CELEX: 62020CJ0520
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Teismų bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose
Antrosios kartos Šengeno informacinė sistema (SIS II)
Sprendimas 2007/533/TVR
38 ir 39 straipsniai
Perspėjimai apie ieškomus daiktus
Perspėjimo tikslai
Konfiskacija arba panaudojimas kaip įrodymai baudžiamosiose bylose
Vykdymas
Būtinos priemonės ir veiksmai, kurių prašoma imtis pagal perspėjimą
Konfiskuoto daikto perdavimas perspėjimą įvedusiai valstybei narei
Nacionalinės taisyklės, pagal kurias neleidžiama atsisakyti vykdyti perspėjimą

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2007 m. birželio 12 d. Tarybos sprendimo 2007/533/TVR dėl antrosios kartos Šengeno informacinės sistemos (SIS II) sukūrimo, veikimo ir naudojimo (
OL L 205, 2007, p. 63
; toliau – Sprendimas SIS II) 38 straipsnio 1 dalies ir 39 straipsnio 3 dalies išaiškinimo.
Šis prašymas buvo pateiktas nagrinėjant DB ir LY ginčą su
Nachalnik na Rayonno upravlenie – Silistra pri Oblastna direktsia na Ministerstvo na vatreshnite raboti – Silistra
(Silistros policijos nuovados prie Vidaus reikalų ministerijos Silistros regioninės direkcijos vadovas, Bulgarija) dėl pastarojo sprendimo perduoti įvedusiai perspėjimą valstybei narei konfiskuotą turtą po to, kai ši įvedė perspėjimą antrosios kartos Šengeno informacinėje sistemoje (toliau – SIS II).
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Sprendimas SIS II
Sprendimo SIS II 5 konstatuojamoji dalis suformuluota taip:
„SIS II turėtų būti kompensacinė priemonė, padedanti išlaikyti aukšto lygio saugumą Europos Sąjungos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje, remiant policijos įstaigų ir teisminių institucijų operatyvinį bendradarbiavimą baudžiamosiose bylose.“
Šio sprendimo 1 straipsnio „SIS II sukūrimas ir bendrasis tikslas“ 2 dalyje nustatyta:
„Pagal šį sprendimą SIS II tikslas – aukšto lygio saugumo užtikrinimas Europos Sąjungos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje, įskaitant visuomenės saugumo ir viešosios tvarkos bei saugumo palaikymą valstybių narių teritorijose, bei naudojant šia sistema perduodamą informaciją, taikyti EB sutarties IV antraštinės dalies trečios dalies nuostatas, susijusias su asmenų judėjimu jų teritorijose.“
Minėto sprendimo 2 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Šiame sprendime nustatomos perspėjimų apie asmenis ir daiktus įvedimo į SIS II ir tvarkymo sąlygos bei tvarka, keitimasis papildoma informacija ir papildomais duomenimis policijos ir teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose tikslais.“
To paties sprendimo 3 straipsnio „Sąvokų apibrėžimai“ 1 dalyje nustatyta:
„Šiame sprendime vartojami šie sąvokų apibrėžimai:
a)
perspėjimas – į SIS II įvestų duomenų rinkinys, padedantis kompetentingoms institucijoms identifikuoti asmenį arba daiktą, kad būtų galima imtis konkretaus veiksmo;
b)
papildoma informacija – SIS II nesaugoma, tačiau su SIS II perspėjimais susijusi informacija, kuria keičiamasi:
i)
tam, kad valstybės narės galėtų konsultuotis arba pranešti viena kitai įvesdamos perspėjimą;
ii)
siekiant sudaryti galimybę imtis atitinkamų veiksmų esant sutapimui;
<…>“
Sprendimo SIS II 20 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Nepažeidžiant 8 straipsnio 1 dalies ar šio sprendimo nuostatų, numatančių papildomų duomenų saugojimą, SIS II yra tik tos duomenų kategorijos, kurias kiekviena valstybė narė pateikia 26, 32, 34, 36 ir 38 straipsniuose nurodytiems tikslams.
2.   Duomenų kategorijos yra šios:
<…>
b)
36 ir 38 straipsniuose nurodyti daiktai.“
Šio sprendimo 21 straipsnyje nurodyta:
„Prieš pateikdama perspėjimą, valstybė narė nustato, ar tas atvejis yra adekvatus, atitinkamas ir pakankamai svarbus, kad pateisintų perspėjimo įvedimą į SIS II.“
Minėto sprendimo 24 straipsnio „Bendrosios nuostatos dėl žymų“ 1 dalyje numatyta:
„Jei valstybė narė mano, kad pagal 26, 32 ar 36 straipsnį įvesto perspėjimo vykdymas yra nesuderinamas su jos nacionaline teise, jos tarptautiniais įsipareigojimais ar svarbiais nacionaliniais interesais, ji gali vėliau pareikalauti, kad perspėjimas būtų papildytas žyma, reiškiančia, kad jos teritorijoje nebus imtasi veiksmų, kurių turi būti imtasi remiantis tuo perspėjimu. Žymą turi įvesti valstybės narės, kuri pateikė perspėjimą, SIRENE biuras.“
To paties sprendimo 38 straipsnyje nustatyta:
„1.   Į SIS II įvedami duomenys apie daiktus, ieškomus norint juos konfiskuoti arba panaudoti kaip įrodymus baudžiamosiose bylose.
2.   Įvedamos šios lengvai atpažįstamų daiktų kategorijos:
a)
motorinės transporto priemonės, kurių variklio tūris didesnis kaip 50 kubinių centimetrų, laivai ir orlaiviai;
<…>“
Sprendimo SIS II 39 straipsnyje „Perspėjimu pagrįsto veiksmo vykdymas“ numatyta:
„1.   Jei tikrinimo metu paaiškėja, kad yra perspėjimas apie daiktą, kuris buvo surastas, institucija, nustačiusi daikto ir duomenų apie jį atitiktį, susisiekia su perspėjimą pateikusia institucija, kad susitartų dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Šiuo tikslu asmens duomenis taip pat galima perduoti pagal šį sprendimą.
2.   1 dalyje nurodyta informacija perduodama keičiantis papildoma informacija.
3.   Valstybė narė, kuri rado daiktą, imasi priemonių pagal nacionalinę teisę.“
Šio sprendimo SIS II 49 straipsnyje nustatyta:
„1.   Perspėjimą pateikusi valstybė narė yra atsakinga už tai, kad būtų užtikrintas duomenų tikslumas, atnaujinimas ir jų įvedimo į SIS II teisėtumas.
2.   Tik perspėjimą pateikusi valstybė narė gali keisti, papildyti, taisyti, atnaujinti arba ištrinti savo įvestus duomenis.
3.   Jei kita nei perspėjimą pateikusi valstybė narė turi įrodymų, kad kurie nors duomenys yra faktiškai netikslūs arba laikomi neteisėtai, ji, keisdamasi papildoma informacija, kuo skubiau ir ne vėliau kaip per dešimt dienų sužinojusi apie tokius įrodymus apie tai praneša perspėjimą pateikusiai valstybei narei. Perspėjimą pateikusi valstybė narė patikrina pranešimą ir prireikus nedelsdama tuos duomenis ištaiso arba ištrina.
<…>“
SIRENE vadovas
2013 m. vasario 26 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimo 2013/115/ES priimti antrosios kartos Šengeno informacinės sistemos (SIS II) SIRENE vadovą ir kitas įgyvendinimo priemones (
OL L 71, 2013, p. 1
), iš dalies pakeisto 2017 m. rugpjūčio 31 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimu (ES) 2017/1528 (
OL L 231, 2017, p. 6
) (toliau – „SIRENE vadovas“), 2.1 punkte nustatyta:
„Apibrėžtys
–
Perspėjančioji valstybė narė – valstybė narė, įvedusi perspėjimą į SIS II;
–
vykdančioji valstybė narė – valstybė narė, kuri, nustačius atitiktį, imasi reikiamų veiksmų;
–
teikiantysis SIRENE biuras – valstybės narės, turinčios asmens, dėl kurio kita valstybė narė yra įvedusi perspėjimą, pirštų atspaudus arba nuotraukas, SIRENE biuras;
–
atitiktis – atitiktis SIS II:
<…>
d) prašoma imtis tolesnių veiksmų;
<…>“
SIRENE vadovo 8.3 punkte „Keitimasis informacija nustačius atitiktį“ nustatyta:
SIRENE biurai gali perduoti papildomą informaciją dėl perspėjimų, įvestų pagal SIS II sprendimo 38 straipsnį, ir tai daryti teisminių institucijų vardu, jei pagal nacionalinę teisę ši informacija priklauso savitarpio teisminės pagalbos sričiai.
<…>“
Bulgarijos teisė
Zakon za Ministerstvoto na vatreshnite raboti
Pagrindinei bylai taikomos redakcijos 2014 m. gegužės 28 d.
Zakon za Ministerstvoto na vatreshnite raboti
(Vidaus reikalų ministerijos įstatymas; DV, Nr. 53, 2014 m. birželio 27 d., p. 2) 84 straipsnyje nustatyta:
„(1)   Policija gali laikinai konfiskuoti daiktą, dėl kurio SIS ir (arba) Tarptautinės kriminalinės policijos organizacijos (Interpolas) duomenų bazėje pateiktas perspėjimas paieškos tikslais.
<…>
(6)   <…> Perspėjimą paieškos SIS ir (arba) Interpolo duomenų bazėje tikslais įvedusiai valstybei narei pranešama apie perdavimą arba konfiskavimą.
<…>
(8)   <…> Jeigu per 60 dienų perspėjimą pateikusi valstybė narė paprašo grąžinti turtą, jis grąžinamas per 7 dienas perspėjime nurodytam asmeniui kompetentingo skyriaus vadovo sprendimu, kaip tai suprantam pagal 6 dalį.
<…>
(13)   <…> Pavogtų, pasisavintų, pamestų ar negaliojančių registracijos liudijimų ir valstybinio numerio ženklų perdavimo ar konfiskavimo <…> atveju, jei šie dokumentai nepriskiriami prie 11 dalyje nurodytų kategorijų, kompetentingo padalinio vadovo sprendimu, kaip apibrėžta 6 dalyje, jie perduodami dokumentą išdavusios valstybės narės diplomatinei atstovybei ar konsulinei įstaigai pagal nustatytą tvarką.
<…>“
Naredba Nr. 8121z-465
Pagrindinei bylai taikytinos redakcijos 2014 m. rugpjūčio 26 d.
naredba n
o
8121z-465 za organizatsiyata i funktsioniraneto na Natsionalnata Shengenska informatsionna sistema na Republika Balgaria
(Nutarimas Nr. 8121z-465 dėl nacionalinės Šengeno informacinės sistemos organizavimo ir veikimo Bulgarijos Respublikoje) (DV, Nr. 74, 2014 m. rugsėjo 5 d., p. 33) 7 straipsnyje nustatyta:
„(1)   [Nacionalinė Šengeno informacinė sistema (SISN)] tvarko perspėjimus dėl šių daiktų kategorijų:
1)
daiktai, kuriuos siekiama konfiskuoti arba panaudoti kaip įrodymus baudžiamajame procese (sprendimo [SIS II] 38 straipsnis);
a)
motorinės transporto priemonės, kurių variklio tūris didesnis kaip 50 kubinių centimetrų, laivai ir orlaiviai;
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
Bulgarijos pilietis EF, gavęs paskolą iš Norvegijoje įsteigto banko
Santander Consumer Bank AS
, 2014 m. gruodžio 23 d. įsigijo motorinę transporto priemonę. Ši banko paskola buvo užtikrinta finansuojama transporto priemone.
2016 m. gegužės mėn. EF dėl nenustatytos priežasties nustojo mokėti šios paskolos įmokas ir informavo banką, kad transporto priemonė tuo metu buvo Bulgarijoje. Tada minėtas bankas pavedė
Lindorff AS
išieškoti reikalavimus, susijusius su minėta transporto priemone.
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad vėliau Bulgarijoje tą pačią transporto priemonę įsigijo AB, kuris 2017 m. kovo mėn. ją perpardavė Varnoje (Bulgarija) DB.
2017 m. gegužės 24 d. Norvegijos Karalystė į nacionalinę Šengeno informacinę sistemą (SISN) įtraukė perspėjimą konfiskuoti transporto priemonę kaip „pavogt[ą], neteisėtai įsigyt[ą] ar prarast[ą] daikt[ą]“.
2017 m. gegužės 26 d. Bulgarijos policijos tarnybos Silistros (Bulgarija) savivaldybės stovėjimo aikštelėje identifikavo transporto priemonę, kurios važiuoklės numeris visiškai atitiko nurodytąjį. Tą pačią dieną ši transporto priemonė ir jos registracijos liudijimas buvo konfiskuoti iš DB, kurio vardu ji buvo įregistruota.
Bulgarijos SIRENE biuras pasikeitė informacija su Norvegijos SIRENE biuru, šis nurodė, kad dėl atitinkamos transporto priemonės perspėjimas buvo įvestas po to, kai 2014 m. gruodžio 23 d. Hordalande (Norvegija) buvo sukčiauta arba piktnaudžiauta pasitikėjimu.
2017 m. birželio 6 d. Bulgarijos valdžios institucijos gavo Norvegijos valdžios institucijų prašymą perduoti šį automobilį nurodytam jos savininkui, t. y.
Santander Consumer Bank
, tarpininkaujant
Lindorff
, kurios atstovas Bulgarijoje –
Plam EOOD
.
2017 m. liepos 4 d. ši transporto priemonė buvo perduota CD,
Plam
vadovui.
2019 m. rugpjūčio 28 d. Silistros policijos nuovados prie Vidaus reikalų ministerijos Silistros regioninės direkcijos vadovas atmetė 2019 m. rugpjūčio 13 d. pateiktą ieškovų pagrindinėje byloje prašymą nedelsiant grąžinti jiems tą transporto priemonę.
Ieškovai pagrindinėje byloje
Administrativen sad – Silistra
(Silistros administracinis teismas, Bulgarija) ginčijo sprendimo perduoti atitinkamą transporto priemonę perspėjančiosios valstybės narės institucijoms teisėtumą, nurodydami, kad nėra įtikinamų įrodymų, jog Norvegijoje dėl šios transporto priemonės iš tikrųjų buvo iškelta baudžiamoji byla, ir teigdami, kad įsigydami šią transporto priemonę jie elgėsi sąžiningai.
Manydamas, kad tarp
Santander Consumer Bank
ir EF egzistavo privatinės teisės reglamentuojami santykiai ir kad nebuvo nustatyta, jog buvo padaryta nusikalstamų veikų, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas paprašė Silistros policijos nuovados prie Vidaus reikalų ministerijos Silistros regioninės direkcijos vadovo užklausti Norvegijos policijos tarnybų dėl baudžiamojo persekiojimo, susijusio su ta pačia transporto priemone, taip pat pateikti išrašą iš atitinkamų Norvegijos baudžiamojo kodekso nuostatų kartu su kodekso vertimu į bulgarų kalbą, įskaitant ištraukas, kuriomis grindžiamas perspėjimas dėl atitinkamos transporto priemonės. Be to, šis teismas pareikalavo Norvegijos valdžios institucijų oficialaus atsakymo dėl tikslaus nusikalstamos veikos, dėl kurios buvo vykdomas šis persekiojimas, pobūdžio ir proceso stadijos.
2020 m. rugpjūčio 26 d. per prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme vykusį teismo posėdį Norvegijos valdžios institucijos atsakė, kad dėl to, jog atitinkama transporto priemonė buvo rasta ir grąžinta į Norvegiją, byla baigta 2017 m. liepos 10 d.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad jei tokios baudžiamosios bylos nebuvo, perspėjimo dėl atitinkamos transporto priemonės įvedimas į SIS II nepatenka į Sprendimo SIS II taikymo sritį, apibrėžtą jo 2 straipsnyje, todėl į šią sistemą buvo įtrauktas pažeidžiant šiais perspėjimais, kurie įvedami siekiant konfiskuoti arba pateikti įrodymų perspėjančiojoje valstybėje narėje vykdomame baudžiamajame procese, siekiamus tikslus.
Šiam teismui kyla klausimas, ar su Sprendimu SIS II suderinamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias valstybės narės, kurioje rastas ieškomas daiktas, kompetentingos valdžios institucijos, veikdamos pagal atitinkamą kompetenciją, įpareigojamos konfiskuoti bet kokį turtą, dėl kurio paieškos tikslais buvo pateiktas SIS II perspėjimas, jei yra įrodymų, leidžiančių manyti, kad atitinkamas perspėjimas į SIS II buvo įvestas nesilaikant šio sprendimo 38 straipsnio 1 dalyje nustatytų tikslų.
Atsižvelgdamas į tai
Administrativen sad – Silistra
(Silistros administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui tokį prejudicinį klausimą:
„Ar [Sprendimo SIS II] 39 straipsnis, visų pirma 39 straipsnio 3 dalis, turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos ir administracinė praktika, pagal kurias, esant pagrindo preziumuoti, jog į SIS įvestas perspėjimas neatitinka tikslų, kurių siekiant jis buvo užregistruotas, visų pirma nurodytųjų šio sprendimo 38 straipsnio 1 dalyje, kompetentinga vykdančioji institucija gali ir turi atsisakyti jį vykdyti?“
Dėl prejudicinio klausimo
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Sprendimo SIS II 39 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias vykdančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos privalo vykdyti į SIS II dėl daikto įvestą perspėjimą, net jeigu joms kyla abejonių dėl tokio perspėjimo, kaip antai nurodytų šio sprendimo 38 straipsnio 1 dalyje, įtraukimo motyvų.
Pirmiausia iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad ginčijamas perspėjimas susijęs su motorine transporto priemone, kurios darbinis tūris didesnis kaip 50 cm
.
Šiuo klausimu Sprendimo SIS II 38 straipsnio 1 dalyje ir 2 dalies a punkte numatyta, kad į SIS II įtraukiami duomenys apie tokias transporto priemones, kurių ieškoma siekiant jas konfiskuoti arba panaudoti kaip įrodymus baudžiamosiose bylose.
Perspėjimu pagrįsti veiksmai vykdomi vadovaujantis Sprendimo SIS II 39 straipsniu. Šiame straipsnyje kalbama apie standartizuotus iš esmės prevencinio pobūdžio veiksmus ir priemones, kurių imasi institucijos, nustačiusios, kad dėl daikto yra įvestas perspėjimas, o jo 3 dalyje daroma nuoroda į nacionalinę teisę dėl priemonių, kurių reikia imtis, pasirinkimo.
Šio sprendimo 39 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad jei tikrinimo metu paaiškėja, kad yra perspėjimas apie daiktą, kuris buvo surastas, institucija, nustačiusi daikto ir duomenų apie jį atitiktį, susisiekia su perspėjančia institucija, kad susitartų dėl priemonių, kurių turi būti imtasi.
SIRENE vadovo 2 priedėlio 2.2.2 punkte nurodyta, kad pagal vykdančiosios valstybės narės nacionalinę teisę imamasi šių veiksmų: konfiskuoti rastą daiktą arba imtis visų būtinų atsargumo priemonių, nustatyti daiktą turintį asmenį ir susisiekti su perspėjančiosios valstybės narės SIRENE biuru.
Be to, Sprendimo SIS II 39 straipsnio 2 dalyje priduriama, kad šio straipsnio 1 dalyje nurodyta informacija perduodama „keičiantis papildoma informacija“, o šio sprendimo 3 straipsnio 1 dalies b punkte ši informacija apibrėžiama kaip SIS II nesaugoma, bet su SIS II perspėjimais susijusi informacija, kuria keičiamasi, be kita ko, siekiant, kad valstybės narės galėtų konsultuotis arba informuoti viena kitą, viena vertus, apie perspėjimą ir, kita vertus, apie teigiamą atsakymą dėl atitikties, kad būtų galima imtis tinkamų veiksmų.
SIRENE vadovo 8.3 punkte patikslinama, kad, kai nustatoma perspėjimo dėl konfiskavimo arba naudojimo kaip įrodymų dėl transporto priemonės duomenų atitiktis, SIRENE biurai „kuo greičiau“ siunčia papildomą informaciją, nurodytą Sprendimo SIS II 38 straipsnyje.
Atsižvelgiant į šią būtinybę imtis skubių veiksmų, nuo kurių priklauso policijos ir teisminių institucijų operatyvus bendradarbiavimas baudžiamosiose bylose pagal SIS II sprendimą, vykdančiosios valstybės narės institucijos, siekdamos įvykdyti perspėjimą, turi imtis būtinų laikinųjų apsaugos priemonių, o šio perspėjimo galiojimas negali būti ginčijamas, remiantis abejonėmis dėl to, ar valstybės narės, kuri jį pateikė, valdžios institucijos laikosi šio sprendimo 38 straipsnio 1 dalyje nurodytų tikslų, šiuo atveju dėl to, ar perspėjimą pateikusioje valstybėje narėje vyksta baudžiamasis procesas dėl daikto, dėl kurio perspėjimas buvo pateiktas.
Tokia išvada darytina juo labiau dėl to, kad pagal Sprendimo SIS II 1 straipsnio 2 dalį SIS II tikslas, be kita ko, yra užtikrinti aukštą saugumo lygį Europos Sąjungos laisvės, saugumo ir teisingumo erdvėje, įskaitant visuomenės saugumo ir viešosios tvarkos apsaugą bei saugumo palaikymą valstybių narių teritorijose.
Būtent šiomis aplinkybėmis pagal Sprendimo SIS II 2 straipsnio 1 dalį šiame sprendime nustatytos perspėjimų, be kita ko, apie daiktus, pateikimo ir tvarkymo, taip pat keitimosi papildoma informacija ir papildomais duomenimis sąlygos ir tvarka policijos ir teisminio bendradarbiavimo baudžiamosiose bylose tikslais.
Kaip matyti iš Sprendimo SIS II 20 straipsnio 1 ir 2 dalių, SIS II apima tik tas duomenų kategorijas, kurios būtinos šio sprendimo 38 straipsnyje numatytiems tikslams įgyvendinti.
Nors iš jo matyti, kad perspėjimais dėl daiktų pagal šį 38 straipsnį turi būti siekiama jame nustatytų tikslų, šio sprendimo 21 straipsnyje nurodyta, kad prieš pateikdama perspėjimą valstybė narė turi patikrinti, ar atvejis yra pakankamai tinkamas, reikšmingas ir svarbus, kad pateisintų perspėjimo įvedimą į SIS II.
Be to, reikia pažymėti, kad, kaip matyti iš Sprendimo SIS II 49 straipsnio 1 dalies, būtent perspėjimą pateikusi valstybė narė yra atsakinga už duomenų įvedimo į SIS II tikslumą, atnaujinimą ir teisėtumą, o šio sprendimo 49 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad tik šiai valstybei narei leidžiama keisti, papildyti, taisyti, atnaujinti arba ištrinti savo įvestus duomenis.
Iš tiesų, jei kita valstybė narė, o ne perspėjimą pateikusi valstybė narė, turi duomenų, leidžiančių daryti prielaidą, kad tam tikri duomenys yra klaidingi arba laikomi neteisėtai, minėto sprendimo 49 straipsnio 3 dalyje patikslinama, kad tokius įrodymus turinti valstybė narė, keisdamasi papildoma informacija, kuo skubiau ir ne vėliau kaip per dešimt dienų sužinojusi apie tokius įrodymus apie tai praneša perspėjimą pateikusiai valstybei narei. Perspėjimą pateikusi valstybė narė patikrina pranešimą ir prireikus nedelsdama tuos duomenis ištaiso arba ištrina.
Nors pagal Sprendimą SIS II tam tikrais atvejais vykdančiajai valstybei narei leidžiama reikalauti, kad prie perspėjimo būtų pridėta „žyma“, reiškianti, kad jos teritorijoje nebus imtasi veiksmų, kurių turi būti imtasi remiantis tuo perspėjimu, kaip numatyta šio sprendimo 24 straipsnio 1 dalyje, reikia pažymėti, kad, atsižvelgiant į šio straipsnio formuluotę, ją galima taikyti tik perspėjimams, įvestiems pagal minėto sprendimo 26, 32 arba 36 straipsnius, t. y. dėl asmenų ar daiktų, siekiant atlikti slaptus arba specialius patikrinimus. Tačiau šiuo atveju taip nėra, nes kalbama apie perspėjimą dėl daikto, pateikto ne slapto ar specialaus patikrinimo, o kitais tikslais, būtent konfiskacijos arba kaip įrodymo panaudojimo baudžiamajame procese tikslais.
Be to, kaip savo rašytinėse pastabose pažymėjo Europos Komisija, perspėjimą pateikusios bei vykdančiosios valstybės narės pasikeitimas informacija, taip pat būtinų priemonių priėmimas valstybėje narėje, kuri rado daiktą, dėl kurio buvo paskelbtas perspėjimas, vykdomi vadovaujantis lojalaus bendradarbiavimo principu. Iš tiesų, kaip matyti iš Sprendimo SIS II 5 konstatuojamosios dalies, šiame sprendime nustatyta sistema turėtų padėti policijos ir teisminių institucijų operatyviam bendradarbiavimui baudžiamosiose bylose.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas taip pat yra nusprendęs, kad lojalaus bendradarbiavimo principas, kuriuo grindžiamas Šengeno
acquis
, reiškia, kad duomenų paiešką SIS atliekanti valstybė turi tinkamai atsižvelgti į perspėjimą pateikusios valstybės narės pateiktą informaciją. Taip pat SIRENE biurų tinklas buvo įsteigtas tikslingai, kad su perspėjimo vykdymo problema susidūrusios nacionalinės valdžios institucijos galėtų gauti informaciją (2006 m. sausio 31 d. Sprendimo Komisija / Ispanija,
C‑503/03
,
EU:C:2006:74
,
ir
punktai).
Kaip savo išvados 44 punkte pažymėjo generalinis advokatas, jei vykdydamos perspėjimą apie daiktą vykdančiosios valstybės narės valdžios institucijos galėtų suabejoti tokio perspėjimo teisėtumu vien dėl to, kad yra įrodymų, leidžiančių daryti išvadą, jog nebuvo paisoma Sprendimo SIS II 38 straipsnio 1 dalyje nurodytų tikslų, tai galėtų pakenkti policijos ir teisminių institucijų bendradarbiavimo veiksmingumui įgyvendinant šį sprendimą.
Dėl galimo konfiskuoto daikto perdavimo perspėjančiosios valstybės narės valdžios institucijoms, kaip antai numatyta pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos Vidaus reikalų ministerijos įstatymo 84 straipsnio 8 dalyje, reikia pažymėti, kad nors tokia priemonė aiškiai neišplaukia iš Sprendimo SIS II 39 straipsnio formuluotės, šio straipsnio 3 dalyje numatyta, kad valstybė narė, kuri rado daiktą, „imasi priemonių pagal nacionalinę teisę“.
Taigi pastarojoje nuostatoje daroma nuoroda į nacionalinę teisę, o tikslios priemonės, kurių turi imtis vykdančiosios valstybės narės institucijos, neapibrėžiamos. Darytina išvada, kad ši nuostata negali būti aiškinama taip, kad pagal ją šios priemonės negali apimti priemonių, kuriomis siekiama perduoti daiktą perspėjimą pateikusiai valstybei narei.
Taigi, atsižvelgiant į diskreciją, kurią vykdančioji valstybė narė turi rinkdamasi minėtas priemones pagal Sprendimo SIS II 39 straipsnio 3 dalį, šia nuostata taip pat nedraudžiama, kad valstybė narė, nusprendusi numatyti tokią pareigą perduoti, privalėtų ją vykdyti, net jei minėtos valstybės narės kompetentingos institucijos abejoja, ar perspėjimas buvo pateiktas dėl šio sprendimo 38 straipsnio 1 dalyje nurodytų priežasčių.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad Sprendimo SIS II 39 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad pagal jį nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias vykdančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos privalo vykdyti į SIS II įvestą perspėjimą dėl daikto, net jeigu joms kyla abejonių dėl tokio perspėjimo, kaip antai nurodytų šio sprendimo 38 straipsnio 1 dalyje, įvedimo motyvų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

Pagal 2007 m. birželio 12 d. Tarybos sprendimo 2007/533/TVR dėl antrosios kartos Šengeno informacinės sistemos (SIS II) sukūrimo, veikimo ir naudojimo 39 straipsnį nedraudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias vykdančiosios valstybės narės kompetentingos institucijos privalo vykdyti į SIS II įvestą perspėjimą dėl daikto, net jeigu joms kyla abejonių dėl tokio perspėjimo, kaip antai nurodytų šio sprendimo 38 straipsnio 1 dalyje, įvedimo motyvų.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: bulgarų.