CELEX: 62016CJ0156
Преюдициално запитване
Регламент за изпълнение (ЕС) № 412/2013
Член 1, параграф 3
Митнически кодекс на Общността
Член 78
Правна норма, според която индивидуални антидъмпингови митнически ставки се прилагат, ако се представи валидна фактура
Допустимост на валидна търговска фактура, представена след митническото деклариране
Отказ за възстановяване

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 1, параграф 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 412/2013 на Съвета от 13 май 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китайската народна република (
OВ L 131, 2013 г., стр. 1
), както и на член 78 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (
OВ L 302, 1992 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58), изменен с Регламент (ЕО) № 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 г. (
OВ L 311, 2000 г., стр. 17
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 13 стр. 12) (наричан по-нататък „Митническият кодекс“).
Запитването е отправено в рамките на спор между германското дружество Tigers GmbH и Hauptzollamt Landshut (Главна митническа служба Ландсхут) (наричана по-нататък „митническата служба“) по повод отхвърлено от нея искане за частично възстановяване на антидъмпингово мито.
Правна уредба
Правна уредба в областта на антидъмпинга
Регламент (ЕС) № 1072/2012
Член 1 от Регламент (ЕС) № 1072/2012 на Комисията от 14 ноември 2012 година за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китайската народна република (
OВ 2012, L 318, стр. 28
) предвижда:
„1.   Налага се временно антидъмпингово мито върху вноса на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня, с изключение на керамични ножове, понастоящем класирани в кодове по КН ex 6911 10 00, ex 6912 00 10, ex 6912 00 30, ex 6912 00 50 и ех69120090 (кодове по TARIC 6911100090, 6912001011, 6912001091, 6912003010, 6912005010 и 6912009010) и с произход от Китайската народна република.
2.   Ставката на временното антидъмпингово мито, приложима към нетната цена франко границата на Съюза, преди обмитяване, на продукта, описан в параграф 1 и произвеждан от изброените по-долу дружества, е, както следва:
3.   Временните антидъмпингови митнически ставки, определени за дружествата, посочени в параграф 2, се прилагат, ако пред митническите органи на държавите членки се представи валидна търговска фактура, която отговаря на изискванията в приложение II. Ако такава фактура не се представи, се прилага митото, приложимо за всички други дружества.
4.   Допускането на посочения в параграф 1 продукт за свободно обращение в Съюза става след представянето на гаранция, равностойна по размер на временното мито.
5.   Освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби относно митата“.
Регламент за изпълнение № 412/2013
Съгласно съображение 229 от Регламент за изпълнение № 412/2013:
„С оглед свеждане до минимум на рисковете от заобикаляне, породени от голямата разлика в митническите ставки, се счита, че в този случай са необходими специални мерки, за да се гарантира правилното прилагане на антидъмпинговите мита. Тези специални мерки включват представяне на валидна търговска фактура пред митническите органи на държавите членки, която да отговаря на изискванията, изложени в приложение II към настоящия регламент. Към вноса, който не е придружен от такава фактура, се прилага остатъчното антидъмпингово мито, приложимо за всички други износители“.
Член 1 от Регламента за изпълнение за изпълнение гласи:
„1.   Налага се окончателно антидъмпингово мито върху вноса на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня, с изключение на керамични ножове, керамични мелнички за подправки и техните керамични мелещи части, керамични белачки, керамични точила за ножове и кордиеритни керамични плочи за пица от видовете, използвани за печене на пица или хляб, понастоящем класирани в кодове по КН ex 6911 10 00, ex 6912 00 10, ex 6912 00 30, ex 6912 00 50 и ex 6912 00 90 (кодове по ТАРИК 6911100090, 6912001011, 6912001091, 6912003010, 6912005010 и 6912009010) и с произход от КНР.
2.   Ставката на окончателното антидъмпингово мито, приложимо към нетната цена франко границата на Съюза преди обмитяване, за продукта, описан в параграф 1 и произведен от посочените по-долу дружества, е следната:
3.   Индивидуалните антидъмпингови митнически ставки, определени за дружествата, посочени в параграф 2, се прилагат, ако пред митническите органи на държавите членки се представи валидна търговска фактура, която отговаря на изискванията в приложение II. Ако такава фактура не се представи, се прилага митото, приложимо за „всички други дружества.”
4.   Освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби относно митата“.
Приложение II към Регламент за изпълнение № 412/2013 предвижда:
„Върху валидната търговска фактура, посочена в член 1, параграф 3, трябва да фигурира декларация, подписана от служител на субекта, издал търговската фактура, в следната форма:
1)
Име и длъжност на служителя на субекта, издал търговската фактура.
2)
Следната декларация: „Аз, долуподписаният, заявявам, че (количество) керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня, продавани за износ в Европейския съюз, включени в настоящата фактура, са произведени от (наименование на дружеството и адрес) (допълнителен код по ТАРИК) в (съответната държава). Декларирам, че предоставената в настоящата фактура информация е пълна и вярна.”
3)
Дата и подпис“.
Митнически кодекс
Съгласно член 62 от Митническия кодекс:
„1.   Писмените декларации се изготвят върху формуляр, съответстващ на официалния образец, предвиден за целта. Те трябва да бъдат подписани и да съдържат всички данни, необходими за прилагане на разпоредбите, отнасящи се до митническия режим, за който стоките са декларирани.
2.   Към митническата декларация трябва да бъдат приложени всички документи, изисквани за прилагане на разпоредбите, отнасящи се до митническия режим, за който стоките са декларирани“.
Съгласно член 78 от този кодекс:
„1.   След вдигането на стоките митническите органи имат право по своя инициатива или по искане на декларатора да поправят декларацията.
2.   Митническите органи имат право след вдигане на стоките и с цел установяване истинността на данните от декларацията, да извършват контрол на търговските документи и данни за вносните или износните операции с декларираните стоки, включително и на последващите търговски операции с тях. Този контрол се извършва на място в помещенията на декларатора при всяко лице, свързано пряко или косвено с горепосочените операции, както и при всяко друго лице, притежаващо тези документи и данни за професионални цели. Митническите органи имат право да извършват и проверка на стоките, ако те все още могат да бъдат представени.
3.   Когато последващата проверка на декларацията или последващият контрол установят, че разпоредбите, отнасящи се до съответния митнически режим са били приложени на основата на неверни или непълни данни, митническите органи вземат необходимите мерки, при спазване на приетите разпоредби, [за да отстранят нередностите], като отчитат новите данни, с които разполагат“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
На 17 декември 2012 г. Tigers внася в Германия керамична посуда, съдове и прибори за сервиране или за кухня от Китайската народна република. Към онзи момент стоките са обложени с временното антидъмпингово мито, наложено с Регламент № 1072/2012.
В същия ден Tigers подава митническа декларация за внесените стоки пред митническата служба и представя търговска фактура. В посочената декларация стоките са описани като керамични продукти с допълнителен код по ТАРИК В999, тоест кода, съответстващ на вноса от „всички други дружества“, които не са посочени в Регламент № 1072/2012.
Отново на 17 декември 2012 г. митническата служба извършва проверка на стоките в своите помещения и променя навсякъде декларирания допълнителен код по ТАРИК В999 с допълнителния код по ТАРИК В354, тоест кода, който съответства на вноса от производители/износители, посочени в приложение I към Регламент № 1072/2012.
Въпреки това, тъй като в представената от Tigers при вноса фактура не фигурира подписана от производителя декларация и следователно тя не отговаря на изискванията в приложение II към Регламент № 1072/2012, на основание на този регламент митническата служба изисква от Tigers да представи депозит в пари, съответстващ на временно антидъмпингово мито, изчислено при митническа ставка 58,8 %.
След приемането на Регламент за изпълнение № 412/2013 и в приложение на този регламент на 28 юни 2013 г. митническата служба определя окончателно антидъмпингово мито за вноса на Tigers, изчислено при антидъмпингова митническа ставка 36,1 %, отнасяща се до „всички други дружества“, които не са посочени в Регламент за изпълнение № 412/2013, без да поиска от Tigers да представи валидна търговска фактура в съответствие с изискванията на приложение II към Регламент за изпълнение № 412/2013.
С писмо от 4 юли 2013 г. Tigers представя оригиналната фактура, съдържаща подписана от производителя декларация, и подава искане за възстановяване на антидъмпинговото мито, което то счита за недължимо платено поради приложената за него ставка на окончателното антидъмпингово мито 36,1 %, отнасяща се за „всички други дружества“, които не са посочени в Регламент за изпълнение № 412/2013, вместо ставката 17,9 %, приложима към вноса от дружества, изброени в приложение I към посочения регламент.
С решение от 2 октомври 2013 г. митническата служба отхвърля искането на Tigers за възстановяване, с мотива че не може да бъде приета издадена или представена впоследствие валидна търговска фактура.
С писмо от 4 ноември 2013 г. жалбоподателят в главното производство подава предварителна жалба по административен ред срещу това решение и на 5 май 2014 г. представя издадена от производителя коригирана фактура.
С решение от 24 февруари 2015 г. митническата служба отхвърля новата жалба на Tigers. Службата счита, че за да бъде приложена индивидуална антидъмпингова митническа ставка, фактурата, в която фигурира съответната декларация от производителя, представена впоследствие заедно с искането за възстановяване и коригирана още веднъж в хода на производството по обжалване по административен ред, е трябвало да бъде представена на датата, на която е приета митническата декларация.
Tigers обжалва пред Finanzgericht München (Финансов съд Мюнхен, Германия) решението на митническата служба, с което отхвърля искането му за възстановяване.
При това положение Finanzgericht München (Финансов съд Мюнхен) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Допуска ли член 1, параграф 3 от Регламент [за изпълнение № 412/2013] за целите на първоначалното определяне на окончателно антидъмпингово мито да се представи впоследствие валидна търговска фактура в случаите, когато са изпълнени всички други условия, необходими за прилагане на индивидуална антидъмпингова митническа ставка?
2)
При отрицателен отговор на първия въпрос:
Налице ли е противоречие с член 78 от [Митническия кодекс], ако в рамките на процедура за проверка митническият орган отхвърли искане за възстановяване на антидъмпингово мито, с мотива че деклараторът е представил надлежно изготвена търговска фактура едва след митническото деклариране?“.
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
С първия си въпрос запитващата юрисдикция по същество иска да установи дали член 1, параграф 3 от Регламент за изпълнение № 412/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на определяне на окончателно антидъмпингово мито разрешава да се представи след митническото деклариране валидна търговска фактура, когато са изпълнени всички други предварителни условия, необходими за получаване на конкретна за предприятието антидъмпингова митническа ставка.
Съгласно постоянната съдебна практика при тълкуването на разпоредба на правото на Съюза трябва да се взема предвид не само нейният текст, но и контекстът ѝ и целите на правната уредба, от която тя е част (решение от 16 ноември 2016 г., Hemming и др.,
C‑316/15
,
EU:C:2016:879
, т.
и цитираната съдебна практика).
Що се отнася до текста на член 1, параграф 3 от Регламент за изпълнение № 412/2013, той предвижда, че индивидуалните антидъмпингови митнически ставки се прилагат, ако пред митническите органи на държавите членки се представи валидна търговска фактура, която отговаря на изискванията в приложение II към този регламент. Ако такава фактура не се представи, се прилага митническата ставка, приложима за всички други дружества, които не са изброени в този регламент.
От този текст, и по-специално от израза „се прилагат, ако“, ясно следва че представянето пред митническите органи на валидна търговска фактура, която отговаря на изискванията в приложение II към този регламент, представлява задължително условие за прилагането на индивидуална антидъмпингова митническа ставка.
От друга страна, този текст изобщо не уточнява в кой момент трябва да бъде представена такава фактура. При това положение посоченият текст не забранява фактура, която отговаря на всички изисквания по член 1, параграф 3 от Регламент за изпълнение № 412/2013, да бъде представена пред митническите органи след митническото деклариране.
Що се отнася до контекста на член 1, параграф 3, следва веднага да се констатира, както отбелязва генералният адвокат в точка 60 от своето заключение, че за разлика от другите антидъмпингови регламенти никоя друга разпоредба на Регламент за изпълнение № 412/2013 не уточнява момента, в който валидна търговска фактура трябва да бъде представена пред митницата.
При тези условия член 1, параграф 3 от Регламент за изпълнение № 412/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че не забранява на съответните вносители да представят такава фактура след митническото деклариране.
При положение обаче, че този регламент изобщо не съдържа разпоредба, която съгласно член 1, параграф 4 от него би направила неприложими действащите разпоредби относно митата, редът и условията за подаване и за контрол на митническите декларации за продукти, облагани с антидъмпингови мита, се уреждат от Митническия кодекс.
В това отношение следва да се приеме, че този кодекс не уточнява изрично в кой момент следва да бъде представена търговската фактура. Освен това, макар член 62, параграф 2 от него да сочи, че към митническата декларация трябва да бъдат приложени всички документи, изисквани за прилагане на разпоредбите, отнасящи се до митническия режим, за който стоките са декларирани, включително, очевидно, търговската фактура, посочената разпоредба не уточнява последиците от липсата на съответствие на документите, приложени към тази декларация, като разглежданата в главното производство търговска фактура.
Независимо от това, що се отнася до последния аспект, член 78 от посочения кодекс въвежда процедура, която позволява на митническите органи по своя инициатива или по искане на декларатора да поправят декларацията след вдигането на посочените в нея стоки, с други думи, след декларацията.
За тази цел тези органи могат, съгласно член 78, параграфи 1 и 2, от една страна, да поправят митническата декларация, или, с други думи, да я преразгледат, а от друга страна, да извършват контрол на релевантните документи и данни, за да установят истинността на данните от декларацията. Когато проверката или контролът установят, че разпоредбите, отнасящи се до съответния митнически режим, са били приложени въз основа на неверни или непълни данни, митническите органи трябва да вземат в съответствие с член 78, параграф 3 необходимите мерки, за да отстранят нередностите, като отчитат новите данни, с които разполагат.
Така от член 78 от Митническия кодекс като цяло следва, че е допустимо да се представят нови данни, които могат да бъдат взети предвид от митническите органи, и то след митническото деклариране. Всъщност общата цел на посочения член е да съобрази митническата процедура с действителното положение (вж. решение от 10 декември 2015 г., Veloserviss,
C427/14
,
EU:C:2015:803
, т.
и цитираната съдебна практика).
Нищо обаче не сочи, че трябва да бъде изключена валидна търговска фактура, която отговаря на изискванията в приложение II към Регламент за изпълнение № 412/2013.
Този извод се потвърждава от целите, преследвани с Регламент за изпълнение № 412/2013.
Всъщност съгласно съображение 229 от Регламента за изпълнение се счита, с оглед свеждане до минимум на рисковете от заобикаляне, породени от голямата разлика в митническите ставки, че са необходими специални мерки, за да се гарантира правилното прилагане на антидъмпинговите мита.
Подобно прилагане е гарантирано, когато антидъмпинговите мита са определени предвид данни, чиято точност е била проверена, ако е необходимо, като се използва процедурата по член 78 от Митническия кодекс.
Следователно предвид факта, че Регламент за изпълнение № 412/2013 преследва целта за намаляване на рисковете от заобикаляне чрез правилно прилагане на антидъмпинговите мита, трябва да се приеме, че той разрешава на съответните вносители да представят валидна търговска фактура и след митническото деклариране.
В главното производство от представената на Съда преписка произтича, че при проверката на митническата декларация компетентните органи са констатирали, че продуктите са внесени от едно от дружествата, изброени в приложение I към Регламент за изпълнение № 412/2013, и следователно вносът на тези продукти е трябвало да бъде обложен с индивидуалната антидъмпингова митническа ставка, приложима за вноса от посочените дружества.
Следователно видимо не е налице риск от заобикаляне, породен от голяма разлика в митническите ставки, което все пак трябва да бъде проверено от запитващата юрисдикция.
Предвид предходните съображения на първия въпрос следва да се отговори, че член 1, параграф 3 от Регламент за изпълнение № 412/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на определяне на окончателно антидъмпингово мито разрешава след митническото деклариране да се представи валидна търговска фактура, когато са изпълнени всички други предварителни условия, необходими за получаване на конкретна за предприятието антидъмпингова митническа ставка, и ако е осигурено правилното прилагане на антидъмпинговите мита, което запитващата юрисдикция трябва да провери.
По втория въпрос
Предвид отговора на първия въпрос не е необходимо да се отговаря на втория въпрос.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (осми състав) реши:

Член 1, параграф 3 от Регламент за изпълнение (ЕС)№ 412/2013 на Съвета от 13 май 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на керамични съдове и прибори за сервиране или за кухня с произход от Китайската народна република, трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на определяне на окончателно антидъмпингово мито разрешава след митническото деклариране да се представи валидна търговска фактура, когато са изпълнени всички други предварителни условия, необходими за получаване на конкретна за предприятието антидъмпингова митническа ставка, и ако е осигурено правилното прилагане на антидъмпинговите мита, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.