CELEX: 62019CJ0912
Előzetes döntéshozatal
Jogszabályok közelítése
Növényvédő szerek forgalomba hozatala
1107/2009/EK rendelet
Az 52. cikk (1) bekezdése
Párhuzamos forgalmazási engedély
Ezen engedély egyedi jellege

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a növényvédő szerek forgalomba hozataláról, valamint a 79/117/EGK és a 91/414/EGK tanácsi irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21‑i 1107/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL 2009. L 309., 1. o.
) 52. cikkének értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet az Agrimotion SA és az ADAMA Deutschland GmbH között növényvédő szereknek az Agrimotion SA által Németországban történő forgalmazása tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
Az 1107/2009 rendelet (8) és (9) preambulumbekezdése értelmében:
„(8)
E rendelet célja, hogy biztosítsa mind az emberek és állatok egészségének, mind a környezetnek a magas szintű védelmét, és ezzel egyidejűleg megőrizze a közösségi mezőgazdaság versenyképességét. […]
(9)
A növényvédő szerek kereskedelme előtt álló, a növényvédelem tagállamonként eltérő szintjéből adódó akadályok minél teljesebb felszámolása érdekében ennek a rendeletnek harmonizált szabályokat is meg kell állapítania a hatóanyagok jóváhagyására és a növényvédő szerek forgalomba hozatalára vonatkozóan, ideértve az engedélyek kölcsönös elismerésére és a párhuzamos forgalmazásra vonatkozó szabályokat is. E rendelet célja ezért e termékek szabad mozgásának és rendelkezésre állásának fokozása a tagállamokban.”
Az 1107/2009 rendelet „[n]övényvédő szerekre” vonatkozó III. fejezete két szakaszt foglal magában. Az „Engedélyezés” című 1. szakasz pedig hat alszakaszra oszlik. Az 1., 2. és 5. alszakasz címe „Követelmények és tartalom”, „Eljárás” és „Különleges esetek”.
E rendeletnek a III. fejezet 1. szakaszának 1. alszakaszában szereplő, „Forgalombahozatali és felhasználási engedély” címet viselő 28. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Növényvédő szer csak akkor hozható forgalomba vagy használható fel, ha azt az érintett tagállam e rendeletnek megfelelően engedélyezte.
(2)   Az (1) bekezdéstől eltérve a következő esetekben nem szükséges engedélyezés:
[…]
e)
olyan növényvédő szerek forgalomba hozatala és felhasználása, amelyek az 52. cikknek megfelelően párhuzamos forgalmazási engedélyt kaptak.”
Az említett rendeletnek „Engedély kiadása vagy módosítása iránti kérelem” című 33. cikke, amely a III. fejezet 1. szakaszának 2. alszakaszában szerepel, az (1) bekezdésében a következőket írja elő:
„A növényvédő szert forgalomba hozni kívánó kérelmező személyesen vagy képviselőjén keresztül engedélykérelmet vagy engedélymódosítási kérelmet nyújt be minden olyan tagállamban, ahol a növényvédő szert forgalmazni szándékozik.”
Ugyanezen rendelet „Párhuzamos forgalmazás” című 52. cikke, amely a III. fejezet 1. szakaszának 5. alszakaszában található, az (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„Egy adott tagállamban (származási tagállam) engedélyezett növényvédő szert párhuzamos forgalmazási engedély megszerzése esetén be lehet vezetni, forgalomba lehet hozni vagy fel lehet használni egy másik tagállamban (a bevezető tagállam), amennyiben ez a tagállam megállapítja, hogy a növényvédő szer összetételében azonos valamely, a területén már engedélyezett növényvédő szerrel (referenciatermék). A kérelmet a bevezető tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságához kell benyújtani.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
A németországi székhelyű ADAMA Deutschland olyan növényvédő szereket forgalmaz ebben a tagállamban, amelyekre forgalombahozatali engedélyt kapott. E növényvédő szereket más tagállamokban is forgalmazza, ahol az Agrimotion, Lengyelországban letelepedett vállalkozás e termékeket azért vásárolja meg, hogy azokat Németországba újra behozza és forgalmazza.
A növényvédő szerek Németországba történő behozatala előtt az Agrimotion újracímkézi őket, feltüntetve többek között az Agrimotion nevét, a növényvédő szer új nevét, a Németországban már engedélyezett referenciatermék nevét és a németországi párhuzamos forgalmazási engedély jogosultjának nevét, jelen esetben a Bernbeck LLP‑t.
Az ADAMA Deutschland, mivel úgy vélte, hogy az Agrimotion nem volt jogosult az alapügyben szóban forgó növényvédő szerek németországi forgalmazására, mivel a párhuzamos forgalmazási engedély jogosultja a Bernbeck, nem pedig az Agrimotion volt, keresetet indított a Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális bíróság, Németország) előtt annak érdekében, hogy kötelezze e társaságot az említett termékek forgalmazásának abbahagyására.
A Landgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális bíróság bíróság) helyt adott e kérelemnek, és megállapította az alperes arra irányuló kötelezettségét, hogy megtérítse az ADAMA Deutschlandot ért kárt. E bíróság arra a tényre támaszkodott, hogy az Agrimation nem hivatkozhat a Bernbecknek kiadott párhuzamos forgalmazási engedélyre, mivel az ilyen engedély az 1107/2009 rendelet 52. cikke (4) bekezdésének második albekezdése értelmében egyedi jellegű.
Az Agrimotion e határozattal szemben fellebbezést nyújtott be az Oberlandesgericht Düsseldorfhoz (düsseldorfi regionális felsőbíróság, Németország) arra hivatkozva, hogy az illetékes német hatóság, nevezetesen a Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit (szövetségi fogyasztóvédelmi és élelmiszerbiztonsági hivatal, Németország) által kifejtett jogi álláspontnak és a más tagállamokban követett gyakorlatnak megfelelően hivatkozhat a Bernbecknek kiadott, párhuzamos forgalmazási engedélyre, mivel az utóbbi társaság neve szerepel a növényvédő szereken elhelyezett új címkén.
A kérdést előterjesztő bíróság arra keresi a választ, hogy az 1107/2009 rendelet 52. cikkét az Agrimotion által képviselt álláspont mellett kell‑e értelmezni.
Hangsúlyozza, hogy a Bíróság a 2007. november 8‑iEscalier és Bonnarel ítéletben (
C‑260/06 és C‑261/06
,
EU:C:2007:659
, 37. és azt követő pontok) kimondta, hogy a növényvédő szerek veszélyességére és a felhasználásukkal összefüggő kockázatokra tekintettel a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 1991. július 15‑i 91/414/EGK tanácsi irányelv (
HL 1991. L 230., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 11. kötet, 332. o.) követelményeinek való megfelelés hatékony és megbízható ellenőrzésének szükségessége igazolhatja valamely forgalombahozatali engedély egyedi jellegét. Márpedig a német ítélkezési gyakorlat és jogtudomány egy része úgy véli, hogy ez az ítélkezési gyakorlat alkalmazandó a 91/414 irányelvet hatályon kívül helyező és annak helyébe lépő 1117/2009 rendelet alapján is, különösen mivel e rendelet 52. cikke (4) bekezdésének második albekezdése előírja annak lehetőségét, hogy ugyanazon termékre több párhuzamos forgalmazási engedélyt adjanak ki.
A kérdést előterjesztő bíróság mindazonáltal kétségeit fejezi ki ezen állásponttal kapcsolatban, hangsúlyozva, hogy az 1107/2009 rendelet célja – amint az a (9) preambulumbekezdéséből kitűnik – „a növényvédő szerek kereskedelme előtt álló, a növényvédelem tagállamonként eltérő szintjéből adódó akadályok minél teljesebb felszámolása”.
Ezenkívül olyan helyzetben, mint a jelen ügyben is, amikor a szóban forgó növényvédő szert forgalomba hozó vállalkozás nem azonos azzal a vállalkozással, amelynek részére a párhuzamos forgalmazási engedélyt kiállították, a párhuzamos forgalmazási engedély jogosultjának e szer címkéjén való feltüntetése lehetővé teheti a növényvédő szerek veszélyességéhez és használatuk kockázatainak való megfelelés hatékony és megbízható ellenőrzését.
Végül a kérdést előterjesztő bíróság megjegyzi, hogy bizonyos tagállamokban a párhuzamos forgalmazási engedélyre vonatkozó dokumentumok megkülönböztetik az engedély jogosultját és a növényvédő szer importőrét.
E körülmények között az Oberlandesgericht Düsseldorf (düsseldorfi regionális felsőbíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Hivatkozhat‑e egy harmadik vállalkozás részére adott párhuzamos forgalmazási engedélyre az a vállalkozás, amely a származási tagállamban engedélyezett növényvédő szert hoz a bevezető tagállamban forgalomba, ha a kannákon, amelyekbe a növényvédő szert töltik, és amelyekben azt a bevezető tagállamban forgalomba hozzák, az engedély jogosultjára, valamint a bevezető vállalkozásra vonatkozó megjelölést tüntettek fel? Amennyiben további követelmények állnak fenn, melyek ezek?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy az 1107/2009 rendelet 52. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy kizárólag a párhuzamos forgalmazási engedély jogosultja hozhat forgalomba növényvédő szert az ezen engedélyt megadó tagállamban.
E rendelkezés szerint az egy adott tagállamban engedélyezett növényvédő szert párhuzamos forgalmazási engedély megszerzése esetén be lehet vezetni, forgalomba lehet hozni vagy fel lehet használni egy másik tagállamban, amennyiben ez a tagállam megállapítja, hogy a növényvédő szer összetételében azonos valamely, a területén már engedélyezett növényvédő szerrel (referenciatermék).
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy valamely uniós jogi rendelkezés értelmezéséhez nemcsak annak szövegét, hanem azt a kontextust is figyelembe kell venni, amelybe illeszkedik, valamint azon jogi aktus céljait is, amelynek az a részét képezi. Az uniós jogi rendelkezés keletkezése szintén felfedhet az értelmezése szempontjából releváns tényezőket (lásd ebben az értelemben: 2020. június 25‑iA és társai [Szélerőmű Aalterben és Nevelében] ítélet,
C‑24/19
,
EU:C:2020:503
,
37.
pont).
Ami az 1107/2009 rendelet 52. cikke (1) bekezdésének szövegét illeti, azok önmagukban nem teszik lehetővé annak a kérdésnek a megválaszolását, hogy e rendelkezést úgy kell‑e értelmezni, hogy kizárólag a párhuzamos forgalmazási engedély jogosultja hozhat forgalomba növényvédő szert az engedélyt megadó tagállamban.
Ezzel szemben mind e rendelet általános rendszere és célja, mind az 52. cikke (1) bekezdésének keletkezéstörténete is igazolja az ilyen értelmezés elfogadását.
Ami ugyanis az 1107/2009 rendelet általános rendszerét illeti, rá kell mutatni arra, hogy az e rendelet III. fejezete „Engedélyezés” című 1. szakaszának „Eljárás” című 2. alszakasza a növényvédő szerek valamely tagállam piacán történő forgalomba hozatalára irányuló kérelmek rendes vizsgálati eljárását szabályozza.
Márpedig az említett rendeletnek az ezen 2. alszakasz részét képező 33. cikke az (1) bekezdésében előírja, hogy „[a] növényvédő szert forgalomba hozni kívánó kérelmező személyesen vagy képviselőjén keresztül engedélykérelmet vagy engedélymódosítási kérelmet nyújt be minden olyan tagállamban, ahol a növényvédő szert forgalmazni szándékozik”.
Ebből következik, hogy a növényvédő szer engedélye egyedi jellegű, így azt jogosultja nem ruházhatja át más személyre.
Ugyanez vonatkozik az 1107/2009 rendelet 52. cikkének (1) bekezdésében említett párhuzamos forgalmazási engedélyre is.
A „Különleges esetek” című 5. alszakasz, amelyben ezen 52. cikk (1) bekezdése szerepel, ugyanezen szakasz – azaz az 1107/2009 rendelet III. fejezete 1. szakaszának – részét képezi, amelyben e rendelet 33. cikke található. Egyébiránt e rendelet 28. cikke (2) bekezdésének e) pontjából kitűnik, hogy annak 52. cikke eltérést jelent attól az általános szabálytól, amely szerint növényvédő szer csak akkor hozható forgalomba vagy használható fel, ha azt az érintett tagállamban engedélyezték. Következésképpen e rendelkezést szigorúan kell értelmezni.
Márpedig az 1107/2009 rendelet 52. cikkének (1) bekezdése nem írja elő, hogy a párhuzamos forgalmazási engedély jogosultjától eltérő személy forgalomba hozhat növényvédő szert a bevezetés helye szerinti tagállamban. Ennélfogva meg kell állapítani, hogy ez az engedély – a növényvédő szer engedélyezéséhez hasonlóan – egyedi jellegű.
Ezenkívül az 1107/2009 rendelet 52. cikkében foglalt párhuzamos kereskedelem rendszerének alkalmazása a többek között az e rendelet 33. cikkében előírt engedélyezési rendszer alkalmazásától függ, mivel az első rendelkezés értelmében a párhuzamos forgalmazási engedély csak olyan növényvédő szerre adható ki, amelynek összetétele megegyezik a bevezető tagállam területén már engedélyezett növényvédő szer összetételével, mivel e terméket az említett rendelkezés „referenciaterméknek” nevezi.
Ha a párhuzamos forgalmazási engedélyt úgy kell tekinteni, mint amely nem rendelkezik egyedi jelleggel, ez sértené az említett rendelet koherenciáját, mivel az ilyen engedéllyel nem rendelkező személy növényvédő szert vezethetne be valamely tagállam piacára, miközben kizárólag az ugyanezen piacra vonatkozó referenciatermékre vonatkozó engedély jogosultja jogosult e terméket forgalomba hozni az említett piacon.
Egyébiránt az 1107/2009 rendelet 52. cikke (1) bekezdésének azon értelmezését, amely szerint a párhuzamos forgalmazási engedély egyedi jellegű, megerősíti e rendelet (8) és (9) preambulumbekezdése.
E preambulumbekezdések szerint ugyanis az 1107/2009 rendelet célja az emberek és állatok egészségének, valamint a környezet magas szintű védelmének biztosítása, és ezzel egyidejűleg az európai uniós mezőgazdaság versenyképességének megőrzése, valamint a növényvédő szerek szabad mozgásának és a tagállamokban való rendelkezésre állásának fokozása azáltal, hogy felszámolja a tagállamokban a védelem szintjei közötti különbségeket, és összehangolja különösen az e szerek kölcsönös elismerésére és párhuzamos forgalmazására vonatkozó szabályokat.
E körülmények között a párhuzamos forgalmazási engedély egyedi jellegének elismerése nemcsak az emberi és állati egészség, valamint a környezet magas szintű védelmének biztosításához járul hozzá, hanem teljes mértékben illeszkedik a párhuzamos kereskedelemre vonatkozó szabályok 1107/2009 rendelet által a növényvédő szerek szabad mozgásának növelése érdekében végrehajtott összehangolásának logikájába.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a 2007. november 8‑iEscalier és Bonnarel ítéletben (
C‑260/06 és C‑261/06
,
EU:C:2007:659
,
–
42.
pont) a Bíróság lényegében megállapította, hogy a párhuzamos forgalmazási engedély egyedi jellegét többek között a szóban forgó termék nem megfelelő vagy visszaélésszerű használata veszélyének megelőzése indokolja.
Bár igaz, hogy ezt az ítéletet a 91/414 irányelv, nem pedig az 1107/2009 rendelet alapján hozták, e rendelet keletkezésének körülményeiből, különösen az Európai Parlamentnek, a Tanácsnak a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet elfogadására vonatkozó közös álláspontjáról szóló, 2008. szeptember 22‑i bizottsági közlemény (COM(2008) 578 final) 3.2. pontjából kitűnik, hogy az uniós jogalkotó az 1107/2009 rendelet elfogadásakor figyelembe vette az említett ítéletet.
A fenti megfontolások összességére tekintettel a kérdést előterjesztő bíróság kérdésére azt a választ kell adni, hogy az 1107/2009 rendelet 52. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy kizárólag a párhuzamos forgalmazási engedély jogosultja hozhat forgalomba növényvédő szert az ezen engedélyt megadó tagállamban.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:

A növényvédő szerek forgalomba hozataláról, valamint a 79/117/EGK és a 91/414/EGK tanácsi irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2009. október 21‑i 1107/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet 52. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy kizárólag a párhuzamos forgalmazási engedély jogosultja hozhat forgalomba növényvédő szert az ezen engedélyt megadó tagállamban.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.