CELEX: 62016TJ0671
Avalik teenistus
Töölevõtmine
Avalik konkurss
Konkursiteade EPSO/AD/303/15 (palgaaste AD 7)
EPSO teostatav kontroll konkursil osalemise tingimuste üle
Töökogemus, mis on minimaalsest nõutud kestusest lühem
Töökogemust puudutava osalemistingimuse kontrolli laad
Põhjendamiskohustus
Konkursikomisjoni ilmne hindamisviga
Võrdne kohtlemine

Vaidluse taust
Teade kvalifikatsioonil ning testidel ja katsetel põhineva avaliku konkursi EPSO/AD/303/15 – Arengukoostöö ja ELi mittekuuluvatele riikidele antava abi haldamine (palgaaste AD 7) korraldamise kohta (
ELT 2015, C 150 A, lk 1
, edaspidi „konkursiteade“) sisaldas nelja eri rubriiki pealkirjadega: „Ametiülesanded“, „Osalemistingimused“, „Valikumenetlus“ ja „Kandideerimisavalduse esitamine“.
Rubriigis „Osalemistingimused“ oli märgitud, et kandidaat peab kandideerimisavalduse kinnitamise päeval täitma kõik „üldtingimused“ ning „keeli, kvalifikatsiooni ja töökogemust puudutavad eritingimused“.
Kandidaadi kvalifikatsiooni ja töökogemust puudutavate eritingimuste kohaselt oli nõutud:
„Diplomiga tõendatud vähemalt nelja-aastane lõpetatud ülikoolikursus ja pärast diplomi omandamist vähemalt kuueaastane töökogemus konkursi valdkonnas
või
diplomiga tõendatud vähemalt kolmeaastane lõpetatud ülikoolikursus ja pärast diplomi omandamist vähemalt seitsmeaastane töökogemus konkursi valdkonnas.“
Konkursiteate rubriigi „Valikumenetlus“ punktis 1 „Arvutipõhised valikvastustega testid“ oli märgitud, et kõik kandideerimisavalduse esitamise lõppkuupäevaks oma avalduse kinnitanud kandidaadid kutsutakse arvutipõhistele valikvastustega testidele ja et nende testide alusel arvatakse kandidaate konkursist välja. Rubriigi punkt 2 „Kvalifikatsiooni hindamine“ oli sõnastatud järgmiselt:
„Kõigepealt kontrollitakse osalemistingimuste täitmist kandidaatide elektroonilises kandideerimisavalduses esitatud andmete alusel. On kaks võimalust:
kui eelnevalt on korraldatud arvutipõhised valikvastustega testid, kontrollitakse kandidaatide osalemistingimuste täitmist nendel testidel saadud punktide järgi kahanevas järjestuses, kuni osalemistingimusi täitvate kandidaatide arv jõuab punktis 1 nimetatud künniseni. Ülejäänud kandidaatide osalemistingimuste täitmist ei kontrollita;
kui eelnevalt ei ole korraldatud arvutipõhiseid valikvastustega teste, kontrollitakse osalemistingimuste täitmist kõigi kandidaatide puhul.
Seejärel vaadatakse läbi ainult eespool kirjeldatud korras välja valitud ja osalemistingimusi täitvate kandidaatide kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ (
EN – talent screener, FR – évaluateur de talent, DE – Talentfilter
) kvalifikatsiooni kohta esitatud andmed. Valikukomisjon määrab vastavalt iga valikukriteeriumi suhtelisele tähtsusele kindlaks selle kaalu (1–3) ja annab kandidaadi igale vastusele 0–4 punkti.
Selleks et teha kindlaks, milliste kandidaatide kvalifikatsioon vastab kõige paremini ametiülesannete laadile, liidab valikukomisjon vastavalt iga kriteeriumi kaaluga korrutatud punktid kokku.
Vt III LISA valikukriteeriumide kohta.“
Konkursiteate I lisas olid näitlikult loetletud ametiülesanded, mida konkursi tulemusena tööle võetud ametnikel arengukoostöö valdkonnas täita tuleb.
Konkursiteate III lisas olid loetletud valikukriteeriumid, mille alusel pidi komisjon hindama kandidaatide kvalifikatsiooni vastavalt konkursiteate rubriigi „Valikumenetlus“ punktile 2.
Hageja Vincent Villeneuve esitas 8. mail 2015 konkursile EPSO/AD/303/15 oma kandidatuuri.
Hageja kandideerimisavalduse alajaotuses „Töökogemus“ oli tehtud kolm sissekannet, millest kaks esimest olid sõnastatud järgmiselt:
„1. sissekanne

Kuupäevad (AAAA-MM-JJ)
alates 2012-10-01 kuni 2015-05-08
Kestus kuudes ja päevades
kokku: kuude arv: 31 päevade arv: 7
Töökogemuse liik
Muu
Täiendavad andmed (vajadusel)

„Muu“
Suhtekorraldus
Liigitus
Vabakutseline
[…]

Tegevuse liik või valdkond
Suhtekorraldus ja konsultanditöö tööandja esindajana, valdkond: rahvastik ja arenguküsimused
[…]

Töökoht
Konsultant
Täidetud ülesannete laad
Koostöö valitud ja mitte valitud esindajatega, parlamentaarsete asutustega, rahvusvaheliste organisatsioonidega, riigisiseste ja rahvusvaheliste valitsusväliste organisatsioonidega ning kodanikuühiskonna liikmetega seoses parlamendi esindaja tegevustega, mis toetavad poliitikate väljatöötamist ja rakendamist.

Projektiettepanekute väljatöötamine, algatamine ja haldamine, parlamendi esindaja materjalide levitamine (kakskeelne infoleht, õpikud, juhendmaterjalid) ning abistav roll parlamendi tegevustes (istungid, ümarlauad, paranduste tegemine, küsimused, kõned, kirjad, arvamustoimetaja veerud)
2. sissekanne

Kuupäevad (AAAA-MM-JJ)
alates 2008-08-31 kuni 2012-09-30
Kestus kuudes ja päevades
kokku: Kuude arv: 49 Päevade arv: 0
Töökogemuse liik
Muu
Täiendavad üksikasjad

„Muu“
Esindaja (
advocacy
)
Liigitus
Valitsusväline organisatsioon
Täiendavad andmed (vajadusel)

Muu
Euroopa parlamentaarne foorum rahvastiku ja arenguküsimustes (EPF)
Tegevuse liik või valdkond
EPF on Euroopaülene parlamentaarne võrgustik, mis tegeleb maailma kõige haavatavamate isikute reproduktiiv- ja seksuaaltervise kaitsega.
Tööandja nimi ja aadress
Euroopa parlamentaarne foorum rahvastiku ja arenguküsimustes – EPF
23 rue Montoyer1000 BrüsselBelgia
Töökoht
2008–2010 esindaja teenust pakkuv assistent
2011–2012 projektikoordinaator
Täidetud ülesannete laad
Rahvusvaheliste parlamentaarsete konverentside korraldamine, haldamine ja koordineerimine. Parlamendi delegatsioonide korraldamine, haldamine ja koordineerimine.

Abi rahastuse ja vahendite leidmisel.

Arengukoostööpoliitikate ning demograafiliste küsimuste analüüs ja uurimistöö nendes valdkondades.

Väljaanded.“
Euroopa Personalivaliku Amet (EPSO) teatas hagejale 16. juunil 2015 muu hulgas, et „arvutipõhistel valikvastustega testidel parimad tulemused (ja vähemalt miinimumpunktid) saanud kandidaadid, kes täidavad osalemise üldised ja eritingimused, saavad edasi valikumenetluse vooru, kus hinnatakse kvalifikatsiooni“.
3. septembril 2015 tegi hageja ära arvutipõhised valikvastustega testid.
EPSO teatas 3. novembril 2015 hagejale, et ta sai arvutipõhistel valikvastustega testidel nõutud miinimumpunktid.
5. novembril 2015 teatas EPSO hagejale, et pärast seda, kui konkursikomisjon oli kontrollinud, kas hageja täidab kõik konkursiteates loetletud osalemistingimused, otsustas see komisjon, et hagejat ei saa konkursi järgmisesse vooru lubada (edaspidi: „konkursikomisjoni 5. novembri 2015. aasta otsus“). EPSO täpsustas, et veebis kandideerimisavalduse esitamise lõppkuupäeval ei olnud hagejal – pärast diplomiga tõendatud vähemalt nelja-aastast lõpetatud ülikoolikursust – omandatud konkursi valdkonnas vähemalt kuueaastast töökogemust.
Samal päeval teatas hageja EPSO‑le, et ta oli oma kandideerimisavalduses toonud välja 85 kuu pikkuse kogemuse, mille vältel ta tegutses ainult Rahvusvahelise Migratsiooniorganisatsiooni (IOM) arengukoostööküsimustega ja ÜRO Rahvastikufondi (UNFPA) poliitikate elluviijana.
Hageja esitas 15. novembril 2015 taotluse, et konkursikomisjoni 5. novembri 2015. aasta otsus vaadataks uuesti läbi.
EPSO teatas hagejale 25. jaanuaril 2016, et konkursikomisjon jättis muutmata oma otsuse, millega keelduti hagejat konkursi järgmisse vooru lubamast.
Hageja esitas 5. veebruaril 2016 Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad“) artikli 90 lõike 2 alusel kaebuse konkursikomisjoni 5. novembri 2015. aasta otsuse peale.
EPSO direktor jättis 10. juuni 2016. aasta otsusega kaebuse rahuldamata (edaspidi „10. juuni 2016. aasta otsus kaebuse rahuldamata jätmise kohta“).
Menetlus ja poolte nõuded
Hageja esitas hagiavalduse, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 20. septembril 2016. Euroopa Komisjon esitas kostja vastuse 6. detsembril 2016. Menetluse kirjalik osa lõpetati pärast seda, kui vastavalt 24. jaanuaril ja 13. märtsil 2017 oli hageja esitanud repliigi ja komisjon vasturepliigi.
Taotluses, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 4. aprillil 2017, palus hageja vastavalt Üldkohtu kodukorra artikli 106 lõikele 2, et korraldataks kohtuistung. Komisjon niisugust taotlust ei esitanud.
Hageja palub Üldkohtul:
–
tühistada konkursikomisjoni 5. novembri 2015. aasta otsus;
–
mõista kohtukulud välja komisjonilt.
Vastuseks küsimusele, mille Üldkohus kohtuistungil esitas, märkis hageja, et ta palub, et tühistataks ka konkursikomisjoni 25. jaanuari 2016. aasta otsus.
Komisjon palub Üldkohtul:
–
jätta hagiavaldus rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejalt.
Õiguslik käsitlus
Hagi põhjendamiseks esitab hageja neli väidet, mille kohaselt esiteks on rikutud põhjendamiskohustust, teiseks tehtud ilmselge hindamisviga, kolmandaks on konkursiteade õigusvastane ja neljandaks on rikutud konkursil kandideerinute võrdse kohtlemise põhimõtet. Esmalt tuleb käsitleda esimest väidet, seejärel kolmandat, siis teist ja lõpuks neljandat väidet.
Sissejuhatavad märkused
Kohtupraktikast tuleneb, et kui kandidaat taotleb konkursikomisjoni otsuse läbivaatamist, on isikut kahjustav meede personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 järgi või sõltuvalt olukorrast artikli 91 lõike 1 järgi otsus, mille konkursikomisjon on teinud pärast kandidaadi olukorra uut läbivaatamist (13. detsembri 2006. aasta kohtuotsus Heus vs. komisjon,
T‑173/05
,
EU:T:2006:392
, punkt
). Pärast uut läbivaatamist tehtud otsus asendab nimelt konkursikomisjoni esialgset otsust (vt selle kohta 28. aprilli 2015. aasta kohtuotsus Garcia Minguez vs. komisjon,
F‑72/14
,
EU:F:2015:40
, punkt
).
Käesolevas kohtuasjas tuleb märkida, et hagi on esitatud konkursikomisjoni 25. jaanuari 2016. aasta otsuse peale (edaspidi „vaidlustatud otsus“), mis võeti vastu pärast seda, kui esitati taotlus 5. novembri 2015. aasta otsus uuesti läbi vaadata; esimesena nimetatud otsus asendas viimati nimetatud otsust.
Esimene väide, et on rikutud põhjendamiskohustust
Hageja väidab, et ei konkursikomisjoni 5. novembri 2015. aasta otsus ega vaidlustatud otsus ei võimalda mõista, miks ei jõudnud konkursikomisjon järeldusele, et hagejal on arengukoostöö valdkonnas kuueaastane töökogemus.
Arvestades 10. juuni 2016. aasta otsust kaebuse rahuldamata jätmise kohta, eeldab hageja, et probleem on selles, et ta tegutses vabakutselise konsultandina rahvastiku- ja arenguküsimustes. Samas ei ole siiski selgitatud, kas see tegevus oli problemaatiline just vabakutselise laadi tõttu või konsultatsioonide sisu tõttu või siis täidetud ülesannete laadist tulenevalt. Hageja väidab selle kohta, et tema töökogemus konsultandina on sisult sama, kui samas organisatsioonis, nimelt Euroopa parlamentaarsel foorumil rahvastiku ja arenguküsimustes (EPF) palgatöötajana tehtud töö. Hageja leiab, et tema töökogemuse hindamisel esineb seega vastuolusid ja et seega on otsuse põhistus vastuoluline.
Hageja väidab lisaks, et konkursiteates osalemistingimuste all ette nähtud eritingimuses on üksnes täpsustatud, et töökogemus peab olema omandatud „konkursi valdkonnas“ ja selles etapis ei ole sugugi nõutud, et „töökogemus peab olema omandatud otseselt konkursi valdkonnas […] või et see peab olema konkursi eesmärkide seisukohast asjasse puutuv“.
Viimaseks väidab hageja, et 10. juuni 2016. aasta otsuses kaebuse rahuldamata jätmise kohta on esitatud EPSO sõnastatud põhistus, mitte konkursikomisjoni oma, nii et seda ei saa põhjendamiskohustuse järgimise kontrolli käigus arvestada.
Komisjon vaidleb hagejate argumentidele vastu.
Olgu esmalt öeldud, et mitu argumenti, mille hageja esimese väite raames esitas, on tegelikult suunatud sellele, et vaidlustada vaidlustatud otsuse sisu ja konkreetsemalt hinnangut, mille konkursikomisjon hageja töökogemusele andis. Tuleb aga meelde tuletada, et otsuste põhjendamise kohustus kujutab endast olulist vorminõuet, mida tuleb eristada põhistuse põhjendatusest, mis on seotud vaidlusaluse akti sisulise õiguspärasusega (vt selle kohta 7. märtsi 2002. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon,
C‑310/99
,
EU:C:2002:143
, punkt
, ning 17. septembri 2015. aasta kohtuotsus Ricoh Belgium vs. nõukogu,
T‑691/13
, ei avaldata,
EU:T:2015:641
, punkt
).
Eeltoodust järeldub, et hageja argumente, mis käsitlevad vaidlustatud otsuse sisu, tuleb analüüsida teise väite raames, mis käsitleb ilmselget hindamisviga.
Seoses hageja argumentidega, mis käsitlevad vaidlustatud otsuse põhjendatust, olgu meelde tuletatud, et vastavalt personalieeskirjade artiklile 25 peab „igas ametniku kahjuks tehtud otsuses sisalduma põhjendus“.
Seejärel tuleb märkida, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale on personalieeskirjade artikli 25 teises lõigus sõnastatud põhjendamiskohustuse eesmärk esiteks anda huvitatud isikule teavet selle kohta, kas otsus on põhjendatud, ja teiseks võimaldada teostada kohtulikku kontrolli (vt selle kohta 19. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus komisjon vs. Frieberger ja Vallin,
T‑232/16 P
, ei avaldata,
EU:T:2017:15
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Mis konkreetsemalt puudutab administratsiooni otsuseid, millega kandidaadil ei lubata konkursil osaleda, siis on Euroopa Liidu kohtud otsustanud, et sealjuures on tarvis, et konkursikomisjon toob konkreetselt välja, millised on just need konkursiteates sisalduvad tingimused, millele kandidaat ei vastanud (vt selle kohta 13. detsembri 1990. aasta kohtuotsus Gonzalez Holguera vs. parlament,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
, punkt
, ning 14. juuni 2007. aasta kohtuotsus De Meerleer vs. komisjon,
F‑121/05
,
EU:F:2007:102
, punktid
ja
). Selle kohta olgu märgitud, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale võib paljude osavõtjatega konkursi konkursikomisjon piirduda niisuguse konkursi katsetele lubamise faasis sellega, et põhjendab keeldumisi kokkuvõtlikult, teatades kandidaatidele üksnes valikukriteeriumid ja konkursikomisjoni otsuse, välja arvatud juhul, kui kandidaadid paluvad individuaalseid selgitusi (vt selle kohta 19. juuli 1999. aasta kohtuotsus Carrión vs. nõukogu,
T‑168/97
,
EU:T:1999:154
, punkt
, ning 13. detsembri 1990. aasta kohtuotsus Gonzalez Holguera vs. parlament,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
, punkt
).
Kõnesoleval juhul teavitati hagejat konkursikomisjoni 5. novembri 2015. aasta otsuses, et hageja ei saa konkursi järgmisse vooru, sest tal ei olnud konkursi valdkonnas vähemalt kuueaastast töökogemust (vt punkt 12 eespool).
Mis puudutab vaidlustatud otsust, siis on selles meelde tuletatud, et vastavalt konkursiteatele saab konkursile lubada ainult kandidaadid, kes kandideerimisavalduses esitatud teabe järgi täidavad kõik osalemistingimused. Samuti on märgitud, et konkursikomisjon analüüsis tähelepanelikult hageja kandideerimisavaldust, pöörates erilist tähelepanu töökogemust käsitlevale osale, ning et konkursikomisjon jõudis järeldusele, et hageja ei täida osalemistingimusi, sest tema töökogemus konkursi valdkonnas, see tähendab arengukoostöö valdkonnas ei olnud piisav. Lisatud on, et hageja arusaam, kuidas tema töökogemust oleks tulnud arvesse võtta, on subjektiivne ning et see ei saa asendada konkursikomisjoni antud hinnangut.
Lisaks olgu märgitud, et 10. juuni 2016. aasta otsusega kaebuse rahuldamata jätmise kohta on jäetud vaidlustatud otsus muutmata ja täpsustatud ja toetatud selles esitatud põhistust. Niisuguses olukorras tuleb isikut kahjustava meetme, käesoleval juhtumil vaidlustatud otsuse, õiguspärasust käsitleda, arvestades põhistust, mis sisaldub kaebuse rahuldamata jätmise otsuses – viimati nimetatud põhistus peab langema kokku vaidlustatud otsuse põhistusega. Kaebuse rahuldamata jätmise otsuses avanes ametisse nimetaval asutusel nimelt võimalus täiendada vaidlustatud otsuse põhistust, eelkõige vastates etteheidetele, mille kaebuse esitaja oma kaebuses esitas. Arvestades, et kohtueelne menetlus on arenev menetlus, ei saa kaebuse rahuldamata jätmise otsuses sisalduvat põhistust kõrvale jätta (vt selle kohta 13. juuni 2012. aasta kohtuotsus Mocová vs. komisjon,
F‑41/11
,
EU:F:2012:82
, punkt
; 12. aprilli 2016. aasta kohtumäärus Beiner vs. komisjon,
F‑135/15
,
EU:F:2016:77
, punkt
, ning 10. juuni 2016. aasta kohtuotsus HI vs. komisjon,
F‑133/15
,
EU:F:2016:127
, punkt
).
10. juuni 2016. aasta otsusest kaebuse rahuldamata jätmise kohta tuleneb, et konkursikomisjoni hinnangul ei kuulunud hageja kandideerimisavalduse „1. sissekandes“ ära märgitud töökogemus otse konkursi valdkonda, kui võtta arvesse konkursiteate I lisas kirjeldatud ülesannete laadi.
Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale, et vaidlustatud otsuse põhistuses, nii nagu seda on täiendatud 10. juuni 2016. aasta otsuses kaebuse rahuldamata jätmise kohta, on piisavalt täpselt ära näidatud see konkursiteates sisaldunud tingimus, mida hageja osalemistingimuste täidetuse hindamise raames ei täitnud, tegemist oli töökogemust puudutava tingimusega.
Pealegi tuleb lisada, et hageja argumendid teise väite raames, mis käsitleb ilmselget hindamisviga, näitavad, et hagejal oli võimalik piisaval määral mõista põhjusi, mille alusel teda järgmisse konkursivooru edasi ei lubatud.
Seega tuleb asuda seisukohale, et esimene väide tuleb tagasi lükata.
Kolmas väide, et konkursiteade oli õigusvastane
Hageja väidab, et konkursiteate punkt 2 „Kvalifikatsiooni hindamine“ on õigusvastane esimest, osalemistingimuste täidetuse vooru käsitlevas osas.
Vastupidi komisjoni väidetule leiab hageja, et kolmas väide on vastuvõetav, sest seos konkursiteate õigusvastasuse ja vaidlustatud otsuse vahel on vaieldamatu. Ilma konkursiteate punkti 2 esimese lõiguta ei oleks konkursikomisjon saanud hageja kandidatuuri pärast esimest, osalemistingimuste täidetuse hindamise etappi kõrvale jätta.
Hageja vaidlustab samuti komisjoni argumendi, mille kohaselt konkursiteate punkti 2 võimalik õigusvastaseks tunnistamine ei oleks toonud otsese tagajärjena kaasa vaidlustatud otsuse tühistamist, sest kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ esitatud vastuste arvessevõtt oleks nii või teisiti toonud kaasa hageja kõrvalejätmise. Hageja tõstatab küsimuse, kuidas saab komisjon jõuda niisugusele järeldusele, arvestades, et konkursikomisjon ei ole just nimelt seda avalduse osa arvesse võtnud.
Sisuliselt väidab hageja, et kvalifikatsiooni hindamisel ja eelkõige „töökogemuse hindamisel“„konkursi eesmärke arvestades“ ning seega ka täidetavat ametikohta arvestades tuleb tingimata arvestada kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ sisalduvat teavet, et oleks võimalik läbi viia võrdlev, täielik, konkreetne, täpne ja objektiivne kandidatuuride hindamine. Hageja arvates ei saa niisugust tegelikku hindamist toimuda, kui ei ole üksipulgi ja konkreetselt, objektiivsete ja kaalutegureid sisaldavate kriteeriumide alusel analüüsitud kõiki diplomeid, kogu töökogemust ja keeleoskust, mille olemasolu iga kandidaat on deklareerinud. Sellega seoses viitab hageja Avalike konkursside üldeeskirjadele (
ELT 2015, C 70 A, lk 1
, edaspidi „avalike konkursside üldeeskirjad“), milles on ette nähtud, et valik peab rajanema „üksnes“ vastustel, mis on antud spetsiifilistele küsimustele kandideerimisavalduse (neljas lõik) osas „Võimete sõel“ ja et viimati nimetatu kujutab endast „struktuurset raamistikku“, mis võimaldab teostada „kõigi kandidaatide võimete tähelepaneliku ja objektiivse võrdleva hindamise“ (teine lõik).
Ebatäielik lähenemine kas kvalifikatsioonide, kandidaatide või osalemistingimuste täidetuse võrdlemisel on väidetavalt vastuolus personalieeskirjade artikliga 27 ja põhieesmärgiga võtta teenistusse „võimalikult võimekad, tulemuslikult töötavad“ ametnikud.
Personalieeskirjade III lisa artiklist 5, millega rakendatakse personalieeskirjade artikli 29 lõiget 1, tuleneb lisaks selgelt, et kui konkurss viiakse läbi kvalifikatsioonide põhjal, „kontrollib“ valmiskogu pärast seda, kui on otsustanud, kuidas kvalifikatsioone hinnata, osalema lubatud kandidaatide „kvalifikatsioone“.
Lisaks, ehkki konkursiteate punkti 2 teises lõigus on ette nähtud, et kvalifikatsioonide hindamine toimub „seejärel“, tuginedes kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ kvalifikatsiooni kohta esitatud andmetele ja võrreldes igale kandidaadile 14 suhtelise tähtsusega valikukriteeriumi alusel antud punktide arvu, et teha kindlaks, milliste kandidaatide kvalifikatsioon vastab kõige paremini ametiülesannete laadile, kaotaks see säte kogu soovitud toime, kui niisugune valik oleks võimalik teha osaliselt juba osalemistingimuste täidetuse kontrolli etapis, mida ekslikult nimetatakse „kõigepealt“, see tähendab enne kvalifikatsiooni hindamist toimuvaks, nägemata ette mingitki menetlust, mille eesmärk oleks tagada kandidaatide võrdlev ja objektiivne hindamine ning parima kandidaadi valik.
Komisjon vaidleb hageja argumentidele vastu.
Esmalt olgu öeldud, et konkursiteate õigusvastasust käsitleva kolmanda väite raames esitab hageja argumendid, millega ta püüab näidata, et konkursiteatega on rikutud personalieeskirjade ja avalike konkursside üldeeskirjade sätteid, ent ka argumendid, mille kohaselt konkursikomisjon on konkursiteadet vääralt kohaldanud.
Kolmanda väite raames toob hageja nimelt esile, et konkursikomisjon kontrollis konkursi esimeses voorus ebaõigesti hageja töökogemust täidetava ametikoha seisukohast; hageja sõnul oleks seda tulnud teha teises, kvalifikatsiooni hindamise voorus. Nimetatud argumenti tuleb käsitada esitatuna ilmset hindamisviga käsitleva teise väite esimese etteheite toetuseks. Seega leiab see argument käsitlemist nimetatud etteheite analüüsi raames.
Enne kolmanda väite põhjendatuse hindamist tuleb käsitleda selle vastuvõetavust, mille komisjon on vaidlustanud.
Esmalt tuleb tõdeda, et kuigi hagejal on õigus esitada konkursiteate peale hagi, kui selle näol on tegemist ametisse nimetava asutuse otsusega, mis hagejat kahjustab personalieeskirjade artiklite 90 ja 91 tähenduses, ei lõpe see õigus niisuguse hagi raames, mis on esitatud otsuse peale mitte lubada hagejat konkursil osaleda üksnes seetõttu, et ta ei vaidlustanud konkursiteadet õigel ajal (vt selle kohta 16. septembri 1993. aasta kohtuotsus Noonan vs. komisjon,
T‑60/92
,
EU:T:1993:74
, punkt
, ning 31. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Giulietti vs. komisjon,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
, punkt
). Konkursikandidaadilt ei või nimelt ära võtta õigust vaidlustada kõigis neis aspektides, sealhulgas konkursiteates määratletud aspektides, ja nimetatud konkursiteates määratud tingimusi kohaldades tema kohta vastu võetud üksikakti põhjendatust osas, milles üksnes see rakendusotsus individualiseerib tema õigusliku seisundi ning võimaldab tal kindlalt teada, kuidas ja mil määral on puudutatud tema isiklikud huvid (vt selle kohta 16. septembri 1993. aasta kohtuotsus Noonan vs. komisjon,
T‑60/92
,
EU:T:1993:74
, punkt
, ning 31. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Giulietti vs. komisjon,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
, punkt
). Nimelt nii kaua, kui konkursikomisjon ei ole hagejate kandidatuure tagasi lükanud, on see, kas neil on põhjendatud huvi esitada konkursiteate peale hagi, veel küsitav ning neile ei saa heita ette, et nad ei vaidlustanud seda teadet personalieeskirjade artiklites 90 ja 91 ette nähtud tähtaegade jooksul. Hageja võib seega hilisemate aktide peale esitatud hagiga seoses väita, et nende hilisemate aktidega otseselt seotud varasemad aktid on õigusvastased (vt selle kohta 15. septembri 2017. aasta kohtuotsus komisjon vs. FE,
T‑734/15 P
,
EU:T:2017:612
, punkt
).
Seevastu juhul, kui vaidlustatud otsuse enda põhjenduse ja õigel ajal vaidlustamata konkursiteate väidetavast õigusvastasusest tuleneva väite vahel otsene seos puudub, tuleb hagi tunnistada vastuvõetamatuks, kohaldades hagi esitamise tähtaegu puudutavaid avalikul huvil põhinevaid õigusnorme, millest ei saa seda tüüpi asjas ilma õiguskindluse põhimõtet kahjustamata mööda minna (vt selle kohta 11. märtsi 1986. aasta kohtuotsus Adams jt vs. komisjon,
294/84
,
EU:C:1986:112
, punkt
; 16. septembri 1993. aasta kohtuotsus Noonan vs. komisjon,
T‑60/92
,
EU:T:1993:74
, punkt
, ning 31. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Giulietti vs. komisjon,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
, punkt
).
Kõiki neid kaalutlusi arvestades tuleb kindlaks teha, kas käesoleval juhtumil eksisteerib otsene seos vaidlustatud otsuse põhistuse ja kolmanda väite vahel, mis käsitleb konkursiteate punkti 2 õigusvastasust.
Selle kohta tuleneb vaidlustatud otsuse põhistusest, et otsus võeti vastu põhjusel, et hageja töökogemus konkursi valdkonnas ei olnud piisava kestusega.
Niisugune põhistus, mis lähtub ainult konkursikomisjoni hinnangust osalemistingimuste täidetusele, võeti vastu konkursiteate punkti 2 kohaldades, milles on just nimelt ette nähtud, et konkursikomisjonil tuleb kõigepealt kontrollida osalemistingimuste täidetust ja seejärel hinnata ainult nende kandidaatide kvalifikatsioone, kes täidavad osalemistingimused.
Hageja kritiseerib konkursiteate punkti 2 õiguspärasust seetõttu, et ta oleks tulnud kõrvale jätta pärast tema kandidatuuri täielikku ja võrdlevat hindamist teiste kandidaatide omaga, mitte üksnes pärast osalemistingimuste täidetuse kontrolli. Teisisõnu väidab hageja, et konkursiteate punkt 2, mille alusel ta kandidatuur kõrvale jäeti, on õigusvastane seetõttu, et selles on ette nähtud konkursist kõrvale jätmine esimeses voorus üksnes osalemistingimuste täidetuse kontrolli alusel, samas kui hageja arvates ei oleks tohtinud tema kandidatuuri kõrvale jätta enne täielikku ja võrdlevat hindamist teiste kandidaatide omaga, mis oleks tuginenud tema kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ kvalifikatsiooni kohta esitatud andmetele.
Seetõttu väidab hageja, et konkursiteate punkt 2, mille alusel tehti vaidlustatud otsus ta konkursilt kõrvale jätta, on õigusvastane. Seega tuleb tunnistada kolmas väide vastuvõetavaks ja lükata tagasi komisjoni esitatud vastuvõetamatuse väide.
Mis puudutab kolmanda väite põhjendatust, siis olgu esmalt märgitud, et konkursi korraldamise eesmärk on täita institutsioonides vabad ametikohad ja et seega, nagu see tuleneb eriti personalieeskirjade artikli 1 esimesest lõigust ja personalieeskirjade III lisa artiklist 4, tuleb ametisse nimetaval asutusel koostada konkursiteade ja otsustada, milline meetod on kandidaatide valikuks sobivaim lähtuvalt täidetava ametikohaga seotud nõuetest ja üldisemalt teenistuse huvist (vt selle kohta 27. septembri 2006. aasta kohtuotsus Blackler vs. parlament,
T‑420/04
,
EU:T:2006:282
, punkt
).
Siiski tuleb rõhutada, et ametisse nimetava asutuse kaalutlusõiguse kasutamist piiravad – sõltumata nende isikute arvust, kes võivad asjaomasel konkursil kandideerida – paratamatult nii kehtivad õigusnormid kui ka õiguse üldpõhimõtted. Sellest tuleneb, et ametisse nimetava asutuse valitud meetod peab tagama esiteks, et valitakse võimalikult võimekad, tulemuslikult töötavad ametnikud, nagu näeb ette personalieeskirjade artikkel 27, teiseks, et vastavalt personalieeskirjade III lisa artiklile 5 hindab sõltumatu konkursikomisjon juhtumipõhiselt, kas iga kandidaadi esitatud diplomid või töökogemus vastavad personalieeskirjades ja konkursiteates nõutud tasemele, ja kolmandaks, et kandidaatide hulgast tehakse sidus ja objektiive valik (16. septembri 2013. aasta kohtuotsus Glantenay jt vs. komisjon,
F‑23/12 ja F‑30/12
,
EU:F:2013:127
, punkt
).
Hageja väidab sisuliselt, et tõik, et kandidaate jäetakse kõrvale pärast osalemistingimuste täidetuse kontrolli, ilma et oleks hinnatud nende kvalifikatsiooni, tuginedes kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ kvalifikatsiooni kohta esitatud andmetele, on vastuolus personalieeskirjade artiklitega 27 ja 29, personalieeskirjade III lisa artikliga 5 ning avalike konkursside üldeeskirjadega.
Seega tuleneb konkursiteate õigusvastasus hageja arvates asjaolust, et kandidaate jäeti konkursilt kõrvale liiga vara, ilma et nende kandidatuuri oleks täidetavat ametikohta arvestades tervikuna ja konkreetselt läbi vaadatud.
Esmalt olgu öeldud, et hageja kolmandas väites esitatud argumendid lähevad vastuollu ilmset hindamisviga käsitleva teise väite esimeses etteheites väidetuga. Viimatinimetatus heidab hageja hoopis ette, et konkursikomisjon ei piirdunud konkursi osalemistingimuste lävendi täidetuse abstraktse kontrolliga ning et see komisjon ei hinnanud tema töökogemuse asjasse puutuvust täidetava ametikoha seisukohast mõnes hilisemas etapis.
Tuleb kindlaks teha, kas konkursiteate punktis 2 „Valikumenetlus“ sisalduv vahetegu osalemistingimuse täidetuse konntrolli ja kvalifikatsioonide hindamise vooru vahel on vastuolus personalieeskirjade ja avalike konkursside üldeeskirjadega.
Esiteks olgu märgitud, et ehkki, nagu hageja väidab, tuleneb avalike konkursside üldeeskirjade punktist 2.4, et teises voorus on „valiku aluseks […] üksnes vastused elektroonilise avaldusvormi võimete sõela osas esitatud küsimustele“, tuleneb samast punktist lisaks, et „kvalifikatsiooni hindamine toimub pärast seda, kui on lõpule viidud elektrooniliste avalduste alusel toimuv osalemistingimuste täitmise kontroll“ ning et „valikukomisjon hindab üksnes osalemistingimusi täitvate kandidaatide kvalifikatsiooni“.
Teiseks olgu öeldud, et kandidaatide kõrvalejätmine pärast osalemistingimuste täidetuse kontrolli on konkursimenetluses, nii nagu see tuleneb personalieeskirjade III lisa artiklist 5, sõnaselgelt ette nähtud – seal on sätestatud, et „pärast [kandideerimis]toimikute läbivaatamist koostab valimiskogu nimekirja kandidaatidest, kes vastavad konkursiteates sätestatud nõuetele“, ning sama lisa artikli 5 neljandast lõigust, kus on sätestatud, et kui konkurss viiakse läbi nii katsete kui ka kvalifikatsioonide põhjal nagu käesoleval juhul, „otsustab valimiskogu, millised nimekirja kantud kandidaatidest lubatakse katsetele“.
Lisaks tuleb tõdeda, et personalieeskirjade III lisa artikli 5 kolmas lõik, mida hageja nimetab, puudutab kvalifikatsioonidel rajanevaid katseid ega ole seega vaidlusaluse konkursi suhtes kohaldatav, kuivõrd vaidlusalusel juhtumil on tegemist nii katsete kui ka kvalifikatsioonide põhjal läbiviidava konkursiga. Igal juhul on selles sättes, mida hageja mainib, ette nähtud, et konkursikomisjon vaatab läbi üksnes „esimeses lõigus ettenähtud nimekirja kantud kandidaatide kvalifikatsioone“, see tähendab nende kandidaatide omi, kes vastavad konkursiteates kehtestatud osalemistingimustele.
Personalieeskirjade III lisa artiklis 5 ja avalike konkursside üldeeskirjade punktis 2.4 sätestatust tuleneb seega, et teine voor puudutab üksnes kandidaate, kes täidavad osalemistingimused. Kohaldatavate õigusnormide järgi konkursiteade seega mitte üksnes ei võinud, vaid lausa pidi ette nägema eelneva osalemistingimuste täidetuse kontrolli enne, kui konkursikomisjon asub kvalifikatsioonide hindamise kallale.
Hageja ei ole esitanud väiteid, mis tõendaksid, et ehkki ametisse nimetav asutus täitis tingimused, mis olid ette nähtud personalieeskirjade III lisa ja avalike konkursside üldeeskirjade eespool nimetatud sätetes, rikkus ametisse nimetav asutus siiski personalieeskirjade artikleid 27 ja 29. Igal juhul ei väida hageja isegi teise võimalusena, et personalieeskirjade III lisa artikkel 5 ja avalike konkursside üldeeskirjade punkt 2.4 oleksid muu hulgas eespool nimetatud personalieeskirjade artikleid arvestades õigusvastased.
Neil asjaoludel tuleb kolmas väide, mille kohaselt konkursiteade oli õigusvastane, tervikuna tagasi lükata.
Teine väide, mille kohaselt on tehtud ilmne hindamisviga
Teine väide koosneb kahest etteheitest.
Esimene etteheide käsitleb seda, et konkursikomisjon ei piirdunud osalemistingimuste täidetuse kontrollil mitte ainult selle kontrollimisega, kas kandidaat täidab tingimuse, mille kohaselt tal peab olema konkursi valdkonnas töökogemus olemas, vaid et konkursikomisjon hindas ka hageja töökogemuse asjasse puutuvust täidetava ametikoha seisukohast, mis oleks hageja arvates pidanud toimuma alles järgmises, kvalifikatsiooni hindamise voorus.
Teise etteheitega kritiseerib hageja konkursikomisjoni, sest viimane ei arvestanud hageja kandideerimisavalduse „1. sissekande“ all äratoodud töökogemust kui „konkursi valdkonda kuuluvat“.
Komisjon vaidleb hageja argumentidele vastu.
Esimene etteheide
Hageja väidab sisuliselt, et konkursikomisjon tegi ilmse hindamisvea, kui ta ei teinud hindamise käigus vahet esimesel voorul, see tähendab osalemistingimuste täidetusel, ja teisel voorul, see tähendab kvalifikatsioonide hindamisel. Hageja sõnul pidanuks konkursikomisjon esimeses voorus piirduma kontrollimisega, kas hageja töökogemus oli konkursi valdkonnast. Alles teises voorus tulnuks konkursikomisjonil kontrollida, tuginedes kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ kvalifikatsiooni kohta esitatud andmetele, kas kandidaatide töökogemus oli täidetava ametikoha seisukohast asjasse puutuv. Hageja väitel ajas konkursikomisjon kaks vooru segamini, kontrollides juba esimeses, kas hageja töökogemus oli täidetava ametikoha seisukohast asjasse puutuv.
Olgu esmalt öeldud, et hageja tõlgendab konkursiteadet õigesti, samamoodi, nagu seda tõlgendab ka komisjon.
Konkursiteates sisaldub tõepoolest osa „Valikumenetlus“, mille punkt 2 „Kvalifikatsiooni hindamine“ on sõnastatud järgmiselt:
„Kõigepealt kontrollitakse osalemistingimuste täitmist kandidaatide elektroonilises kandideerimisavalduses esitatud andmete alusel.
[…]
Seejärel vaadatakse läbi ainult eespool kirjeldatud korras välja valitud ja osalemistingimusi täitvate kandidaatide kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ (
EN – talent screener, FR – évaluateur de talent, DE – Talentfilter
) kvalifikatsiooni kohta esitatud andmed. Valikukomisjon määrab vastavalt iga valikukriteeriumi suhtelisele tähtsusele kindlaks selle kaalu (1–3) ja annab kandidaadi igale vastusele 0–4 punkti.
Selleks et teha kindlaks, milliste kandidaatide kvalifikatsioon vastab kõige paremini ametiülesannete laadile, liidab valikukomisjon vastavalt iga kriteeriumi kaaluga korrutatud punktid kokku.“
Konkursiteate punktist 2 „Kvalifikatsiooni hindamine“ tuleneb selgesti, et osalemistingimuste täidetuse vooru kirjeldus, mis algab sõnaga „kõigepealt“, eelneb kvalifikatsioonide kontrollimise vooru omale, mis algab sõnaga „seejärel“. Samuti nähtub ühemõtteliselt, et kandidaate, kes ei täida osalemistingimusi ja keda ei saa seega lugeda osalemiskõlblikeks, ei saa seega teise vooru lubada.
Nagu märgib hageja ja tunnistab ka komisjon, on punkti 2 pealkiri „Kvalifikatsiooni hindamine“ segadusseajav, andes mõista, et see punkt puudutab üksnes kvalifikatsiooni hindamisel põhineva valiku vooru. Samas, nagu aga tuleneb selle punkti sõnaselgest sisust, järgneb kvalifikatsiooni hindamise voor osalemistingimuste täidetuse hindamise voorule, kusjuures neist voorudest mõlemas teostab konkursikomisjon spetsiifilist tüüpi kontrolli. Osalemistingimuste täidetuse hindamise voorus tuleb konkursikomisjonil kontrollida, kas alajaotuses „Osalemistingimused“ sätestatud tingimused on täidetud ja muu hulgas kas kandidaatidel on konkursi valdkonnas töökogemus olemas. Kvalifikatsiooni hindamise voorus valib konkursikomisjon üksnes nende kandidaatide hulgast, kes täidavad osalemistingimused, välja edasi pääsevad kandidaadid, tuginedes kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ kvalifikatsiooni kohta esitatud andmetele.
Seega ei ole poolte vahel erimeelsust konkursiteate tõlgendamise osas ja konkreetsemalt küsimuses, kas eksisteerib vahetegu osalemistingimuste täidetuse hindamise vooru ja kvalifikatsiooni hindamise vooru vahel; teise vooru saavad ainult need kandidaadid, kes on esimese edukalt läbinud.
Hageja heidab konkursikomisjonile aga ette, et see komisjon kontrollis esimeses, see tähendab osalemistingimuste täidetuse hindamise voorus, kas hageja töökogemus oli täidetava ametikoha seisukohast asjasse puutuv – kontroll, mis oleks hageja arvates pidanud toimuma teises ehk kvalifikatsiooni hindamise voorus.
Selle kohta olgu esmalt märgitud, et esimeses voorus pidi konkursikomisjon muu hulgas kontrollima, kas kandidaadid täidavad konkursiteate punktis „Osalemistingimused“ sätestatud tingimused, mis puudutavad kvalifikatsiooni ja töökogemust. Nende tingimuste kohaselt pidi kandidaatidel olema:
„Diplomiga tõendatud vähemalt nelja-aastane lõpetatud ülikoolikursus ja pärast diplomi omandamist vähemalt kuueaastane töökogemus konkurentsi valdkonnas
või
diplomiga tõendatud vähemalt kolmeaastane lõpetatud ülikoolikursus ja pärast diplomi omandamist vähemalt seitsmeaastane töökogemus konkursi valdkonnas.“
Konkursikomisjonil tuli seega kontrollida, kas kandidaatidel on olemas töökogemus (6–7 aastat) „konkursi valdkonnas“, mis on konkursi pealkirjas määratletud kui „Arengukoostöö ja ELi mittekuuluvatele riikidele antava abi haldamine“.
Nagu nähtub 10. juuni 2016. aasta otsusest kaebuse rahuldamata jätmise kohta ja hageja kvalifikatsiooni hindamislehelt, mis on kostja vastusele lisatud, asus konkursikomisjon seisukohale, et arvestades konkursiteate I lisas kirjeldatud ülesandeid, ei täitnud hageja tingimust, mille kohaselt tal pidanuks olema konkursi valdkonnas vähemalt kuueaastane töökogemus. Selleks et teha kindlaks, kas hageja töökogemus oli omandatud „konkursi valdkonnas“, tugines konkursikomisjon täidetava ametikoha ametiülesannetele, nii nagu neid on kirjeldatud konkursiteate I lisas.
Kuigi konkursikomisjonil tuleb esimeses voorus üksnes kindlaks teha, kas kandidaadil on konkursi valdkonnas töökogemus olemas, tuleb sel komisjonil selleks analüüsida hageja seni täidetud tööülesandeid niisugustena, nagu neid on kandideerimisavalduses kirjeldatud, kõrvutades neid täidetava ametikoha ametiülesannetega. Niisuguselt toimimine on muu hulgas sõnaselgelt ette nähtud avalike konkursside üldeeskirjade punktis 1.3, kus on sätestatud:
„Erialast töökogemust võetakse arvesse üksnes juhul, kui see on konkursiteates kirjeldatud tööülesannete puhul asjakohane.
[…]
Juhime kandidaatide tähelepanu sellele, et kui konkursiteates nõutakse konkursi valdkonnas omandatud töökogemust, võetakse […] töökogemust arvesse üksnes juhul, kui see on seotud kõnealuse valdkonnaga.
Kandideerimisavalduses on tähtis võimalikult täpselt kirjeldada varasematel ametikohtadel täidetud tööülesandeid, et valikukomisjon saaks hinnata, kas kandidaadi kogemus vastab selle ametikohaga kaasnevatele tööülesannetele, millele ta kandideerib.“
Tõik, et konkursikomisjon sel viisil toimib, on samuti kooskõlas väljakujunenud kohtupraktikaga, mille kohaselt tuleb osalemistingimusi tõlgendada kõnesoleva konkursi eesmärke arvestades, nii nagu need ilmnevad täidetava ametikoha ametiülesannete kirjeldusest, samas kui konkursiteates kirjeldatud ametiülesannete laadi ja osa, mis puudutab osalemistingimuste täitmist, tuleb käsitleda koos (vt selle kohta 14. juuli 2000. aasta kohtuotsus Teixeira Neves vs. Euroopa Kohus,
T‑146/99
,
EU:T:2000:194
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Kui konkursikomisjon võrdles kandidaadi täidetud ülesandeid, mida on kirjeldatud tema kandideerimisavalduse osas „Töökogemus“, nendega, mida on kirjeldatud konkursiteate I lisas, ei hinnanud konkursikomisjon, erinevalt hageja väidetust, hageja töökogemuse asjasse puutuvust täidetava ametikoha seisukohast. Selline hindamine kuulub kvalifikatsiooni hindamise alla, mis toimub järgmises voorus. Nagu nähtub konkursiteate punktist 2, hindab konkursikomisjon nimetatud teises voorus kandidaate, kes läbisid esimese vooru edukalt, tuginedes kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ kvalifikatsiooni kohta esitatud andmetele ning kriteeriumidele, mis on loetletud konkursiteate III lisas. Just nimetatud teises voorus valib konkursikomisjon välja kandidaadid, kelle „kvalifikatsioon vastab kõige paremini ametiülesannete laadile“, nagu on märgitud konkursiteate punktis 2.
Lisaks tuleb märkida, et hageja piirdub tõdemusega, et konkursikomisjon võttis osalemistingimuste täidetuse hindamise voorus arvesse teavet, mis oli esitatud kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“, ja seega konkursiteate III lisas sätestatud kriteeriume; samas ei esitanud hageja selle kohta tõendeid.
Eelöeldust tuleneb, et hageja esimene etteheide tugineb konkursikomisjoni teostatava kontrolli vääritimõistmisel – konkursikomisjon ei kontrollinud esimeses voorus erinevalt hageja väidetust mitte seda, kas hageja töökogemus oli konkursiteate III lisas sätestatud kriteeriume arvestades täidetava ametikoha seisukohast asjasse puutuv, vaid see komisjon piirdus kontrolliga, kas hageja töökogemus oli omandatud konkursi valdkonnas, ja kõrvutas selleks hageja kandideerimisavalduses kirjeldatud töökogemust konkursiteate I lisas kirjeldatud ametiülesannetega.
Eelnevaid kaalutlusi arvesse võttes tuleb esimene etteheide tagasi lükata.
Teine etteheide
Esmalt tuleb tõdeda, et 10. juuni 2016. aasta otsusest kaebuse rahuldamata jätmise kohta ja kostja vastusele lisatud hageja kvalifikatsiooni hindamislehest nähtub, et konkursikomisjon ei asunud seisukohale, et hageja töökogemus, mida oli kirjeldatud kandideerimisavalduse „1. sissekandes“, oleks olnud omandatud otse „konkursi valdkonnas“, milleks oli „Arengukoostöö ja ELi mittekuuluvatele riikidele antava abi haldamine“.
Teise etteheitega vaidlustab hageja konkursikomisjoni ülalkirjeldatud hinnangu. Hageja kritiseerib eelkõige seda, et konkursikomisjon hindas erinevalt hageja kandideerimisavalduse „1. sissekandes“ ja „2. sissekandes“ kirjeldatud töökogemust.
Tuleb seega kontrollida, kas konkursikomisjon tegi ilmse hindamisvea, kui ta leidis, et hageja kandideerimisavalduse „1. sissekandes“ kirjeldatud töökogemus ei kuulunud konkursi valdkonda.
Selle kohta olgu esmalt öeldud, et konkursikomisjon on seotud konkursiteate tekstiga kujul, mil see avaldati. Konkursiteate peamine eesmärk on personalieeskirjades kehtestatu kohaselt teavitada huvitatud isikuid võimalikult täpselt asjaomasele töökohale pääsemise nõuetest, et nad saaksid esiteks hinnata, kas neil on mõtet kandideerida, ning teiseks, milliseid tõendavaid dokumente konkursikomisjon oma tööks vajab ja mis peavad olema seega kandideerimistaotlusele lisatud (vt selle kohta 3. aprilli 2001. aasta kohtumäärus Zaur-Gora ja Dubigh vs. komisjon,
T‑95/00 ja T‑96/00
,
EU:T:2001:114
, punkt
, ning 13. septembri 2010. aasta kohtuotsus Hispaania vs. komisjon,
T‑156/07 ja T‑232/07
, ei avaldata,
EU:T:2010:392
, punkt
).
Mis puudutab konkreetsemalt töökogemuse vallas täita tulevat osalemistingimust, siis on otsustatud, et konkursiteate funktsioon „teavitada huvitatud isikuid nii täpselt kui võimalik“ ei ole vastuolus sellega, kui konkursikomisjonile jäetakse vastutus juhtumipõhiselt hinnata, kas iga kandidaadi deklareeritud töökogemus vastab konkursiteates nõutud tasemele (vt selle kohta 12. juuli 1989. aasta kohtuotsus Belardinelli jt vs. Euroopa Kohus,
225/87
,
EU:C:1989:309
, punkt
, ning 25. märtsi 2004. aasta kohtuotsus Petrich vs. komisjon,
T‑145/02
,
EU:T:2004:91
, punkt
).
Konkursikomisjonil on seejuures konkursimenetlusi käsitlevate personalieeskirjade sätete kohaselt ulatuslik kaalutlusõigus hinnata nii kandidaatide varasema töökogemuse laadi ja pikkust kui ka seda, kui otseselt või kaudselt on need täidetava ametikoha nõuetega seotud. Õiguspärasuse kontrolli teostades peab Üldkohus seega piirduma kontrollimisega, kas seda kaalutlusõigust ei ole kasutatud ilmselgelt ebaõigesti (vt selle kohta 13. detsembri 1990. aasta kohtuotsus Gonzalez Holguera vs. parlament,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
, punkt
, ning 30. juuni 2005. aasta kohtuotsus Eppe vs. parlament,
T‑439/03
, ei avaldata,
EU:T:2005:266
, punkt
).
Selle kontrolli raames peab liidu kohus võtma arvesse, et kandidaat peab esitama konkursikomisjonile kogu teabe ja dokumendid, mida ta peab vajalikuks, et konkursikomisjonil oleks võimalik kontrollida, kas ta täidab konkursiteates esitatud tingimusi, ning seda veelgi enam siis, kui tal paluti sõnaselgelt ja ametlikult seda teha (vt selle kohta 12. juuli 1989. aasta kohtuotsus Belardinelli jt vs. Euroopa Kohus,
225/87
,
EU:C:1989:309
, punkt
, ning 20. juuni 1990. aasta kohtuotsus Burban vs. parlament,
T‑133/89
,
EU:T:1990:36
, punktid
ja
). Kui konkursikomisjon teeb otsuse konkureerivate kandidaatide konkursile lubamise või konkursilt väljajätmise kohta, on tal seega lubatud piirduda oma analüüsis ainult kandideerimistaotlustega ja nendele lisatud dokumentidega (vt selle kohta 13. märtsi 2002. aasta kohtuotsus Martínez Alarcón vs. komisjon,
T‑357/00, T‑361/00, T‑363/00 ja T‑364/00
,
EU:T:2002:66
, punkt
, ning 28. novembri 2002. aasta kohtuotsus Pujals Gomis vs. komisjon,
T‑332/01
,
EU:T:2002:289
, punktid
–
).
Käesoleva kohtuasja asjaoludel tuleb lisaks täpsustada, et arvestades konkursikomisjoni laialdast kaalutlusõigust, eeldab selle tõendamine, et konkursikomisjon tegi faktiliste asjaolude hindamisel niisuguse ilmse hindamisvea, mis õigustab tehtud otsuse tühistamist, et tõendid, mis tuleb esitada hagejal, on piisavad kummutamaks administratsiooni hinnangute usutavus (vt selle kohta 24. aprilli 2013. aasta kohtuotsus Demeneix vs. komisjon,
F‑96/12
,
EU:F:2013:52
, punkt
, ning 12. aprilli 2016. aasta kohtumäärus Beiner vs. komisjon,
F‑135/15
,
EU:F:2016:77
, punkt
).
Nagu nähtub eespool punktides 87 ja 88 esitatust, tuleb osalemistingimusi tõlgendada konkursi eesmärke arvestades niisugusena, nagu need tulenevad täidetava ametikoha ametiülesannete kirjeldusest, nii et ametiülesandeid ja konkursi osalemistingimusi käsitlevat osa tuleb käsitleda koos.
Kõnesoleval juhul on konkursiteate I lisas, mis kirjeldab täidetava ametikoha ametiülesandeid, nimetatud, et ELi ametnikel tuleb arengukoostöö valdkonnas täita näiteks järgmisi ülesandeid: „osaleda arenguga seotud küsimuste ja poliitika analüüsis, riikliku ja piirkondliku arengupoliitika […] väljatöötamisel ning asjaomaste partnerite ja sidusrühmadega peetavas poliitilises dialoogis“, „osaleda arengukoostöö projektide ja programmide kindlaksmääramisel ja sõnastamisel“, „osaleda arengukoostöö projektide ja programmide praktilisel haldamisel, sealhulgas tehniliste kirjelduste koostamine, hankemenetluse korraldamine, lepingute sõlmimine ja nende täitmise kontroll“, „osaleda arengukoostöö eelarvetoetuse programmide praktilisel haldamisel“, „tagada arengukoostöö projektide ja programmide järelevalve ja hindamine“ ning „tagada suhtlus kõigi arengukoostöö valdkonna osalejatega, nagu valitsused, rahvusvahelised ja piirkondlikud organisatsioonid, liikmesriigid ja kodanikuühiskond“.
Hageja kandideerimisavalduse „1. sissekandes“, mis vastab tema töökogemusele ajavahemikul 1. oktoobrist 2012 kuni 8. maini 2015, on tema töökogemus võetud kokku sõnaga „suhtekorraldus“ ja hageja täidetud tööülesandeid on kirjeldatud nii: „Koostöö valitud ja mitte valitud esindajatega, parlamentaarsete asutustega, rahvusvaheliste organisatsioonidega, riigisiseste ja rahvusvaheliste valitsusväliste organisatsioonidega ning kodanikuühiskonna liikmetega seoses parlamendi esindaja tegevustega, mis toetavad poliitikate väljatöötamist ja rakendamist. Projektiettepanekute väljatöötamine, algatamine ja haldamine, parlamendi esindaja materjalide levitamine (kakskeelne infoleht, õpikud, juhendmaterjalid) ning abistav roll parlamendi tegevustes (istungid, ümarlauad, paranduste tegemine, küsimused, kõned, kirjad, arvamustoimetaja veerud).“
„1. sissekande“ rubriigis „Tegevuse liik või valdkond“ on märgitud, et see seondub „suhtekorralduse ja konsultanditööga tööandja esindajana, valdkond: rahvastik ja arenguküsimused“.
Seega viitab „1. sissekandes“ märgitud tegevusvaldkond rahvastikule ja arenguküsimustele, mille osas ei ole vaidlust, et need seonduvad konkursi valdkonnaga – konkurss puudutab arengukoostööd ja ELi mittekuuluvatele riikidele antava abi haldamist.
Samal ajal, nagu märgib komisjon, on „1. sissekandes“ kirjeldatud tööülesanded konsultanditöö, mille eesmärk on „parlamendi esindaja tegevuste toetamine“. Lisaks on rubriikides „Töökogemuse liik“ ja „Tegevuse liik või valdkond“, mida arvestades ametiülesannetesse puutuvat käsitleda tuleb, viidatud „suhtekorraldusele“, see tähendab „suhtekorraldusele ja konsultanditööle tööandja esindajana“.
Vastavalt eespool punktides 87 ja 88 käsitletud põhimõtetele tuleb täidetud ülesandeid kõrvutada täidetava ametikoha ametiülesannetega, nii nagu neid on kirjeldatud konkursiteate I lisas – peamiselt seisnevad need arengukoostöö projektide ja programmide koostamises, praktilises haldamises, täitmise järelevalves ja hindamises või niisuguste koostööprojektide eelarveküsimustes toe pakkumises.
Tööülesandeid, mida hageja „1. sissekandes“ kirjeldas, võis konkursikomisjon pidada niisugusteks, mis ei seostu vastutusega arengukoostöö programmi praktilise rakendamise või eelarvetoe pakkumisega. Konkursikomisjon, kel on laialdane kaalutlusõigus iseäranis selle hindamisel, kuivõrd otsene või kaudne on seos kandidaadi töökogemuse ja täidetava ametikoha nõudmiste vahel, võis põhjendatult leida, et hageja selliselt kirjeldatud tööülesanded erinesid neist ametiülesannetest, mida oli kirjeldatud konkursiteate I lisas.
Seega otsustas konkursikomisjon, ilma et ta oleks teinud ilmset hindamisviga, et „1. sissekandes“ kirjeldatud töökogemus ei kuulunud konkursi valdkonda ja sel ei olnud puutumust konkursi eesmärkidega, nii nagu need tulenevad täidetava ametikoha ametiülesannete kirjeldusest.
Seda järeldust ei sea kahtluse alla ükski hageja esitatud argument. Mis puudutab hageja argumenti, et tema kandidatuuri „1. sissekandele“ ja „2. sissekandele“ antud hinnang oli ebajärjepidev, siis tuleb esmalt märkida, et hageja tunnistab ka ise, et „1. sissekanne“ ja „2. sissekanne“ ei ole sõnastatud identselt. Seejärel väidab hageja, et „1. sissekandes“ ja „2. sissekandes“ kirjeldatud ülesandeid täitis ta ühe ja sama kehandi, see tähendab Euroopa parlamentaarse foorumi rahvastiku ja arenguküsimustes (EPF) heaks, mis aga kuidagi ei nähtu kandideerimisavaldusest. Repliigis väidab hageja, et „1. sissekandes“ ja „2. sissekandes“ kirjeldatud tegevused puudutasid kõik arengukoostöö poliitikaid ja väljaspool liitu asuvate riikide abistamist, ent hageja ei esita selle kohta mingeid tõendeid. Lisaks väidab hageja, taas kord tõendeid esitamata, et tema ülesanded, nii nagu neid on „1. sissekandes“ ja „2. sissekandes“ kirjeldatud, hõlmasid kõik arengukoostööga seotud tegevusi liidu partneritest arenguriikides ja arengukoostöö valdkonna publikatsioone, mis käsitlesid spetsiifilisemalt rahvastiku valdkonna sõlmküsimusi.
Mis puudutab hageja argumenti, et konkursikomisjon võttis ebaõigesti arvesse, et hageja tegutses kandideerimisavalduse „1. sissekandes“ kirjeldatud ülesandeid täites vabakutselisena, siis tuleb märkida, et konkursikomisjoni ühestki otsusest, isegi mitte 10. juuni 2016. aasta otsusest kaebuse rahuldamata jätmise kohta, ei ilmne, et „1. sissekandes“ kirjeldatud tegevused ei kuulu konkursi valdkonda, sest hageja täitis neid vabakutselise konsultandina, mitte palgatöötajana.
Mis puudutab hageja argumente, mis seonduvad tema kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ sisalduva teabega, siis tuleb meelde tuletada, et osalemistingimuste täidetuse kontrolli etapis ei olnud konkursikomisjon kohustatud arvestama nimetatud osas sisalduvat teavet (vt selle kohta 12. aprilli 2016. aasta kohtumäärus Beiner vs. komisjon,
F‑135/15
,
EU:F:2016:77
, punkt
). Nagu sai juba märgitud, tuleneb konkursiteate rubriigi „Valikumenetlus“ punktist 2, et kvalifikatsiooni hindamine teabe alusel, mille kandidaat on esitanud kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“, toimub „Seejärel […] ainult […] osalemistingimusi täitvate kandidaatide kandideerimisavalduse osas“. Lisaks on oluline märkida, et hageja räägib selles küsimuses endale vastu, sest ta väitis ise oma kolmanda väite esimese etteheite raames, et osalemistingimuste täidetuse kontrollil ei või konkursikomisjon arvestada tema kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ sisalduvat teavet.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb tagasi lükata teine etteheide ja seega ka kogu teine väide, mille kohaselt oli tehtud ilme hindamisviga.
Neljas väide, et on rikutud võrdse kohtlemise põhimõtet
Hageja väidab, et väärtõlgendusega, mille konkursikomisjon konkursiteatele andis, ja konkursikomisjoni 5. novembri 2015. aasta otsusega, mis sellest tuleneb, luuakse olukord, kus kandidaate ei kohelda võrdselt, ja konkreetsemalt olukord, kus võrdselt ei kohelda teda, kelle töökogemust „kandideerimisavalduse osa „Kvalifikatsiooni hindamine“ alusel ei hinnatud, ja teisi kandidaate, kelle kogemust ja muid kvalifikatsioone niisuguse võrdleva hindamise raames hinnati.
Hageja väidab, et teiste kandidaatide puhul ei hinnatud mitte üksnes nende kvalifikatsioonide asjasse puutuvust, mis tema puhul tegemata jäeti, vaid et ka kogu punktide arv, mille ta oleks võinud saada, kui kõigi kvalifikatsioonide asjasse puutuvust oleks hinnatud, oleks olnud teiste kandidaatide saadud punktide arvuga võrdne või sellest suurem.
Samas ei ole see kohtlemise erinevus õigustatud. Kuna hageja jäeti konkursilt, erinevalt teistest osalema lubatud kandidaatidest, õigusvastaselt kõrvale juba enne kvalifikatsioonide hindamist tema kandideerimisavalduse osas „Võimete sõel“ sisalduva teabe alusel, siis lõi konkursikomisjon olukorra, kus hagejat „diskrimineeriti õigusvastaselt“ osalemistingimuste täidetuse samuti õigusvastase hindamise alusel ja lisaks sellele tehti ilmselge hindamisviga ja rikuti kvalifikatsioonide hindamise suhtes kohaldatavaid menetlusnorme.
Komisjon vaidleb hageja argumentidele vastu.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt nõuab võrdse kohtlemise põhimõte kui liidu õiguse üldpõhimõte, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui selline kohtlemine on objektiivselt põhjendatud (vt selle kohta 11. septembri 2007. aasta kohtuotsus Lindorfer vs. nõukogu,
C‑227/04 P
,
EU:C:2007:490
, punkt
, ning 17. juuli 2008. aasta kohtuotsus Campoli vs. komisjon,
C‑71/07 P
,
EU:C:2008:424
, punkt
).
Valdkonnas, milles teostatakse kaalutlusõigust, on seda põhimõtet rikutud, kui puudutatud institutsioon teeb meelevaldse või normide eesmärki arvestades ilmselgelt ebakohase eristuse (vt selle kohta 8. jaanuari 2003. aasta kohtuotsus Hirsch jt vs. BCE,
T‑94/01, T‑152/01 ja T‑286/01
,
EU:T:2003:3
, punkt
; 8. novembri 2006. aasta kohtuotsus Chetcuti vs. komisjon,
T‑357/04
,
EU:T:2006:339
, punkt
, ning 29. novembri 2006. aasta kohtuotsus Campoli vs. komisjon,
T‑135/05
,
EU:T:2006:366
, punktid
–
).
Kõnesoleval juhul, nagu sai ka juba märgitud, eristab konkursiteade osalemistingimuse täidetuse kontrolli vooru ja kvalifikatsioonide hindamise vooru, kusjuures viimane viiakse läbi ainult kandidaatide osas, kes on eelmise vooru edukalt läbinud.
Eespool punktides 43–72 konkursiteate õigusvastasust käsitleva kolmanda väite kohta esitatud kaalutlustest tuleneb, et konkursiteates sisalduv niisugune eristus ei ole õigusvastane.
Samuti tuleneb eespool punktides 73–113 esitatud kaalutlustest, et konkursikomisjon jättis hageja kandidatuuri osalemistingimuste täidetuse kontrolli voorus kõrvale vastavalt konkursiteatele, tegemata ilmselget hindamisviga.
Hageja ei saa seega võrrelda oma olukorda osalema lubatud kandidaatide omaga, kelle kandidatuur vaadati läbi teises, kvalifikatsioonide hindamise voorus ja kes ei olnud seega samas olukorras kui hageja.
Sellest tuleneb, et neljas väide, mis puudutab võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist, tuleb tagasi lükata.
Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et hagi tuleb jätta rahuldamata.
Kohtukulud
Vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna kohtuotsus on tehtud hageja kahjuks, jäetakse kohtukulud vastavalt komisjoni nõuetele hageja kanda.

Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (neljas koda)
otsustab:

1.
Jätta hagi rahuldamata.

2.
Jätta kohtukulud Vincent Villeneuve’i kanda.

Kanninen
Schwarcz
Iliopoulos
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 5. septembril 2018 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.