe osnovne uredbe.
B.

Utemeljenost
1.

Prvi pritožbeni razlog
a)

Trditve strank
Družba Changmao s prvim pritožbenim razlogom, ki se nanaša na točke 54, od 64 do 67, 69, 70, od 78 do 80, 87, 97 in 98 izpodbijane sodbe, Splošnemu sodišču očita, da je izkrivilo dejstva in pri uporabi člena 2(7)(c) osnovne uredbe napačno uporabilo pravo.
Na prvem mestu, družba Changmao trdi, da izpolnjuje drugo merilo za priznanje TGO, določeno v členu 2(7)(c), druga alinea, osnovne uredbe (v nadaljevanju: drugo merilo za odobritev TGO), ker za vsak namen uporablja samo eno zbirko osnovnih računovodskih evidenc, pripravljenih po Hong Kong Financial Reporting Standards (standardi računovodskega poročanja Hongkonga, v nadaljevanju: HKFRS), ki so enakovredni
International Financial Reporting Standards
(mednarodni standardi računovodskega poročanja). Družba Price Waterhouse Cooper (v nadaljevanju: PWC), zadolžena za revizijo njenih računovodskih izkazov, naj bi to brez pridržka potrdila.
V začasni uredbi pa naj bi bile v uvodnih izjavah 26 in 36 navedene „vrzeli“ v zvezi s spoštovanjem drugega merila za odobritev TGO, v uvodni izjavi 28 pa priznano, da so bili računovodski izkazi družbe Changmao pripravljeni v skladu s HKFRS. V uvodni izjavi 20 sporne uredbe naj bi bilo ugotovljeno le, da družba Changmao ni predložila nobenega novega dokaza ali trditve v zvezi s tem merilom, kar naj bi bilo glede na dokumente, ki jih je predložila po začasnih ugotovitvah, napačno.
Tako naj začasna in sporna uredba ne bi vsebovali nobene specifične ugotovitve o neverodostojnosti ali nepravilnosti računovodskih izkazov družbe Changmao niti vsebinskih napak glede na standarde MRS. Nasprotno, Komisija naj bi na zaslišanju pred pooblaščencem za zaslišanje 6. januarja 2016 priznala, da je družba PWC v dopisu z dne 22. decembra 2015 izrazila brezpogojno mnenje o resničnosti in verodostojnosti teh računovodskih izkazov.
Splošno sodišče naj bi torej izkrivilo dejstva s tem, da je v točkah 69 in 87 izpodbijane sodbe presodilo, da je Komisija pravilno ugotovila, da neizpolnitve, ki so jih ugotovili revizorji, niso omogočale zagotavljanja pravilnosti računovodskih izkazov družbe Changmao. Zato v točki 70 te sodbe ne bi smelo zavrniti njenega očitka.
Poleg tega naj Splošno sodišče v točkah od 60 do 68 navedene sodbe ne bi upoštevalo podrobnih pripomb, ki izhajajo iz revizije, ki jo je opravila družba PWC, o računovodskih praksah družbe Changmao v zvezi z depreciacijo opredmetenih in neopredmetenih sredstev. Te prakse naj bi bile v skladu z zahtevami standarda MRS 36.
Po eni strani družba Changmao trdi, da konični hibridni sušilnik sam ne ustvarja denarnih sredstev, tako da je lahko določila njegovo nadomestljivo vrednost s sklicevanjem na proizvodno enoto, katere del je. Glede na odstavke 22, 66 in 67 standarda MRS 36 naj ne bi bilo treba ločeno knjižiti njegove nadomestljive vrednosti, v nasprotju s tem, kar naj bi Splošno sodišče razsodilo v točki 66 izpodbijane sodbe. Presoje iz točk 64 in 65 te sodbe naj bi bile prav tako napačne, kot naj bi bilo razvidno iz dodatnih dokazov, ki naj bi jih družba Changmao Komisiji predložila na zaslišanju januarja 2016.
Po drugi strani družba Changmao opozarja, da stalno presoja nadomestljivo vrednost patenta za tehnologijo za proizvodnjo fumarne kisline in DL-jabolčne kisline (v nadaljevanju: patent) ter to vrednost spremeni, ko so izpolnjeni pogoji iz odstavka 10 standarda MRS 36, kar naj bi bilo razvidno iz dokumentov, predloženih Komisiji. Splošno sodišče naj bi tako v točki 67 izpodbijane sodbe izkrivilo dejstva.
Na drugem mestu, družba Changmao trdi, da je Splošno sodišče v točki 54 izpodbijane sodbe izkrivilo dejstva. V točki 7 tožbe naj bi namreč le trdila, da Komisija ni mogla navajati zgolj „napak“ za zavrnitev TGO, medtem ko je revizija, opravljena glede na standarde MRS, nedvoumno ugotovila pravilnost in verodostojnost računovodskih izkazov.
Na tretjem mestu, družba Changmao trdi, da Splošno sodišče ni upoštevalo dejstva, da je vsa sredstva, ki so bila preverjena, pridobila pred letom 2003 ter da je Komisija že pridobila in preverila podrobne informacije o teh sredstvih v predhodnih protidampinških preiskavah, v katerih je bila družbi Changmao priznana TGO. V nasprotju s tem, kar naj bi Splošno sodišče presodilo v točkah od 78 do 80 izpodbijane sodbe, naj torej za Komisijo ne bi bilo nemogoče, da preveri informacije, pridobljene o teh sredstvih na zadnji dan preveritvenega obiska.
Družba Changmao iz vseh teh razlogov meni, da Splošno sodišče v točki 93 izpodbijane sodbe ne bi smelo zavrniti prvega dela njenega prvega razloga za razglasitev ničnosti.
Zato naj bi bila tudi zavrnitev, v točkah 97 in 98 te sodbe, drugega dela tega tožbenega razloga, ki se je nanašal na tretje merilo za odobritev TGO iz člena 2(7)(c), tretja alinea, osnovne uredbe, nezakonita, Splošno sodišče pa naj bi napačno uporabilo pravo, ker ni preučilo zadnjenavedenega dela.
Komisija meni, da je treba prvi pritožbeni razlog zavrniti kot delno brezpredmeten in vsekakor kot v celoti neutemeljen.
b)

Presoja Sodišča
Družba Changmao s prvim pritožbenim razlogom v bistvu izpodbija presojo Splošnega sodišča v zvezi z tem, da je Komisija zavrnila njeno zahtevo za TGO na podlagi člena 2(7)(b) in (c) osnovne uredbe.
V zvezi s tem je treba opozoriti, da se v skladu s členom 2(7)(a) osnovne uredbe in z odstopanjem od pravil, določenih v odstavkih od (1) do (6), te uredbe, pri uvozu iz držav brez tržnega gospodarstva normalna vrednost načeloma določi na podlagi cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom (sodbi z dne 2. februarja 2012, Brosmann Footwear (HK) in drugi/Svet,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, točka
, in z dne 2. decembra 2021, Komisija in GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P in C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, točka
).
Vendar se v skladu s členom 2(7)(b) osnovne uredbe pri protidampinških preiskavah v zvezi z uvozom, med drugim iz Kitajske, normalna vrednost določi v skladu s členom 2, od (1) do (6), osnovne uredbe, če se na podlagi ustrezno utemeljenih zahtevkov enega ali več proizvajalcev v preiskavi ter v skladu z merili in postopki, določenimi v členu 2(7)(c) te uredbe, dokaže, da za tega proizvajalca ali proizvajalce proizvoda prevladujejo pogoji tržnega gospodarstva glede proizvodnje in prodaje zadevnega podobnega proizvoda (sodbi z dne 2. februarja 2012, Brosmann Footwear (HK) in drugi/Svet,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, točka
, in z dne 2. decembra 2021, Komisija in GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P in C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, točka
).
V zvezi s tem dokazno breme nosi proizvajalec, ki želi, da se mu na podlagi člena 2(7)(b) osnovne uredbe odobri TGO. Člen 2(7)(c), prva alinea, te uredbe za to določa, da mora zahtevek, ki ga tak proizvajalec predloži, vsebovati zadostne dokaze, kot so opredeljeni v zadnjenavedeni določbi, da deluje v pogojih tržnega gospodarstva (glej v tem smislu sodbi z dne 2. februarja 2012, Brosmann Footwear (HK) in drugi/Svet,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, točka
, in z dne 2. decembra 2021, Komisija in GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P in C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, točka
).
Med temi merili je v členu 2(7)(c), druga alinea, osnovne uredbe navedeno drugo merilo za odobritev TGO, ki je predmet tega pritožbenega razloga. To merilo zahteva, da imajo podjetja eno jasno določeno zbirko računovodskih evidenc, ki se pregledujejo neodvisno, v skladu z mednarodnimi računovodskimi standardi in se uporabljajo v vse namene.
Na prvem mestu, družba Changmao v bistvu zatrjuje, da izpolnjuje navedeno merilo, saj so njeni računovodski izkazi skladni s HKFRS, in da pravilno uporablja standard 36 IAS. Splošno sodišče naj bi s tem, da je odločilo nasprotno, kršilo člen 2(7)(c) osnovne uredbe in izkrivilo dejstva.
Glede tega pa je treba spomniti, prvič, da v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča iz člena 256 PDEU in člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije izhaja, da je samo Splošno sodišče pristojno za ugotavljanje dejanskega stanja, razen če bi vsebinska nepravilnost njegovih ugotovitev izhajala iz listin v spisu, ki so mu bile predložene, in za presojo teh dejstev. Ko Splošno sodišče ugotovi dejansko stanje ali presodi dejstva, je Sodišče pristojno, da na podlagi člena 256 PDEU opravi nadzor nad pravno opredelitvijo tega stanja in pravnimi posledicami, ki jih je iz njega izpeljalo Splošno sodišče. Sodišče torej ni pristojno za ugotavljanje dejanskega stanja in načeloma niti za presojo dokazov, ki jih je Splošno sodišče sprejelo v podporo tem dejstvom. Ta presoja torej – razen če gre za izkrivljanje teh dokazov – ni pravno vprašanje, ki je kot tako predmet nadzora Sodišča (glej v tem smislu sodbi z dne 10. julija 2008, Bertelsmann in Sony Corporation of America/Impala,
C‑413/06 P
,
EU:C:2008:392
, točka
, in z dne 14. decembra 2017, EBMA/Giant (China),
C‑61/16 P
,
EU:C:2017:968
, točka
).
Kadar pritožnik zatrjuje, da je Splošno sodišče storilo tako izkrivljanje, mora na podlagi člena 256 PDEU, člena 58, prvi odstavek, Statuta Sodišča Evropske unije in člena 168(1)(d) Poslovnika Sodišča natančno navesti dokaze, ki naj bi jih Splošno sodišče izkrivilo, in dokazati napake pri analizi, ki naj bi po njegovem mnenju privedle do tega izkrivljanja. Poleg tega mora biti v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča izkrivljanje očitno razvidno iz dokumentov v spisu, ne da bi bilo treba ponovno presojati dejstva in dokaze (glej v tem smislu sodbi z dne 3. septembra 2009, Moser Baer India/Svet,
C‑535/06 P
,
EU:C:2009:498
, točka
, in z dne 29. aprila 2021, Fortischem/Komisija,
C‑890/19 P
, neobjavljena,
EU:C:2021:345
, točka
).
V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, da se z argumentacijo družbe Changmao iz točke 72 te sodbe ne izpodbija niti razlaga, ki jo je Splošno sodišče podalo v točkah od 51 do 53 izpodbijane sodbe glede člena 2(7)(c), druga alinea, osnovne uredbe, niti razlaga iz točk od 59 do 63 te sodbe glede standarda MRS 36.
Ta argumentacija se dejansko nanaša na skladnost njenih računovodskih evidenc in spoštovanje standarda MRS 36 ter tako v bistvu pomeni izpodbijanje presoje Splošnega sodišča glede pravilnosti teh dokumentov in tega računovodenja. Ta presoja je dejanska in je zato razen v primeru izkrivljanja ni mogoče izpodbijati na stopnji pritožbe. Čeprav je družba Changmao trdila, da je Splošno sodišče izkrivilo dejstva, pa ni pojasnila niti dejstev, ki naj bi jih Splošno sodišče izkrivilo, niti tega, kako naj bi jih izkrivilo.
Zato je navedena argumentacija nedopustna.
Drugič, v delu, v katerem želi družba Changmao z argumentacijo iz točke 56 te sodbe Splošnemu sodišču očitati, da ni ugotovilo, da je Komisija storila napako s tem, da je svoje ugotovitve v zvezi z drugim merilom za odobritev TGO oprla zgolj na nedokazane „vrzeli“, je treba opozoriti, da je pristojnost Sodišča v okviru pritožbe načeloma omejena na presojo pravne rešitve, ki je bila podana glede razlogov, ki so bili predmet razprave na prvi stopnji (sodba z dne 9. novembra 2017, SolarWorld/Svet,
C‑204/16 P
,
EU:C:2017:838
, točka
in navedena sodna praksa).
Ker družba Changmao te trditve ni navedla pred Splošnim sodiščem, je ta torej nedopustna.
Ta trditev pa vsekakor ni utemeljena. Iz listin iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, je namreč nedvoumno razvidno, da je bilo drugo merilo za priznanje TGO predmet poglobljenih razprav med Komisijo in družbo Changmao med postopkom, ki je privedel do sprejetja sporne uredbe, in da je Komisija v tem okviru jasno opredelila razloge, iz katerih je menila, da družba Changmao navedenega merila ne izpolnjuje.
Na drugem mestu, glede trditve o izkrivljanju dejstev v točki 54 izpodbijane sodbe je treba poudariti, da je Splošno sodišče v tej točki ugotovilo, da se zdi, da je družba Changmao trdila, da morebitne „računovodske napake“ ne pomenijo ovire za priznanje TGO. Res je, da je Splošno sodišče tako uporabilo drugačno terminologijo od tiste iz točke 7 tožbe, v kateri je družba Changmao trdila, da je Komisija, tudi če bi bile storjene „računovodske nepravilnosti“, zlorabila pooblastila s tem, da je ugotovila, da se lahko že zgolj računovodske napake uporabijo kot podlaga za zavrnitev TGO. Vendar je treba ugotoviti, da je Splošno sodišče dejansko obravnavalo vsebino teh trditev in jih meritorno preučilo. Na podlagi terminološkega spreminjanja torej ni mogoče ugotoviti, da je izkrivilo trditve, ki jih je navedla družba Changmao.
Na tretjem mestu, v zvezi s trditvami, usmerjenimi zoper točke od 78 do 80 izpodbijane sodbe, je treba poudariti, da so te točke del presoje Splošnega sodišča glede ugotovitve Komisije, da družba Changmao ob preveritvenem obisku v svojih prostorih ni pravočasno predložila nekaterih dokumentov za njihovo analizo. Splošno sodišče pa je v točki 79 izpodbijane sodbe ugotovilo, da Komisija TGO ni zavrnila na podlagi dejstva, da je družba Changmao prepozno predložila nekatere dokumente.
Ker družba Changmao te ugotovitve Splošnega sodišča ni posebej izpodbijala, je treba njene trditve, da je Komisija na podlagi prejšnjih preiskav lahko opravila potrebna preverjanja, zavrniti kot brezpredmetne.
Poleg tega, tudi če želi družba Changmao s temi trditvami uveljavljati, da je Splošno sodišče v točki 87 izpodbijane sodbe napačno presodilo, da se ta stranka ne more sklicevati na prejšnje odločbe Komisije, da bi izpodbijala ugotovitve iz sporne uredbe, navedene trditve niso utemeljene. V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča ima namreč Komisija na področju skupne trgovinske politike in predvsem ukrepov trgovinske zaščite široko diskrecijsko pravico zaradi zapletenosti ekonomskih in političnih razmer, ki jih mora preučiti (glej v tem smislu sodbo z dne 2. decembra 2021, Komisija in GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P in C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, točka
in navedena sodna praksa). Gospodarski subjekti pa svojih legitimnih pričakovanj ne morejo vezati na ohranitev obstoječega stanja, ki se lahko spremeni z odločitvami, ki jih sprejme institucija Unije v okviru svoje diskrecijske pravice (glej po analogiji sodbi z dne 7. maja 1991, Nakajima/Svet,
C‑69/89
,
EU:C:1991:186
, točki
in
, in z dne 10. marca 1992, Canon/Svet,
C‑171/87
,
EU:C:1992:106
, točka
).
Nazadnje, glede trditev, navedenih zoper točki 97 in 98 izpodbijane sodbe, je treba poudariti, da je Splošno sodišče v teh točkah kot brezpredmeten zavrnilo drugi del prvega tožbenega razloga družbe Changmao v utemeljitev svoje tožbe, s katerim je družba Changmao izpodbijala ugotovitve Komisije v zvezi s tretjim merilom za priznanje TGO iz člena 2(7)(c), tretja alinea, osnovne uredbe. Splošno sodišče je namreč v točki 96 te sodbe, ki je družba Changmao v okviru te pritožbe ne izpodbija, opozorilo, da so pogoji za priznanje TGO, navedeni v členu 2(7)(c) osnovne uredbe, kumulativni. Zato je Splošno sodišče, potem ko je v točki 97 navedene sodbe navedlo, da družba Changmao ni uspela dokazati, da je Komisija storila napako, ker je menila, da drugo merilo za odobritev TGO ni izpolnjeno, v točki 98 iste sodbe odločilo, da je treba ta drugi del zavrniti kot brezpredmeten.
Ker družba Changmao tudi pred Sodiščem ni dokazala, da je Splošno sodišče pri odločitvi, da zavrne njene trditve v zvezi s tem, da je Komisija kršila določbe v zvezi z drugim merilom za odobritev TGO, napačno uporabilo pravo, je treba njene trditve, s katerimi izpodbija točki 97 in 98 izpodbijane sodbe, zavrniti kot neutemeljene.
Zato je treba prvi pritožbeni razlog zavreči kot delno nedopusten in zavrniti kot delno neutemeljen.
2.

Drugi pritožbeni razlog
a)

Trditve strank
Družba Changmao z drugim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je v točkah 113, od 115 do 118, 125, 126 in od 128 do 130 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo in izkrivilo dejstva, ker je presodilo, da Komisija s tem, da od proizvajalca iz primerljive države ni zahtevala podrobnega seznama njegovih izvoznih transakcij, ni kršila niti člena 2(7)(a) osnovne uredbe, člena 6(8) Uredbe 2016/1036 in člena 9(4) osnovne uredbe, niti ni kršila dolžne skrbnosti in načela dobrega upravljanja.
Na prvem mestu, družba Changmao trdi, da je Splošno sodišče kršilo člen 2(7)(a) osnovne uredbe. V skladu s to določbo bi morala Komisija za določitev normalne vrednosti upoštevati prodajo proizvajalca iz primerljive države na notranjem trgu ali, če to ni mogoče, izvozne prodaje tega proizvajalca. Le v zadnji fazi bi lahko uporabila cene, ki so bile dejansko plačane ali ki jih je treba plačati v Uniji.
V obravnavani zadevi naj bi Komisija menila, da se ni mogla zanesti niti na domačo prodajo niti na izvozne prodaje japonskega proizvajalca kot proizvajalca iz primerljive države, in naj bi zato normalno vrednost določila na podlagi prodaje proizvajalca Unije, ki je 100 % hčerinska družba tega japonskega proizvajalca. Komisija naj bi od navedenega proizvajalca zahtevala podrobne sezname prodaj – s posamično navedenimi transakcijami – zgolj za notranjo prodajo. Čeprav je menila, da ti seznami niso zanesljivi, naj bi se zadovoljila s povzetkom finančnih rezultatov izvoza tega proizvajalca, ki je bil predložen v preglednici št. 15 odgovora tega proizvajalca na protidampinški vprašalnik. Ta preglednica naj ne bi bila dovolj podrobna. V nasprotju s tem, kar naj bi Splošno sodišče navedlo v točki 113 izpodbijane sodbe, naj ne bi bilo mogoče ugotoviti, da so „vse“ izvozne prodaje jasno nosile izgubo, ampak le, da so „gledano v celoti“ nosile izgubo. V tej točki 113 naj bi bila torej izkrivljena dejstva.
Družba Changmao meni, da ob neobstoju seznama izvozne prodaje po posameznih transakcijah ni mogoče izključiti, da so bile nekatere transakcije izvoza japonskega proizvajalca v tretje države ali Unijo dovolj zanesljive, da bi bile podlaga za določitev normalne vrednosti. Komisija naj bi torej od tega proizvajalca tak seznam morala zahtevati.
Družba Changmao iz tega sklepa, da je Komisija v nasprotju s tem, kar je Splošno sodišče razsodilo v točkah 115, 116, 128 in 129 izpodbijane sodbe, kršila člen 2(7)(a) osnovne uredbe in da je ravnala brez potrebne skrbnosti ter kršila načelo dobrega upravljanja.
Na drugem mestu, družba Changmao s sklicevanjem na točko 125 izpodbijane sodbe trdi, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ker je odločilo, da Komisija ni kršila obveznosti iz člena 6(8) Uredbe 2016/1036.
Na tretjem mestu, družba Changmao trdi, da če Komisija ne bi storila napak, bi bila njena stopnja dampinga po vsej verjetnosti manjša in morda nižja od stopnje škode. V zvezi s tem naj bi Splošno sodišče s tem, da je v točkah 117 in 118 izpodbijane sodbe presodilo, da bi morala predložiti dokaze o tem, da je bila stopnja dampinga nižja od stopnje škode, napačno uporabilo pravo. Ta pristop naj bi temeljil na napačni razlagi člena 2(7)(a) osnovne uredbe in naj bi bil v nasprotju s sodno prakso Sodišča, ki Komisiji nalaga, da po uradni dolžnosti preuči vse razpoložljive informacije.
Komisija odgovarja, da je drugi pritožbeni razlog brezpredmeten in ga je treba vsekakor zavrniti kot delno nedopusten, delno brezpredmeten in delno neutemeljen.
b)

Presoja Sodišča
Na prvem mestu, družba Changmao trdi, da je Splošno sodišče v točkah 115, 116, 128 in 129 izpodbijane sodbe kršilo člen 2(7)(a) osnovne uredbe in napačno presodilo, da je Komisija ravnala z zahtevano skrbnostjo in ob spoštovanju načela dobrega upravljanja.
Člen 2(7)(a) osnovne uredbe določa metodo, ki se z odstopanjem od pravil, določenih v odstavkih od 1 do 6 istega člena, uporablja za določitev normalne vrednosti pri uvozu iz držav brez tržnega gospodarstva.
Iz besedila in sistematike navedene določbe izhaja, da je glavna metoda določitve normalne vrednosti v primeru uvoza iz držav brez tržnega gospodarstva metoda primerljive države, in sicer na osnovi „cene ali računsko določene vrednosti v tretji državi s tržnim gospodarstvom“ ali „cene, ki velja pri izvozu iz te tretje države v ostale države, vključno [z Unijo]“. „Kadar to ni mogoče“, je podredno določena druga metoda za določitev normalne vrednosti, in sicer se ta vrednost določi „na kateri koli drugi razumni osnovi, vključno s ceno, ki se je dejansko plačevala ali se plačuje v [Uniji] za podoben izdelek, po potrebi primerno prilagojeno, tako da vsebuje razumno stopnjo dobička“. Iz tega sledi, da diskrecijska pravica, ki jo ima Komisija za izbiro primerljive države, tej ne omogoča neupoštevanja zahteve, da se izbere tretja država s tržnim gospodarstvom, če je to mogoče (glej v tem smislu sodbo z dne 22. marca 2012, GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, točki
in
).
Primerna tretja država s tržnim gospodarstvom se v skladu s členom 2(7)(a), drugi pododstavek, osnovne uredbe izbere smiselno, pri čemer se upoštevajo vse zanesljive informacije, ki so takrat na voljo. Naloga Komisije je namreč, da ob upoštevanju možnih alternativ skuša najti tretjo državo, v kateri je cena podobnega proizvoda oblikovana v okoliščinah, ki so čim bolj primerljive z okoliščinami države izvoza, pri tem pa mora ta tretja država imeti tržno gospodarstvo (glej v tem smislu sodbo z dne 22. marca 2012, GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, točka
).
V okviru sodnega nadzora nad izvajanjem diskrecijske pravice, ki jo ima Komisija pri izbiri primerljive države, je treba zlasti preveriti, ali ta institucija ni opustila upoštevanja bistvenih elementov za ugotovitev ustreznosti izbrane države in ali so bili elementi iz spisa preučeni z vso potrebno skrbnostjo, da bi se lahko štelo, da je bila normalna vrednost določena primerno in ne nerazumno (sodbi z dne 22. oktobra 1991, Nölle,
C‑16/90
,
EU:C:1991:402
, točki
in
, ter z dne 22. marca 2012, GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, točka
).
V obravnavanem primeru je Splošno sodišče v točkah od 112 do 114 izpodbijane sodbe poudarilo, da iz sporne uredbe in pojasnil Komisije izhaja, prvič, da podatki, ki jih je posredoval japonski proizvajalec, niso bili zanesljivi, zlasti ker so se njegove stopnje dobička spreminjale in znatno neupravičeno razlikovale glede na vrsto in pomen kupca, drugič, da čeprav je bila celotna notranja prodaja tega proizvajalca donosna, je vsa izvozna prodaja očitno nosila izgubo, in tretjič, da so bile zadevne stranke, med katerimi je bila družba Changmao, po uvodnih ugotovitvah zaskrbljene, ker je bila Japonska izbrana kot primerljiva država.
Splošno sodišče je glede na te okoliščine, od katerih prve in tretje družba Changmao ne izpodbija, v točkah 115 in 116 izpodbijane sodbe ugotovilo, da Komisija s tem, da je za določitev normalne vrednosti zadevnega izdelka uporabila podatke industrije Unije, ni kršila člena 2(7)(a) osnovne uredbe, ker informacije, ki so bile na voljo ob izbiri, niso bile zanesljive in bi lahko privedle do izbire primerljive države, ki ni ustrezna in je nerazumna.
V istem okviru je Splošno sodišče v točkah 128 in 129 izpodbijane sodbe presodilo, da Komisiji ni mogoče očitati, da ni ravnala skrbno. Splošno sodišče je to ugotovilo ob upoštevanju vseh dejstev, navedenih v točkah od 120 do 124 in 127 te sodbe, ki jih družba Changmao ne izpodbija. Ti podatki se nanašajo na omejeno število držav proizvajalk aspartama, na potek preiskave Komisije in na pripombe, ki jih je ta lahko pridobila.
Splošno sodišče s tem ni napačno uporabilo prava.
Res je, da lahko Komisija, kot trdi družba Changmao, normalno vrednost na podlagi člena 2(7)(a) osnovne uredbe, katerega obseg je bil naveden v točki 98 te sodbe, določi na kateri koli drugi razumni osnovi le, če uporaba metode primerljive države ni mogoča.
Vendar v nasprotju s trditvami družbe Changmao iz tega ne izhaja, da bi morala Komisija v okoliščinah obravnavane zadeve zahtevati podrobne informacije o izvoznih transakcijah japonskega proizvajalca.
V teh okoliščinah in glede na nezanesljivost podrobnih informacij, ki jih je predložil ta proizvajalec v zvezi s svojo uvozno prodajo, in bolj kratkih informacij, predloženih v zvezi z njegovo izvozno prodajo, za Komisijo namreč ni bilo niti neprimerno niti nerazumno določiti normalno vrednost na kateri koli drugi razumni podlagi v skladu s členom 2(7)(a) osnovne uredbe in sodno prakso Sodišča, navedeno v točkah 99 in 100 te sodbe. Komisija je tako lahko ravnala, ne da bi predhodno zahtevala podrobnejše informacije o teh izvoznih prodajah.
Zato Splošno sodišče ni napačno uporabilo prava s tem, da je v točkah 115 in 116 izpodbijane sodbe v bistvu presodilo, da Komisija s tem, da je za določitev normalne vrednosti zadevnega izdelka uporabila podatke industrije Unije, ni kršila člena 2(7)(a) osnovne uredbe, čeprav prej ni zahtevala podrobnih informacij o izvoznih prodajah japonskega proizvajalca.
Okoliščina, da je Splošno sodišče v točki 113 izpodbijane sodbe na splošno ugotovilo, da je v skladu s pojasnili Komisije iz preglednice, ki jo je predložil japonski proizvajalec, razvidno, da „je vsa izvozna prodaja [tega proizvajalca] očitno nosila izgubo“, medtem ko je, kot je upravičeno poudarila družba Changmao, v skladu s temi pojasnili ta prodaja „gledano v celoti“ nosila izgubo, sama po sebi ne more ovreči ugotovitve iz prejšnje točke. Ta nenatančnost v točki 113 te sodbe namreč nikakor ne spremeni ugotovitve, da podatki, ki jih je predložil japonski proizvajalec, na splošno niso bili zanesljivi. Glede na to ugotovitev pa je Komisija v okoliščinah, ki jih je navedlo Splošno sodišče, normalno vrednost lahko določila na podlagi podatkov Unije.
Na drugem mestu, poleg tega, da se Splošno sodišče v točki 125 izpodbijane sodbe nikakor ni izreklo o členu 6(8) Uredbe 2016/1036, družba Changmao kršitev te določbe prvič zatrjuje v fazi pritožbe. V skladu s sodno prakso, navedeno v točki 78 te sodbe, ta trditev torej ni dopustna.
Na tretjem mestu, ugotoviti je treba, da je v točkah 117 in 118 izpodbijane sodbe naveden dodatni razlog v podporo temu, da je Splošno sodišče zavrnilo drugi tožbeni razlog iz tožbe. Prvič, ta razlog je namreč uveden z besedno zvezo „poleg tega“. Drugič, Splošno sodišče je z navedenim razlogom v bistvu kot brezpredmetno zavrnilo trditev družbe Changmao, da bi Komisija morala dati prednost uporabi izvoznih cen proizvajalca iz primerljive države, saj je bila ta že zavrnjena kot neutemeljena v točki 116 izpodbijane sodbe.
Iz tega sledi, da so trditve družbe Changmao zoper točki 117 in 118 izpodbijane sodbe brezpredmetne.
Glede na navedeno je treba drugi pritožbeni razlog zavrniti kot delno nedopusten, delno neutemeljen in delno brezpredmeten.
3.

Tretji pritožbeni razlog
a)

Trditve strank
Družba Changmao s tretjim pritožbenim razlogom graja točke od 141 do 144, 152, 153 in od 155 do 162 izpodbijane sodbe. V teh točkah naj bi Splošno sodišče napačno presodilo, da Komisija s tem, da je zavrnila zahteve za prilagoditve, ki jih je družba Changmao predložila za izračun stopnje dampinga, ni kršila niti člena 2(10) in člena 9(4) osnovne uredbe niti člena 2.4 Protidampinškega sporazuma. Ta pritožbeni razlog je sestavljen iz treh delov.
1)

Prvi del
Družba Changmao s prvim delom tretjega pritožbenega razloga trdi, da je Splošno sodišče „izkrivilo dejstva v zvezi s konceptom dokazovanja“.
Družba Changmao trdi, da je med postopkom preiskave od Komisije zahtevala, naj prilagodi cene na podlagi člena 2(10)(a), (b), (e), (h) in (k) osnovne uredbe, ker so na primerljivost cen Unije, ki se uporabljajo za določitev normalne vrednosti in izvozne cene, vplivale razlike v proizvodnem procesu aspartama, regulativne zahteve, poprodajne storitve, strošek energije, strošek delovne sile, dostop do surovin, licenčnina za patent ter tehnično znanje in izkušnje, strošek embalaže in pomorskega prevoza, zavarovanje, strošek rokovanja, bančni stroški in stroški kredita.
Komisija naj bi zavrnila vse zahtevane prilagoditve, ki naj bi povzročile zvišanje izvoznih cen ali znižanje normalne vrednosti, ker družba Changmao ni dokazala, „da kupci sistematično plačujejo različne cene na notranjem trgu zaradi razlike med temi dejavniki“. Nasprotno, Komisija naj bi izvedla prilagoditve, ki so v škodo družbe Changmao privedle do znižanja izvoznih cen in zvišanja normalne vrednosti, ne da bi zahtevala tak dokaz, s čimer naj bi tako ravnala samovoljno.
Družba Changmao pa v nasprotju s tem, kar naj bi Splošno sodišče razsodilo v točkah od 141 do 144 izpodbijane sodbe s tem, da je izkrivilo dejstva, meni, da je predložila dokaze v podporo zahtevanih prilagoditev. Opredelila in navedla naj bi namreč vse dejavnike, ki vplivajo na primerljivost cen, in dokazala, da vsak od teh dejavnikov vpliva na cene.
Dokazi, ki jih je predložila družba Changmao, naj bi se poleg tega ujemali z ugotovitvami Komisije v uvodni izjavi 80 začasne uredbe in uvodni izjavi 76 sporne uredbe, v skladu s katerimi je bilo v obdobju preiskave tehtano povprečje cen industrije Unije glede na vrsto aspartama za 21,1 % višje od cen primerljivih vrst uvoženih izdelkov.
Poleg tega naj družba Changmao ne bi mogla predložiti dokazov, ki naj bi bili potrebni glede na pristop Splošnega sodišča, ker naj bi šlo za zaupne dokumente, do katerih ni imela dostopa. Nasprotno pa naj bi Komisija do teh elementov lahko dostopala.
Komisija meni, da te trditve, ki se v bistvu nanašajo na upravni postopek, v fazi pritožbe niso upoštevne. Po njenem mnenju je prvi del tretjega pritožbenega razloga delno nedopusten in delno neutemeljen.
2)

Drugi del
Drugi del tretjega pritožbenega razloga družbe Changmao vsebuje dva očitka, ki se nanašata na to, da je Splošno sodišče dvakrat napačno uporabilo pravo.
S prvim očitkom ta družba Splošnemu sodišču očita, da je v točkah 151 in 153 izpodbijane sodbe napačno razlagalo člen 2(10) osnovne uredbe s tem, da ni upoštevalo dejstva, da mora po mnenju organa STO za reševanje sporov izvoznik, ki mu ni odobrena TGO, kar najbolj konstruktivno dokazati dejstva, zaradi katerih je potrebna prilagoditev, medtem ko mora Komisija presoditi in odobriti zahtevane prilagoditve iz neizkrivljenih virov tržnih podatkov.
V obravnavani zadevi naj družba Changmao svoje zahteve za prilagoditve ne bi oprla na lastne proizvodne stroške na Kitajskem, v nasprotju s tem, kar naj bi Splošno sodišče navedlo v točki 151 izpodbijane sodbe, s tem, da je dokaze, ki jih je predložila ta družba in v skladu s katerimi so razlike v stroških vplivale na primerljivost cen, napačno povezalo z dejstvom, da so bili stroški na Kitajskem izkrivljeni. Komisija bi morala poizkušati od proizvajalca Unije pridobiti podatke, potrebne za izvedbo zahtevanih prilagoditev, in oceniti razlike v stroških surovin, proizvodnih procesov, spoštovanja predpisov, transporta in zavarovanj ter uvoznih dajatev, patentnih licenčnin in embalaže v Uniji.
V zvezi s tem družba Changmao meni, da se okoliščine te zadeve bistveno razlikujejo od okoliščin v zadevi, v kateri je bila izdana sodba z dne 29. julija 2019, Shanxi Taigang Stainless Steel/Komisija (
C‑436/18 P
,
EU:C:2019:643
).
Družba Changmao ob sklicevanju na člen 2.4 Protidampinškega sporazuma dodaja, da je treba normalno vrednost in izvozno ceno vedno pravično primerjati, tudi če je normalna vrednost določena na podlagi tretje države s tržnim gospodarstvom, zadevnemu izvozniku pa je bila TGO zavrnjena. Če bi se od izvoznika, kot je družba Changmao, zahtevalo, da dokaže, da kupci sistematično plačujejo različne cene na notranjem trgu zaradi domnevnih razlik v proizvodnih stroških, bi bila vsaka prilagoditev na tej podlagi onemogočena. Ta napačni pristop Komisije in Splošnega sodišča naj bi bil v nasprotju s pravom STO, sodno prakso sodišč Unije in prakso institucij Unije.
Družba Changmao z drugim očitkom trdi, da je Splošno sodišče napačno razsodilo, da člen 2(10) osnovne uredbe za prilagoditve določa pogoj, da kupci sistematično plačujejo različne cene na notranjem trgu zaradi razlik med zadevnimi dejavniki. Tak pogoj naj bi bil specifično določen v členu 2(10)(k) te uredbe, ne pa na splošno v členu 2(10), od (a) do (j), navedene uredbe. Ta pogoj naj se ne bi zahteval v členu 2.4 Protidampinškega sporazuma, v skladu s katerim dokazno breme, naloženo zainteresiranim strankam, ne sme biti nerazumno. Navedeni pogoj pa naj bi izvoznikom, ki ne izhajajo iz tržnega gospodarstva, nalagal nerazumno dokazno breme, ker nimajo na voljo podatkov proizvajalca iz primerljive države, ki se uporabijo za določitev normalne vrednosti.
Družba Changmao v repliki pojasnjuje, da se je pred Splošnim sodiščem sklicevala na pravo STO, kot je razvidno iz točk 31 in 33 ter opomb od 24 do 26 replike, vložene na prvi stopnji.
Komisija predlaga, naj se vse te trditve zavrnejo. Prvi očitek, s katerim se izpodbijajo točke od 151 do 153 izpodbijane sodbe glede na pravo STO, naj bi bil nedopusten in vsekakor neutemeljen. Drugi očitek naj ne bi bil utemeljen.
3)

Tretji del
S tretjim delom tretjega pritožbenega razloga družba Changmao graja, prvič, točke od 155 do 160 izpodbijane sodbe. Preudarki Splošnega sodišča v teh točkah naj bi vsebovali postopkovne napake in kršitve njene pravice do obrambe ter dolžnosti dobrega upravljanja in skrbnosti Komisije. V tem okviru naj bi Splošno sodišče kršilo tudi člen 20(2) in (4) Uredbe 2016/1036 ter člene 6.2, 6.4, 12.2.1 in 12.2.2 Protidampinškega sporazuma.
Družba Changmao meni, da je glede na te določbe točka 155 izpodbijane sodbe napačna, ker ji Komisija ni navedla razloga, ki bi upravičeval zavrnitev dokazov glede razlik v fizičnih značilnostih izdelkov proizvajalca Unije zaradi razlik v regulativnih zahtevah. Poleg tega naj bi ji Komisija v nasprotju s členom 6.4 Protidampinškega sporazuma določila le desetdnevni rok za predložitev pripomb glede spremembe izbire primerljivega proizvajalca, do katere naj bi prišlo v pozni fazi postopka. Proizvajalec Unije naj bi predložil nezadostne informacije.
Na drugem mestu, družba Changmao graja točko 207 izpodbijane sodbe, s katero naj bi Splošno sodišče napačno zavrnilo sprejetje ukrepov procesnega vodstva ali pripravljalnih ukrepov, ki jih je predlagala v zvezi s svojim tožbenim razlogom, ki se je nanašal na prilagoditve, in ki so bili potrebni za njeno učinkovito sodno varstvo.
Nazadnje, družba Changmao ob sklicevanju na člen 9(4), drugi pododstavek, osnovne uredbe poudarja, da bi zahtevane prilagoditve omogočile zmanjšanje njene stopnje dampinga na raven, ki je nižja od stopnje škode.
Komisija predlaga, naj se ta tretji del delno zavrže kot nedopusten in delno zavrne kot neutemeljen.
b)

Presoja Sodišča
V zvezi s tretjim pritožbenim razlogom, ki se nanaša na izkrivljanje dejstev ter napačno uporabo prava in kršitev postopka, je treba najprej preučiti prvi del in drugi očitek drugega dela, nato tretji del in nazadnje prvi očitek drugega dela.
1)

Prvi del in drugi očitek drugega dela
Družba Changmao s tem delom in tem očitkom Splošnemu sodišču v bistvu očita, da je izkrivilo dejstva in napačno uporabilo pravo, ko je v točkah od 141 do 144 izpodbijane sodbe preučilo njene trditve za izpodbijanje tega, da je Komisija zavrnila prilagoditve, ki jih je zahtevala na podlagi člena 2(10) osnovne uredbe.
V zvezi s tem je treba spomniti, da ta določba določa, da če normalna vrednost in izvozna cena ne moreta biti predmet poštene primerjave, se v obliki prilagoditev upoštevajo razlike v dejavnikih, za katere se ugotovi in dokaže, da vplivajo na cene in s tem na primerljivost cen.
V skladu s sodno prakso Sodišča iz besedila in sistematike člena 2(10) osnovne uredbe izhaja, da se prilagoditev izvozne cene ali normalne vrednosti lahko izvede le za upoštevanje razlik glede dejavnikov, ki vplivajo na obe ceni in s tem na njuno primerljivost, da se zagotovi primerjava na isti ravni trgovine (glej v tem smislu sodbi z dne 16. februarja 2012, Svet in Komisija/Interpipe Niko Tube in Interpipe NTRP,
C‑191/09 P in C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, točka
, in z dne 4. maja 2017, RFA International/Komisija,
C‑239/15 P
, neobjavljena,
EU:C:2017:337
, točka
).
Iz sodne prakse Sodišča prav tako izhaja, da če stranka na podlagi člena 2(10) Osnovne uredbe zahteva prilagoditve za to, da bi normalna vrednost in izvozna cena postali primerljivi zaradi določitve stopnje dampinga, mora ta stranka predložiti dokaz, da je njena zahteva upravičena. Tako dokazno breme, da je treba izvesti specifične prilagoditve iz člena 2(10), od (a) do (k), osnovne uredbe, nosijo tisti, ki se želijo nanje sklicevati, ne glede na to, kdo so (glej v tem smislu sodbo z dne 16. februarja 2012, Svet in Komisija/Interpipe Niko Tube in Interpipe NTRP,
C‑191/09 P in C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, točki
in
). Iz tega sledi, da mora stranka, ki se želi sklicevati na tako prilagoditev, dokazati, da dejavnik, na podlagi katerega se ta prilagoditev zahteva, lahko vpliva na cene in s tem na njihovo primerljivost.
V obravnavanem primeru je Splošno sodišče v točkah 139 in od 141 do 143 izpodbijane sodbe v bistvu presodilo, da mora družba Changmao dokazati, da je bila njena zahteva za prilagoditve na podlagi člena 2(10) osnovne uredbe utemeljena in da se razlike v stroških, ki jih zatrjuje, kažejo v razlikah v cenah, pri čemer je poudarilo, da ta stranka ne izpodbija ugotovitve iz uvodne izjave 49 sporne uredbe, da ni predložila nobenega dokaza v podporo svoji zahtevi za prilagoditve. Zato je Splošno sodišče v točki 144 te sodbe presodilo, da družba Changmao Komisiji ne more očitati, da je kršila člen 2(10) osnovne uredbe s tem, da je zavrnila izvedbo prilagoditev, zahtevanih za določitev stopnje dampinga.
Pri teh presojah pravo ni bilo napačno uporabljeno.
Prvič, v nasprotju s trditvami družbe Changmao je Splošno sodišče v skladu z besedilom in sistematiko člena 2(10) osnovne uredbe in sodno prakso Sodišča, navedeno v točkah 138 in 139 te sodbe, pravilno presodilo, da mora družba Changmao v utemeljitev svoje zahteve za prilagoditve dokazati, da bi zatrjevane razlike v stroških lahko vplivale na cene in s tem na njihovo primerljivost.
Drugič, ker se po eni strani zdi, da družba Changmao s trditvami, povzetimi v točkah 116 in 117 te sodbe, trdi, da je v nasprotju s tem, kar je presodilo Splošno sodišče, dokazala, da so njene zahteve za prilagoditve na podlagi člena 2(10) osnovne uredbe utemeljene, njena argumentacija v resnici pomeni, da se Sodišču predlaga, naj ponovno presodi dejstva in dokaze. Ker ni bilo nobenega dokaza in niti trditev, da so bili ta dejstva in dokazi izkrivljeni, ta trditev torej v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča, navedeno v točki 73 te sodbe, ni dopustna.
Po drugi strani, v delu, v katerem družba Changmao trdi, da Splošno sodišče ni upoštevalo samega pojma „dokaz“, njena argumentacija izhaja iz zamenjave med navedbo ali zatrjevanjem dejanskih okoliščin, ki jih podpirajo zgolj domneve, na eni strani in dokazom resničnosti teh okoliščin na drugi strani. Vendar poleg tega, da družba Changmao pred Sodiščem podaja zgolj navedbe, ne da bi jih podprla z dokazi, na podlagi katerih bi bilo mogoče preveriti in ugotoviti resničnost zatrjevanih razlik v stroških ter njihov vpliv na primerljivost cen v smislu člena 2(10) osnovne uredbe, ta stranka ne opredeljuje nobenega dokaza, ki ga Splošno sodišče ni upoštevalo ali ki naj bi ga izkrivilo.
Tretjič, družba Changmao zahteve za prilagoditve napačno poizkuša utemeljiti z uvodno izjavo 76 sporne uredbe, v skladu s katero je Komisija ugotovila, da je tehtano povprečje cen industrije Unije glede na vrsto aspartama 21,1 % višje od cen primerljivih vrst uvoženih izdelkov. Ta razlika v ceni namreč odraža stopnjo nelojalnega nižanja cen in spada v okvir ugotavljanja obstoja znatne škode, ki je nastala industriji Unije. Nasprotno, kot je navedel generalni pravobranilec v točki 151 teh sklepnih predlogov, iz te uvodne izjave nikakor ni mogoče razbrati, da bi to stopnjo nelojalnega nižanja cen povzročile razlike v proizvodnih stroških.
Glede na navedeno je treba prvi del in drugi očitek drugega dela tretjega pritožbenega razloga zavreči kot delno nedopustna in zavrniti kot delno neutemeljena.
2)

Tretji del
Družba Changmao s tretjim delom tretjega pritožbenega razloga graja točke od 155 do 160 in 207 izpodbijane sodbe, ker je Splošno sodišče s tem, da je zavrnilo njene trditve v zvezi z nerazumnim dokaznim bremenom, kršilo njeno pravico do obrambe ter dolžnost dobrega upravljanja in skrbnosti Komisije ter člene 6.2, 6.4, 12.2.1 in 12.2.2 Protidampinškega sporazuma in člen 20(2) in (4) Uredbe 2016/1036.
Najprej je treba ugotoviti, da se družba Changmao na kršitev členov 6.2, 6.4, 12.2.1 in 12.2.2 Protidampinškega sporazuma ter člena 20 (2) in (4) Uredbe 2016/1036 prvič sklicuje v fazi pritožbe. Iz tega sledi, kot je generalni pravobranilec navedel v točkah 124 in 125 sklepnih predlogov, da tretji del v skladu s sodno prakso, navedeno v točki 78 te sodbe, ni dopusten v delu, v katerem se nanaša na domnevno kršitev teh določb.
Kar zadeva utemeljenost, družba Changmao na prvem mestu v bistvu trdi, da ji je Splošno sodišče v točkah od 155 do 160 izpodbijane sodbe naložilo nerazumno dokazno breme, s čimer je kršilo pravico družbe Changmao do obrambe, dolžnost skrbnega ravnanja Komisije in načelo dobrega upravljanja.
V teh točkah je Splošno sodišče menilo, da glede na podatke, ki jih je Komisija predložila med preiskavo, in glede na dokazno breme, ki ga družba Changmao nosi v okviru svojih zahtev za prilagoditve, ta družba Komisiji ne more očitati, da ji je naložila nerazumno dokazno breme.
Vendar, prvič, v nasprotju s tem, kar očitno trdi družba Changmao, zgolj okoliščina, da je bila v tej zadevi normalna vrednost določena v skladu s členom 2(7)(a) osnovne uredbe na podlagi cene, ki je bila dejansko plačana ali ki jo je treba plačati v Uniji, ne more naložiti omilitve pravila o razdelitvi dokaznega bremena, kot izhaja iz člena 2(10) te uredbe in sodne prakse, navedene v točkah 138 in 139 te sodbe. Kot je namreč generalni pravobranilec poudaril v točki 140 sklepnih predlogov, to pravilo, v skladu s katerim mora stranka, ki zahteva prilagoditev na podlagi enega od dejavnikov iz člena 2(10) osnovne uredbe, dokazati, da ta dejavnik lahko vpliva na cene in s tem na njihovo primerljivost, velja ne glede na metodo, na podlagi katere je bila določena normalna vrednost.
Drugič, družba Changmao trdi, da če se normalna vrednost določi na podlagi cene, ki je bila plačana ali jo je treba plačati v Uniji, proizvajalec-izvoznik iz države, na katero se nanaša preiskava, ne more v celoti uresničevati svoje pravice do obrambe, ker nima dostopa do podatkov industrije Unije, kar naj bi veljalo v tej zadevi. Iz ugotovitev Splošnega sodišča v točkah 155 in 156 izpodbijane sodbe pa izrecno izhaja, da je iz sporne uredbe razvidno, da je Komisija kitajskim proizvajalcem-izvoznikom sporočila podatke o proizvajalcu Unije in da je družba Changmao te podatke lahko komentirala. Na podlagi teh ugotovitev, ki jih družba Changmao kot takih v okviru te pritožbe ni izpodbijala, je Splošno sodišče v točki 159 izpodbijane sodbe lahko sklepalo, ne da bi napačno uporabilo pravo, da ta družba Komisiji ne more utemeljeno očitati, da ni ravnala v skladu z načelom dobrega upravljanja in da je s tem, da ji je naložila nerazumno dokazno breme, kršila njeno pravico do obrambe.
Zato je treba trditve, ki jih je družba Changmao navedla v utemeljitev tretjega dela tretjega pritožbenega razloga in ki se nanašajo na to, da naj bi bile v točkah od 155 do 160 izpodbijane sodbe storjene napake v zvezi s pravico do obrambe, dolžnostjo skrbnega ravnanja Komisije in načelom dobrega upravljanja, zavrniti kot neutemeljene.
Na drugem mestu, družba Changmao graja točko 207 izpodbijane sodbe v delu, v katerem naj bi Splošno sodišče napačno zavrnilo sprejetje ukrepov procesnega vodstva ali pripravljalnih ukrepov, ki jih je predlagala.
Splošno sodišče je v tej točki izpodbijane sodbe zavrnilo tožbo, ki jo je družba Changmao vložila na prvi stopnji, „ne da bi bilo treba ugoditi predlogom za sprejetje ukrepov procesnega vodstva in pripravljalnih ukrepov, ki jih je vložila [družba Changmao]“.
Opozoriti pa je treba, da v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča samo Splošno sodišče presoja morebitno potrebo po dopolnitvi podatkov, ki so mu na voljo v zadevi, o kateri odloča (sodbi z dne 10. julija 2001, Ismeri Europa/Računsko sodišče,
C‑315/99 P
,
EU:C:2001:391
, točka
, in z dne 22. oktobra 2020, Silver Plastics in Johannes Reifenhäuser/Komisija,
C‑702/19 P
,
EU:C:2020:857
, točka
).
Zato družba Changmao v fazi te pritožbe ne more utemeljeno izpodbijati odločitve Splošnega sodišča, da ni sprejelo ukrepov procesnega vodstva in pripravljalnih ukrepov, katerih sprejetje je predlagala v svojih pisanjih pred tem sodiščem.
Iz tega sledi, da je treba tretji del tretjega pritožbenega razloga deloma zavreči kot nedopusten in delno zavrniti kot neutemeljen.
3)

Prvi očitek drugega dela
Družba Changmao s tem očitkom Splošnemu sodišču očita, da je v točkah od 151 do 153 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo.
V teh točkah je Splošno sodišče pojasnilo, da „[v] vsakem primeru“, ker družba Changmao ni upravičena do TGO, podatkov, ki se nanašajo nanjo, ni mogoče upoštevati za prilagoditve v smislu člena 2(10) osnovne uredbe, ki ga ni mogoče uporabiti za odvzem učinka členu 2(7)(a) te uredbe.
Iz izraza „v vsakem primeru“ izhaja, da ugotovitve iz teh točk izpodbijane sodbe pomenijo dodaten razlog.
Iz analize prvega in tretjega dela ter drugega očitka drugega dela tega pritožbenega razloga pa je razvidno, da družbi Changmao ni uspelo dokazati, da je bilo v zvezi z glavnim razlogom, ki je zlasti naveden v točkah 141 in 144 izpodbijane sodbe v povezavi z njenimi točkami od 155 do 160, napačno uporabljeno pravo.
Iz tega sledi, kot je generalni pravobranilec navedel v točkah 186 in 187 sklepnih predlogov, da je treba ta očitek zavrniti kot brezpredmeten, ne da bi bilo treba odločiti o njegovi dopustnosti.
Glede na vse navedeno je treba tretji pritožbeni razlog v celoti zavrniti.
4.

Četrti pritožbeni razlog
a)

Trditve strank
Družba Changmao s četrtim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je napačno uporabilo pravo in izkrivilo dejstva s tem, da je v točkah 148 in 150 izpodbijane sodbe presodilo, da Komisiji za določitev škode ni bilo treba izvesti prilagoditev iz člena 2(10) osnovne uredbe, in da je zato zavrnilo njene trditve v zvezi s kršitvijo člena 3(2) in (3) ter člena 9(4) te uredbe, načela dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnega ravnanja.
Družba Changmao iz sodne prakse Splošnega sodišča sklepa, da se za ugotovitev obstoja škode, ki je nastala industriji Unije, na podlagi člena 3(2) navedene uredbe zahteva poštena primerjava med izvozno ceno in ceno, ki jo je industrija Unije dosegla ali bi jo morala doseči pri prodaji na ozemlju Unije. Za pošteno primerjavo bi bilo treba cene primerjati na isti ravni trgovanja, ki vključuje vse stroške, povezane z ravnmi trgovanja, ki jih je treba upoštevati.
Pri teh prilagoditvah naj bi bilo treba upoštevati razlike v stroških med industrijo Unije in izvozniki, ki izhajajo iz poprodajnih storitev, ki jih zagotavlja le prva, embalaže, licenčnine za patente ali za tehnično znanje in izkušnje. Praksa Komisije naj bi bila, da take prilagoditve odobri z znižanjem cen in prodajnih stroškov industrije Unije v potrebnem obsegu.
Te prilagoditve bi bilo zato mogoče odobriti na podlagi člena 2(10)(f) in (h) osnovne uredbe ter na podlagi člena 3(2) te uredbe.
Splošno sodišče naj bi torej napačno uporabilo pravo s tem, da je v točkah 148 in 150 izpodbijane sodbe potrdilo zavrnitev Komisije, da izvede prilagoditve, ki naj bi jih družba Changmao s priloženimi dokazi zahtevala za ugotovitev obstoja škode. Prav tako naj bi Splošno sodišče napačno presodilo, da Komisija ni kršila načela dobrega upravljanja in da je ravnala z zahtevano skrbnostjo. Družba Changmao meni, da če bi bile zahtevane prilagoditve izvedene, Komisija ne bi mogla ugotoviti obstoja škode ali bi vsaj ugotovila manjšo stopnjo škode. Zato naj bi Splošno sodišče napačno uporabilo pravo tudi s tem, da je presodilo, da pristop Komisije ne krši člena 9(4) osnovne uredbe.
Komisija predlaga, naj se vse te trditve, odvisno od primera, zavrnejo kot nedopustne ali brezpredmetne in vsekakor neutemeljene.
b)

Presoja Sodišča
Družba Changmao s četrtim pritožbenim razlogom Splošnemu sodišču očita, da je v točkah 148 in 150 izpodbijane sodbe napačno uporabilo pravo.
Splošno sodišče je v teh točkah razsodilo, da člen 3(2) in (3) ter člen 9(4) osnovne uredbe ne zahtevata, da Komisija pri določitvi škode izvede prilagoditve iz člena 2(10) te uredbe, tako da družba Changmao Komisiji ne more očitati, da je kršila zadnjenavedeno določbo s tem, da je zavrnila izvedbo prilagoditev, zahtevanih zaradi določitve škode.
Družba Changmao v bistvu trdi, da določitev škode v skladu s členom 3(2) osnovne uredbe pomeni, da se izvedejo prilagoditve, ki so podobne tistim iz člena 2(10) te uredbe, če so potrebne za pravično primerjavo, to je primerjavo na isti ravni trgovine med izvozno ceno in ceno, ki jo je dosegla ali bi jo morala doseči industrija Unije.
Vendar tudi ob predpostavki, da – kot trdi družba Changmao – člen 3(2) osnovne uredbe kljub svojemu besedilu pomeni, da mora Komisija pri določitvi škode izvesti take prilagoditve, bi bilo treba ugotoviti, kot je to storil generalni pravobranilec v točki 206 sklepnih predlogov in po analogiji s sodno prakso, navedeno v točki 139 te sodbe, da mora stranka, ki uveljavlja prilagoditev, predložiti dokaz o njeni utemeljenosti.
Po eni strani ni sporno, da družba Changmao v bistvu zahteva iste prilagoditve za namene tako ugotovitve obstoja dampinga kot škode. Te prilagoditve so bile poleg tega obravnavane v enem samem tožbenem razlogu pred Splošnim sodiščem. Kot pa je razvidno iz točk 140 in od 142 do 146 te sodbe, je Splošno sodišče v okviru svoje proste presoje dejstev in ne da bi napačno uporabilo pravo, presodilo, da družba Changmao ni predložila dokaza, da so bile te prilagoditve potrebne.
Po drugi strani je Komisija zahteve za prilagoditve zaradi določitve škode zavrnila iz razloga, navedenega v uvodni izjavi 70 sporne uredbe, da je preiskava „ razkrila, da ne obstaja nobena kvalitativna ali druga razlika med zadevnim izdelkom in podobnim izdelkom, ki bi se sistematično pojavil v cenah“. Kot je navedel generalni pravobranilec v točki 207 sklepnih predlogov, je Splošno sodišče v bistvu ta razlog potrdilo. Družba Changmao pa to točko graja le v okviru tretjega očitka tretjega pritožbenega razloga, ki je bil zavrnjen v točki 164 te sodbe.
V teh okoliščinah je treba četrti pritožbeni razlog zavrniti kot brezpredmeten, ne da bi bilo treba ugotoviti, ali Komisija pri določitvi škode na podlagi člena 3(2) osnovne uredbe lahko oziroma mora izvesti prilagoditve, da bi zagotovila primerjavo cen na isti ravni trgovine.
5.

Peti pritožbeni razlog
a)

Trditve strank
Družba Changmao s petim pritožbenim razlogom trdi, da je bilo v točkah 187, od 189 do 191, 194, 200, 201 in od 203 do 206 izpodbijane sodbe napačno uporabljeno pravo in da so bila izkrivljena dejstva.
Ta pritožbeni razlog temelji na predpostavki, da so proizvajalec Unije in njegovi dobavitelji surovin, in sicer japonski proizvajalec in dobavitelji v Uniji, ki so 100 % hčerinske družbe tega proizvajalca, pripadali enemu gospodarskemu in socialnemu subjektu. Družba Changmao iz tega sklepa, da so bile cene, ki jih je proizvajalec Unije plačal za nakup surovin, cene med povezanimi strankami ter da so vplivale na proizvodne stroške tega proizvajalca in njegove prodajne cene.
Iz člena 2(7)(a) in člena 3 osnovne uredbe pa naj bi izhajalo, da bi se morala Komisija pri ugotavljanju obstoja dampinga in škode ob opiranju na dokaze prepričati, da so uporabljene cene zanesljive in neizkrivljene. Člen 6(8) Uredbe 2016/1036 naj bi zahteval, da kolikor je mogoče uporabi podatke sodelujočih strani. Vendar bi morali dobavitelji predložiti dokaze, da so cene njihovih surovin, ki se prodajajo povezanim strankam v Uniji, tržne cene.
V nasprotju s pristopom, ki ga je Splošno sodišče uporabilo v točkah 187, 200, 201 in od 203 do 206 izpodbijane sodbe, naj bi običajna praksa Komisije pomenila, da se od zainteresiranih strank, ki sodelujejo, kot je industrija Unije, zahteva predložitev izpolnjenih vprašalnikov za svoje povezane dobavitelje zunaj in znotraj Unije. Družba Changmao naj bi izpodbijala ceno surovin, ki jo je upoštevala Komisija.
Splošno sodišče naj bi prav tako storilo napako v točki 191 izpodbijane sodbe, v kateri naj bi menilo, da je Komisija ravnala v skladu z načelom dobrega upravljanja in se oprla na dokaze, da je ugotovila, da cene surovin, ki so jih dobavitelji zaračunavali povezanemu proizvajalcu v Uniji, izpolnjujejo tržne pogoje. Družba Changmao meni, da Komisija ni preverila pravilnosti in verodostojnosti informacij, ki jih je v zvezi s tem pridobila iz splošnega poročila kitajske družbe o cenah surovin na Kitajskem, da bi se prepričala, da so te informacije pozitivni in objektivni dokazi. Ti dokazi pa naj ne bi zadostovali za zagotovitev, da so bile cene teh dobaviteljev dejansko tržne cene. Komisija naj bi lahko od proizvajalca Unije zahtevala, naj izpolni podroben vprašalnik o teh cenah in preverila odgovore.
Ta dolžnost preverjanja naj bi obstajala neodvisno od dokazov ali zahtev zainteresiranih strank. Točka 206 izpodbijane sodbe naj bi bila torej napačna.
Družba Changmao dodaja, da sodba z dne 23. septembra 2015, Hüpeden/Svet in Komisija (
T‑206/14
, neobjavljena,
EU:T:2015:672
), navedena v točkah 187 in 203 izpodbijane sodbe, ni upoštevna, ker se zadeva, v kateri je bila izrečena, ni nanašala na izvajanje diskrecijske pravice Komisije glede obstoja dampinga in škode ob upoštevanju načela dobrega upravljanja in dolžnosti skrbnega ravnanja.
Komisija odgovarja, da je ta pritožbeni razlog nedopusten in vsekakor neutemeljen.
b)

Presoja Sodišča
V skladu s členom 169(2) Poslovnika Sodišča morajo biti v okviru navajanih pravnih razlogov in trditev natančno opredeljeni izpodbijani deli obrazložitve odločbe Splošnega sodišča. Tako je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso v pritožbi jasno navesti izpodbijane elemente sodbe, katere razveljavitev se predlaga, in pravne trditve, ki ta predlog specifično utemeljujejo, sicer je pritožba ali zadevni pritožbeni razlog nedopusten (sodba z dne 20. septembra 2018, Agria Polska in drugi/Komisija,
C‑373/17 P
,
EU:C:2018:756
, točka
in navedena sodna praksa).
Pritožbeni razlog, katerega utemeljitev ni dovolj jasna in natančna, da bi Sodišče lahko opravilo nadzor nad zakonitostjo, zlasti ker bistveni elementi, na katere se ta pritožbeni razlog opira, iz besedila te pritožbe, ki je v zvezi s tem formulirano nejasno in dvoumno, ne izhajajo dovolj dosledno in razumljivo, teh zahtev med drugim ne izpolnjuje in ga je zato treba razglasiti za nedopusten (sodba z dne 10. julija 2014, Telefónica in Telefónica de España/Komisija,
C‑295/12 P
,
EU:C:2014:2062
, točka
in navedena sodna praksa, ter sklep z dne 29. junija 2016, Varuh človekovih pravic/Staelen,
C‑337/15 P
, neobjavljen,
EU:C:2016:670
, točka
).
Čeprav družba Changmao natančno opredeljuje točke izpodbijane sodbe, ki jih želi izpodbijati s petim pritožbenim razlogom, pa ni natančno in specifično navedla napak pri uporabi prava, ki naj bi jih domnevno storilo Splošno sodišče.
Poleg tega ni razvidno, da družba Changmao s trditvami, navedenimi v okviru tega pritožbenega razloga, izpodbija obrazložitev izpodbijane sodbe. Nasprotno, razvidno je, da se s temi trditvami v bistvu graja ravnanje Komisije v postopku, v katerem je bila sprejeta sporna uredba.
Iz tega izhaja, da je peti pritožbeni razlog nedopusten.
Ker ni mogoče ugoditi nobenemu od pritožbenih razlogov, ki jih je družba Changmao navedla v utemeljitev pritožbe, je treba pritožbo v celoti zavrniti.
Stroški
Na podlagi člena 138(1) Poslovnika Sodišča, ki se uporablja za pritožbeni postopek na podlagi člena 184(1) tega poslovnika, se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki.
Ker je Komisija predlagala, naj se družbi Changmao naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi ni uspela, se družbi Changmao naloži, da poleg svojih stroškov nosi tudi stroške Komisije.

Iz teh razlogov je Sodišče (četrti senat) razsodilo:

1.
Pritožba se zavrne.

2.
Družba Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd poleg svojih stroškov nosi stroške Evropske komisije.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.