CELEX: 62019CJ0189
Előzetes döntéshozatal
Környezet
Az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek az Európai Unión belüli kereskedelmi rendszere
2003/87/EK irányelv
10a. cikk
Kibocsátási egységek ingyenes kiosztására vonatkozó átmeneti rendszer
2011/278/EU határozat
9. cikk
A múltbeli tevékenységi szint meghatározása
Valamely létesítmény alapidőszak előtt bekövetkező jelentős kapacitásváltozása
A releváns alapidőszak meghatározása

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a kibocsátási egységekre vonatkozó harmonizált ingyenes kiosztás uniós szintű átmeneti szabályainak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke értelmében történő meghatározásáról szóló, 2011. április 27‑i 2011/278/EU bizottsági határozat (
HL 2011. L 130., 1. o.
) 9. cikke (1) és (9) bekezdésének, valamint a 2013/448/EU bizottsági határozatnak az egységes ágazatközi korrekciós tényező 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikkének értelmében való meghatározása tekintetében történő módosításáról szóló, 2017. január 24‑i (EU) 2017/126 bizottsági határozat (
HL 2017. L 19., 93. o.
) 1. cikkének értelmezésére vonatkozik.
Ezt a kérelmet a Spenner GmbH & Co. KG és a Bundesrepublik Deutschland (Németországi Szövetségi Köztársaság) között az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek (a továbbiakban: kibocsátási egységek) cementklinkergyártó létesítmény részére történő ingyenes kiosztása iránti kérelem tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 2003/87 irányelv
A 2009. április 23‑i 2009/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (
HL 2009. L 140., 63. o.
) módosított, az üvegházhatású gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13‑i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (
HL 2003. L 275., 32. o.
; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 7. kötet, 631. o.; a továbbiakban: 2003/87 irányelv) 10a. cikkének (5) bekezdése értelmében:
„A (3) bekezdés hatálya alá nem tartozó, és nem új belépő létesítmények részére kiosztandó kibocsátásiegység‑mennyiség kiszámításának alapját képező éves maximális kibocsátásiegység‑mennyiség nem haladhatja meg az alábbiak összegét:
a)
a 9. cikknek megfelelően meghatározott teljes éves közösségi kibocsátásiegység‑mennyiség megszorozva a (3) bekezdés hatálya alá nem tartozó létesítményekből származó kibocsátásoknak a 2008 és 2012 közötti időszakban a közösségi rendszer hatálya alá tartozó létesítményekből származó, 2005 és 2007 közötti teljes hitelesített átlagkibocsátásában képviselt részarányával; és
b)
a közösségi rendszerbe csak 2013‑tól tartozó, a (3) bekezdés hatálya alá nem tartozó létesítményekből származó, 2005 és 2007 közötti teljes hitelesített éves átlagkibocsátás, kiigazítva a 9. cikkben említett lineáris tényezővel.
Szükség esetén egységes, ágazatközi korrekciós tényezőt kell alkalmazni.”
A 2011/278 határozat
A 2011/278 határozat (16) preambulumbekezdésének szövege a következő:
„A meglévő létesítményeknek kiosztandó ingyenes kibocsátási egységek mennyiségének múltbeli termelési adatokon kell alapulnia. Annak biztosítása érdekében, hogy a referencia‑időszak a lehető legnagyobb mértékben reprezentálja az ipari ciklusokat, hogy a megfelelő időszakot fedje le, amelyre vonatkozóan jó minőségű adatok állnak rendelkezésre, és hogy csökkentse az olyan különleges körülmények hatását, mint például a létesítmények ideiglenes bezárása, a múltbeli tevékenységi szinteket a 2005. január 1. és 2008. december 31. közötti időszak mediántermelésére vagy, amennyiben az magasabb volt, a 2009. január 1. és 2010. december 31. közötti időszak mediántermelésére alapozták. Ugyancsak célszerű figyelembe venni bármely jelentős kapacitásváltozást, amelyre a vonatkozó időszakban került sor. Az új belépőknél a tevékenységi szintek meghatározását ágazat‑ vagy létesítményspecifikus kapacitásfelhasználáson alapuló szabványos kapacitásfelhasználásra kell alapozni.”
A 2011/278 határozat 1. cikke a következőket mondja ki:
„E határozat a kibocsátási egységek 2013‑tól esedékes harmonizált ingyenes kiosztásának uniós szintű átmeneti szabályait határozza meg a 2003/87/EK irányelv értelmében.”
E határozat 3. cikke a következőképpen rendelkezik:
„E határozat alkalmazásában:
a)
»meglévő létesítmény«: a 2003/87/EK irányelv I. mellékletében felsorolt egy vagy több tevékenységet, vagy az irányelv 24. cikkével összhangban az uniós rendszerbe először felvett tevékenységet végző bármely olyan létesítmény, amely:
i.
2011. június 30. előtt kapott üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó engedélyt; vagy
ii.
ténylegesen működik, 2011. június 30‑ig valamennyi szükséges környezetvédelmi engedélyt megszerzett, köztük adott esetben a [környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló, 2008. január 15‑i] 2008/1/EK [európai parlamenti és tanácsi] irányelvben [
HL 2008. L 24., 8. o.
] előírt engedéllyel is rendelkezik, és 2011. június 30‑ig teljesített az érintett tagállam nemzeti jogrendjében meghatározott valamennyi egyéb olyan feltételt, amelyek alapján a létesítmény jogosult lett volna az üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó engedélyre;
[…]
i)
»jelentős kapacitásbővítés«: a létesítményrész kezdeti beépített kapacitásának jelentős növelése, melynek során az alábbiak mindegyike teljesül:
[…]
j)
»jelentős kapacitáscsökkentés«: a létesítményrész kezdeti beépített kapacitásának és tevékenységi szintjének – a jelentős kapacitásbővítésnek tekintett nagyságrenddel megegyező mértékű – jelentős csökkentése egy vagy több pontosan beazonosítható fizikai változás eredményeképpen;
k)
»jelentős kapacitásváltozás«: jelentős kapacitásbővítés vagy jelentős kapacitáscsökkentés;
l)
»hozzáadott kapacitás«: a létesítményrésznek a kezdeti beépített kapacitása és a jelentős kapacitásbővítést követő beépített kapacitása közötti különbség, amelynek meghatározásához a megváltozott működés kezdetét követő első hat hónapos időszak két legnagyobb havi volumenének átlagát kell alapul venni;
m)
»csökkentett kapacitás«: a létesítményrésznek a kezdeti beépített kapacitása és a jelentős kapacitáscsökkentést követő beépített kapacitása közötti különbség, amelynek meghatározásához a megváltozott működés kezdetét követő első hat hónapos időszak két legnagyobb havi volumenének átlagát kell alapul venni;
[…]
r)
»hitelesítő«: olyan illetékes, független személy vagy hitelesítő testület, aki vagy amely a hitelesítési eljárás lebonyolításáért és az azzal kapcsolatos jelentéstételért felel, a 2003/87/EK irányelv V. melléklete értelmében a tagállamok által meghatározott részletes követelményekkel összhangban.
[…]”
Az említett határozat 6. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„E határozat alkalmazásában a tagállamok a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének értelmében ingyenes kiosztásra jogosult valamennyi létesítményt egy vagy több létesítményrészre osztanak fel az előírtaknak megfelelően:
a)
termék‑referenciaérték szerinti létesítményrész [helyesen: termék‑referenciaértékkel rendelkező létesítményrész];
b)
hő‑referenciaérték szerinti létesítményrész [helyesen: hő‑referenciaértékkel rendelkező létesítményrész];
c)
tüzelőanyag‑referenciaérték szerinti létesítményrész [helyesen: tüzelőanyag‑referenciaértékkel rendelkező létesítményrész];
d)
technológiai kibocsátások szerinti létesítményrész [helyesen: technológiai kibocsátásokkal rendelkező létesítményrész].
A létesítményrészeknek a lehetséges mértékben meg kell felelniük a létesítmény fizikai részeinek.
[…]”
Ugyanezen határozat 7. cikkének (1), (2) és (8) bekezdése értelmében:
„(1)   A tagállamok a 2003/87/EK irányelv 10a. cikke értelmében ingyenes kiosztásra jogosult valamennyi meglévő létesítmény esetében – beleértve a csak alkalmanként üzemeltetett, különösen a tartalék‑ vagy készenléti üzemmódban tartott, illetve a szezonális rendszerben üzemelő létesítményeket – a 2005. január 1. és 2008. december 31. közötti időszak, vagy adott esetben a 2009. január 1. és 2010. december 31. közötti időszak valamennyi olyan évére vonatkozóan, amikor a létesítmény üzemelt, összegyűjtenek az üzemeltetőtől valamennyi vonatkozó információt és adatot a IV. mellékletben felsorolt minden egyes paraméterre vonatkozóan.
(2)   A tagállamok az adatokat az egyes létesítményrészek tekintetében külön‑külön gyűjtik. Szükség esetén a tagállamok kérhetik az üzemeltetőtől, hogy több adatot szolgáltasson.
[…]
(8)   Hiányzó adatok esetén a tagállam előírja az üzemeltető számára annak megfelelő indoklását.
A tagállamok előírják az üzemeltető számára, hogy valamennyi hiányzó adatot – különösen a legjobb iparági gyakorlaton és a legújabb tudományos és műszaki ismereteken alapuló – óvatos becslésekkel pótoljanak, a hitelesítő általi hitelesítés előtt vagy legkésőbb a hitelesítés során.
[…]”
A 2011/278 határozat 8. cikke a következőket mondja ki:
„(1)   A 7. cikk szerinti adatgyűjtési folyamat során a tagállamok csak olyan adatokat fogadhatnak el, amelyeket egy hitelesítő kielégítő módon hitelesített. A hitelesítési folyamat a módszertani jelentéshez és a 7. cikkben, valamint a IV. mellékletben említett bejelentett paraméterekhez kapcsolódik. A hitelesítés az üzemeltető által szolgáltatott adatok megbízhatóságát, hitelességét és pontosságát vizsgálja, következtetései hitelesítői vélemény formájában jelennek meg, amely kellő bizonyossággal megállapítja, hogy az ellenőrzésnek alávetett adatok lényegi valótlanságoktól mentesek.
[…]
(4)   A tagállamok nem oszthatnak ki ingyenesen kibocsátási egységeket olyan létesítménynek, ahol a létesítményre vonatkozó adatokat nem hitelesítették kielégítő módon.
[…]”
E határozat 9. cikke előírja:
„(1)   A meglévő létesítmények esetében a tagállamok a 7. cikk szerint gyűjtött adatok alapján meghatározzák minden létesítmény múltbeli tevékenységi szintjeit a 2005. január 1‑jétől 2008. december 31‑ig terjedő alapidőszakra, vagy ha magasabbak, a 2009. január 1‑jétől 2010. december 31‑ig terjedő alapidőszakra.
(2)   A termékhez kapcsolódó múltbeli tevékenységi szint minden olyan termék esetében, amelyhez az I. mellékletben említettek szerint termék‑referenciaértéket határoztak meg az adott terméknek az érintett létesítményben az alapidőszak alatti éves múltbeli mediántermelésére vonatkozik.
(3)   A hőhöz kapcsolódó múltbeli tevékenységi szint a létesítmény határain belül az alapidőszak során termékek előállítása vagy – a villamos energia előállítását kivéve – mechanikai energia termelése, hőtermelés vagy hűtési szolgáltatások céljából elfogyasztott, de nem villamosenergia‑ellátási célú mérhető hő termeléséhez, illetve az uniós rendszerben részt vevő létesítménytől való behozatalához, illetve mindkettőhöz, valamint az uniós rendszerben nem szereplő létesítmény vagy egyéb entitás számára történő kivitelhez, de nem villamosenergia‑termelés célú kivitelhez kapcsolódó, terajoule/évben kifejezett éves múltbeli medián értéke.
(4)   A tüzelőanyaghoz kapcsolódó múltbeli tevékenységi szint az alapidőszak során termékek előállítása vagy – a villamos energia előállítását kivéve – mechanikai energia termelése, hőtermelés vagy hűtési szolgáltatások, valamint biztonsági fáklyázás céljából felhasznált, de nem villamosenergia‑ellátási célú nem mérhető hő termeléséhez elfogyasztott tüzelőanyag terajoule/évben kifejezett éves múltbeli medián értéke.
(5)   Az érintett létesítményben az (1) bekezdésben említett alapidőszakban termékek előállításával kapcsolatban bekövetkezett technológiai kibocsátások esetében a folyamathoz kapcsolódó múltbeli tevékenységi szint az éves múltbeli medián technológiai kibocsátásokra vonatkozik, szén‑dioxid tonna‑egyenértékben kifejezve.
[…]
(9)   Azon meglévő létesítmények esetében, amelyeknél a 2005. január 1. és 2011. június 30. közötti időszakban jelentős kapacitásbővítésre vagy ‑csökkentésre került sor, a létesítmény érintett múltbeli tevékenységi szintje az (1) bekezdéssel összhangban meghatározott mediánértékek összege, a jelentős kapacitásváltozás, valamint a hozzáadott vagy a csökkentett kapacitás múltbeli tevékenységi szintjei nélkül.
A hozzáadott vagy a csökkentett kapacitás múltbeli tevékenységi szintjei a 7. cikk (3) bekezdésével összhangban megállapított jelentős kapacitásváltozáson átesett egyes létesítményrészeknek a megváltozott működés kezdetét megelőző kezdeti beépített kapacitásai és a 7. cikk (4) bekezdésével összhangban megállapított jelentős kapacitásváltozás utáni beépített kapacitás különbségének, valamint az érintett létesítmény vonatkozásában a megváltozott működés kezdetét megelőző években jellemző múltbeli átlagos kapacitásfelhasználás szorzatával egyenlőek.”
Az említett határozat IV. melléklete akként rendelkezik, hogy az e határozat 7. cikkének (1) bekezdésében említett alapadatgyűjtés céljára a tagállamok arra kötelezik az üzemeltetőt, hogy „a 9. cikk (1) bekezdésének megfelelően kiválasztott alapidőszaknak (2005–2008 vagy 2009–2010) az összes naptári évére vonatkozóan” legalább az e mellékletben felsorolt „létesítmény vagy létesítményrész szintű adatokat nyújtsa be”. Ezen adatok között szerepel a „[k]ezdeti beépített kapacitás”, „[a] kapacitás‑hozzáadás vagy ‑csökkentés, valamint a beépített kapacitás mértéke a 2009. január 1. és 2011. június 30. között bekövetkezett jelentős kapacitásváltozást követően” és a „[m]últbeli tevékenységi szintek”. Ez utóbbiakat illetően az említett mellékletből kitűnik, hogy azokat „[a] létesítményrész típusa szerint” és azon „éves termelési összmennyiség” szerint kell meghatározni, „amely alapján a medián meghatározásra került”.
A 2013/448/EU határozat
Az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 11. cikkének (3) bekezdésével összhangban történő átmeneti ingyenes kiosztását szolgáló nemzeti végrehajtási intézkedésekről szóló, 2013. szeptember 5‑i 2013/448/EU bizottsági határozat (
HL 2013. L 240., 27. o.
) 4. cikkének szövege a 2017/126 határozattal történő módosítását megelőzően a következőképpen szólt:
„A 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (5) bekezdésében említett és a 2011/278/EU határozat 15. cikkének (3) bekezdésével összhangban meghatározott egységes ágazatközi korrekciós tényezőt e határozat II. melléklete határozza meg.”
A 2013/448 határozat II. mellékletében szerepelt egy táblázat, amely a 2013 és 2020 közötti időszak minden egyes éve vonatkozásában lehetővé tette az ágazatközi korrekciós tényező meghatározását.
A 2017/126 határozat
A 2017/126 határozat 1. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A 2013/448/EU határozat a következőképpen módosul:
1.
A 4. cikk helyébe a következő szöveg lép:
»4. cikk
A 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (5) bekezdésében említett és a 2011/278/EU határozat 15. cikkének (3) bekezdésével összhangban meghatározott egységes ágazatközi korrekciós tényezőt e határozat II. melléklete határozza meg.«
2.
A II. melléklet helyébe e határozat melléklete lép.”
A 2017/126 határozat mellékletében szerepel egy, a 2013/448 határozat II. mellékletében szereplő helyébe lépő táblázat, amely a 2013 és 2020 közötti időszak minden egyes éve vonatkozásában lehetővé teszi az ágazatközi korrekciós tényező meghatározását.
A német jog
A német jognak az alapjogvitára alkalmazandó rendelkezéseit a 2017. július 13‑i törvénnyel (BGBl. I, 2354. o.) módosított, 2011. szeptember 26‑i Verordnung über die Zuteilung von Treibhausgas‑Emissionsberechtigungen in der Handelsperiode 2013 bis 2020 (Zuteilungsverordnung 2020) (az üvegházhatású gázok kibocsátási egységeinek a 2013 és 2020 közötti kereskedelmi időszakban történő kiosztásáról szóló rendelet [a kibocsátási egységek 2020‑ig történő kiosztásáról szóló rendelet]; a továbbiakban: ZuV 2020) tartalmazza. A ZuV 2020 8. §‑a a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Meglévő létesítmények esetében a releváns tevékenységi szintet az 5. § szerint felvett adatok alapján az üzemeltető választása szerint – a létesítmény összes kiosztási eleme tekintetében egységesen – a 2005. január 1‑jétől 2008. december 31‑ig terjedő alapidőszak vagy a 2009. január 1‑jétől 2010. december 31‑ig terjedő alapidőszak szerint kell meghatározni.
(2)   A releváns tevékenységi szint a létesítmény minden olyan terméke esetében, amelyre vonatkozóan a 3. § (1) bekezdésének 1. pontja értelmében kiosztási elemet kell képezni, e terméknek az (1) bekezdés szerint választott alapidőszak alatti összes éves mennyiségének mediánértéke. […]
[…]
(8)   A 2005. január 1. és 2011. június 30. közötti jelentős kapacitásbővítések esetében a kiosztási elem releváns tevékenységi szintje a (2)–(5) bekezdés szerint a jelentős kapacitásbővítés nélkül meghatározott mediánérték és a hozzáadott kapacitás tevékenységi szintje összegének felel meg. A hozzáadott kapacitás tevékenységi szintje ebben az esetben a kiosztási elemnek a kapacitásbővítés utáni beépített kapacitása és a megváltozott kiosztási elemnek a megváltozott működés kezdetét megelőző kezdeti beépített kapacitása közötti különbség, valamint az érintett kiosztási elem vonatkozásában 2005. január 1‑jétől a megváltozott működés kezdetét megelőző naptári év végéig terjedő időszakban jellemző átlagos kapacitásfelhasználás szorzatának felel meg. A 2005‑ben történt jelentős kapacitásbővítések esetében az üzemeltető kérelme alapján e bővítéseket nem tekintik jelentős kapacitásbővítéseknek; egyébként ezekben az esetekben az érintett kiosztási elem átlagos kapacitásfelhasználásának meghatározása tekintetében a 2005‑ben a megváltozott működés kezdetét megelőző naptári hónapig jellemző átlagos havi kapacitásfelhasználás irányadó. Több kapacitásbővítés esetén az érintett kiosztási elemnek a működés első változásának kezdetét megelőző átlagos kapacitásfelhasználása irányadó.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A cementklinkert cementégető kemencékben állítják elő. A cement ezen összetevőjét ezt követően őrölni kell, hogy cementporrá váljon. A Spenner német társaság, amely cementklinkergyártó üzemet üzemeltet.
2014. február 17‑i határozatával a Deutsche Emissionshandelsstelle (német kibocsátáskereskedelmi hatóság, a továbbiakban: DEHSt) meghatározta az e társaságnak a cementklinkergyártó létesítménye vonatkozásában a 2013–2020‑as évekre vonatkozó kereskedési időszakra ingyenesen kiosztandó kibocsátási egységek mennyiségét. A Spenner e határozattal szemben sikertelenül nyújtott be panaszt további kibocsátási egységek kiosztása iránt. Az ezt követően benyújtott keresetét első fokon elutasították.
A Bundesverwaltungsgerichthez (szövetségi közigazgatási bíróság, Németország) benyújtott felülvizsgálati kérelmében a Spenner azt állítja, hogy a ZuV 2020 8. §‑a (1), (2) és (8) bekezdésének első fokon elfogadott értelmezése összeegyeztethetetlen a 2011/278 határozat 9. cikkének (1) és (9) bekezdésével. Közelebbről: e társaság úgy véli, hogy a DEHSt tévesen mellőzte a 2011/278 határozat 9. cikke (9) bekezdésének alkalmazását, és hogy ellenőriznie kellett volna és ki kellett volna igazítania az alapidőszak általa történő kiválasztását.
A 2011/278 határozat 9. cikkének (1) bekezdését illetően a Bundesverwaltungsgericht (szövetségi közigazgatási bíróság) úgy véli, hogy ez a rendelkezés a létesítmények múltbeli tevékenységi szintjének az e rendelkezésben előírt két alapidőszak – azaz a 2005. január 1‑je és 2008. december 31. közötti időszak vagy a 2009. január 1‑je és 2010. december 31. közötti időszak – valamelyike során a legmagasabb tevékenységi szint függvényében történő meghatározását írja elő.
Ami e határozat 9. cikkének (9) bekezdését illeti, az azt írja elő, hogy a létesítmény múltbeli tevékenységi szintjének meghatározásakor figyelembe kell venni a jelentős kapacitásváltozásokat. E rendelkezés első albekezdése matematikai képletet ír elő, amelynek értelmében a következőket kell összeadni: egyrészt a létesítmény múltbeli tevékenységi szintjét „jelentős kapacitásváltozás […] nélkül”, másrészt pedig a hozzáadott vagy csökkentett kapacitás múltbeli tevékenységi szintjét. A létesítménynek a változáshoz kapcsolódó termelési mennyiség nélküli múltbeli tevékenységi szintjét a 2011/278 határozat 9. cikke (1) bekezdésének megfelelően határozzák meg. A hozzáadott vagy csökkentett kapacitás múltbeli tevékenységi szintjét az e határozat 9. cikke (9) bekezdésének második albekezdésében szereplő szabály szerint számítják ki.
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a ZuV 2020 8. §‑ának (1) bekezdése alapján az üzemeltető feladata az alapidőszak meghatározása. A német kormány szerint az üzemeltetőt köti ennek kiválasztása.
A jelen esetben a Spenner a cementklinkergyártó üzeméhez a 2009. január 1. és 2010. december 31. közötti alapidőszakot választotta. Ebben a létesítményben a 2005. január 1. és 2008. december 31. közötti alapidőszak során jelentős kapacitásbővítésre került sor.
A Bundesverwaltungsgericht (szövetségi közigazgatási bíróság) szerint a Spenner azzal érvel, hogy a 2011/278 határozat 9. cikkének (1) bekezdéséből az következik, hogy az alapidőszakot a nemzeti hatóságoknak, nem pedig a létesítmények üzemeltetőinek kell kiválasztaniuk. E hatóságoknak a legmagasabb tevékenységi szintű alapidőszakot kell kiválasztaniuk.
A Spenner ezenkívül azt állítja, hogy a 2011/278 határozat 9. cikkének (9) bekezdése alapján bármely jelentős kapacitásváltozást figyelembe kell venni, még akkor is, ha arra nem a választott alapidőszak során került sor.
A Bundesverwaltungsgericht (szövetségi közigazgatási bíróság) úgy véli, hogy ez utóbbi rendelkezés nem egyértelmű, de azt úgy kell értelmezni, hogy az kizárólag a kiválasztott alapidőszakban sorra kerülő kapacitásbővítésekre vonatkozik. Ami a korábban sorra kerülő kapacitásbővítést illeti, az ebből eredő tevékenységnövekedés mindenesetre az ezen alapidőszak alatti múltbeli tevékenység részét képezi. A kapacitásbővítésnek a 2011/278 határozat 9. cikkének (9) bekezdése szerinti további figyelembevétele e bővítés kétszeres beszámítását eredményezné.
Abban az esetben, ha a jelentős kapacitásbővítést e rendelkezés alapján kell figyelembe venni – még ha a kapacitásbővítésre a kiválasztott alapidőszakot megelőzően került is sor – ezenkívül azt a kérdést kell feltenni, hogy a kapacitás kétszeres figyelembevételének elkerülése érdekében ki kell‑e vonni az ily módon hozzáadott kapacitást.
Ha a Bíróság úgy ítélné meg, hogy a 2011/278 határozat 9. cikkének (9) bekezdése csak a kiválasztott alapidőszak kezdetét követően sorra kerülő jelentős kapacitásváltozásokra vonatkozik, akkor e cikk (1) bekezdését is értelmezni kell.
A 2011/278 határozat 9. cikke (1) bekezdésének megfelelően a tagállamoknak azon alapidőszak alapján kell meghatározniuk a létesítmények múltbeli tevékenységi szintjét, amelynek során ez a szint a legmagasabb. Mindazonáltal nem kizárt, hogy végső soron a létesítmények üzemeltetőinek kell meghatározniuk a releváns időszakot. Adott esetben meg kell állapítani, hogy az illetékes hatóságok kötelesek‑e hivatalból kiigazítani az üzemeltető általi téves kiválasztást. Németországban ez a vizsgálat lehetséges, mivel a létesítmények üzemeltetőit a két alapidőszakra vonatkozó adatok szolgáltatására hívják fel, míg a 2011/278 határozat 7. cikkének (1) bekezdése csak e két időszak valamelyikére vonatkozó adatok gyűjtését írja elő.
Egyébiránt – ha a Bíróság válaszaitól függően a Spenner keresetének helyt kellene adni – meg kellene határozni a Spennernek kiosztandó további kibocsátási egységek mennyiségét, és ennek keretében alkalmazni kellene az ágazatközi korrekciós tényezőt. Ezt eredetileg az Európai Bizottság rögzítette a 2013/448 határozat 4. cikkében és II. mellékletében. A 2016. április 28‑iBorealis Polyolefine és társai ítéletében (
C‑191/14, C‑192/14, C‑295/14, C‑389/14 és C‑391/14–C‑393/14
,
EU:C:2016:311
) a Bíróság megállapította, hogy a 2013/448 határozat e rendelkezései érvénytelenek, ugyanakkor oly módon korlátozta az érvénytelenség megállapításának időbeli hatályát, hogy egyrészt a már elfogadott intézkedéseket ne lehessen megkérdőjelezni, másrészt pedig, hogy a Bizottságnak olyan határidő áll rendelkezésére, amely lehetővé teszi számára új határozat elfogadását. A 2017/126 határozat elfogadásával a Bizottság új ágazatközi korrekciós tényezőt határozott meg, amelynek alkalmazását az említett ítéletből eredő követelmények alapján határozta meg.
A Bundesverwaltungsgericht (szövetségi közigazgatási bíróság) úgy véli, hogy a 2017/126 határozatból az következik, hogy a 2017. március 1‑je előtti kiosztások tekintetében a 2013/448 határozat eredeti változatában meghatározott ágazatközi korrekciós tényezőt kell alkalmazni. Ezzel szemben függőben marad az a kérdés, hogy – a valamely bíróság által az ezen időponttól kezdve engedélyezett további kibocsátási egységeket illetően – a 2017/126 határozatban megállapított ágazatközi korrekciós tényezőt valamennyi további kiosztásra vagy kizárólag a 2018 és 2020 közötti időszakra vonatkozó kiosztásokra kell‑e alkalmazni.
E körülmények között a Bundesverwaltungsgericht (szövetségi közigazgatási bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdéseket terjeszti a Bíróság elé:
„1)
Feltételezi‑e [2011/278] határozat 9. cikkének (9) bekezdése, hogy valamely meglévő létesítmény esetében a jelentős kapacitásbővítés abban az alapidőszakban történjen, amelyet a tagállam a [2011/278] határozat 9. cikkének (1) bekezdése szerint meghatározott?
2)
A jelentős kapacitásbővítéssel kapcsolatban úgy kell‑e értelmezni a [2011/278] határozat 9. cikkének (1) bekezdésével összefüggésben értelmezett 9. cikke (9) bekezdésének első albekezdését, hogy a 2009. január 1‑jétől 2010. december 31‑ig terjedő alapidőszakra vonatkozó múltbeli tevékenységi szint meghatározása során figyelmen kívül kell hagyni a hozzáadott kapacitás múltbeli tevékenységi szintjét (még akkor is), ha a jelentős kapacitásbővítés a 2005. január 1‑jétől 2008. december 31‑ig terjedő alapidőszakban történt?
3)
a)
Az első kérdésre adandó igenlő válasz esetén:
Úgy kell‑e értelmezni a [2011/278] határozat 9. cikkének (1) bekezdését, hogy magának az illetékes tagállami hatóságnak kell meghatároznia a 2005. január 1‑jétől 2008. december 31‑ig terjedő vagy a 2009. január 1‑jétől 2010. december 31‑ig terjedő alapidőszakot, vagy a tagállam átengedheti az alapidőszak kiválasztásának jogát az üzemeltetőnek?
b)
Amennyiben a tagállam választási jogot biztosíthat az üzemeltető részére:
A tagállamnak azt az alapidőszakot kell alapul vennie, amely az adott esetben magasabb múltbeli tevékenységi szintet eredményezi, még akkor is, ha az üzemeltető a tagállami jog szerint szabadon választhat az alapidőszakok között, és egy alacsonyabb múltbeli tevékenységi szinttel rendelkező alapidőszak mellett dönt?
4)
Úgy kell‑e értelmezni a [2017/126] határozatot, hogy a 2017. március 1‑jét megelőző kiosztások esetében a 2013 és 2020 közötti időszakra az ágazatközi korrekciós tényező a [2013/448] határozat 4. cikkének és II. mellékletének eredeti változata szerint alkalmazandó, és többletkibocsátási egységek 2017. február 28‑át követő, bírósági ítéleten alapuló kiosztása esetében az ágazatközi korrekciós tényező a 2013 és 2020 közötti időszakra megállapított összes többletkibocsátási egységre vagy csak a 2018 és 2020 közötti időszakra megállapított többletkibocsátási egységekre alkalmazandó?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésekről
Az első kérdésről
Az előzetes döntéshozatalra utaló határozatból kitűnik, hogy a Spenner cementklinkergyártó létesítményének múltbeli tevékenységi szintjeit a 2009. január 1. és 2010. december 31. közötti alapidőszak vonatkozásában határozták meg. Ebben a létesítményben a 2005. január 1. és 2008. december 31. közötti korábbi alapidőszak során jelentős kapacitásbővítésre került sor. Ezzel szemben 2009. január 1‑jét követően nem utalnak jelentős kapacitásváltozásokra.
Következésképpen meg kell állapítani, hogy első kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra kíván választ kapni, hogy a 2011/278 határozat 9. cikkének (9) bekezdését akként kell‑e értelmezni, hogy az nem alkalmazandó a meglévő létesítmény kapacitásának az e határozat 9. cikke (1) bekezdésének megfelelően meghatározott alapidőszakot megelőzően bekövetkező jelentős bővítéseire.
Elöljáróban meg kell állapítani, hogy a 2011. június 30. előtt „meglévő” létesítményekre vonatkozóan a 2011/278 határozat 5–14. cikke szabályozza a kibocsátási egységek ingyenes kiosztásának módjait. Az ezek részére kiosztott mennyiség többek között a valamely alapidőszak alatti tevékenységüknek az e határozat 7. és 9. cikke alapján meghatározott „múltbeli” szintjeitől függ.
A 7. cikk (1) bekezdése értelmében a tagállamok a 2005. január 1. és 2008. december 31. közötti időszak, vagy adott esetben a 2009. január 1. és 2010. december 31. közötti időszak valamennyi olyan évére vonatkozóan, amikor a létesítmény üzemelt, összegyűjtenek az üzemeltetőtől valamennyi vonatkozó információt és adatot az e határozat IV. mellékletében felsorolt minden egyes paraméterre vonatkozóan. E paraméterek között szerepel a „kezdeti beépített kapacitás”, a „kapacitás‑hozzáadás vagy ‑csökkentés”, valamint a létesítmény „múltbeli tevékenységi szintjei”.
A múltbeli tevékenységi szintekkel kapcsolatban a 9. cikk (1) bekezdéséből kitűnik, hogy a tagállamok a 7. cikk szerint gyűjtött adatok alapján határozzák meg minden létesítmény múltbeli tevékenységi szintjeit a 2005. január 1‑jétől 2008. december 31‑ig terjedő alapidőszakra, vagy – ha e szintek magasabbak – a 2009. január 1‑jétől 2010. december 31‑ig terjedő alapidőszakra.
A 2011/278 határozat 9. cikkének a határozat IV. mellékletével összefüggésben értelmezett (2)–(5) bekezdéséből kitűnik, hogy valamely létesítmény múltbeli tevékenységi szintjeit az egyes létesítményrészekre alkalmazandó referenciaértékek alapján határozzák meg. Így figyelembe kell venni az éves múltbeli termelés mediánértékét, a mérhető hő éves múltbeli behozatalának mediánértékét, a tüzelőanyagok éves múltbeli mediánértékét, valamint az e cikk (1) bekezdése alapján választott alapidőszakban a múltbeli éves technológiai kibocsátások mediánértékét.
Ha azonban a 2011/278 határozat 9. cikkének (1) bekezdése alapján meghatározott alapidőszak során e cikk (9) bekezdésének megfelelően jelentős kapacitásváltozás történt, az így hozzáadott vagy csökkentett kapacitást nem kell figyelembe venni a mediánértékeknek a (2)–(5) bekezdés alapján történő meghatározásakor.
E határozat 9. cikke (9) bekezdésének első albekezdéséből ugyanis kitűnik, hogy ebben az esetben az érintett létesítmény múltbeli tevékenységi szintje egyrészt „jelentős kapacitásváltozás […] nélkül” az e cikk (1) bekezdése alapján meghatározott alapidőszak mediánértékei, másrészt pedig a hozzáadott vagy csökkentett kapacitás e cikk (9) bekezdése második albekezdésének megfelelően meghatározott múltbeli tevékenységi szintje összegének felel meg.
Ezzel szemben – ellentétben azzal, amit az alapeljárás felperese állít – a 2011/278 határozat 9. cikkének (9) bekezdése nem szabályozza a csökkentett vagy hozzáadott kapacitások figyelembevételét abban az esetben, ha a jelentős kapacitásváltozásra az e cikk (1) bekezdése alapján meghatározott alapidőszakot megelőzően került sor.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy e határozat 9. cikke (9) bekezdésének első albekezdése csak azzal a céllal utal a „2005. január 1. és 2011. június 30. közötti” időszakra, hogy korlátozza annak hatályát. Így kizárólag az ezen időszak alatt bekövetkező jelentős kapacitásváltozások eredményezhetik e cikk (9) bekezdésének alkalmazását. Ezzel szemben ebből nem következik, hogy az ezen időszakban bekövetkező bármely jelentős változást figyelembe kellene venni e rendelkezés alapján.
A 2011/278 határozat 9. cikke (2)–(5) bekezdésének megfelelően ugyanis a mediánértékek a létesítmények – e cikk (1) bekezdése alapján meghatározott alapidőszak kezdetétől annak végéig terjedő – múltbeli tevékenységén alapulnak.
Következésképpen, amennyiben az alapidőszak a 2009. január 1‑jétől 2010. december 31‑ig terjedő időszak – mint az alapügyben –, a 2005. január 1. és 2008. december 31. között bekövetkező jelentős kapacitásváltozások fogalmilag meghatározzák a múltbeli tevékenységi szinteket 2009. január 1‑jéig. E változásokat tehát a 2011/278 határozat 9. cikkének (2)–(5) bekezdése alapján kiszámított mediánértékek tükrözik, ily módon nem kell alkalmazni e cikk (9) bekezdését.
Ugyanez vonatkozik az első alapidőszakot megelőzően bekövetkező változásokra is. Ezért a 9. cikk (9) bekezdését csak 2005. január 1‑jétől kell alkalmazni.
Egyébiránt a 9. cikk (1) bekezdése alapján meghatározott alapidőszakot megelőzően bekövetkező változásoknak a 9. cikk (9) bekezdése alapján történő figyelembevétele a hozzáadott vagy csökkentett kapacitások kétszeres beszámítását vonná maga után.
Márpedig a Bíróság megállapította, hogy a kibocsátási egységek kiosztásánál el kell kerülni egy létesítmény kibocsátásainak kétszeres figyelembevételét, amennyiben a 2003/87 irányelvvel és a 2011/278 határozattal ellentétes a kibocsátások kétszeres beszámítása és a kibocsátási egységek párhuzamos kiosztása (2018. május 17‑iEvonik Degussa ítélet,
C‑229/17
,
EU:C:2018:323
,
45.
pont).
A 2011/278 határozat 9. cikke (9) bekezdésének ezen értelmezését alátámasztják azok a dokumentumok, amelyeket a Bizottság a kibocsátási egységek kereskedelmére vonatkozó szabályozás – ezen belül a 2011/278 határozat – értelmezésének és alkalmazásának megkönnyítése céljából bocsátott a tagállamok és a vállalkozások rendelkezésére.
Jóllehet ezek a dokumentumok jogilag nem kötelező erejűek, a 2003/87 irányelv és a 2011/278 határozat általános rendszerének megvilágosításához további jelzésekkel szolgálnak (2018. január 18‑iINEOS‑ítélet,
C‑58/17
,
EU:C:2018:19
,
41.
pont).
E tekintetben a 2011. április 14‑i és június 29‑i„Gudance Document n
o
2 on the harmonized free allocation methodology for the EU‑ETS post 2012 (Guidance on allocation methodologies)” (az Európai Unióban 2012 után történő, harmonizált ingyenes kiosztás módszeréről szóló, 2. sz. útmutató [a kiosztási módszerekről szóló útmutató]) című dokumentumból (40. és 41. o.) kitűnik, hogy a létesítmény múltbeli tevékenységi szintjeit a 2011/278 határozat 9. cikkének (1) bekezdése alapján meghatározott alapidőszak során meglévő kapacitás alapján kell meghatározni.
Ezenkívül ugyanezen dokumentum 28. és 29. oldalából kitűnik, hogy a 2011/278 határozat 9. cikkének (9) bekezdése alapján csak az ezen alapidőszak kezdetét követően bekövetkező jelentős kapacitásváltozást kell figyelembe venni. Ezt a megállapítást megismétlik a „Questions & Answers on the harmonised free allocation methodology for the EU‑ETS post 2012” (Az Európai Unióban 2012 után a harmonizált ingyenes kiosztási módszerre vonatkozó kérdések és válaszok) című dokumentum 6. oldalán.
A fenti megfontolások összességére tekintettel az első kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2011/278 határozat 9. cikkének (9) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az nem alkalmazandó a meglévő létesítmény kapacitásának az e határozat 9. cikke (1) bekezdésének megfelelően meghatározott alapidőszakot megelőzően bekövetkező jelentős bővítéseire.
A második kérdésről
Az első kérdésre adott válaszra tekintettel már nem szükséges válaszolni a második kérdésre, amely a 2011/278 határozat 9. cikke (9) bekezdésének abban az esetben történő alkalmazási módjaira vonatkozik, ha az e határozat 9. cikke (1) bekezdésének megfelelően meghatározott alapidőszakot megelőzően került sor jelentős kapacitásváltozásra.
A harmadik kérdésről
Harmadik kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra kíván választ kapni, hogy a 2011/278 határozat 9. cikkének (1) bekezdését akként kell‑e értelmezni, hogy az arra kötelezi az illetékes nemzeti hatóságot, hogy maga határozza meg a létesítmény múltbeli tevékenységi szintjeinek értékeléséhez releváns alapidőszakot.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 2011/278 határozat 9. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok az e határozat 7. cikke szerint gyűjtött adatok alapján meghatározzák minden létesítmény múltbeli tevékenységi szintjeit a 2005. január 1‑jétől 2008. december 31‑ig terjedő alapidőszakra, vagy ha magasabbak, a 2009. január 1‑jétől 2010. december 31‑ig terjedő alapidőszakra.
Mivel e 9. cikk (1) bekezdése általános jelleggel a tagállamokhoz szól, nem határozza meg azokat az eljárási szabályokat, amelyek lehetővé teszik számukra az e rendelkezésben előírt kötelezettségek teljesítését.
Ami a 2011/278 határozat 7. cikke (1) bekezdésének szövegét illeti, abból az következik, hogy a tagállamok összegyűjtik az üzemeltetőtől azokat az adatokat, amelyek lehetővé teszik az e határozat IV. mellékletében említett paramétereknek – köztük a létesítmény múltbeli tevékenységi szintjeinek – a meghatározását, ami alapján megállapítható, hogy a létesítmények üzemeltetőire hárul a releváns adatok szolgáltatása, amit e IV. melléklet kifejezetten megerősít.
Ezen túlmenően, a 2011/278 határozat 7. cikkének (1) bekezdése és IV. melléklete egyetlen alapidőszakra vonatkozó adatok gyűjtését írja elő. Márpedig két alapidőszakra vonatkozó adatok hiányában az illetékes nemzeti hatóságok nem tudják értékelni, hogy valamely létesítmény múltbeli tevékenysége az első vagy a második időszakban volt‑e magasabb. Következésképpen a létesítmények üzemeltetőinek kell meghatározniuk, hogy továbbítják‑e a 2005. január 1‑jétől 2008. december 31‑ig, illetve a 2009. január 1‑jétől 2010. december 31‑ig terjedő időszakra vonatkozó adatokat.
Kétségtelen, hogy a 2011/278 határozat 7. cikkének (2) bekezdése és e határozat IV. melléklete lehetővé teszi a tagállamok számára, hogy szükség esetén kiegészítő adatok szolgáltatását kérjék a létesítmények üzemeltetőitől. Így az illetékes hatóságok szükség esetén kiegészítő vagy megerősített ellenőrzéseket végezhetnek. Ebből azonban egyáltalán nem következik, hogy e hatóságok kötelesek szisztematikusan vizsgálni, hogy a létesítményüzemeltetők ténylegesen azt az alapidőszakot választották‑e, amely során a múltbeli tevékenység a legmagasabb volt. E rendelkezések még kevésbé értelmezhetők akként, hogy az üzemeltetők választásainak kiigazítására kötelezik az említett hatóságokat.
Ugyanez vonatkozik a 2011/278 határozat 7. cikkének (8) bekezdésére is, amennyiben az pontosítja, hogy hiányzó adatok esetén a tagállamok kötelesek megkövetelni, hogy az üzemeltető minden „hiányzó adatot” indokoljon, a „részlegesen rendelkezésre álló adatokat” pedig óvatos becsléssel pótolja, anélkül azonban, hogy olyan eljárást vezetne be, amely a szolgáltatott adatok kiigazítására vagy kiegészítésére szolgálna (2018. február 22‑iINEOS Köln ítélet,
C‑572/16
,
EU:C:2018:100
,
41.
pont).
Ellentétben azzal, amit az alapeljárás felperese állít, a 2011/278 határozat 8. cikke az illetékes nemzeti hatóságok számára nem ír elő kötelezettséget arra vonatkozóan sem, hogy ellenőrizzék az alapidőszaknak a létesítmény üzemeltetője általi kiválasztását, és szükség esetén kiigazítsák azt. E rendelkezés megköveteli egyrészről, hogy az üzemeltetőktől gyűjtött adatokat egy hitelesítő megvizsgálja, különös tekintettel azok megbízhatóságára, hitelességére és pontosságára, másrészről pedig azt, hogy az illetékes nemzeti hatóságok csak a hitelesítő által kielégítőnek minősített adatokat fogadják el.
Amint azt a Bíróság e tekintetben megállapította, bár a 2011/278 határozat 8. cikke megtiltja a tagállamok számára, hogy olyan adatokat fogadjanak el, amelyeket egy hitelesítő nem minősített kielégítőnek, ez a rendelkezés nem állapít meg a nem kielégítő adatok kiigazítására szolgáló eljárást (lásd ebben az értelemben: 2018. február 22‑iINEOS Köln ítélet,
C‑572/16
,
EU:C:2018:100
,
41.
pont).
A 2011/278 határozat 7. cikke (1) bekezdésének és 9. cikke (1) bekezdésének ezen értelmezését megerősíti a létesítmények múltbeli tevékenységeire vonatkozó adatok gyűjtésének célja. Amint az ugyanis e határozat (16) preambulumbekezdéséből kitűnik, e határozat célja annak biztosítása, hogy az alapidőszak a lehető legnagyobb mértékben reprezentálja az ipari ciklusokat, hogy a megfelelő időszakot fedje le, amelyre vonatkozóan jó minőségű adatok állnak rendelkezésre, és hogy csökkentse az olyan különleges körülmények hatását, mint például a létesítmények ideiglenes bezárása. Ezen okok miatt lehet választani két alapidőszak között.
Ennélfogva e választás a létesítmények üzemeltetőire hárul, akik a legalkalmasabb helyzetben vannak az adatok rendelkezésre állásának ellenőrzésére és a két alapidőszakban a létesítményeik tevékenységének összehasonlítására. Amennyiben bármely okból nem azt az időszakot választják ki, amely alatt létesítményeik tevékenységi szintjei a legmagasabbak voltak, a 2011/278 határozat nem kötelezi az illetékes nemzeti hatóságokat arra, hogy ezt helyettük végezzék el.
A fenti megfontolásokra tekintettel a harmadik kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 2011/278 határozat 9. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az nem kötelezi az illetékes nemzeti hatóságot arra, hogy maga határozza meg a létesítmény múltbeli tevékenységi szintjeinek értékeléséhez releváns alapidőszakot.
A negyedik kérdésről
Negyedik kérdésével kapcsolatban a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy abban az esetben, ha az első, a második és a harmadik kérdésre adott válaszoktól függően az elé terjesztett keresetnek helyt kell adni, meg kell határozni az alapeljárás felperesének kiosztandó további kibocsátási egységek mennyiségét, és ezzel összefüggésben alkalmazni kell az ágazatközi korrekciós tényezőt.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az alapeljárás felperese keresetében azt rója fel a DEHSt‑vel szemben, hogy tévesen alkalmazta a jogot a 2014. február 17‑i határozat elfogadása során. Konkrétan: tévesen mellőzte a 2011/278 határozat 9. cikke (9) bekezdésének alkalmazását, és ellenőriznie kellett volna és ki kellett volna igazítania az alapidőszaknak az alapeljárás felperese általi kiválasztását. Ezen állítások megalapozottsága képezi lényegében a kérdést előterjesztő bíróság első, második és harmadik kérdésének tárgyát.
Márpedig – amint az az első kérdésre adott válaszból kitűnik – nem róható fel valamely tagállam illetékes hatóságával szemben, hogy nem alkalmazta a 2011/278 határozat 9. cikkének (9) bekezdését arra a jelentős kapacitásváltozásra, amely a létesítmény üzemeltetője által kiválasztott alapidőszakot megelőzően következett be.
Ezen túlmenően, a harmadik kérdésre adott válaszból kitűnik, hogy a 2011/278 határozat nem írja elő e hatóság számára sem azt, hogy ellenőrizze, sem azt, hogy kiigazítsa az alapidőszak érintett üzemeltető általi kiválasztását.
A negyedik kérdésre tehát nem kell válaszolni.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (hatodik tanács) a következőképpen határozott:

1)
A kibocsátási egységekre vonatkozó harmonizált ingyenes kiosztás uniós szintű átmeneti szabályainak a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 10a. cikke értelmében történő meghatározásáról szóló, 2011. április 27‑i 2011/278/EU bizottsági határozat 9. cikkének (9) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az nem alkalmazandó a meglévő létesítmény kapacitásának az e határozat 9. cikke (1) bekezdésének megfelelően meghatározott alapidőszakot megelőzően bekövetkező jelentős bővítéseire.

2)
A 2011/278 határozat 9. cikkének (1) bekezdését akként kell értelmezni, hogy az nem kötelezi az illetékes nemzeti hatóságot arra, hogy maga határozza meg a létesítmény múltbeli tevékenységi szintjeinek értékeléséhez releváns alapidőszakot.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.