CELEX: 62021TJ0273
Európai uniós védjegy
Megszűnés megállapítása iránti eljárás
Európai uniós térbeli védjegy
Cumisüveg formája
A védjegy tényleges használata
Az (EU) 2017/1001 rendelet 18. cikke (1) bekezdése második albekezdésének a) pontja és 58. cikke (1) bekezdésének a) pontja
A védjegyhasználat jellege
A megkülönböztető képességet nem érintő elemekben eltérő alak
Indokolási kötelezettség

)
[omissis]
A jogkérdésről
[omissis]
A megsemmisítés iránti kérelemről
[omissis]
Az egyetlen, a 2017/1001 rendelet 58. cikke (1) bekezdése d) pontjának és 18. cikke (1) bekezdése második albekezdése a) pontjának megsértésére alapított jogalapról
[omissis]
–
Az első, az áru formájának és a vitatott védjegy formájának azonosságára alapított kifogásról
[omissis]
Következésképpen először is meg kell vizsgálni, hogy a vitatott védjegy használt alakját alkotó forma, vagyis az angol „shape” szó értelmében vett térbeli alak eltér‑e attól az alaktól, ahogyan a vitatott védjegyet lajstromozták. Ezt követően azt kell meghatározni, hogy a szó‑ és ábrás elemek hozzáadása olyan (az angol „form” szó értelmében vett) alakban való használathoz vezethetett‑e, amely a vitatott védjegy lajstromozott alakjától csak olyan elemekben tér el, amelyek nem befolyásolják annak megkülönböztető képességét. Az ítélkezési gyakorlatból ugyanis az következik, hogy a jelen ügyben szóban forgóhoz hasonló helyzet, amelyben a szó‑ vagy ábrás védjegy egy térbeli védjegyen van elhelyezve, a 2017/1001 rendelet 18. cikke (1) bekezdése második albekezdése a) pontjának hatálya alá tartozik, tudniillik a lajstromozott alaktól eltérő alakban történő használat esete alá (lásd ebben az értelemben: 2013. július 18‑iSpecsavers International Healthcare és társai ítélet,
C‑252/12
,
EU:C:2013:497
,
19.
pont). Végül hangsúlyozni kell, hogy a jelen kifogás kizárólag az első kérdésre vonatkozik, a második kérdés pedig a harmadik kifogás keretében kerül megvizsgálásra.
Legelőször is, a fenti 2. pontból az következik, hogy a vitatott védjegy lajstromozott alakja egy etetőcumival ellátott cumisüvegből, az etetőcumi formáját követő védőkupakból és a kupak alatti bordázott felületből áll.
Meg kell tehát vizsgálni, hogy a fellebbezési tanács elismerte‑e, amint azt a felperes állítja, hogy a vitatott védjegy lajstromozott alakját alkotó forma azonos az említett védjegy használt alakját alkotó formával. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a megtámadott határozatban a „Jogi háttér” cím alatt a fellebbezési tanács a 2005. december 8‑iCastellblanch kontra OHIM – Champagne Roederer (CRISTAL CASTELLBLANCH) ítéletre (
T‑29/04
,
EU:T:2005:438
,
34.
pont) hivatkozva kifejtette, hogy, hogy a Törvényszék olyan helyzetekre hivatkozott, amikor több megjelölést egyidejűleg, önállóan használtak, és ezért a megjelölés lajstromozott alakját ebben a kombinációban önállóan észlelték. A fellebbezési tanács ezt követően megállapította, hogy „a jelen esetben” nem olyan helyzetről van szó, amikor a megjelölés lajstromozott alakját ettől a lajstromozott alaktól eltérő alakban használják, hanem abban a helyzetben, amikor több megjelölést használnak egyidejűleg.
A fellebbezési tanács által használt „a jelen esetben” kifejezést illetően meg kell állapítani, hogy az nem szerepelt a 2005. december 8‑iCRISTAL CASTELLBLANCH ítélet (
T‑29/04
,
EU:T:2005:438
) szövegében. Így, amint arra a felperes hivatkozik, érthető úgy, hogy a fellebbezési tanács a jelen ügy körülményei között elismerte, hogy a megjelölés lajstromozott alakja és használat szerinti alakja azonos formát ölt. „A jelen ügy” cím alatt szereplő elemzésében a fellebbezési tanács azonban ezután hangsúlyozta, hogy a bizonyítékokban bemutatott alakok különböznek a vitatott védjegy által oltalomban részesített alaktól, jelentős eltérések vannak a jelleget, a hosszt és elhelyezkedést illetően, és e változatokat nem mutatták be. Ezért a megtámadott határozatból kitűnik, hogy az nem ismerte el, hogy a vitatott védjegy által oltalomban részesített, lajstromozott alak és a vitatott védjegy használt alakja azonos.
Ezenkívül az EUIPO egyrészt arra hivatkozik, hogy a vitatott védjegy használt alakján a védőkupak átlátszó, aminek következtében látható az etetőcumi és a gyűrű teljes bordázott mintázata, a vitatott védjegy lajstromozott alakján viszont nem. Másrészt a védőkupak karcsúbb a vitatott védjegy lajstromozott alakján, és arányait tekintve kissé nagyobb, mint a vitatott védjegy használt alakjának alábbi látható ábrázolásain:
A jelen ügyben a fenti 40. pontban leírt, a vitatott védjegy lajstromozott alakját alkotó formára (vagyis az angol „shape” szó szerinti térbeli védjegyre) tekintettel meg kell állapítani, hogy ez utóbbi és a fenti 43. pontban ábrázolt, a vitatott védjegy használt alakját alkotó forma közötti egyik eltérés sem tekinthető jelentősnek. Etetőcumival és védőkupakkal ellátott, bordázott mintázatú cumisüveg formáját ölti ugyanis mindkettő. Így gyakorlatilag lehetetlen, hogy az átlagos figyelmi szintet tanúsító közönségből álló érintett vásárlóközönség az EUIPO által hivatkozott különbségeket – különösen az aránybeli különbséget – érzékelje, mivel azok szabad szemmel nehezen észlelhetők. Az átlátszó kupak ellenére ezért a vitatott védjegy használt alakját alkotó cumisüvegformát az érintett vásárlóközönség a vitatott védjegy lajtromozott alakja által oltalomban részesített formával azonosként észleli.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy a vitatott védjegy használt alakját (vagyis az angol „shape” szó szerinti térbeli formát) a vitatott védjegy lajstromozott alakjával azonosként észleli.
–
A második, a vitatott védjegy fokozott megkülönböztető képességére alapított kifogásról
Először is a felperes úgy véli, hogy a fellebbezési tanács tévesen alkalmazta a jogot és értékelési hibát követett el, amikor a vitatott védjegynek csak csekély megkülönböztető képességet tulajdonított. A felperes úgy véli, hogy nincs jelentősége annak, hogy a cumisüveg gyakran előforduló forma, mivel az, hogy egy forma egy területen gyakori, nem jelenti azt, hogy egy másik területen nem rendelkezik megkülönböztető képességgel. Emlékeztet arra, hogy a megkülönböztető képességet azon áruk alapján kell megítélni, amelyek tekintetében a vitatott védjegyet lajstromozták. Márpedig e védjegy olyan árukat jelöl, amelyek semmilyen kapcsolatban nem állnak a csecsemők tejjel való táplálására szolgáló árukkal. A felperes arra hivatkozik, hogy ellenkező bizonyíték hiányában nincs ok azt feltételezni, hogy a lajstromozott védjegyek nem állhatnak az oltalom alatt álló árukhoz képest rendkívül szokatlan formákból, és nem rendelkeznek fokozott megkülönböztető képességgel.
[omissis]
–
A harmadik, lényegében arra alapított kifogásról, hogy a térbeli védjegynek ábrás vagy szóvédjeggyel vagy más elemekkel való kombinációja nem változtatja meg e védjegy megkülönböztető képességét, és hogy az említett elemek nem dominánsak az összbenyomás szempontjából
[omissis]
Először is meg kell jegyezni, hogy a védjegy megszűnése iránti eljárásban főszabály szerint a védjegyjogosultnak kell bizonyítania a védjegy tényleges használatát (lásd ebben az értelemben: 2013. szeptember 26‑iCentrotherm Systemtechnik kontra OHIM és centrotherm Clean Solutions ítélet,
C‑610/11 P
,
EU:C:2013:593
,
63.
pont).
Másodszor meg kell állapítani, hogy a használat szempontját nem lehet eltérő elemekre figyelemmel megítélni attól függően, hogy annak meghatározásáról van‑e szó, hogy e szempont védjegyjogok keletkeztetésére vagy pedig azok fenntartására szolgál. Ugyanis, bár valamely megjelölés tekintetében annak használatán keresztül is szerezhető védjegyoltalom, az ugyanezen formában történő használatnak alkalmasnak kell lennie az oltalom fenntartására is. Ennélfogva meg kell állapítani, hogy valamely védjegynek a 2017/1001 rendelet 18. cikkének (1) bekezdése értelmében vett tényleges használatának megítélését illetően alkalmazott követelmények azonosak a megjelölés lajstromozásához szükséges megkülönböztető képességnek a rendelet 7. cikkének (3) bekezdése szerinti megszerzését eredményező használat esetén alkalmazottakkal (lásd analógia útján: 2013. április 18‑iColloseum Holding ítélet,
C‑12/12
,
EU:C:2013:253
,
33.
és
34.
pont).
Márpedig az ítélkezési gyakorlat értelmében a megkülönböztető képesség megszerzése következhet akár a védjegy egy elemének a lajstromozott védjegy részeként történő használatából, vagy egy megkülönböztethető védjegynek egy lajstromozott védjeggyel kombinált használatából. Mindkét esetben elegendő, hogy e használat következtében az érintettek a kizárólag a bejelentett védjeggyel jelölt árut vagy szolgáltatást ténylegesen úgy fogják fel, mint az adott vállalkozástól származót (lásd analógia útján: 2005. július 7‑iNestlé ítélet,
C‑353/03
,
EU:C:2005:432
,
30.
pont; 2013. április 18‑iColloseum Holding ítélet,
C‑12/12
,
EU:C:2013:253
,
27.
pont).
A fenti 73. és 74. pontra tekintettel hangsúlyozni kell, hogy ezért az olyan lajstromozott védjegyet, amelyet kizárólag valamely összetett védjegy részeként vagy valamely más védjeggyel együtt használnak, ahhoz, hogy ez a használat megfeleljen a 2017/1001 rendelet 18. cikke (1) bekezdése második albekezdésének a) pontja értelmében vett „tényleges használat” fogalmának, továbbra is a szóban forgó áru származására utaló megjelölésként kell észlelni (lásd analógia útján: 2013. április 18‑iColloseum Holding ítélet,
C‑12/12
,
EU:C:2013:253
,
35.
pont).
A megjelölés megkülönböztető képességének a 2017/1001 rendelet 7. cikkének (3) bekezdése szerinti, használat révén történő megszerzésére vonatkozó ítélkezési gyakorlatból továbbá az következik, hogy függetlenül attól, hogy a vitatott védjegy használata valamely lajstromozott védjegy részeként, vagy pedig azzal együttesen történik, a bejelentőnek a védjegy lajstromozásához bizonyítania kell, hogy a bejelentett védjegy – szemben minden más védjeggyel, amely szintén jelen lehet – önmagában is alkalmas az áruknak mint valamely adott vállalkozástól származóknak a jelölésére (lásd ebben az értelemben: 2015. szeptember 16‑iSociété des Produits Nestlé ítélet,
C‑215/14
,
EU:C:2015:604
,
66.
pont).
A fenti 73. pontból e tekintetben az következik, hogy valamely védjegynek a 2017/1001 rendelet 18. cikkének (1) bekezdése értelmében vett tényleges használatának megítélését illetően alkalmazott követelmények azonosak a valamely megjelölés lajstromozásához szükséges megkülönböztető képességnek a rendelet 7. cikkének (3) bekezdése szerinti megszerzését eredményező használat esetén alkalmazottakkal. Ezenkívül emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszék az említett ítélkezési gyakorlatot úgy értelmezte, hogy az a tény, hogy az érintett vásárlóközönség a vitatott védjegyet egy másik, ugyanazon árukat jelölő és azzal együtt használt védjegyre való hivatkozással ismerheti fel, nem jelenti azt, hogy a vitatott védjegyet magát nem használja azonosítási forrásként (lásd ebben az értelemben: 2016. december 15‑iMondelez UK Holdings & Services kontra EUIPO – Société des produits Nestlé [Csokoládétábla formája] ítélet,
T‑112/13
, nem tették közzé,
EU:T:2016:735
,
99.
pont; 2019. február 28‑iLotte kontra EUIPO – Générale Biscuit‑Glico France [PEPERO original] ítélet,
T‑459/18
, nem tették közzé,
EU:T:2019:119
,
74.
pont)
A jelen ügyben a felperes állításával ellentétben a fellebbezési tanács helyesen állapította meg, hogy a vitatott védjegy jogosultjának bizonyítania kell, hogy az említett védjegyet mindig független védjegyként észlelik, és az a tény, hogy azt egy másik védjeggyel kombinálják, nem változtatja meg a védjegy megkülönböztető képességét. Hangsúlyozni kell továbbá, hogy a felperes az EUIPO előtti eljárás során különböző bizonyítékokat nyújtott be, így a vitatott védjeggyel ellátott árukat eladásra kínáló cikkeket és internetes oldalak képernyőképeit, amelyek az árukat több alkalommal cumisüveg formájú cukorkaként vagy nyalókaként mutatták be. Egyébiránt, amint arra a felperes hivatkozik, a szóban forgó árut a „híres cumisüveg alakú édességnek” is nevezik.
Harmadszor emlékeztetni kell arra, hogy a 2017. október 10‑iEgy kemence formája ítélet (
T‑211/14 RENV
, nem tették közzé,
EU:T:2017:715
) alapjául szolgáló ügyben a Törvényszék hangsúlyozta, hogy valamely védjegy a 2017/1001 rendelet 18. cikke (1) bekezdése második albekezdésének a) pontja értelmében vett tényleges használatának feltétele teljesülhet, ha a védjegyet egy másik védjeggyel együttesen használják, amennyiben a védjegyet továbbra is a szóban forgó áru származásaként észlelik. Úgy ítélte meg, hogy ez az eset állt fenn, mivel a fent említett ügyben a szóban forgó szóvédjegy hozzáadása nem változtatta meg a vitatott védjegy alakját, a fogyasztó ugyanis továbbra is meg tudta különböztetni a térbeli védjegy alakját, amely az áruk származásának megjelöléseként ugyanaz maradt (lásd ebben az értelemben a 2017. október 10‑iEgy kemence formája ítélet,
T‑211/14 RENV
, nem tették közzé,
EU:T:2017:715
,
47.
pont). A Bíróság ezenkívül megerősítette, hogy valamely térbeli védjegy szóelemmel együttesen is használható anélkül, hogy ez szükségképpen megkérdőjelezné azt, hogy a fogyasztó az áruk kereskedelmi származásának megjelöléseként észlelje az alakot (2019. január 23‑iKlement kontra EUIPO ítélet,
C‑698/17 P
, nem tették közzé,
EU:C:2019:48
,
47.
pont).
E tekintetben először is meg kell állapítani, hogy a 2019. január 23‑iKlement kontra EUIPO ítélet (
C‑698/17 P
, nem tették közzé,
EU:C:2019:48
) és a 2017. október 10‑iEgy kemence formája ítélet (
T‑211/14 RENV
, nem tették közzé,
EU:T:2017:715
) alapjául szolgáló ügyek ténybeli körülményei kétségtelenül eltérnek a szóban forgó ügyekétől. Mindazonáltal a BIG BABY POP! védjegynek, valamint néhány más ábrás és szóelemnek a vitatott védjegy használt alakjának a felületén való elhelyezése nem változtatja meg a védjegy alakját, mivel a fogyasztó mindig meg tudja különböztetni a térbeli védjegy alakját, amely ugyanaz marad számára. Ezenkívül, amint az a fenti 78. pontból kitűnik, a szóban forgó árut az EUIPO előtti eljárás során benyújtott dokumentumokban több alkalommal úgy mutatták be, mint cumisüveg formájú cukorkát. Néha például a „híres cumisüveg alakú édességnek” is nevezték.
Másodszor az a körülmény, hogy a BIG BABY POP! védjegy megkönnyítheti a szóban forgó cukorka kereskedelmi származásának meghatározását, nem mond ellent annak, hogy a védjegy nem változtathatja meg az említett áruk formájából vagy külső megjelenéséből álló térbeli védjegynek a 2017/1001 rendelet 18. cikke (1) bekezdése második albekezdésének a) pontja szerinti megkülönböztető képességét. Ellenkező esetben egy térbeli védjegy viszonylag gyakori kiegészítése egy szóelemmel, amely mindig megkönnyíti az érintett áruk kereskedelmi eredetének meghatározását, szükségszerűen megváltoztatná a térbeli védjegy megkülönböztető képességét (lásd ebben az értelemben: 2019. január 23‑iKlement kontra EUIPO ítélet,
C‑698/17 P
, nem tették közzé,
EU:C:2019:48
,
44.
és
45.
pont).
Továbbá, bár igaz, hogy a térbeli védjegynek egy másik védjeggyel való együttes használata esetén a térbeli védjegy megkülönböztető képességének megváltozása könnyebben megállapítható, mint a szó‑ vagy ábrás védjegyek megkülönböztető képességének megváltozása (lásd ebben az értelemben a 2015. szeptember 24‑iEgy kemence formája ítélet,
T‑317/14
, nem tették közzé,
EU:T:2015:689
,
37.
pont), emlékeztetni kell arra is, hogy az cukorkák, édességek és cukoráruk érintett ágazatában gyakori a térbeli forma további szó‑ vagy képi elemekkel való kombinációja.
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy kereskedelmi és szabályozási szempontból elképzelhetetlen, hogy a szóban forgó árukat kizárólag a vitatott védjegyet alkotó alakban értékesítsék, és a felületén ne legyen semmiféle címke, még akkor is, ha – amint arra az EUIPO hivatkozik – a vitatott védjegy jogosultja továbbra is szabadon választhatja meg a rajta elhelyezett címke formáját, színét, méretét és megjelenését. Márpedig a jelen ügyben hangsúlyozni kell, hogy az említett formán elhelyezett ábrás és szóelemek nem akadályozzák meg az átlagfogyasztót abban, hogy azt egészében is, valamint annak belső részét is észlelje.
Harmadszor, ami pontosan a vitatott védjegy használt alakján szereplő ábrás és szóelemeket illeti, meg kell jegyezni, hogy a BIG BABY POP! védjegy, miközben kétségtelenül elfoglalja az áru felületének jelentős részét, a vitatott védjegyet képező cumisüveg alakjára utal. A cumisüveg formájú stilizált „i” betű ugyanis ezt a formát idézi fel, és a „baby” (angolul csecsemő) szó a cumisüvegek használóira utal. Az angol „pop” szó továbbá utalhat a „lollipop”, vagyis nyalóka szóra, és így a vitatott védjeggyel megjelölt áruk tekintetében csak csekély megkülönböztető képességgel rendelkezik.
Ezenkívül, az EUIPO előtti eljárásban mintaként benyújtott árukon gyakran ábrázolt egyéb ábrás vagy szóelemeket illetően egyrészt hangsúlyozni kell, hogy a rajzfilmszereplők vonásaival ábrázolt csecsemő, még ha alkalmanként más figurákkal helyettesítik is, szintén a cumisüveg fogalmi körére utal. Másrészt az áru ízét meghatározó ábrás elem, amennyiben fel van tüntetve, tájékoztató jellegű, és ezért gyenge megkülönböztető képességgel rendelkezik a szóban forgó áruk tekintetében. Következésképpen nem tűnik ellentmondásosnak azon megállapítás, hogy az ábrás és szóelemek egy része a vitatott védjegyet alkotó cumisüveg alakjára utal, és a többi része csekély megkülönböztető képességgel rendelkezik. Mivel ezek az elemek kevésbé szembetűnőek, mint maga az áru alakja, továbbá a fenti 81. pontra tekintettel ezért egyértelműen meg kell állapítani, hogy a fogyasztó a vitatott védjegy által oltalomban részesített alakot egy adott vállalkozáshoz tudja kapcsolni, és így a védjegyet továbbra is az áruk eredetére utaló jelzésként fogja fel (lásd ebben az értelemben: 2019. február 28‑iPEPERO original ítélet,
T‑459/18
, nem tették közzé,
EU:T:2019:119
,
72.
pont; 2020. szeptember 23‑iEgy üvegben elhelyezett fűszál formája ítélet,
T‑796/16
,
EU:T:2020:439
,
147.
pont).
Negyedszer, a beavatkozó fél azon állítását illetően, amely szerint a felperes által benyújtott számlák azt tanúsítják, hogy a vitatott védjeggyel ellátott áruk a „big baby pop” kifejezéshez kapcsolódnak, hangsúlyozni kell, hogy az a tény, hogy a vitatott védjegyet alkotó forma nem jelenik meg az említett számlákon, nem teszi lehetővé annak megcáfolását, hogy a fogyasztó a védjegyet a szóban forgó áruk kereskedelmi származásának megjelöléseként azonosítja. Ugyanis, bár ezeken a számlákon csak a BIG BABY POP! védjegy vagy annak rövidítése szerepel, ez a gyakorlat nem szokatlan az ilyen dokumentumok esetében, amelyeken a szóelemek használata megkönnyíti az üzleti folyamatot, és amelyeken nehezen képzelhető el a vitatott védjegyet alkotó cumisüveg alakjának a szóban forgó árukat jelölő minden egyes megnevezés melletti használata.
Ehhez hasonlóan ezt a megállapítást nem befolyásolhatja az sem, hogy a vitatott védjegy használt alakja különböző élénk színekkel rendelkezik, holott szín nélkül lajstromozták azt. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy bár – az állandó ítélkezési gyakorlat szerint – a színek alkalmasak arra, hogy bizonyos gondolattársításokat hordozzanak és érzéseket váltsanak ki, természetüknél fogva csak kevéssé képesek pontos információk szolgáltatására. Annál is kevésbé alkalmasak erre, mivel rendszerint az áruk és szolgáltatások reklámozása és forgalmazása során a figyelemfelkeltő jellegük miatt használják azokat széles körben, minden pontos üzenet nélkül, így a jelen ügyben szóban forgóhoz hasonló áruk tekintetében is. Ehhez hozzá kell tenni, hogy ezek a különböző, kétségkívül élénk színek meglehetősen mindennaposak, és a vitatott védjegy használt alakjának egyes mintapéldányai szerint változnak. Önmagukban nem olyan kivételesek, hogy azokat megjegyezhetők lennének a szóban forgó áruk tekintetében. Ezeket inkább tisztán esztétikai vagy megjelenítési célokat szolgáló elemként kell felfogni, és nem az áruk kereskedelmi származására utaló jelzésként (lásd ebben az értelemben: 2017. október 23‑iGalletas Gullón kontra EUIPO – O2 Holdings [Egy kekszdoboz formája] ítélet,
T‑418/16
, nem tették közzé,
EU:T:2017:746
,
33.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Mindezek alapján, a vitatott védjegy átlagos megkülönböztető képességére tekintettel meg kell állapítani, hogy a vitatott védjegy használt alakján szereplő ábrás és szóelemek, még ha megkönnyíthetik is az érintett áruk kereskedelmi származásának meghatározását, nem változtatják meg a vitatott védjegynek a 2017/1001 rendelet 18. cikke (1) bekezdése második albekezdésének a) pontja szerinti megkülönböztető képességét, és nem kérdőjelezik meg azt, hogy a feltüntetésükkel a védjegy valamely elfogadható változatában történő használata valósul meg. Következésképpen a fellebbezési tanács tévesen vélte úgy, hogy a vitatott védjegy összeolvadt az azt kiegészítő ábrás és szóelemekkel, és az érintett fogyasztó számára egy másik megjelölést képez, holott az említett védjegyet alkotó formát az érintett vásárlóközönség továbbra is a szóban forgó áruk kereskedelmi származása megjelöléseként észleli.
A fenti megfontolások összességére tekintettel a megtámadott határozatot hatályon kívül kell helyezni.
A költségekről
Az eljárási szabályzat 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
[omissis]

A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (ötödik tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A Törvényszék engedélyezi a The Bazooka Companies, Inc. számára, hogy a The Topps Company, Inc. helyett felperesként perbe lépjen.

2)
A Törvényszék az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) második fellebbezési tanácsának 2021. március 10‑i határozatát (R 1326/2020‑2. sz. ügy) hatályon kívül helyezi.

3)
A Törvényszék az EUIPO‑t kötelezi saját költségein felül a The Bazooka Companies részéről felmerült költségek viselésére.

4)
Trebor Robert Bilkiewicz maga viseli saját költségeit.

Spielmann
Mastroianni
Gâlea
Kihirdetve Luxembourgban, a 2022. október 26‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.
(
)	A jelen ítéletnek csak azok a pontjai kerülnek ismertetésre, amelyek közzétételét a Törvényszék hasznosnak tartja.