CELEX: 62020CJ0520
Predhodno odločanje
Pravosodno sodelovanje v kazenskih zadevah
Druga generacija schengenskega informacijskega sistema (SIS II)
Sklep 2007/533/PNZ
Člena 38 in 39
Razpis ukrepa v zvezi z iskano stvarjo
Cilji razpisa ukrepa
Zaseg ali zagotovitev dokazov v kazenskem postopku
Izvršitev
Potrebni ukrepi in izvedba, ki jo zahteva razpis ukrepa
Vrnitev zasežene stvari državi članici, ki je izdala razpis ukrepa
Nacionalna ureditev, ki ne omogoča zavrnitve izvršitve razpisa ukrepa

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 38(1) in člena 39(3) Sklepa Sveta 2007/533/PNZ z dne 12. junija 2007 o vzpostavitvi, delovanju in uporabi druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (
UL 2007, L 205, str. 63
, v nadaljevanju: Sklep SIS II).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med DB in LY na eni strani ter Nachalnik na Rayonno upravlenie – Silistra pri Oblastna direktsia na Ministerstvo na vatreshnite raboti – Silistra (vodja policijske uprave v Silistri pri regionalni direkciji ministrstva za notranje zadeve v Silistri, Bolgarija) na drugi zaradi odločitve te vodje, da državi članici izdajateljici izroči premoženje, zaseženo po ukrepu, ki ga je ta država članica vnesla v schengenski informacijski sistem druge generacije (v nadaljevanju: SIS II).
Pravni okvir
Pravo Unije
Sklep SIS II
V uvodni izjavi 5 Sklepa SIS II je navedeno:
„SIS II bi moral predstavljati izravnalni ukrep za vzdrževanje visoke stopnje varnosti na območju svobode, varnosti in pravice Evropske unije, in sicer tako, da podpira operativno sodelovanje med policijskimi in pravosodnimi organi v kazenskih zadevah.“
Člen 1 tega sklepa, naslovljen „Vzpostavitev in splošni namen SIS II“, v odstavku 2 določa:
„V skladu s tem sklepom je namen SIS II zagotoviti visoko stopnjo varnosti na območju svobode, varnosti in pravice Evropske unije, kar vključuje vzdrževanje javnega reda in varnosti ter varovanje varnosti na ozemljih držav članic, in uporabiti določbe iz naslova IV tretjega dela Pogodbe ES v zvezi s pretokom oseb na njihovih ozemljih, in sicer s pomočjo informacij, ki se sporočajo prek tega sistema.“
Člen 2(1) navedenega sklepa določa:
„Ta sklep določa pogoje in postopke za obdelavo razpisov ukrepov za osebe in stvari v SIS II ter izmenjavo dopolnilnih in dodatnih podatkov za namene policijskega in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah.“
Člen 3 tega sklepa, naslovljen „Opredelitve pojmov“, v odstavku 1 določa:
„V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve:
(a)
‚razpis ukrepa‘ pomeni niz podatkov, vnesenih v SIS II, ki pristojnim organom omogoča identifikacijo osebe ali stvari za namene sprejetja posebnega ukrepa;
(b)
‚dopolnilni podatki‘ pomenijo podatke, ki niso shranjeni v SIS II, so pa povezani z razpisi ukrepov v SIS II, ki se izmenjajo v naslednjih primerih:
(i)
da se države članice lahko medsebojno posvetujejo ali obvestijo ob vnosu razpisa ukrepa;
(ii)
ob zadetku, da se lahko sprejme ustrezen ukrep;
[…]“
Člen 20(1) in (2) Sklepa SIS II določa:
„1.   Brez poseganja v člen 8(1) ali v določbe tega sklepa, ki urejajo shranjevanje dodatnih podatkov, SIS II vsebuje samo tiste kategorije podatkov, ki jih zagotovijo posamezne države članice, kot se zahteva za namene iz členov 26, 32, 34, 36 in 38.
2.   Kategorije podatkov so:
[…]
(b)
stvari iz členov 36 in 38.“
Člen 21 tega sklepa določa:
„Preden država članica izda razpis ukrepa, določi, ali je zadeva primerna, relevantna in dovolj pomembna, da se v SIS II vnese razpis ukrepa.“
Člen 24 navedenega sklepa, naslovljen „Splošne določbe o označitvi“, v odstavku 1 določa:
„Če država članica meni, da izvršitev razpisanega ukrepa, vnesenega v skladu s členi 26, 32 ali 36, ni v skladu z njeno nacionalno zakonodajo, njenimi mednarodnimi obveznostmi ali temeljnimi državnimi interesi, lahko naknadno zahteva, da se razpisu ukrepa doda označitev, ki pomeni, da ukrep, predlagan v razpisu, na njenem ozemlju ne bo izveden. Označitev doda urad SIRENE države članice, ki je vnesla razpis ukrepa.“
Člen 38 tega sklepa določa:
„1.   Podatki o stvareh, ki so iskane zaradi zasega ali za zagotovitev dokazov v kazenskih postopkih, se vnesejo v SIS II.
2.   Vnesejo se naslednje kategorije lahko prepoznavnih stvari:
(a)
motorna vozila z delovno prostornino nad 50 cm
, plovila in zrakoplovi;
[…]“
Člen 39 Sklepa SIS II, naslovljen „Izvršitev ukrepa na podlagi razpisa“, določa:
„1.   Če iskanje pokaže, da za najdeno stvar obstaja razpis ukrepa, se organ, ki je to ugotovil, poveže z organom, ki je izdal razpis ukrepa, da se dogovorita o ukrepih, ki jih je treba sprejeti. V ta namen se lahko v skladu s tem sklepom posredujejo tudi osebni podatki.
2.   Podatke iz odstavka 1 se posreduje z izmenjavo dopolnilnih podatkov.
3.   Država članica, ki je stvar izsledila, bo sprejela ukrepe v skladu z njeno nacionalno zakonodajo.“
Člen 49 Sklepa SIS II določa:
„1.   Država članica, ki izda razpis ukrepa, je odgovorna za točnost in ažurnost podatkov ter zakonitost vnašanja podatkov v SIS II.
2.   Samo država članica, ki izda razpis ukrepa, sme spreminjati, dodajati, popravljati, posodabljati ali brisati podatke, ki jih je vnesla.
3.   Če ima država članica, ki ni izdala razpisa ukrepa, dokaze, ki kažejo, da so nekateri podatki netočni ali so bili nezakonito shranjeni, o tem s pomočjo izmenjave dopolnilnih podatkov ob prvi priložnosti, vendar ne pozneje kot v desetih dneh po tem, ko se je seznanila s temi dokazi, obvesti državo članico, ki je izdala razpis ukrepa. Država članica, ki je izdala razpis ukrepa, preveri sporočilo in, če je potrebno, nemudoma popravi ali izbriše sporni podatek.
[…]“
Priročnik SIRENE
Priloga k Izvedbenemu sklepu Komisije 2013/115/EU z dne 26. februarja 2013 o Priročniku SIRENE in drugih izvedbenih ukrepih za drugo generacijo schengenskega informacijskega sistema (SIS II) (
UL 2013, L 71, str. 1
), kakor je bil spremenjen z Izvedbenim sklepom Komisije (EU) 2017/1528 z dne 31. avgusta 2017 (
UL 2017, L 231, str. 6
) (v nadaljevanju: Priročnik SIRENE), v točki 2.1 določa:
„Opredelitev pojmov
–
‚Država članica izdajateljica‘: država članica, ki je vnesla razpis ukrepa v SIS II.
–
‚Izvršitvena država članica‘: država članica, ki v primeru zadetka izvede zahtevane ukrepe.
–
‚Urad SIRENE, ki zagotovi podatke‘: urad SIRENE države članice, ki ima prstne odtise ali fotografije osebe, za katero je druga država članica izdala razpis ukrepa.
–
‚Zadetek‘: zadetek v SIS II se zgodi, ko:
[…]
(d) se zaradi zadetka zahtevajo nadaljnji ukrepi.
[…]“
V točki 8.3 Priročnika SIRENE, naslovljeni „Izmenjava podatkov po zadetku“, je navedeno:
„Uradi SIRENE lahko predložijo dodatne podatke o razpisih ukrepov, vnesenih v skladu s členom 38 Sklepa SIS II, s tem pa lahko delujejo v imenu pravosodnih organov, če ti podatki v skladu z nacionalnim pravom spadajo na področje uporabe medsebojne pravne pomoči.
[…]“
Bolgarsko pravo
Zakon za Ministerstvoto na vatreshnite raboti
Zakon za Ministerstvoto na vatreshnite raboti (zakon o ministrstvu za notranje zadeve) z dne 28. maja 2014 (DV št. 53 z dne 27. junija 2014, str. 2) v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, v členu 84 določa:
„(1)   Policijski organi lahko začasno zasežejo premoženje, za katero je bil v SIS ali v podatkovne zbirke Mednarodne organizacije kriminalistične policije (Interpol) vnesen razpis ukrepa zaradi iskanja.
[…]
(6)   […] O vrnitvi ali zasegu se obvesti država članica, ki je vnesla razpis ukrepa zaradi iskanja v SIS ali podatkovno zbirko Interpola.
[…]
(8)   […] Če država članica izdajateljica v 60 dneh zahteva vrnitev iskanega premoženja, se to z odločbo vodje pristojne enote v smislu odstavka 6 v sedmih dneh vrne osebi, navedeni v zahtevi.
[…]
(13)   […] V primeru vrnitve ali zasega […] ukradenih, protipravno odvzetih, drugače odtujenih ali razveljavljenih potrdil o registraciji in registrskih tablic, če ti dokumenti ne spadajo v kategorije iz odstavka 11, se ti v skladu z ureditvijo, določeno na diplomatskem ali konzularnem predstavništvu države članice, ki je dokument izdala, predajo na podlagi odločbe pristojnega vodje enote v smislu odstavka 6.
[…]“
Naredba št. 8121z-465
Člen 7 naredba n
o
8121z-465 za organizatsiyata i funktsioniraneto na Natsionalnata Shengenska informatsionna sistema na Republika Balgaria (uredba št. 8121h-465 o organizaciji in delovanju nacionalnega schengenskega informacijskega sistema Republike Bolgarije) z dne 26. avgusta 2014 (DV št. 74 z dne 5. septembra 2014, str. 33) v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, določa:
„(1)   [Nacionalni schengenski informacijski sistem (SISN)] obravnava razpise ukrepov za naslednje kategorije premoženja:
1.
stvari, ki so iskane zaradi zasega ali za zagotovitev dokazov v kazenskem postopku (člen 38 odločbe [SIS II]);
(a)
motorna vozila z delovno prostornino nad 50 cm
, plovila in zrakoplovi;
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
EF, bolgarski državljan, je 23. decembra 2014 s posojilom, prejetim pri banki Santander Consumer Bank AS s sedežem na Norveškem, kupil motorno vozilo. To bančno posojilo je bilo zavarovano s financiranim vozilom.
Maja 2016 je EF iz neznanega razloga navedeno bančno posojilo prenehal odplačevati, pri čemer je banko obvestil, da je vozilo zdaj v Bolgariji. Ta banka je nato družbo Lindorff AS pooblastila, da ta izterja njene terjatve v zvezi z navedenim vozilom.
Iz predloga za sprejetje predhodne odločbe je razvidno, da je isto vozilo nato v Bolgariji kupil AB, ta pa naj bi vozilo marca 2017 v Varni (Bolgarija) prodal DB.
Kraljevina Norveška je 24. maja 2017 v NSIS vnesla razpis ukrepa zaradi zasega vozila kot „ukradenega, nezakonito pridobljenega ali izgubljenega“ premoženja.
Bolgarska policija je 26. maja 2017 na parkirišču v občini Silistra (Bolgarija) odkrila vozilo, katerega številka šasije se je popolnoma ujemala s številko, na katero se je nanašal razpisani ukrep. Istega dne sta bila to vozilo in potrdilo o njegovi registraciji osebi DB, na čigar ime je bilo vozilo registrirano, zaseženi.
Bolgarski urad SIRENE je nato izmenjal informacije z norveškim uradom SIRENE, ki je navedel, da je bil za zadevno vozilo razpisan ukrep, potem ko je bila 23. decembra 2014 v Hordalandu (Norveška) storjena goljufija oziroma zloraba zaupanja.
Bolgarski organi so 6. junija 2017 od norveških organov prejeli zahtevo, naj prek družbe Lindorff, katere zastopnik v Bolgariji je bila družba Plam EOOD, to vozilo izročijo njegovemu lastniku, to je banki Santander Consumer Bank.
Navedeno vozilo je bilo 4. julija 2017 predano CD, direktorju družbe Plam.
Vodja policijske uprave v Silistri pri regionalni direkciji ministrstva za notranje zadeve v Silistri je 28. avgusta 2019 zavrnil zahtevo tožečih strank iz postopka v glavni stvari z dne 13. avgusta 2019 za takojšnjo vrnitev tega vozila.
Tožeči stranki iz postopka v glavni stvari sta nato pri Administrativen sad – Silistra (upravno sodišče v Silistri, Bolgarija) izpodbijali zakonitost odločbe o vrnitvi zadevnega vozila organom države članice izdajateljice, pri čemer sta navedli, da ni prepričljivih dokazov, da je bil na Norveškem dejansko uveden kazenski pregon v zvezi s tem vozilom, in se sklicevali na svojo dobro vero ob nakupu navedenega vozila.
Ker je predložitveno sodišče štelo, da med banko Santander Consumer Bank in EF obstaja zasebnopravno razmerje in da storitev kaznivih dejanj ni bila dokazana, je vodji policijske uprave v Silistri pri regionalni direkciji ministrstva za notranje zadeve v Silistri odredilo, naj se pri norveški policiji pozanima o obstoju kazenskega pregona, uvedenega na Norveškem v zvezi z istim vozilom, in naj predloži izvleček ustreznih določb norveškega kazenskega zakonika s priloženim prevodom tega zakonika v bolgarščino, vključno z odstavki, na podlagi katerih je bil vnesen razpis ukrepa za zadevno vozilo. To sodišče je poleg tega zahtevalo uradni odgovor norveških organov o natančni naravi kaznivega dejanja, ki naj bi bilo predmet tega pregona, in o tem, v kateri fazi so ustrezni postopki.
Z dopisom, predloženim 26. avgusta 2020 na obravnavi pred predložitvenim sodiščem, je bilo to obveščeno o tem, da je bila zadeva zaključena 10. julija 2017, ker je bilo zadevno vozilo najdeno in vrnjeno na Norveško.
Predložitveno sodišče meni, da če tak kazenski postopek ne bi obstajal, razpisani ukrep za zadevno vozilo, vnesen v SIS II, ne bi spadal na področje uporabe Sklepa SIS II, opredeljeno v njegovem členu 2, in bi zato bil v ta sistem vnesen v nasprotju s cilji, ki se uresničujejo s takimi razpisanimi ukrepi, ki so vneseni zaradi zasega ali za zagotovitev dokazov v kazenskem postopku v državi članici izdajateljici.
To sodišče se sprašuje o skladnosti nacionalne ureditve – ki pristojnim organom države članice, ki je iskano stvar izsledila, delujočim v okviru vezane pristojnosti, nalaga obveznost, da zasežejo vsako premoženje, za katero je bil v SIS II vnesen razpis ukrepa zaradi iskanja – s Sklepom SIS II, če obstajajo dokazi, na podlagi katerih je mogoče sklepati, da zadevni razpis ukrepa ni bil vnesen v SIS II v skladu s cilji, navedenimi v členu 38(1) tega sklepa.
V teh okoliščinah je Administrativen sad Silistra (upravno sodišče v Silistri) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba člen 39 in zlasti člen 39(3) Sklepa [SIS II] razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalnim določbam in nacionalni upravni praksi, v skladu s katerimi pristojni organ izvršitvene države članice lahko zavrne oziroma celo mora zavrniti izvršitev, če so podani elementi, na podlagi katerih je mogoče sklepati, da razpis ukrepa, ki je bil vnesen v SIS, ni zajet s cilji vnosa takega razpisa ukrepa, zlasti cilji, opredeljenimi v členu 38(1)?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče želi z vprašanjem v bistvu izvedeti, ali je treba člen 39 Sklepa SIS II razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero so pristojni organi izvršitvene države članice zavezani izvršiti razpis ukrepa, ki je bil vnesen v SIS II v zvezi z neko stvarjo, čeprav dvomijo, da so razlogi za vnos takega razpisa ukrepa tisti, ki so navedeni v členu 38(1) tega sklepa.
Najprej, iz predložitvene odločbe je razvidno, da je predmet zadevnega razpisa ukrepa motorno vozilo z delovno prostornino motorja nad 50 cm
.
V zvezi s tem člen 38(1) in (2)(a) Sklepa SIS II določa, da se podatki o takih vozilih, ki so iskana zaradi zasega ali za zagotovitev dokazov v kazenskih postopkih, vnesejo v SIS II.
Izvršitev ukrepa na podlagi takega razpisa je urejena v členu 39 Sklepa SIS II. Ta člen se sklicuje na standardizirana in po naravi v bistvu varstvena ravnanja in ukrepe organov, ki so ugotovili obstoj razpisa ukrepa v zvezi z neko stvarjo, in v odstavku 3 glede izbire ukrepov, ki jih je treba sprejeti, napotuje na nacionalno pravo.
Člen 39(1) tega sklepa določa, da če iskanje pokaže, da za najdeno stvar obstaja razpis ukrepa, se organ, ki je to ugotovil, poveže z organom, ki je izdal razpis ukrepa, da se dogovorita o ukrepih, ki jih je treba sprejeti.
V točki 2.2.2 Dodatka 2 k Priročniku SIRENE je v zvezi s tem pojasnjeno, da so ob spoštovanju nacionalnega prava izvršitvene države članice med ukrepi, ki se sprejmejo, zaseg najdene stvari oziroma potrebni ukrepi zavarovanja, identifikacija osebe, ki ima to stvar v posesti, in navezava stika z uradom SIRENE države članice izdajateljice.
Poleg tega je v členu 39(2) Sklepa SIS II dodano, da se podatki iz odstavka 1 tega člena posredujejo „z izmenjavo dopolnilnih podatkov“, ki so v členu 3(1)(b) tega sklepa opredeljeni kot podatki, ki niso shranjeni v SIS II, so pa povezani z razpisi ukrepov v SIS II, ki se med drugim izmenjajo, prvič, da se države članice lahko medsebojno posvetujejo ali obvestijo ob vnosu razpisa ukrepa in, drugič, ob zadetku, zato da se lahko sprejme ustrezen ukrep.
V točki 8.3 Priročnika SIRENE je pojasnjeno, da v primeru zadetka za razpis ukrepa zaradi zasega ali za zagotovitev dokazov na primer v zvezi z vozilom v skladu s členom 38 Sklepa SIS uradi SIRENE „čim prej“ pošljejo dodatne podatke o razpisih ukrepov.
Zaradi te nujnosti hitrega ukrepanja, od katerega je odvisno operativno sodelovanje med policijskimi in pravosodnimi organi v kazenskih zadevah, ki je vzpostavljeno na podlagi Sklepa SIS II, morajo organi izvršitvene države članice za izvršitev razpisa ukrepa sprejeti potrebne ukrepe zavarovanja, ne da bi bilo proti njim mogoče uveljavljati izpodbijanje veljavnosti tega razpisa ukrepa na podlagi obstoja dvomov o tem, ali organi države članice, ki so izdali razpis ukrepa, spoštujejo cilje iz člena 38(1) tega sklepa, to je v obravnavani zadevi obstoj kazenskega postopka v zvezi s stvarjo, za katero je bil izdan razpis ukrepa, v državi članici izdajateljici.
Ta ugotovitev je še toliko nujnejša, ker je v skladu s členom 1(2) Sklepa SIS II namen tega sklepa med drugim zagotoviti visoko stopnjo varnosti na območju svobode, varnosti in pravice Unije, kar vključuje vzdrževanje javnega reda in varnosti ter zagotavljanje varnosti na ozemljih držav članic.
V tem okviru Sklep SIS II v skladu s svojim členom 2(1) določa pogoje in postopke za obdelavo razpisov ukrepov za osebe in stvari v SIS II ter izmenjavo dopolnilnih in dodatnih podatkov za namene policijskega in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah.
Kot je razvidno iz člena 20(1) in (2) Sklepa SIS II, ta vsebuje samo tiste kategorije podatkov, ki se zahtevajo zlasti za namene njegovega člena 38.
Čeprav iz tega izhaja, da morajo razpisi ukrepov za stvari v skladu s tem členom 38 slediti v njem določenim ciljem, je v členu 21 tega sklepa pojasnjeno, da mora država članica, preden izda razpis ukrepa, določiti, ali je zadeva primerna, relevantna in dovolj pomembna, da se v SIS II vnese razpis ukrepa.
Poleg tega je treba navesti, da je, kot je razvidno iz člena 49(1) Sklepa SIS II, država članica, ki izda razpis ukrepa, odgovorna za točnost in ažurnost podatkov ter zakonitost vnašanja podatkov v SIS II, pri čemer je v členu 49(2) tega sklepa navedeno, da sme samo ta država članica spreminjati, dodajati, popravljati, posodabljati ali brisati podatke, ki jih je vnesla.
Če ima namreč država članica, ki ni izdala razpisa ukrepa, dokaze, ki kažejo, da so nekateri podatki netočni ali so bili nezakonito shranjeni, je v členu 49(3) navedenega sklepa pojasnjeno, da država članica, ki ima take dokaze, o tem z izmenjavo dopolnilnih podatkov ob prvi priložnosti, vendar ne pozneje kot v desetih dneh po tem, ko se je seznanila s temi dokazi, obvesti državo članico, ki je izdala razpis ukrepa. Država članica, ki je izdala razpis ukrepa, preveri sporočilo, in če je potrebno, sporni podatek nemudoma popravi ali izbriše.
Čeprav Sklep SIS II v nekaterih primerih izvršitveni državi članici sicer omogoča, da ta zahteva, da se razpisu ukrepa doda „označitev“, ki pomeni, da razpis ukrepa ne bo izveden na njenem ozemlju, kot je določeno v členu 24(1) tega sklepa, je treba opozoriti, da je uporaba tega člena glede na njegovo besedilo omejena na razpise ukrepov, izdane v skladu s členi 26, 32 oziroma 36 navedenega sklepa, in sicer za osebe oziroma za stvari zaradi prikrite kontrole ali namenske kontrole. Navesti pa je treba, da v obravnavani zadevi ne gre za tak primer, saj gre za razpis ukrepa, ki se nanaša na stvar, ki je bila vnesena zaradi drugih namenov, kot sta prikrita kontrola ali namenska kontrola, in sicer zaradi zasega oziroma za zagotovitev dokazov v kazenskem postopku.
Poleg tega, kot je Evropska komisija navedla v svojem pisnem stališču, izmenjava podatkov med državo članico izdajateljico in izvršitveno državo članico ter potrebni ukrepi, ki jih mora sprejeti država članica, ki je izsledila stvar, za katero je bil izdan razpis ukrepa, izhajajo iz uporabe načela lojalnega sodelovanja. Kot je namreč razvidno iz uvodne izjave 5 Sklepa SIS II, bi moral sistem, ki je bil vzpostavljen s tem sklepom, podpirati operativno sodelovanje med policijskimi in pravosodnimi organi v kazenskih zadevah.
V zvezi s tem je Sodišče tudi odločilo, da načelo lojalnega sodelovanja, ki je podlaga schengenskega pravnega reda, zahteva, da država, ki vpogleda v SIS, ustrezno upošteva navodila, ki jih zagotovi država članica izdajateljica. Omrežje uradov SIRENE je bilo tako uvedeno ravno zaradi obveščanja nacionalnih organov, ki so se srečali s težavo pri izvedbi razpisanega ukrepa (sodba z dne 31. januarja 2006, Komisija/Španija,
C‑503/03
,
EU:C:2006:74
, točki
in
).
Kot je generalni pravobranilec navedel v točki 44 sklepnih predlogov, če bi organi izvršitvene države članice v okviru izvedbe razpisa ukrepa, ki se nanaša na neko stvar, lahko izpodbijali veljavnost razpisa ukrepa v zvezi s to stvarjo zgolj zaradi obstoja dokazov, na podlagi katerih je mogoče sklepati, da cilji iz člena 38(1) Sklepa SIS II niso bili izpolnjeni, bi bila s tem ogrožena učinkovitost operativnega sodelovanja med policijskimi in pravosodnimi organi v kazenskih zadevah, vzpostavljenega na podlagi tega sklepa.
Glede morebitne vrnitve zasežene stvari organom države članice izdajateljice, kot je ta, ki je v obravnavani zadevi določena v členu 84(8) zakona o ministrstvu za notranje zadeve v različici, ki se uporablja za spor o glavni stvari, je treba navesti, da tak ukrep sicer ni izrecno razviden iz besedila člena 39 Sklepa SIS II, vendar je v odstavku 3 tega člena navedeno, da država članica, ki je neko stvar izsledila, sprejme ukrepe „v skladu [s svojo] nacionalno zakonodajo“.
Zadnjenavedena določba tako napotuje na nacionalno pravo in nikakor ne opredeljuje natančnih ukrepov, ki bi jih morali v tem okviru sprejeti organi izvršitvene države članice. Iz tega izhaja, da navedene določbe ni mogoče razlagati tako, da nasprotuje temu, da bi ti ukrepi vključevali ukrepe za vrnitev stvari, za katero je bil izdan razpis ukrepa, državi članici izdajateljici.
Ob upoštevanju diskrecijske pravice, ki jo ima izvršitvena država članica pri izbiri navedenih ukrepov na podlagi člena 39(3) Sklepa SIS II, ta določba zato ne nasprotuje niti temu, da je ta država članica, ki se je odločila uvesti tako obveznost vrnitve, dolžna to obveznost izpolniti, tudi če bi pristojni organi navedene države članice dvomili o tem, ali je bil razpis ukrepa vnesen iz razlogov, navedenih v členu 38(1) tega sklepa.
Ob upoštevanju vseh navedenih preudarkov je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 39 Sklepa SIS II razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero so pristojni organi izvršitvene države članice zavezani izvršiti razpis ukrepa, ki je bil vnesen v SIS II v zvezi z neko stvarjo, čeprav dvomijo, da so razlogi za vnos takega razpisa ukrepa tisti, ki so navedeni v členu 38(1) tega sklepa.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški, priglašeni za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (prvi senat) razsodilo:

Člen 39 Sklepa Sveta 2007/533/PNZ z dne 12. junija 2007 o vzpostavitvi, delovanju in uporabi druge generacije schengenskega informacijskega sistema (SIS II) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, v skladu s katero so pristojni organi izvršitvene države članice zavezani izvršiti razpis ukrepa, ki je bil vnesen v drugo generacijo schengenskega informacijskega sistema v zvezi z neko stvarjo, čeprav dvomijo, da so razlogi za vnos takega razpisa ukrepa tisti, ki so navedeni v členu 38(1) tega sklepa.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: bolgarščina.