CELEX: 62016CJ0590
Neizpolnitev obveznosti države
Direktiva 2008/118/ES
Člen 7
Splošni režim za trošarino
Oskrba z naftnimi derivati brez obračuna trošarine
Bencinske črpalke na mejah Helenske republike s tretjimi državami
Obveznost plačila trošarine
Pojem ‚sprostitev v porabo‘ trošarinskega blaga
Pojem ‚odprema iz režima odloga plačila trošarine‘

62016CJ0590
SODBA SODIŠČA (šesti senat)
z dne 8. februarja 2018 (
*1
)
„Neizpolnitev obveznosti države – Direktiva 2008/118/ES – Člen 7 – Splošni režim za trošarino – Oskrba z naftnimi derivati brez obračuna trošarine – Bencinske črpalke na mejah Helenske republike s tretjimi državami – Obveznost plačila trošarine – Pojem ‚sprostitev v porabo‘ trošarinskega blaga – Pojem ‚odprema iz režima odloga plačila trošarine‘“
V zadevi C‑590/16,
zaradi tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 258 PDEU, vložene 21. novembra 2016,
Evropska komisija
, ki jo zastopata F. Tomat in A. Kyratsou, agentki,
tožeča stranka,
proti
Helenski republiki
, ki jo zastopata E.‑M. Mamouna in M. Tassopoulou, agentki,
tožena stranka,
SODIŠČE (šesti senat),
v sestavi C. G. Fernlund, predsednik senata, J.‑C. Bonichot (poročevalec) in A. Arabadjiev, sodnika,
generalni pravobranilec: M. Bobek,
sodni tajnik: A. Calot Escobar,
na podlagi pisnega postopka,
na podlagi sklepa, sprejetega po opredelitvi generalnega pravobranilca, da bo v zadevi razsojeno brez sklepnih predlogov,
izreka naslednjo
Sodba
Evropska komisija s tožbo Sodišču predlaga, naj ugotovi, da Helenska republika s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi zakonodajo, ki dovoljuje prodajo neobdavčenih naftnih derivatov na bencinskih črpalkah družbe Katastimata Aforologiton Eidon AE (v nadaljevanju: KAE) na mejnih prehodih Kipoi Evrou (Grčija), Kakavia (Grčija) in Evzonoi (Grčija), ki so vsi v regijah, ki mejijo na tretje države, in sicer na Republiko Turčijo, Republiko Albanijo in Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi člena 7(1) Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS (
UL 2009, L 9, str. 12
).
Pravni okvir
Direktiva 2008/118
V uvodni izjavi 8 Direktive 2008/118 je navedeno:
„Ker je za pravilno delovanje notranjega trga še vedno potrebno, da so koncept trošarine in pogoji za njeno plačilo enaki v vseh državah članicah, je treba na ravni Skupnosti jasno določiti, kdaj se trošarinsko blago sprosti za porabo in kdo je davčni zavezanec za plačilo trošarine.“
Člen 1(1) te direktive določa:
„Ta direktiva določa splošni režim za trošarino, ki neposredno ali posredno zadeva porabo naslednjega blaga (v nadaljnjem besedilu ‚trošarinsko blago‘):
(a)
energenti in električna energija, zajeti v Direktivi [Sveta] 2003/96/ES [z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 9, zvezek 1, str. 405)];
[…]“
Člen 2 navedene direktive določa:
„Za trošarinsko blago velja obveznost plačila trošarine ob:
(a)
njegovi proizvodnji, po potrebi vključno s pridobivanjem na ozemlju Skupnosti;
(b)
njegovem uvozu na ozemlje Skupnosti.“
Člen 4 iste direktive določa:
„V tej direktivi in v njenih izvedbenih določbah se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.
‚imetnik trošarinskega skladišča‘ pomeni fizično ali pravno osebo, ki ima dovoljenje pristojnih organov države članice, da pri opravljanju svoje poslovne dejavnosti proizvaja, predeluje, skladišči, prejema in odpremlja trošarinsko blago pod režimom odloga plačila trošarine v trošarinskem skladišču;
2.
‚država članica‘ in ‚ozemlje države članice‘ pomeni ozemlje vsake države članice Skupnosti, za katero velja Pogodba, v skladu s členom 299 Pogodbe, z izjemo tretjih ozemelj;
3.
‚Skupnost‘ in ‚ozemlje Skupnosti‘ pomeni ozemlja držav članic, kakor so določena v točki 2;
[…]
5.
‚tretja država‘ pomeni vsako državo ali ozemlje, za katero se Pogodba ne uporablja;
[…]
7.
‚režim odloga plačila trošarine‘ pomeni davčni režim, ki se uporablja za proizvodnjo, predelavo, skladiščenje ali gibanje trošarinskega blaga, za katero ne velja carinski odložni postopek in pri katerem je plačilo trošarine odloženo;
[…]
11.
‚trošarinsko skladišče‘ pomeni kraj, kjer imetnik trošarinskega skladišča pri svojem poslovanju trošarinsko blago proizvaja, predeluje, skladišči, prejema ali odpremlja pod režimom odloga plačila trošarine, ob upoštevanju nekaterih pogojev, ki jih določijo pristojni organi države članice, v kateri se nahaja trošarinsko skladišče.“
Člen 5(1) Direktive 2008/118 določa:
„Ta direktiva in direktive iz člena 1 se uporabljajo za ozemlje Skupnosti.“
Člen 7(1) in (2) te direktive v oddelku 1 njenega poglavja II, naslovljenem „Kraj in čas obveznosti za plačilo“, določa:
„1.   Obveznost za plačilo trošarine nastane ob sprostitvi v porabo in v državi članici, kjer se to zgodi.
2.   V tej direktivi ‚sprostitev v porabo‘ pomeni:
(a)
odprema trošarinskega blaga, vključno z nepravilno odpremo, iz režima odloga plačila trošarine;
[…]“
Člen 14 navedene direktive določa:
„1.   Države članice lahko oprostijo plačilo trošarine za trošarinsko blago, ki ga dobavijo brezcarinske prodajalne in ga potniki na poletu ali morski plovbi v osebni prtljagi odnesejo na tretje ozemlje ali v tretjo državo.
[…]
3.   Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se oprostitve iz odstavkov 1 in 2 uporabljajo tako, da se preprečijo morebitne utaje, izogibanja ali zlorabe.
4.   Države članice, ki imajo 1. julija 2008 brezcarinske prodajalne, ki se ne nahajajo na letališču ali v pristanišču, lahko do 1. januarja 2017 oprostijo plačilo trošarine za trošarinsko blago, ki ga dobavijo brezcarinske prodajalne in ga potniki v osebni prtljagi odnesejo na tretje ozemlje ali v tretjo državo.
[…]“
Člen 15(2) iste direktive določa:
„Proizvodnja, predelava in skladiščenje trošarinskega blaga, za katerega trošarina še ni plačana, se opravljajo v trošarinskem skladišču.“
Člen 16 Direktive 2008/118 določa:
„1.   Za odprtje in delovanje trošarinskega skladišča mora imetnik trošarinskega skladišča pridobiti dovoljenje pristojnih organov države članice, v kateri je trošarinsko skladišče.
To dovoljenje je v skladu s pogoji, ki jih oblasti smejo določiti zaradi preprečitve kakršne koli utaje ali zlorabe.
2.   Imetnik trošarinskega skladišča mora:
[…]
(c)
za vsako trošarinsko skladišče voditi evidenco zalog in gibanja trošarinskega blaga;
[…]
(e)
privoliti v vsak nadzor in preverjanje zalog.
Pogoje zavarovanja iz točke (a) določijo pristojni organi države članice, ki izda dovoljenje za trošarinsko skladišče.“
Člen 17(1) te direktive določa:
„Trošarinsko blago se lahko giba pod režimom odloga plačila trošarine na ozemlju Skupnosti, tudi kadar se blago giba prek tretje države ali tretjega ozemlja:
(a)
od trošarinskega skladišča do:
(i)
drugega trošarinskega skladišča;
(ii)
registriranega prejemnika;
(iii)
kraja, kjer trošarinsko blago zapusti ozemlje Skupnosti, kot je navedeno v členu 25(1);
[…]“
Predhodni postopek
Komisija, pri kateri je bila vložena pritožba, je zbrala informacije o tem, da družba KAE na mejnih prehodih Kipoi Evrou, Kakavia in Evzonoi prodaja naftne derivate ob oprostitvi plačila trošarine. Ker je Komisija menila, da bi lahko bila veljavna grška ureditev nasprotju z Direktivo 2008/118, je Helensko republiko pozvala k predložitvi pojasnil.
Helenska republika je z dopisom z dne 19. decembra 2011 odgovorila, da bencinske črpalke, ki omogočajo oskrbo z gorivom za voznike iz tretjih držav, ki so namenjeni v te tretje države, delujejo kot trošarinsko skladišče in po poenostavljenem postopku izvažajo naftne derivate, tako da naj ne bi nastala obveznost obračuna trošarine.
Komisija je 29. novembra 2013 na to državo članico naslovila uradni opomin, v katerem je trdila, da je prodaja naftnih derivatov ob oprostitvi plačila trošarine v nasprotju z zahtevami iz Direktive 2008/118. To stališče je potrdila v obrazloženem mnenju z dne 1. septembra 2014.
Helenska republika je z dopisom z dne 29. decembra 2014 ponovila svoje prvotno stališče, da je to, da družba KAE na mejnih prehodih Kipoi Evrou, Kakavia in Evzonoi ob oprostitvi plačila trošarine prodaja trošarinsko blago, v skladu s pravom Unije, ker naj bi ji poenostavljeni izvozni postopek, ki se uporabi, omogočal, da se prepriča, da se gorivo ne porabi na grškem ozemlju, temveč se izvozi v tretje države.
Ker Komisije odgovori, ki jih je podala Helenska republika, niso prepričali, je vložila to tožbo.
Tožba
Trditve strank
Komisija Helenski republiki očita, da ni izpolnila svoje obveznosti na podlagi člena 7(1) Direktive 2008/118, da obdavči trošarinsko blago ob njegovi sprostitvi v porabo.
Komisija na podlagi stališč, ki ji jih je predložila Helenska republika v predhodnem postopku, dejansko stanje povzema tako:
–
družba KAE upravlja bencinske črpalke, ki delujejo kot trošarinska skladišča, na mejnih prehodih Kipoi Evrou, Kakavia in Evzonoi;
–
državljani tretje države lahko na teh bencinskih črpalkah ob oprostitvi plačila trošarine kupijo gorivo za oskrbo vozil, ki so registrirana v tretjih državah, preden s prečkanjem kopenske meje zapustijo ozemlje Evropske unije;
–
pristojni carinski organi z uporabo poenostavljenega izvoznega postopka spremljajo in potrdijo iznos goriva z ozemlja Unije in
–
celoten postopek, vključno s prodajo neobdavčenih naftnih derivatov, ureja več ministrskih odlokov, sprejetih med letoma 2003 in 2005.
Komisija meni, da so zadevne bencinske črpalke „trošarinska skladišča“ v smislu člena 4, točka 11, Direktive 2008/118, zato so naftni derivati, ki se tam skladiščijo, pod režimom odloga plačila trošarine, tako da je pobiranje trošarine odloženo. Ob polnjenju rezervoarjev vozil za gorivo nastane obveznost plačila trošarine, ker se gorivo na grškem ozemlju odpremi iz režima odloga plačila trošarine.
Ta razlaga naj bi izhajala iz člena 7(2)(a) Direktive 2008/118, ki določa, da „odprema trošarinskega blaga, vključno z nepravilno odpremo, iz režima odloga plačila trošarine“ pomeni sprostitev v porabo. Iz odstavka 1 istega člena naj bi izhajalo, da ta pojem „sprostitev v porabo“ označuje trenutek, v katerem nastane obveznost plačila trošarine.
V skladu s temi določbami naj bi bil odločilni trenutek za nastanek obveznosti plačila trošarine „sprostitev v porabo“ in ne sama „poraba“. Iz tega naj bi izhajalo, da nastanek obveznosti plačila ni odvisen od oddaljenosti prodajnega mesta od zunanje meje države članice. Prav tako naj ne bi bil upošteven čas, v katerem proizvod, sproščen v porabo, ostane na ozemlju države članice.
Poleg tega je iz uvodnih izjav 2 in 8 Direktive 2008/118 razvidno, da je treba pojma „odprema“ in „sprostitev v porabo“ razlagati enako v vseh državah članicah, da bi se zagotovilo pravilno delovanje notranjega trga.
Poleg tega naj trditve, da polnjenje rezervoarjev vozil za gorivo pomeni „izvozno transakcijo“, saj naj bi bili naftni derivati takoj po odpremi dani v „carinski izvozni postopek“ po „poenostavljenem izvoznem postopku“, ne bi bile upoštevne. Odprema teh proizvodov iz režima odloga plačila trošarine v smislu člena 7(2) te direktive naj bi nujno pomenila sprostitev v porabo.
Komisija meni, da členi od 17 do 31 Direktive 2008/118, ki urejajo „gibanje trošarinskega blaga pod režimom odloga plačila trošarine“, potrjujejo to razlago. Le ob izpolnjevanju pogojev iz teh členov bi za gibanje trošarinskega blaga veljal režim odloga plačila trošarine. V vseh ostalih primerih bi obveznost plačila trošarine nastala ob odpremi takih proizvodov iz trošarinskega skladišča.
Poenostavljeni izvozni postopek, ki so ga uporabili grški organi, naj ne bi izpolnjeval teh pogojev, ker naj dejansko ne bi spadal na področje uporabe nobene od določb te direktive.
Helenska republika meni, da obrazloženo mnenje in tožba nista dosledna. Medtem ko naj bi bilo v obrazloženem mnenju določeno, da je obveznost plačila trošarine nastala ob dejanskem prenehanju režima odloga plačila trošarine, naj v tožbi dejanska poraba ne bi bila več odločilna. V tožbi naj bi bila ta nedoslednost razvidna v delu, v katerem se Komisija sklicuje na „sprostitev v porabo“ in „dejansko sprostitev v porabo“.
Vsebinsko Helenska republika trdi, da to, da družba KAE na bencinskih črpalkah na mejnih prehodih Kipoi Evrou, Kakavia in Evzonoi prodaja naftne derivate, ne povzroči obveznosti plačila trošarine, ker so goriva, čeprav se odpremijo iz režima odloga plačila trošarine, nemudoma dana v „carinski izvozni postopek“ po „poenostavljenem postopku“. Zato naj niti pravila Direktive 2008/118 niti raven harmonizacije, ki se z njo načrtuje, ne bi bili kršeni.
V okviru tega „carinskega izvoznega postopka“ naj bi bili carinski organi odgovorni za nadzor trošarinskih skladišč in odpreme proizvodov iz režima odloga plačila trošarine. Zagotavljali naj bi tudi nadzor izvoznih formalnosti, ki vključujejo poenostavljeno izvozno carinsko deklaracijo v smislu členov 282 in 286 Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 6, str. 3), in naj bi pregledovali dejanski izvoz goriva s carinskega ozemlja Unije v skladu s členom 161 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 2, zvezek 4, str. 307). Zato naj bi prodaja teh proizvodov, njihova odprema iz režima odloga plačila trošarine in njihov izvoz spadali v enoten postopek.
Direktiva 2008/118 naj ne bi nasprotovala temu, da država članica uvede tak „poenostavljeni izvozni postopek“, in sicer iz teh razlogov.
Prvič, poenostavljene postopke iz členov 30 in 31 te direktive naj bi bilo mogoče uporabljati smiselno.
Drugič, zaradi takojšnjega zaporedja režima odloga plačila trošarine ter „izvoznega postopka“, naj se člen 7(2)(a) Direktive 2008/118 ne bi uporabljal. Ta določba naj bi se nanašala le na „enostavno“ odpremo trošarinskega proizvoda iz režima odloga plačila trošarine.
Tretjič, s členom 7 Direktive 2008/118 naj se ne bi izvedla popolna harmonizacija, tako da naj sprostitev v porabo ne bi bila edina mogoča posledica odpreme trošarinskega proizvoda iz režima odloga plačila trošarine. Člen 17(1)(a)(iii) te direktive naj bi namreč državam članicam priznaval možnost, da proizvod iz režima odloga plačila trošarine dajo v izvozni postopek, ne da bi nastala obveznost plačila trošarine. Zato naj zadevni „poenostavljeni izvozni postopek“ ne bi vplival na harmonizacijske ukrepe, ki jih določa ta direktiva. Poleg tega naj bi v nasprotju z Uredbo št. 2913/92 pomanjkljivosti navedene direktive državam članicam dopuščale široko diskrecijsko pravico.
Četrtič in zadnjič, kar zadeva člen 17(1)(a)(iii) in člen 25 Direktive 2008/118, naj se te določbe ne bi uporabile, saj naj bi se zadevni naftni derivati v obravnavanem postopku neposredno iznesli s carinskega območja Unije, in to brez gibanja pod režimom odloga plačila trošarine. V skladu s členom 269(1) Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (
UL 2013, L 269, str. 1
) je dobava naftnih derivatov potekala v okviru izvoznega postopka, ki je v njem določen. Iz te določbe izhaja, da je „[u]nijsko blago, ki bo izneseno s carinskega območja Unije, […] dano v izvozni postopek“. Zato naj pobiranje trošarine ne bi bilo upravičeno.
Poleg tega naj bi poenostavljeni izvozni postopek zagotavljal, da se naftni derivati ne porabijo na grškem ozemlju, temveč se izvozijo v tretjo državo. Zaradi razumnosti naj dejstvo, da morajo vozila prevoziti kratko razdaljo med bencinskimi črpalkami in dejanskimi mejami, ne bi omajalo te ugotovitve.
Po eni strani naj bi bilo namreč to razdaljo zlahka mogoče prevoziti z gorivom, preostalim v rezervoarjih vozil pred polnjenjem, in naj zato ne bi bilo sorazmerno zahtevati plačilo trošarine. Po drugi strani naj, kot naj bi izhajalo iz točk od 25 do 33 sodbe z dne 14. novembra 1985, Neumann (
299/84
,
EU:C:1985:463
), v obravnavanem primeru pravila Direktive 2008/118 ne bi bila sorazmerna zaradi svoje splošnosti in če bi zakonodajalec Unije rešil ta posebni primer, bi to storil na podlagi pravičnosti.
Presoja Sodišča
Dopustnost
Helenska republika želi s trditvami, da obrazloženo mnenje in tožba nista dosledna, dokazati, da ta tožba ni dopustna.
Kot trdi Komisija, iz pisnega opomina, obrazloženega mnenja in tožbe jasno izhaja, da je Komisija oskrbo vozil z gorivom na bencinskih črpalkah, ki delujejo kot trošarinska skladišča, opredelila kot „odpremo“ trošarinskega blaga iz režima odloga plačila trošarine v smislu Direktive 2008/118. Uporaba izraza „dejanski“ glede tega ne more povzročiti zmede.
Helenska republika je torej vsekakor razumela obseg kršitev prava Unije, ki so ji bile očitane, zato je treba zavrniti ugovor nedopustnosti, ki ga je vložila.
Vsebinska presoja
Helenska republika trdi, da to, da družba KAE na bencinskih črpalkah na mejnih prehodih Kipoi Evrou, Kakavia in Evzonoi prodaja naftne derivate, ne povzroči obveznosti plačila trošarine, ker naj bi bila goriva, čeprav se odpremijo iz režima odloga plačila trošarine, nemudoma dana v „carinski izvozni postopek“.
Spomniti je treba, da v skladu s členom 7(1) Direktive 2008/118 obveznost za plačilo trošarine nastane ob sprostitvi v porabo in v državi članici, kjer se to zgodi. V skladu z odstavkom 2(a) tega člena, „sprostitev v porabo“ pomeni odpremo trošarinskega blaga, vključno z nepravilno odpremo, iz režima odloga plačila trošarine.
Na podlagi člena 17(1)(a)(i) Direktive 2008/118 se trošarinsko blago lahko giba pod režimom odloga plačila trošarine na ozemlju Unije, med drugim od trošarinskega skladišča v eni državi članici do trošarinskega skladišča v drugi državi članici. Za tak režim odloga je značilno, da za proizvode, za katere velja ta režim, obveznost plačila trošarine še ni nastala, čeprav je obdavčljivi dogodek že nastopil. S tem režimom se torej glede trošarinskega blaga odloži obveznost plačila trošarine, dokler ni izpolnjen eden od pogojev za nastanek te obveznosti (sodba z dne 28. januarja 2016, BP Europa,
C‑64/15
,
EU:C:2016:62
, točka
).
Za tako blago, ki spada pod režim odloga plačila trošarine, se na podlagi člena 7(2)(a) Direktive 2008/118 za „sprostitev v porabo“ šteje odprema, vključno z nepravilno odpremo, iz tega režima (sodba z dne 28. januarja 2016, BP Europa,
C‑64/15
,
EU:C:2016:62
, točka
).
Poleg tega je Sodišče že razsodilo, da „sprostitev v porabo“ v smislu člena 7 Direktive 2008/118 nastopi ob fizični odpremi trošarinskega proizvoda iz režima odloga plačila trošarine (glej v tem smislu sodbo z dne 2. junija 2016, Polihim‑SS,
C‑355/14
,
EU:C:2016:403
, točki
in
).
Kot poudarja Komisija, iz uvodne izjave 8 Direktive 2008/118 izhaja, da morajo biti za pravilno delovanje notranjega trga pojem trošarine in pogoji za njeno plačilo enaki v vseh državah članicah, in da ta direktiva tako na ravni Unije določa, kdaj je trošarinsko blago sproščeno v porabo.
Iz tega izhaja, da je treba pojma „odprema“ in „sprostitev v porabo“, ki določata čas nastanka obveznosti plačila trošarine, razlagati enotno v vseh državah članicah.
V obravnavanem primeru ni sporno, da zadevni naftni derivati pomenijo trošarinsko blago. Njegova odprema iz režima odloga plačila trošarine ob oskrbi vozil na ozemlju Helenske republike povzroči njegovo sprostitev v porabo. Ker v skladu s členom 7(1) obveznost plačila trošarine nastane prav takrat, je grška ureditev, ki omogoča dobavo takšnega blaga ob oprostitvi plačila trošarine, v nasprotju s to določbo.
To, da se trošarinsko blago po njegovi odpremi iz režima odloga plačila trošarine da v „carinski izvozni postopek“, kot opisuje Helenska republika, ne more spremeniti te ugotovitve.
Po eni strani je iz sistematike Direktive 2008/118 in njenih določb o opredelitvi in delovanju trošarinskih skladišč in režima odloga, kot so njeni člen 4, točki 7 in 11, člen 15(2) ter člena 16 in 17, razvidno, da je moral biti trošarinski proizvod, ki je shranjen zunaj odložnega režima, v nekem trenutku na kakršen koli način sproščen v porabo v smislu člena 7(1) te direktive (glej po analogiji sodbo z dne 5. aprila 2001, Van de Water,
C‑325/99
,
EU:C:2001:201
, točka
).
Ker je treba polnjenje rezervoarjev vozil za gorivo, kakršna so tista v obravnavani zadevi, šteti za „odpremo“ in zato za „sprostitev v porabo“ v smislu člena 7 Direktive 2008/118, to, da se gorivo pozneje ali celo hkrati da v „carinski izvozni postopek“, nikakor ne vpliva na obveznost plačila trošarine (glej po analogiji sodbo z dne 29. aprila 2010, Dansk Transport og Logistik,
C‑230/08
,
EU:C:2010:231
, točki
in
).
Glede na te preudarke ni treba preučiti trditev Helenske republike, s katerimi želi dokazati, da je njen „carinski izvozni postopek“ v skladu z uredbami št. 2913/92, št. 2454/93 in št. 952/2013.
Po drugi strani ni sporno, da nacionalna pravila za izvajanje prodaje zadevnih naftnih proizvodov, ne izpolnjujejo zahtev iz Direktive 2008/118, ki dovoljujejo bodisi oprostitev plačila trošarine za prodajo trošarinskega blaga bodisi izvoz takega blaga pod režimom odloga plačila trošarine.
Kar zadeva med drugim člen 14 te direktive, Helenska republika ne izpodbija, da ni mogoče uporabiti v njem določene možnosti oprostitve plačila trošarine za trošarinsko blago, ki ga dobavijo brezcarinske prodajalne in ga potniki na poletu ali morski plovbi v osebni prtljagi odnesejo na tretje ozemlje ali v tretjo državo.
Helenska republika ne izpodbija niti tega, da se členi od 17 do 31 Direktive 2008/118, ki urejajo „gibanje trošarinskega blaga pod režimom odloga plačila trošarin“ v obravnavanem primeru ne uporabljajo.
Zlasti priznava, da pogoji iz člena 17(1)(a)(iii) te direktive, ki določa, da se „[t]rošarinsko blago […] lahko giba pod režimom odloga plačila trošarine na ozemlju Skupnosti […] od trošarinskega skladišča do […] kraja, kjer trošarinsko blago zapusti ozemlje Skupnosti, kot je navedeno v členu 25(1)“, niso izpolnjeni.
Prav tako ni sporno, da „carinski izvozni postopek“, ki ga je uvedla Helenska republika, ni zajet s členoma 30 in 31 Direktive 2008/118, saj ta urejata samo poenostavljene postopke za gibanje trošarinskega blaga pod režimom odloga plačila trošarine, ki potekajo na ozemlju bodisi ene bodisi več držav članic.
Trditev, da načelo sorazmernosti zahteva razlago Direktive 2008/118, ki omogoča prodajo neobdavčenih naftnih derivatov v okoliščinah obravnavanega primera, je treba zavrniti kot neutemeljeno. S to razlago bi se namreč
praeter legem
dovolilo odstopanje od člena 7 Direktive 2008/118 in bi se ogrozil cilj harmonizacije pogojev za obveznost plačila trošarine, na njen pomen za pravilno delovanje notranjega trga pa je bilo opozorjeno v točkah 44 in 45 te sodbe.
Na podlagi zgoraj navedenega je treba ugotoviti, da je tožba Komisije utemeljena.
Zato je treba ugotoviti, da Helenska republika s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi zakonodajo, ki dovoljuje prodajo neobdavčenih naftnih derivatov na bencinskih črpalkah družbe KAE na mejnih prehodih Kipoi Evrou, Kakavia in Evzonoi, ki so vsi v regijah, ki mejijo na tretje države, in sicer na Republiko Turčijo, Republiko Albanijo in Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi člena 7(1) Direktive 2008/118.
Stroški
V skladu s členom 138(1) Poslovnika se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Ker je Komisija predlagala, naj se Helenski republiki naloži plačilo stroškov, in ker ta s predlogi ni uspela, se ji naloži plačilo stroškov.

Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) razsodilo:

1.
Helenska republika s tem, da je sprejela in ohranila v veljavi zakonodajo, ki dovoljuje prodajo neobdavčenih naftnih derivatov na bencinskih črpalkah družbe Katastimata Aforologiton Eidon AE na mejnih prehodih Kipoi Evrou (Grčija), Kakavia (Grčija) in Evzonoi (Grčija), ki so vsi v regijah, ki mejijo na tretje države, in sicer na Republiko Turčijo, Republiko Albanijo in Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, ni izpolnila svojih obveznosti na podlagi člena 7(1) Direktive Sveta 2008/118/ES z dne 16. decembra 2008 o splošnem režimu za trošarino in o razveljavitvi Direktive 92/12/EGS.

2.
Helenski republiki se naloži plačilo stroškov.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: grščina.