CELEX: 62016TJ0671
Civildienests
Pieņemšana darbā
Atklāts konkurss
Paziņojums par konkursu EPSO/AD/303/15 (AD 7)
Pielaišanas dalībai konkursā nosacījumu pārbaude, ko veic EPSO
Profesionālā pieredze, kas ir mazāka par prasīto minimālo pieredzi
Pielaišanas nosacījuma saistībā ar profesionālo pieredzi pārbaudes raksturs
Pienākums norādīt pamatojumu
Acīmredzama kļūda atlases komisijas vērtējumā
Vienlīdzīga attieksme

Tiesvedības priekšvēsture
Paziņojums par atklāto konkursu, kas balstīts uz kvalifikāciju un pārbaudījumiem, EPSO/AD/303/15 – Sadarbība attīstības jomā un palīdzības ārpussavienības valstīm pārvaldība (AD 7) (
OV 2015, C 150 A, 1. lpp.
, turpmāk tekstā – “paziņojums par konkursu”), ietvēra četras atsevišķas sadaļas, kuru nosaukumi attiecīgi bija šādi: “Veicamie uzdevumi”, “Atbilstības nosacījumi”, “Atlases procedūra” un “Pieteikšanās termiņš un veids”.
Sadaļā “Atbilstības nosacījumi” bija norādīts, ka kandidātam, apstiprinot savu pieteikumu, jāatbilst ikvienam no “vispārīgiem nosacījumiem” un “īpašiem nosacījumiem” – saistībā ar valodām, kvalifikāciju un profesionālo pieredzi.
Attiecībā uz kandidāta kvalifikāciju un profesionālo pieredzi īpašie nosacījumi bija šādi:
“Vismaz četrus gadus ilga pabeigta augstākā izglītība, ko apliecina diploms, un pēc diploma saņemšanas iegūta vismaz sešus gadus ilga darba pieredze šī konkursa jomā,
vai
vismaz trīs gadus ilga pabeigta augstākā izglītība, ko apliecina diploms, un pēc diploma saņemšanas iegūta vismaz septiņus gadus ilga darba pieredze šī konkursa jomā”.
Paziņojuma par konkursu sadaļas “Atlases procedūra” 1. punktā “Datorizēti “daudzizvēļu” (DI) testi” bija norādīts, ka kandidāti, kuri ir apstiprinājuši savu pieteikumu līdz norādītajam termiņam, tiks uzaicināti veikt DI testus un ka šie testi ir izslēdzoši. Šīs sadaļas 2. punkts “Atlase pēc kvalifikācijas” bija izteikts šādi:
“Pirmkārt, atbilstība prasībām tiks pārbaudīta, pamatojoties uz datiem, kas sniegti kandidāta pieteikumā tiešsaistē. Ir divas iespējas:
ja iepriekš tiek rīkoti datorizēti [DI] testi, tad, lai noteiktu atbilstību prasībām, kandidātu pieteikumi tiks pārbaudīti iegūto punktu skaita dilstošā secībā, līdz tiks sasniegta 1. punktā minētā kandidātu skaita robežvērtība. Pārējo kandidātu pieteikumi netiks pārbaudīti.
ja iepriekš netiek rīkoti datorizēti [DI] testi, tad, lai noteiktu atbilstību prasībām, tiks pārbaudīti visu kandidātu pieteikumi.
Otrkārt, tikai attiecībā uz kandidātiem, kuri atbilst prasībām un kuri atlasīti, kā aprakstīts iepriekš, atlasi pēc kvalifikācijas veiks, izmantojot kandidātu sniegto informāciju pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs”. Atlases komisija katram atlases kritērijam nosaka reizinātāju (no 1 līdz 3), kas atspoguļo kritērija relatīvo nozīmīgumu, un katrai kandidāta atbildei tiek piešķirti 0 līdz 4 punkti.
Tad, lai noteiktu kandidātus, kuru kvalifikācija vislabāk atbilst paredzētajiem pienākumiem, atlases komisija punktus reizina ar katra kritērija reizinātāju un saskaita iegūtos punktus.
Skatīt kritēriju sarakstu III pielikumā.”
Paziņojuma par konkursu I pielikumā informācijai ir minēti pienākumi, kuri darbā pieņemtajiem administratoriem būs jāveic saistībā ar sadarbību attīstības jomā.
Paziņojuma par konkursu III pielikumā bija uzskaitīti kritēriji, pamatojoties uz kuriem konkursa atlases komisija veic atlasi pēc kvalifikācijas atbilstoši paziņojuma par konkursu sadaļas “Atlases procedūra” 2. punktam.
2015. gada 8. maijā prasītājs
Vincent Villeneuve
pieteica savu kandidatūru konkursā EPSO/AD/303/15.
Prasītāja pieteikuma veidlapas sadaļā “Profesionālā pieredze” bija trīs ieraksti, no kuriem divi pirmie bija izteikti šādi:
“Ieraksts Nr. l

Datums (GGGG.MM.DD)
no 2012.10.01. līdz 2015.05.08.
Ilgums mēnešos un dienās
aprēķinātās vērtības: Mēneši: 31 Dienas: 7
Pieredzes veids
cita
Papildu paskaidrojumi, ja

“Cita”
Sabiedriskās attiecības
Klasifikācija
Pašnodarbinātais
[..]

Darbības veids vai nozare
Sabiedriskās attiecības un konsultācijas atbalsta dienestos iedzīvotāju un attīstības jautājumos
[..]

Ieņemamais amats
Konsultants
Veikto pienākumu raksturs
Sadarbība ar ievēlētiem un neievēlētiem pārstāvjiem, parlamentārām iestādēm, starptautiskām organizācijām, vietējām un starptautiskām nevalstiskām organizācijām un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem parlamentārās aizstāvības darbībās, kurās notiek politikas izstrāde un īstenošana.

Projektu priekšlikumu sagatavošana, izstrāde un vadība, parlamenta atbalsta materiālu izplatīšana (divvalodīgais biļetens, rokasgrāmatas, informācijas memorandi) un atbalsts parlamentārām iniciatīvas grupām (uzklausīšana, sarunu galdi, grozījumi, jautājumi, debates, vēstules, viedokļu formulēšana).
Ieraksts Nr. 2

Datums (GGGG.MM.DD)
no 2008.08.31. līdz 2012.09.30.
Ilgums mēnešos un dienās
aprēķinātās vērtības: Mēneši: 49 Dienas: 0
Pieredzes veids
cita
Papildinformācija

Ja “cita”
Aizstāvības pakalpojumi (advokatūra)
Klasifikācija
Nevalstiska organizācija
Papildinformācija

Ja “cita”
Eiropas Parlamenta forums iedzīvotāju un attīstības jautājumos (EPF)
Darbības veids vai nozare
EPF ir visu Eiropas parlamentu tīkls, kas darbojas pasaules visneaizsargātāko personu reproduktīvās un dzimumveselības aizsardzības jomā.
Darba devēja nosaukums un adrese
Eiropas Parlamenta forums iedzīvotāju un attīstības jautājumos – EPF
Montoyer
iela 231000 BriseleBeļģija
Ieņemamais amats
2008–2010 Par aizstāvības pakalpojumiem atbildīgais asistents
2011–2012 Projekta vadītājs
Veikto pienākumu raksturs
Parlamenta starptautisko konferenču organizēšana, vadīšana un koordinēšana. Parlamenta delegāciju organizēšana, vadīšana un koordinēšana.

Atbalsts līdzekļu vākšanā un līdzekļu mobilizācijas darbībās.

Politikas jautājumu attīstības sadarbības un demogrāfijas jautājumu jomā analīze un pētījumi.

Publikācijas.”
2015. gada 16. jūnijā Eiropas Personāla atlases birojs (
EPSO
) paziņoja prasītājam, ka “kandidāti, kas ieguvuši vislabākās atzīmes datorizētos DI priekšatlases testos (un vismaz prasīto minimumu) un kas atbilst vispārīgiem un īpašiem pielaišanas nosacījumiem, turpinās piedalīties atlasē, pamatojoties uz kvalifikāciju”.
2015. gada 3. septembrī prasītājs nokārtoja DI testus.
2015. gada 3. novembrī
EPSO
informēja prasītāju, kas viņš ir ieguvis minimālo prasīto punktu skaitu DI testos.
2015. gada 5. novembrī
EPSO
informēja prasītāju, ka pēc pārbaudes, vai viņš atbilst visiem paziņojumā par konkursu minētajiem pielaišanas nosacījumiem, konkursa atlases komisija nolēmusi, ka viņu nevar pielaist nākošajai konkursa kārtai (turpmāk tekstā – “konkursa atlases komisijas 2015. gada 5. novembra lēmums”).
EPSO
precizēja, ka dienā, kad beidzās reģistrēšanās tiešsaistē, prasītājam nebija vismaz sešu gadu pieredze konkursa jomā pēc vismaz četru gadu studiju universitātes diploma iegūšanas.
Tajā pašā dienā prasītājs ziņoja
EPSO
, ka savā pieteikuma veidlapā viņš bija norādījis 85 mēnešu pieredzi, kas bija pilnībā veltīta sadarbības attīstības jomā jautājumiem Starptautiskajā Migrācijas organizācijā (
IOM
), un tad īstenošanas partnera pieredzi ANO Iedzīvotāju fondā (
UNFPA
).
2015. gada 15. novembrī prasītājs iesniedza pieteikumu pārskatīt konkursa atlases komisijas 2015. gada 5. novembra lēmumu.
2016. gada 25. janvārī
EPSO
informēja prasītāju, ka konkursa atlases komisija apstiprinājusi savu lēmumu viņu nepielaist nākamajam konkursa posmam.
2016. gada 5. februārī prasītājs, pamatojoties uz Eiropas Savienības Civildienesta noteikumu (turpmāk tekstā – “Civildienesta noteikumi”) 90. panta 2. punktu, iesniedza sūdzību par konkursa atlases komisijas 2015. gada 5. novembra lēmumu.
Ar 2016. gada 10. jūnija lēmumu
EPSO
direktors noraidīja sūdzību (turpmāk tekstā – “2016. gada 10. jūnija lēmums par sūdzības noraidīšanu”).
Tiesvedība un lietas dalībnieku prasījumi
Prasītājs cēla šo prasību ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2016. gada 20. septembrī. Eiropas Komisija savu iebildumu rakstu iesniedza 2016. gada 6. decembrī. Tiesvedības rakstveida daļa tika pabeigta pēc tam, kad prasītājs iesniedza savu repliku un Komisija – atbildi uz repliku, attiecīgi, 2017. gada 24. janvārī un 13. martā.
Ar dokumentu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2017. gada 4. aprīlī, prasītājs atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 106. panta 2. punktam lūdza organizēt tiesas sēdi. Komisija neiesniedza šādu lūgumu.
Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
atcelt konkursa atlases komisijas 2015. gada 5. novembra lēmumu;
–
piespriest Komisijai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Pēc Vispārējās tiesas uzdotā jautājuma tiesas sēdē prasītājs norādīja, ka viņš lūdz atcelt arī konkursa atlases komisijas 2016. gada 25. janvāra lēmumu.
Komisijas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
prasību noraidīt;
–
piespriest prasītājam atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
Prasības pamatojumam prasītājs izvirza četrus pamatus, kuri ir par: pirmais – pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu, otrais – acīmredzamu kļūda vērtējumā, trešais – konkursa paziņojuma prettiesiskumu un ceturtais – vienlīdzīgas attieksmes pret visiem konkursa kandidātiem principa pārkāpumu. Vispirms ir jāizvērtē pirmais pamats, tad trešais, tad otrais un visbeidzot ceturtais.
Ievada apsvērumi
Saskaņā ar judikatūru, ja konkursa kandidāts lūdz pārskatīt atlases komisijas pieņemto lēmumu, Civildienesta noteikumu 90. panta 2. punkta vai, attiecīgā gadījumā, 91. panta 1. punkta izpratnē viņam nelabvēlīgs akts ir tās pieņemtais lēmums pēc kandidāta situācijas pārskatīšanas (spriedums, 2006. gada 13. decembris, Heus/Komisija,
T‑173/05
,
EU:T:2006:392
,
19.
punkts). Tādējādi pēc pārskatīšanas pieņemtais lēmums aizstāj atlases komisijas sākotnējo lēmumu (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2015. gada 28. aprīlis, Garcia Minguez/Komisija,
F‑72/14
,
EU:F:2015:40
,
26.
punkts).
Šajā lietā jāuzskata, ka šī prasība ir vērsta pret konkursa atlases komisijas 2016. gada 25. janvāra lēmumu, kurš tika pieņemts pēc lūguma pārskatīt konkursa atlases komisijas 2015. gada 5. novembra lēmumu, kuru tas ir aizstājis (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”).
Par pirmo pamatu – pienākuma norādīt pamatojumu pārkāpumu
Prasītājs apgalvo, ka nedz konkursa atlases komisijas 2015. gada 5. novembra lēmums, nedz apstrīdētais lēmums neļauj izprast, kādēļ konkursa atlases komisija ir uzskatījusi, ka viņam nav sešu gadu pieredzes sadarbības attīstības jomā.
Prasītājs, pamatojoties uz 2016. gada 10. jūnija lēmumu par sūdzības noraidīšanu, prezumē, ka problēma ir tajā, ka viņa konsultanta darbība iedzīvotāju un attīstības jautājumos bijusi pašnodarbinātas personas statusā. Tomēr tajā nav paskaidrots, vai šī darbība ir bijusi problemātiska pašnodarbinātas personas statusa, konsultāciju kvalitātes vai veikto darbuzdevumu rakstura dēļ. Šajā ziņā prasītājs norāda, ka viņa profesionālā pieredze konsultanta amatā būtībā ir tāda pati kā tā, kas iegūta darbinieka statusā šajā pašā organizācijā, proti, Eiropas Parlamenta forumā iedzīvotāju un attīstības jautājumos (EPF). Tātad viņa pieredzes izvērtējums ir pretrunīgs un arī pamatojumā ir pretruna.
Prasītājs turklāt apgalvo, ka īpašais pielaišanas nosacījums, kas ir paredzēts paziņojumā par konkursu, tikai precizē, ka pieredzei jābūt “konkursa jomā” un ka šajā posmā netiek prasīts, ka tai “tieši jābūt saistītai ar konkursa jomu [..] vai ka šai pieredzei jābūt atbilstīgai konkursa mērķiem”.
Visbeidzot prasītājs apgalvo, ka 2016. gada 10. jūnija lēmuma par sūdzības noraidīšanu pamatojumu ir formulējis
EPSO
, nevis konkursa atlases komisija, tādējādi to nevar ņemt vērā, izvērtējot, vai ir ievērots pienākums norādīt pamatojumu.
Komisija apstrīd prasītāja argumentus.
Vispirms ir jānorāda, ka vairāki prasītāja norādītie argumenti pirmajā pamatā patiesībā ir vērsti uz to, lai apstrīdēto lēmumu apstrīdētu pēc būtības, un it īpaši konkursa atlases komisijas vērtējumu par viņa profesionālo pieredzi. Taču ir jāatgādina, ka pienākums pamatot lēmumus ir būtiska formalitāte, kas ir jānošķir no jautājuma par pamatojuma pamatotību, kurš attiecas uz strīdīgā akta likumību pēc būtības (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2002. gada 7. marts, Itālija/Komisija,
C‑310/99
,
EU:C:2002:143
,
48.
punkts, un 2015. gada 17. septembris, Ricoh Belgium/Padome,
T‑691/13
, nav publicēts,
EU:T:2015:641
,
32.
punkts).
No tā izriet, ka prasītāja argumenti, kuri attiecas uz apstrīdēto lēmumu pēc būtības, tiks izskatīti otrā pamata ietvaros, kurš attiecas uz acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
Runājot par prasītāja argumentiem saistībā ar apstrīdētā lēmuma pamatojumu, ir jāatgādina, ka atbilstoši Civildienesta noteikumu 25. panta otrajai daļai “jebkurā lēmumā, kas nelabvēlīgi ietekmē [..], ir jānorāda iemesli, uz kuriem pamatojoties, tas pieņemts”.
Turklāt ir jānorāda, ka atbilstoši pastāvīgajai judikatūrai Civildienesta noteikumu 25. panta otrajā daļā paredzētā pienākuma norādīt pamatojumu mērķis ir, pirmkārt, sniegt ieinteresētajai personai nepieciešamās norādes, lai tā zinātu, vai lēmums ir pamatots, un, otrkārt, sniegt iespēju to pārbaudīt tiesā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 19. janvāris, Komisija/Frieberger un Vallin,
T‑232/16 P
, nav publicēts,
EU:T:2017:15
,
40.
punkts un tajā minētā judikatūra).
It īpaši attiecībā uz lēmumiem par atteikumu pielaist dalībai konkursā Eiropas Savienības tiesa ir precizējusi, ka šajā ziņā ir vajadzīgs, lai atlases komisija precīzi norādītu, kādi bija paziņojumā par konkursu noteiktie nosacījumi, par kuriem tika uzskatīts, ka kandidāts tos nav izpildījis (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1990. gada 13. decembris, Gonzalez Holguera/Parlaments,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
,
43.
punkts, un 2007. gada 14. jūnijs, De Meerleer/Komisija,
F‑121/05
,
EU:F:2007:102
,
145.
un
146.
punkts). Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru konkursa atlases komisija konkursā ar lielu dalībnieku skaitu drīkst stadijā, kad tiek lemts par pielaišanu šī konkursa pārbaudījumiem, pamatot atteikumu kopsavilkuma veidā un paziņot kandidātiem tikai atlases kritērijus, kā arī atlases komisijas lēmumu, izņemot, ja šie kandidāti tai tieši lūdz sniegt individuālus paskaidrojumus (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1999. gada 19. jūlijs, Carrión/Padome,
T‑168/97
,
EU:T:1999:154
,
32.
punkts, un 1990. gada 13. decembris, Gonzalez Holguera/Parlaments,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
,
43.
punkts).
Šajā lietā konkursa atlases komisijas 2015. gada 5. novembra lēmumā prasītājs tika informēts, ka viņš nevar piekļūt nākošajai konkursa kārtai tādēļ, ka viņam nav vismaz sešu gadu pieredzes konkursa jomā (skat. iepriekš 12. punktu).
Apstrīdētajā lēmumā tiek atgādināts, ka atbilstoši paziņojumam par konkursu tikai tie kandidāti, kuri atbilst visiem pielaišanas kritērijiem, pamatojoties uz viņu sniegto informāciju pieteikuma veidlapā, var tikt pielaisti konkursam. Tāpat tiek norādīts, ka konkursa atlases komisija ir rūpīgi pārbaudījusi viņa kandidatūru, pievēršot īpašu uzmanību sadaļai par profesionālo pieredzi, un ka tā ir nonākusi pie secinājuma, ka prasītājs neatbilst pielaišanas kritērijiem tādēļ, ka darba pieredze konkursa jomā, proti, sadarbības attīstības jomā, nav pietiekama. Tiek piebilsts, ka prasītāja personīgā pārliecība par veidu, kādā bija jāņem vērā viņa darba pieredze, ir subjektīva un tā nevar aizstāt konkursa atlases komisijas veikto novērtējumu.
Turklāt ir jākonstatē, ka 2016. gada 10. jūnija lēmums par sūdzības noraidīšanu apstiprina apstrīdēto lēmumu, precizējot tā pamatojuma iemeslus. Taču šādā gadījumā nelabvēlīgā akta, kas šajā gadījumā ir apstrīdētais lēmums, tiesiskums ir jāpārbauda, ņemot vērā lēmumā par sūdzības noraidīšanu norādīto pamatojumu, jo šim pamatojumam ir jāsakrīt ar apstrīdēto lēmumu. Faktiski ar lēmumu par sūdzības noraidīšanu iecēlējinstitūcijai (turpmāk tekstā – “iecēlējinstitūcija”) pabeidza apstrīdētā lēmuma pamatojumu, it īpaši, atbildot uz iebildumiem, kurus prasītājs bija izvirzījis savā sūdzībā. Tādējādi, ņemot vērā pirmstiesas procedūras mainīgo raksturu, pamatojums lēmumā par sūdzības noraidīšanu nav noraidāms (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2012. gada 13. jūnijs, Mocová/Komisija,
F‑41/11
,
EU:F:2012:82
,
21.
punkts; rīkojumu, 2016. gada 12. aprīlis, Beiner/Komisija,
F‑135/15
,
EU:F:2016:77
,
24.
punkts, un spriedumu, 2016. gada 10. jūnijs, HI/Komisija,
F‑133/15
,
EU:F:2016:127
,
87.
punkts).
No 2016. gada 10. jūnija lēmuma par sūdzības noraidīšanu izriet, ka, pēc konkursa atlases komisijas domām, prasītāja pieredze, kas ir aprakstīta viņa pieteikuma veidlapas “Ierakstā Nr. 1”, neiekļaujas tieši konkursa jomā, ņemot vērā paziņojuma par konkursu I pielikumā aprakstīto uzdevumu raksturu.
Šādos apstākļos ir jāuzskata, ka apstrīdētā lēmuma pamatojumā, kurš tika papildināts ar 2016. gada 10. jūnija lēmuma par sūdzības noraidīšanu pamatojumu, pietiekami precīzi ir norādīts paziņojumā par konkursu noteiktais nosacījums, kuru prasītājs nebija izpildījis pielaišanas pie konkursa posmā, proti, nosacījums saistībā ar profesionālo pieredzi.
Pārējā daļā ir jāpiebilst, ka prasītāja argumentācija, kas tika iesniegta otrā pamata ietvaros, par acīmredzamu kļūdu vērtējumā parāda, ka viņš varēja pietiekami labi saprast iemeslu, uz kura pamata viņam tika atteikta piekļuve nākamajai konkursa kārtai.
Tādējādi ir jāsecina, ka pirmais pamats ir jānoraida.
Par trešo pamatu – paziņojuma par konkursa prettiesiskumu
Prasītājs apgalvo, ka paziņojuma par konkursu 2. punkts “Atlase pēc kvalifikācijas” tiktāl, ciktāl tas attiecas uz pielaišanas nosacījumu pārbaudes pirmo posmu, ir prettiesisks.
Pretēji Komisijas norādītajam prasītājs trešo pamatu uzskata par pieņemamu, jo saikne starp paziņojuma par konkursa prettiesiskumu un apstrīdēto lēmumu ir neapstrīdama. Bez paziņojuma par konkursu 2. punkta pirmās daļas konkursa atlases komisija nevarēja noraidīt prasītāja kandidatūru pirmā pielaišanas posma beigās.
Prasītājs apstrīd arī Komisijas argumentu, saskaņā ar kuru paziņojuma par konkursu 2. punkta iespējamas atzīšanas par prettiesisku tiešas sekas nebūs apstrīdētā lēmuma atcelšana, jo pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs” norādīto atbilžu ņemšana vērā katrā ziņā būtu novedusi pie prasītāja izslēgšanas. Šis pēdējais minētais jautā, kā Komisija varēja nonākt pie šāda secinājuma, ņemot vērā, ka konkursa atlases komisija tieši nav ņēmusi vērā šīs sadaļas saturu.
Pēc būtības prasītājs apgalvo, ka kvalifikācijas un it īpaši profesionālās pieredzes izvērtēšana, “ņemot vērā konkursa mērķus” un līdz ar to vakanto amatu, noteikti nozīmē, ka ir jāizmanto informācija, kas ir ietverta kandidāta veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs”, tādējādi, lai varētu veikt kandidātu salīdzinošu, pilnīgu, konkrētu, rūpīgu un objektīvu izvērtēšanu. Nevar uzskatīt, ka šāda izvērtēšana attiecībā uz prasītāju būtu veikta nopietni, ja nav notikusi visu diplomu, profesionālās pieredzes un valodu zināšanu, ko norādījis katrs kandidāts, īpaša un konkrēta analīze, pamatojoties uz objektīviem un izsvērtiem kritērijiem. Šajā ziņā prasītājs citē Atklātos konkursus reglamentējošo vispārīgo noteikumu (
OV 2015, C 70A, 1. lpp.
; turpmāk tekstā – “atklāto konkursu noteikumi”) 2.4. punktu, kurā ir paredzēts, ka atlases pamatā ir “tikai” atbildes uz konkrētajiem jautājumiem tiešsaistes pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs” (ceturtā daļa) un ka atlases komisija saņem “ikviena kandidāta atbildes vienādā strukturētā satvarā”, un tas palīdz “rūpīgi, objektīvi un salīdzinoši novērtēt visu kandidātu rezultātus” (otrā daļa).
Nepilnīga pieeja attiecībā uz kvalifikācijas, kandidātu vai atlases kritēriju salīdzināšanu esot pretēja Civildienesta noteikumu 27. pantam un pamatmērķim pieņemt darbā “visspējīgākos, visefektīvākos un visgodprātīgākos” ierēdņus.
Turklāt Civildienesta noteikumu III pielikuma 5. pantā, kurš pieņemts, īstenojot Civildienesta noteikumu 29. panta 1. punktu, ir skaidri precizēts, ka tad, ja konkurss ir balstīts uz kvalifikāciju, atlases komisija nosaka principus kandidātu kvalifikācijas vērtēšanai un pēc tam “apsver to kandidātu kvalifikāciju”, kas ir pielaisti.
Turklāt, lai gan paziņojuma par konkursu 2. punkta otrajā daļā ir paredzēta atlases pēc kvalifikācijas “otrā kārta”, izmantojot kandidātu sniegto informāciju pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs” un salīdzinot katram kandidātam piešķirto punktu skaitu pēc punktiem, kas iegūti 14 izsvērtos atlases kritērijos, lai izvēlētos tās kandidatūras, kuras vislabāk atbilst veicamajiem pienākumiem, šī norma zaudētu jebkādu lietderīgo iedarbību, ja šādu atlasi daļēji varētu veikt jau tad, kad tiek izvērtēti pielaišanas nosacījumi, kas kļūdaini tikuši nosaukti par atlases pēc kvalifikācijas “pirmo kārtu”, bez jebkādas procedūras, kas garantētu kandidātu salīdzinošu un objektīvu izvērtējumu un labāko kandidātu izvēli.
Komisija apstrīd prasītāja argumentus.
Vispirms ir jānorāda, ka trešā pamata ietvaros, kurš ir par paziņojuma par konkursa prettiesiskumu, prasītājs norāda argumentus, kuru mērķis ir konstatēt, ka paziņojumā par konkursu nav ņemtas vērā Civildienesta noteikumu un atklāto konkursu noteikumu normas, bet arī argumentus, ar kuriem viņš cenšas pierādīt, ka konkursa atlases komisija ir nepareizā veidā piemērojusi paziņojumu par konkursu.
Faktiski trešā pamata ietvaros prasītājs apgalvo, ka konkursa atlases komisija esot nepareizi rīkojusies, pārbaudot viņa pieredzes atbilstību vakantajam amatam pirmajā pielaišanas posmā, kas, pēc prasītāja domām, bija jādara otrajā – atlases pēc kvalifikācijas – posmā. Šī argumentācija ir jāuzskata par tādu, kas ir norādīta otrā pamata pirmā iebilduma pamatojumam, kurš ir par acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Tātad tas tiks izskatīts, izskatot šo pēdējo minēto pamatu.
Pirms pārbaudīt trešā pamata pamatotību, ir jāizvērtē tā pieņemamība, ko Komisija apstrīd.
Vispirms ir jāatgādina, ka, lai gan prasītājam ir tiesības noteiktajā termiņā iesniegt tiešu prasību par konkursa paziņojumu, ja tas ir viņam nelabvēlīgs iecēlējinstitūcijas lēmums Civildienesta noteikumu 90. un 91. panta izpratnē, [tomēr] prasības, kas vērsta pret lēmumu nepielaist viņu pie konkursa, ietvaros viņš nezaudē savas tiesības tikai tāpēc, ka viņš nav laikus apstrīdējis paziņojumu par konkursu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1993. gada 16. septembris, Noonan/Komisija,
T‑60/92
,
EU:T:1993:74
,
21.
punkts, un 2006. gada 31. janvāris, Giulietti/Komisija,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
,
40.
punkts). Konkursa kandidātam faktiski nevar tikt atņemtas tiesības pilnībā, ieskaitot konkursa paziņojumā noteikto, apstrīdēt tāda individuāla pret viņu pieņemta lēmuma pamatotību, ar ko izpilda šajā paziņojumā paredzētos nosacījumus, jo tikai šis piemērošanas lēmums individualizē tā tiesisko stāvokli un sniedz viņam drošu informāciju par to, kā un kādā mērā ir skartas viņa konkrētās intereses (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1993. gada 16. septembris, Noonan/Komisija,
T‑60/92
,
EU:T:1993:74
,
23.
punkts, un 2006. gada 31. janvāris, Giulietti/Komisija,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
,
41.
punkts). Proti, kamēr atlases komisija nebija noraidījusi prasītāju kandidatūras, viņu interese apstrīdēt konkursa paziņojumu vēl bija neskaidra, tādējādi prasītājiem nevar pārmest, ka viņi minēto paziņojumu nav apstrīdējuši Civildienesta noteikumu 90. un 91. pantā paredzētajos termiņos. Tāpēc prasītājs saistībā ar prasību par vēlākiem aktiem drīkst atsaukties uz pārkāpumiem agrākos aktos, kas ir cieši saistīti ar vēlākajiem (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 15. septembris, Komisija/FE,
T‑734/15 P
,
EU:T:2017:612
,
115.
punkts).
Savukārt, ja nepastāv cieša saikne starp apstrīdētā lēmuma pamatojumu un pamatu par laikus neapstrīdētā konkursa paziņojuma apgalvoto nelikumību, šis pamats ir atzīstams par nepieņemamu saskaņā ar absolūtām normām par prasības iesniegšanas termiņiem, atkāpe no kurām šādos gadījumos apdraudētu tiesiskās noteiktības principu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1986. gada 11. marts, Adams u.c./Komisija,
294/84
,
EU:C:1986:112
,
17.
punkts; 1993. gada 16. septembris, Noonan/Komisija,
T‑60/92
,
EU:T:1993:74
,
27.
punkts; un 2006. gada 31. janvāris, Giulietti/Komisija,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
,
42.
punkts).
Ņemot vērā visus šos apsvērumus, ir jānosaka, vai šajā lietā pastāv cieša saikne starp apstrīdētā lēmuma pamatojumu un trešo pamatu, kas ir par paziņojuma par konkursu 2. punkta prettiesiskumu.
Šajā ziņā no apstrīdētā lēmuma pamatojuma izriet, ka šis lēmums ir ticis pieņemts tādēļ, ka prasītāja profesionālā pieredze konkursa jomā nav bijusi pietiekami ilga.
Šāds pamatojums, kas izriet tikai no konkursa atlases komisijas veiktā pielaišanas nosacījumus novērtējuma, tika pieņemts, izpildot paziņojuma par konkursu 2. punktu, kurā ir tieši paredzēts, ka atlases komisijai vispirms ir jāpārbauda, vai ir ievēroti pielaišanas nosacījumi, un tad tā var veikt atlasi pēc kvalifikācijas tikai no tiem kandidātiem, kas ir pielaisti.
Prasītājs kritizē paziņojuma par konkursu 2. punkta tiesiskumu, jo viņu esot drīkstēts noraidīt pēc viņa kandidatūras pilnīgas un salīdzinošas pārbaudes salīdzinājumā ar citiem kandidātiem, nevis tikai pēc vienkāršas pielaišanas nosacījumu pārbaudes. Citiem vārdiem sakot, prasītājs norāda, ka paziņojuma par konkursu 2. punkts, saskaņā ar kuru ir noraidīta viņa kandidatūra, ir prettiesisks, jo tajā ir paredzēts pirmais izslēdzošais posms, pamatojoties tikai uz pielaišanas nosacījumu pārbaudi, lai gan, viņaprāt, viņa kandidatūru drīkstēja noraidīt tikai pēc viņa kandidatūras pilnīgas un salīdzinošas izvērtēšanas, pamatojoties uz viņa pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs” ietverto informāciju.
Tādējādi prasītājs norāda, ka paziņojuma par konkursu 2. punkts ir prettiesisks, kuru piemērojot apstrīdētajā lēmumā viņam netika ļauts turpināt dalību konkursā. Tātad trešais pamats ir jāatzīst par pieņemamu un jānoraida Komisijas izvirzītā iebilde par nepieņemamību.
Attiecībā uz trešā pamata pamatotību vispirms ir jāatgādina, ka konkursa organizēšanas mērķis ir aizpildīt vakantos amatus iestādēs un attiecīgi, kā it īpaši izriet no Civildienesta noteikumu III pielikuma 1. panta pirmās daļas un 4. panta, iecēlējinstitūcijai ir jāsagatavo paziņojums par konkursu un šajā ziņā jānolemj, kura ir vispiemērotākā kandidātu atlases metode atbilstoši prasībām saistībā ar vakantajiem amatiem un, vispārīgāk, atbilstoši dienesta interesēm (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2006. gada 27. septembris, Blackler/Parlaments,
T‑420/04
,
EU:T:2006:282
,
45.
punkts).
Tomēr ir jāuzsver, ka šāda novērtējuma brīvības īstenošana, ko veic iecēlējinstitūcija, neatkarīgi no to personu skaita, kuras var iesniegt pieteikumus attiecīgajā konkursā, noteikti ir ierobežota ar spēkā esošo noteikumu un vispārējo tiesību principu ievērošanu. No tā izriet, ka iecēlējinstitūcijas izraudzītajai metodei ir jābūt tādai, kas, pirmkārt, ir vērsta uz to, lai ieceltu amatā visspējīgākās un visefektīvākās personas atbilstoši Civildienestu noteikumu 27. pantam, otrkārt, atbilstoši Civildienesta noteikumu III pielikuma 5. pantam nosaka neatkarīgai atlases komisijai uzdevumu katrā atsevišķā gadījumā izvērtēt, vai katra kandidāta iesniegtie diplomi vai darba pieredze atbilst līmenim, kāds prasīts Civildienesta noteikumos un paziņojumā par konkursu, un, treškārt, noslēdzas ar kandidātu konsekventu un objektīvu atlasi (spriedums, 2013. gada 16. septembris, Glantenay u.c./Komisija,
F‑23/12 un F‑30/12
,
EU:F:2013:127
,
70.
punkts).
Būtībā prasītājs apgalvo, ka tas, ka kandidāti tiek izslēgti pēc pielaišanas nosacījumu pārbaudes, neizvērtējot viņu kandidatūru, balstoties uz informāciju, kuru tie ir paziņojuši savas pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs”, ir pretēji Civildienesta noteikumu 27. un 29. pantam, Civildienesta noteikumu III pielikuma 5. pantam un atklāto konkursu noteikumiem.
Tādējādi prasītājs uzskata, ka paziņojuma par konkursu prettiesiskums izriet no tā, ka kandidāti tiek noraidīti priekšlaicīgā stadijā, neveicot pilnīgu un konkrētu viņu kandidatūras pārbaudi saistībā ar vakanto amatu.
Vispirms ir jānorāda uz pretrunu starp prasītāja norādīto argumentāciju trešā pamata ietvaros un to, kas norādīta turpmāk, runājot par otrā pamata pirmo iebildumu par acīmredzamu kļūdu vērtējumā. Šī pēdējā iebilduma ietvaros prasītājs, tieši pretēji, konkursa atlases komisijai pārmet, ka tā ir veikusi vairāk nekā tikai minimālo pielaišanas nosacījumu abstraktu pārbaudi un nav atlikusi uz vēlāku posmu viņa pieredzes atbilstības pārbaudi vakantajam amatam.
Turklāt ir jāpārbauda, vai paziņojuma par konkursu 2. punktā sadaļā “Atlases procedūra” ieviestā stingrā atšķirība starp pielaišanas posmu un atlases pēc kvalifikācijas posmu nav pretēja Civildienesta noteikumiem un atklāto konkursu noteikumiem.
Pirmkārt, ir jākonstatē, ka, lai gan, kā norāda prasītājs, no atklāto konkursu noteikumu 2.4. punkta izriet, ka otrais posms “notiek pēc tam, kad [ir sniegtas] atbildes uz konkrētajiem jautājumiem tiešsaistes pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs””, no minētā punkta arī izriet, ka “atlase pēc kvalifikācijas notiek pēc tam, kad, pamatojoties uz tiešsaistes pieteikumu, ir pārbaudīta piemērotība” un ka “atlases komisija vērtē tikai to kandidātu kvalifikāciju, par kuriem konstatēts, ka tie atbilst piemērotības nosacījumiem”.
Otrkārt, ir jākonstatē, ka kandidātu noraidīšana pielaišanas nosacījumu pārbaudes posmā ir tieši paredzēta konkursa procedūrā, kāda izriet no Civildienesta noteikumu III pielikuma 5. panta pirmās daļas, kurā ir paredzēts, ka “pēc šo [kandidātu] lietu izskatīšanas atlases komisija izveido to kandidātu sarakstu, kuri atbilst konkursa paziņojumā noteiktajām prasībām”, un šī paša pielikuma 5. panta ceturtās daļas, saskaņā ar kuru gadījumā, ja konkurss ir balstīts uz pārbaudījumiem un kvalifikāciju, kā tas bija izskatāmajā lietā, “atlases komisija nosaka, kuri no sarakstā iekļautajiem kandidātiem tiks pielaisti pārbaudījumiem”.
Turklāt ir jānorāda, ka prasītāja pieminētā Civildienesta noteikumu III pielikuma 5. panta trešā daļa attiecas uz konkursiem, kas balstīti uz kvalifikāciju, un tādējādi tā nav piemērojama strīdīgajam konkursam, kurš bija konkurss, kas balstīts uz kvalifikāciju un pārbaudījumiem. Katrā ziņā šī prasītāja minētā tiesību norma paredz, ka atlases komisija apsver tikai “to kandidātu kvalifikāciju, kas iekļauti pirmajā daļā minētajā sarakstā”, proti, to kandidātu sarakstā, kas atbilst paziņojumā par konkursu noteiktajiem pielaišanas nosacījumiem.
Tātad no Civildienesta noteikumu III pielikuma 5. panta normām, kā arī no atklāto konkursu noteikumu 2.4. punkta izriet, ka otrais posms attiecas tikai uz tiem kandidātiem, kuri ir izpildījuši pielaišanas nosacījumus. Tādējādi saskaņā ar piemērojamām tiesību normām paziņojumā par konkursu ne tikai varēja, bet vajadzēja paredzēt iepriekšēju pārbaudi par atbilstību pielaišanas nosacījumiem, pirms konkursa atlases komisija uzsāk atlasi pēc kvalifikācijas.
Prasītājs nenorāda argumentus, ar ko varētu pierādīt, ka, ievērojot iepriekš minētos Civildienesta noteikumu III pielikumā un atklāto konkursu noteikumu normās minētos nosacījumus, iecēlējinstitūcija tomēr ir pārkāpusi vispārīgākus priekšrakstus, kas noteikti Civildienesta noteikumu 27. un 29. pantā. Katrā ziņā prasītājs neapgalvo, pat ne pakārtoti, ka atklāto konkursu noteikumu 2.4. punkts un Civildienesta noteikumu III pielikuma 5. pants būtu prettiesiski, ņemot vērā minētos Civildienesta noteikumu pantus.
Šādos apstākļos trešais pamats par paziņojuma par konkursu prettiesiskumu ir jānoraida kopumā.
Par otro pamatu – acīmredzamu kļūdu vērtējumā
Otrais pamats sastāv no diviem iebildumiem.
Pirmais iebildums ir par to, ka konkursa atlases komisija pārbaudes posmā par pielaišanas nosacījumu ievērošanu ir ne tikai pārbaudījusi, vai prasītājs ir izpildījis nosacījumu par profesionālo pieredzi konkursa jomā, bet arī novērtējusi viņa profesionālās pieredzes atbilstību vakantajam amatam, kas, pēc prasītāja domām, bija jādara tikai vēlākā posmā, veicot atlasi pēc kvalifikācijas.
Ar otro iebildumu viņš pārmet konkursa atlases komisijai, ka tā ir uzskatījusi, ka prasītāja pieteikuma veidlapas “Ierakstā Nr. 1” aprakstītā pieredze neietilpst “konkursa jomā”.
Komisija apstrīd prasītāja argumentus.
Par pirmo iebildumu
Prasītājs būtībā apgalvo, ka konkursa atlases komisija ir pieļāvusi kļūdu vērtējumā, nenošķirot savas pārbaudes priekšmetu pirmajā – pielaišanas konkursam posmā – no priekšmeta otrajā – atlases pēc kvalifikācijas – posmā. Prasītājs uzskata, ka pirmajā posmā konkursa atlases komisijai bija tikai jāpārbauda, vai viņa profesionālā pieredze ietilpst konkursa jomā. Tikai otrajā posmā atlases komisijai esot bijis jāpārbauda, vai kandidātu profesionālā pieredze bija atbilstoša vakantajam amatam, pamatojoties uz informāciju, kas iekļauta pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs”. Taču prasītājs uzskata, ka konkursa atlases komisija ir sajaukusi divus posmus, vispirms pārbaudot viņa pieredzes atbilstību vakantajam amatam.
Ir svarīgi vispirms norādīt, ka prasītāja sniegtā paziņojuma par konkursu interpretācija, kura ir tāda pati, kādu sniedz Komisija, ir pareiza.
Proti, paziņojumā par konkursu ir ietverta sadaļa “Atlases procedūra”, kuras 2. punkts “Atlase pēc kvalifikācijas” ir izteikts šādi:
“Pirmkārt, atbilstība prasībām tiks pārbaudīta, pamatojoties uz datiem, kas sniegti kandidāta pieteikumā tiešsaistē.
[..]
Otrkārt, tikai attiecībā uz kandidātiem, kuri atbilst prasībām un kuri atlasīti, kā aprakstīts iepriekš, atlasi pēc kvalifikācijas veiks, izmantojot kandidātu sniegto informāciju pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs” [..]. Atlases komisija katram atlases kritērijam nosaka reizinātāju (no 1 līdz 3), kas atspoguļo kritērija relatīvo nozīmīgumu, un katrai kandidāta atbildei tiek piešķirti 0 līdz 4 punkti.
Tad, lai noteiktu kandidātus, kuru kvalifikācija vislabāk atbilst paredzētajiem pienākumiem, atlases komisija punktus reizina ar katra kritērija reizinātāju un saskaita iegūtos punktus.”
No paziņojuma par konkursu 2. punkta skaidri izriet, ka pielaišanas nosacījumu pārbaudes posms, kuru ievada vārds “pirmkārt”, ir pirms atlases pēc kvalifikācijas posma, kuru ievada vārds “otrkārt”. Tāpat ir nepārprotami, ka kandidātiem, kas neizpilda pielaišanas nosacījumus un kas tādēļ netiek uzskatīti par pielaižamiem, netiek ļauts piedalīties atlasē pēc kvalifikācijas.
Protams, kā norāda prasītājs un kam piekrīt Komisija, 2. punkta nosaukums, proti, “Atlase pēc kvalifikācijas” rada sajukumu, liekot uzskatīt, ka šis punkts skar tikai atlases pēc kvalifikācijas posmu. Tomēr, kā izriet no tā skaidrā satura, atlases pēc kvalifikācijas posms ir pēc pielaišanas posma, un katrā no šiem posmiem konkursa atlases komisija veic īpašu pārbaudi. Pielaišanas posmā atlases komisijai ir jāpārbauda, vai ir izpildīti pielaišanas nosacījumi, kas definēti sadaļā “Atbilstības nosacījumi” un šajā gadījumā – vai kandidātu profesionālā pieredze iekļaujas konkursa jomā. Atlases pēc kvalifikācijas posmā un tikai no tiem kandidātiem, kas izpildījuši pielaišanas nosacījumus, konkursa atlases komisija izvēlas kandidātus, balstoties uz viņu paziņoto informāciju pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs”.
Tātad lietas dalībnieku uzskats neatšķiras par paziņojuma par konkursu interpretāciju un it īpaši par to, ka pielaišanas nosacījumu pārbaudes posms atšķiras no atlases pēc kvalifikācijas posma, otrajā posma pielaižot tikai tos kandidātus, kuri ir veiksmīgi izturējuši pirmo posmu.
Tas, ko prasītājs pārmet konkursa atlases komisijai, ir, ka viņa profesionālās pieredzes atbilstība vakantajam amatam tika vērtēta pirmajā kārtā, proti, pielaišanas posmā, kas, viņaprāt, bija jādara otrajā posmā, proti, atlasē pēc kvalifikācijas.
Šajā ziņā vispirms ir jāatgādina, ka pirmajā posmā konkursa atlases komisijai bija tostarp jāpārbauda, vai kandidāti ir izpildījuši īpašos nosacījumus, kas minēti paziņojuma par konkursu sadaļā “Atbilstības nosacījumi” un attiecas uz kvalifikāciju un profesionālo pieredzi. Saskaņā ar šiem nosacījumiem kandidātiem ir jābūt:
“vismaz četrus gadus ilgai pabeigtai augstākajai izglītībai, ko apliecina diploms, un pēc diploma saņemšanas iegūtai vismaz sešus gadus ilgai darba pieredzei šajā konkursa jomā,
vai
vismaz trīs gadus ilgai pabeigtai augstākajai izglītībai, ko apliecina diploms, un pēc diploma saņemšanas iegūtai vismaz septiņus gadus ilgai darba pieredzei šajā konkursa jomā”.
Tātad konkursa atlases komisijai bija jāpārbauda, vai kandidātiem tostarp ir profesionālā pieredze (seši vai septiņi gadi, atkarībā no gadījuma) “konkursa jomā”, kas ir definēta konkursa nosaukumā – “Sadarbība attīstības jomā un palīdzības ārpussavienības valstīm pārvaldība”.
Kā izriet no 2016. gada 10. jūnija lēmuma par sūdzības noraidīšanu un no prasītāja kvalifikācijas novērtējuma lapas, kas pievienota iebildumu rakstam, konkursa atlases komisija uzskatīja, ka prasītājs nav izpildījis nosacījumu par vismaz sešu gadu pieredzi konkursa jomā, ņemot vērā paziņojuma par konkursu I pielikumā aprakstīto pienākumu raksturu. Tādējādi, lai pārbaudītu, vai prasītāja profesionālā pieredze iekļaujas “konkursa jomā”, konkursa atlases komisija balstījās uz vakantā amata pienākumu aprakstu paziņojuma par konkursu I pielikumā.
Taču, lai gan konkursa pirmajā posmā konkursa atlases komisijai ir tikai jāpārbauda, vai kandidātam ir pieredze konkursa jomā, lai to izdarītu, tai ir jāsalīdzina kandidāta veiktā darbība, kāda norādīta viņa pieteikuma veidlapā, ar vakantā amata pienākumiem. Turklāt šāda veida
modus operandi
ir skaidri paredzēts prasītāja minēto atklāto konkursu noteikumu 1.3. punktā, no kura izriet:
“Darba pieredze tiks ņemta vērā tikai par to darbu, kura saturs ir saistīts ar pienākumiem, kas aprakstīti paziņojumā par konkursu, kuram kandidāts reģistrējies.
[..]
Ievērojiet, ka tad, ja paziņojumā par konkursu prasīta darba pieredze konkursa jomā, darba pieredzes elementi [..] tiks ņemti vērā tikai tad, ja tie ir konkrētajai jomai būtiski.
Ir svarīgi pieteikumā iespējami sīki aprakstīt pildītos darba pienākumus, lai atlases komisija varētu pienācīgi izvērtēt pieredzes atbilstību amatam.”
Šādu konkursa atlases komisijas
modus operandi
apstiprina arī pastāvīgā judikatūra, saskaņā ar kuru pielaišanas nosacījumi ir jāinterpretē konkrēta konkursa mērķu gaismā, kas izriet no vakantā amata pienākumu apraksta, pat ja daļa par pienākumu raksturu un daļa par konkrētajā paziņojumā par konkursu norādītajiem pielaišanas nosacījumiem ir jāizskata kopā (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2000. gada 14. jūlijs, Teixeira Neves/Tiesa,
T‑146/99
,
EU:T:2000:194
,
34.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Salīdzinot kandidāta veiktos pienākumus, kas ir aprakstīti viņa pieteikuma veidlapas iedaļā “Darba pieredze”, ar vakantā amata pienākumiem, kas aprakstīti paziņojuma par konkursu I pielikumā, atlases komisija, pretēji prasītāja apgalvotajam, nav izvērtējusi viņa pieredzes atbilstību vakantajam amatam. Šis novērtējums ir jāveic atlases pēc kvalifikācijas posmā, kas notiek pēc tam. Kā izriet no paziņojuma par konkursu 2. punkta, šajā otrajā posmā atlases komisija izvēlas kandidātus, kuri ir veiksmīgi nokārtojuši pirmo posmu, ņemot vērā paziņoto informāciju viņu pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs” un paziņojuma par konkursu III pielikumā uzskaitītos atlases kritērijus. Šajā otrajā posmā, kā ir norādīts paziņojuma par konkursu 2. punktā, atlases komisija izvēlas “kandidātus, kuru kvalifikācija vislabāk atbilst paredzētajiem pienākumiem”.
Pārējā daļā ir jākonstatē, ka prasītājs tikai apgalvo, ka konkursa atlases komisija pielaišanas posmā ir ņēmusi vērā informāciju, kas ietverta pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs”, un tātad paziņojuma par konkursu III pielikumā uzskaitītos atlases kritērijus, šajā ziņā nesniedzot nekādus sākotnējos pierādījumus.
No tā izriet, ka prasītāja pirmais iebildums balstās uz to, ka konkursa atlases komisija ir sajaukusi savas pārbaudes priekšmetu, kura, pretēji prasītāja apgalvotajam, nav pirmajā posmā pārbaudījusi viņa profesionālās pieredzes atbilstību vakantajam amatam, ņemot vērā paziņojuma par konkursu III pielikumā noteiktos atlases kritērijus, bet tikai pārbaudījusi, vai viņa pieredze ietilpst konkursa jomā, salīdzinot viņa pieteikuma veidlapā izklāstīto pieredzi ar paziņojuma par konkursu I pielikumā aprakstītajiem pienākumiem.
Ievērojot iepriekš minētos apsvērumus, pirmais iebildums tātad ir jānoraida.
Par otro iebildumu
Vispirms ir jāatgādina, ka saskaņā ar 2016. gada 10. jūnija lēmumu par sūdzības noraidīšanu un prasītāja kvalifikācijas novērtēšanas lapu, kas pievienota iebildumu rakstam, konkursa atlases komisija nav uzskatījusi, ka prasītāja pieredze, kas aprakstīta viņa pieteikuma veidlapas “Ierakstā Nr. 1”, ir bijusi “tieši “konkursa jomā”, proti, sadarbība attīstības jomā un palīdzības ārpussavienības valstīm pārvaldība”.
Ar otro iebildumu prasītājs apstrīd šo konkursa atlases komisijas vērtējumu. It īpaši viņš kritizē to, ka konkursa atlases komisija ir atšķirīgi novērtējusi viņa pieteikuma veidlapas “Ierakstā Nr. 1” aprakstīto pieredzi un “Ierakstā Nr. 2” aprakstīto pieredzi.
Tātad ir jāpārbauda, vai konkursa atlases komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka prasītāja profesionālā pieredze, kas aprakstīta viņa pieteikuma veidlapas “Ierakstā Nr. 1”, neiekļaujas konkursa jomā.
Šajā ziņā vispirms ir jāatgādina, ka atlases komisijai ir saistošs publicētais paziņojuma par konkursu teksts. Faktiski paziņojumu par konkursiem būtiska loma ir pēc iespējas precīzāk informēt ieinteresētās personas par to nosacījumu būtību, kuri ir jāizpilda, lai varētu ieņemt attiecīgo amatu, lai tās varētu izvērtēt, pirmkārt, vai pieteikties, un, otrkārt, kādi apliecinoši dokumenti ir svarīgi atlases komisijas darbam un tādēļ būtu jāpievieno pieteikuma veidlapām (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2001. gada 3. aprīlis, Zaur‑Gora un Dubigh/Komisija,
T‑95/00 un T‑96/00
,
EU:T:2001:114
,
47.
punkts, un spriedumu, 2010. gada 13. septembris, Spānija/Komisija,
T‑156/07 un T‑232/07
, nav publicēts,
EU:T:2010:392
,
87.
punkts).
It īpaši runājot par pielaišanas pie konkursa nosacījumu saistībā ar profesionālo pieredzi, tika nospriests, ka paziņojums par konkursu, kura mērķis ir “pēc iespējas precīzāk informēt ieinteresētās personas”, neliedz atlases komisijai saglabāt atbildību katrā atsevišķā gadījumā par novērtējumu, vai katra kandidāta deklarētā profesionālā pieredze atbilst paziņojumā par konkursu prasītajam līmenim (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1989. gada 12. jūlijs, Belardinelli u.c./Tiesa,
225/87
,
EU:C:1989:309
,
13.
punkts, un 2004. gada 25. marts, Petrich/Komisija,
T‑145/02
,
EU:T:2004:91
,
37.
punkts).
Saskaņā ar Civildienesta noteikumu normām par konkursa procedūrām atlases komisijai šajā ziņā ir plaša novērtējuma brīvība, izvērtējot gan kandidātu iepriekšējās profesionālās pieredzes raksturu un ilgumu, gan arī vairāk vai mazāk ciešo saikni, kāda šai pieredzei var būt ar attiecīgā amata prasībām. Tādējādi Vispārējai tiesai likumības pārbaudes ietvaros ir vienīgi jāpārbauda, vai šīs brīvības izmantošanā nav pieļauta acīmredzama kļūda (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1990. gada 13. decembris, Gonzalez Holguera/Parlaments,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
,
54.
punkts, un 2005. gada 30. jūnijs, Eppe/Parlaments,
T‑439/03
, nav publicēts,
EU:T:2005:266
,
36.
punkts).
Šajā pārbaudē Savienības tiesai ir jāņem vērā, ka konkursa kandidātam principā un saskaņā ar pastāvīgo judikatūru pienākas iesniegt atlases komisijai visu informāciju un dokumentus, kuri var būt noderīgi viņa kandidatūras izvērtēšanai, lai atlases komisija varētu pārbaudīt, vai viņš atbilst paziņojumā par konkursu izvirzītajiem nosacījumiem,
a fortiori
, ja viņš ir saņēmis tiešu un formālu lūgumu to darīt (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1989. gada 12. jūlijs, Belardinelli u.c./Tiesa,
225/87
,
EU:C:1989:309
,
24.
punkts, un 1990. gada 20. jūnijs, Burban/Parlaments,
T‑133/89
,
EU:T:1990:36
,
31.
un
34.
punkts). Tātad atlases komisija, nolemjot, vai kandidātu pielaist vai nepielaist dalībai konkursā, drīkst izskatīt tikai pieteikuma veidlapu un tās pielikumus (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2002. gada 13. marts, Martínez Alarcón/Komisija,
T‑357/00, T‑361/00, T‑363/00 un T‑364/00
,
EU:T:2002:66
,
76.
punkts, un 2002. gada 28. novembris, Pujals Gomis/Komisija,
T‑332/01
,
EU:T:2002:289
,
42.
–
44.
punkts).
Turklāt šīs lietas kontekstā jāprecizē, ka, ņemot vērā konkursa atlases komisijai atzīto plašo novērtējuma brīvību, lai varētu konstatēt, ka tā ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu faktu vērtējumā, kas varētu pamatot pieņemtā lēmuma atcelšanu, prasītāja sniegtajiem pierādījumiem ir jābūt pietiekamiem, lai atspēkotu administrācijas veiktā faktu vērtējuma ticamību (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2013. gada 24. aprīlis, Demeneix/Komisija,
F‑96/12
,
EU:F:2013:52
,
45.
punkts, un rīkojumu, 2016. gada 12. aprīlis, Beiner/Komisija,
F‑135/15
,
EU:F:2016:77
,
38.
punkts).
Kā izriet no šī sprieduma 87. un 88. punkta, pielaišanas nosacījumi ir jāinterpretē, ņemot vērā konkrēta konkursa mērķus, kuri izriet no vakantā amata pienākumu apraksta, līdz ar to daļa par pienākumu raksturu un daļa par konkrētajā paziņojumā par konkursu norādītajiem pielaišanas nosacījumiem ir jāizskata kopā.
Šajā lietā paziņojuma par konkursu I pielikumā, kurā ir aprakstīti vakantā amata pienākumi, ir minēts, ka administratoriem būs jāveic uzdevumi sadarbības attīstības jomā, piemēram, “piedalīties ar attīstību saistītu jautājumu un politikas analīzē, valstu un reģionālo attīstības politiku [..] izstrādē un stratēģiskos dialogos ar attiecīgajiem partneriem un ieinteresētajām personām”, “piedalīties attīstības sadarbības projektu un programmu noteikšanā un sagatavošanā”, “piedalīties attīstības sadarbības projektu un programmu darbības pārvaldībā, tostarp noteikumu izstrādē, uzaicinājumu iesniegt priekšlikumus organizēšanā, līgumu parakstīšanā un īstenošanas uzraudzībā”, “piedalīties attīstības sadarbībai paredzētu budžeta atbalsta programmu darbības pārvaldībā”, “nodrošināt attīstības sadarbības projektu un programmu uzraudzību un novērtēšanu” un “nodrošināt saikni ar visām iesaistītajām personām, piemēram, valdību partneriem, starptautiskajām un reģionālajām organizācijām, dalībvalstīm un pilsonisko sabiedrību sadarbības attīstības jomā”.
Prasītāja pieteikuma veidlapas “Ierakstā Nr. 1”, kas atbilst viņa profesionālai pieredzei par laika posmu no 2012. gada 1. oktobra līdz 2015. gada 8. maijam, pieredzes veids ir definēts kā “sabiedriskās attiecības” un darbības, kuras prasītājs ir veicis, ir aprakstītas šādi: “Sadarbība ar ievēlētiem un neievēlētiem pārstāvjiem, parlamentu iestādēm, starptautiskām organizācijām, vietējām un starptautiskām nevalstiskām organizācijām un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem parlamentārās aizstāvības darbībās, kurās notiek politikas izstrāde un īstenošana. Projektu priekšlikumu sagatavošana, izstrāde un vadība, parlamenta atbalsta materiālu izplatīšana (divvalodīgais biļetens, rokasgrāmatas, informācijas memorandi) un atbalsts parlamentārām iniciatīvas grupām (uzklausīšana, sarunu galdi, grozījumi, jautājumi, debates, vēstules, viedokļu formulēšana).”
“Ieraksta Nr. 1” sadaļā “Darbības veids vai nozare” ir precizēts, ka tā attiecas uz “sabiedriskām attiecībām un konsultācijām atbalsta dienestos iedzīvotāju un attīstības jautājumos”.
Tādējādi darbības nozare “Ierakstā Nr. 1” norāda uz iedzīvotāju un attīstības jautājumiem, par kuriem netiek apstrīdēts, ka tie ietilpst konkursa jomā, kas ir par sadarbību attīstības jomā un palīdzības ārpussavienības valstīm pārvaldību.
Tajā pašā laikā, kā norāda Komisija, “Ierakstā Nr. 1” aprakstītie uzdevumi bija konsultācijas par palīdzību “atbalsta darbībai parlamentā”. Turklāt sadaļās “Pieredzes veids” un “Darbības veids vai nozare”, atbilstoši kurām ir jāinterpretē pienākumi, ir atsauce vai nu uz “sabiedrisko attiecību” darbību, vai uz “sabiedriskām attiecībām un konsultēšanu atbalsta (
advocacy
) dienestos”.
Atbilstoši šī sprieduma 87. un 88. punktā atgādinātajiem principiem šie pienākumi ir jāizskata, ņemot vērā vakantā amata uzdevumus, kuri ir aprakstīti paziņojuma par konkursu I pielikumā un kuros tostarp ietilpst darbības pārvaldības izveide un nodrošināšana, kā arī programmu sadarbības attīstības jomā novērtēšana un norises uzraudzība vai budžeta atbalsts šādām sadarbības attīstības programmām.
Taču atlases komisija prasītāja “Ierakstā Nr. 1” norādītos pienākumus varēja saprast kā tādus, kas, šķiet, neietver sadarbības programmas vai budžeta atbalsta darbības īstenošanas pienākumus. Attiecīgi atlases komisija, kurai ir plaša novērtējuma brīvība it īpaši novērtēt to, cik cieša saistība ir kandidāta pieredzei ar vakantā amata prasībām, bija pamatoti uzskatījusi, ka šādi prasītāja aprakstītie pienākumi atšķiras no paziņojuma par konkursu I pielikumā norādītajiem pienākumiem.
Līdz ar to atlases komisija, nepieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā, secināja, ka “Ierakstā Nr. 1” norādītā pieredze neiekļaujas konkursa un tā mērķu jomā, kādi izriet no vakantā amata pienākumu apraksta.
Ne ar vienu no prasītāja citiem argumentiem šis secinājums nav atspēkojams. Runājot par prasītāja argumentāciju par iespējamo nesaskaņu viņa pieteikuma veidlapas “Ieraksta Nr. 1” un “Ieraksta Nr. 2” novērtējumā, vispirms ir jānorāda, ka pats prasītājs ir atzinis, ka “Ierakstā Nr. 1” un “Ierakstā Nr. 2” aprakstītās darbības nav formulētas vienādi. Pēc tam viņš apgalvo, ka viņa darbības, kas aprakstītas “Ierakstā Nr. 1” un “Ierakstā Nr. 2”, ir veiktas tikai vienas vienības – proti, EPF – labā, kas nekādā ziņā neizriet no viņa pieteikuma veidlapas. Replikā prasītājs apgalvo, ka visas šīs “Ierakstā Nr. 1” un “Ierakstā Nr. 2” aprakstītās darbības attiecas uz sadarbības politikām attīstības jomā un palīdzības ārpussavienības valstīm pārvaldību, tomēr par šo apgalvojumu nesniedzot nekādus pierādījumus. Turklāt viņš, atkal to nepierādot, apgalvo, ka visi viņa “Ierakstā Nr. 1” un “Ierakstā Nr. 2” aprakstītie pienākumi ietvēra tematiskās darbības Savienības partnervalstīs – attīstības valstīs, un publikācijas sadarbības attīstības jomā, precīzāk – par iedzīvotāju jomas jautājumiem.
Runājot par prasītāja argumentu, saskaņā ar kuru konkursa atlases komisija esot kļūdaini ņēmusi vērā viņa pašnodarbinātā statusu to darbību veikšanā, kas aprakstītas pieteikuma veidlapas “Ierakstā Nr. 1”, ir jānorāda, ka ne no viena atlases komisijas lēmuma, pat ne no 2016. gada 10. jūnija lēmuma par sūdzības noraidīšanu, neizriet, ka “Ierakstā Nr. 1” aprakstītās darbības nav ietveramas konkursa jomā tādēļ, ka prasītājs tās ir veicis neatkarīga konsultanta statusā, nevis kā darbinieks.
Runājot par prasītāja argumentiem saistībā ar viņa pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs” ietverto informāciju, ir jāatgādina, ka pielaišanas dalībai konkursā nosacījumu pārbaudes posmā konkursa atlases komisijai nebija jāņem vērā šajā iedaļā esošā informācija (šajā nozīmē skat. rīkojumu, 2016. gada 12. aprīlis, Beiner/Komisija,
F‑135/15
,
EU:F:2016:77
,
47.
punkts). Faktiski, kā jau tika teikts, no paziņojuma par konkursu sadaļas “Atlases procedūra” 2. punkta izriet, ka atlase pēc kvalifikācijas, pamatojoties uz kandidātu paziņoto informāciju pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs”, notiek “otrkārt, tikai attiecībā uz kandidātiem, kuri atbilst prasībām un kuri atlasīti”. Turklāt ir svarīgi piebilst, ka šajā punktā prasītājs nonāk pats sev pretrunā, jo viņš pats trešā pamata pirmajā iebildumā apgalvoja, ka pirmajā pielaišanas posmā atlases komisija nevar ņemt vērā informāciju, kas ir iekļauta viņa pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs”.
Ņemot vērā iepriekš izklāstītos apsvērumus, otrais iebildums ir jānoraida un tātad jānoraida viss otrais pamats par acīmredzamu kļūdu vērtējumā.
Par ceturto pamatu – vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu
Prasītājs apgalvo, ka konkursa atlases komisija ir nepareizi interpretējusi paziņojumu par konkursu un ka konkursa atlases komisijas 2015. gada 5. novembra lēmums, kurš no tā izriet, rada nevienlīdzīgu attieksmi pret kandidātiem un it īpaši pret viņu, kura profesionālā pieredze netika pārbaudīta, ņemot vērā viņa pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs” iekļauto informāciju, salīdzinājumā ar tiem kandidātiem, par kuru pieredzi un kvalifikāciju tika veikts šāds salīdzinošais izvērtējums.
Prasītājs norāda, ka ne vien tika izvērtēta citu kandidātu pieredzes un kvalifikācijas atbilstība, kas netika veikts attiecībā uz viņu, bet ka kopējais punktu skaits, kuru viņam varēja piešķirt, ja visas šīs pieredzes un kvalifikācijas atbilstība būtu izvērtēta, būtu bijis vienāds vai lielāks par to kopējo punktu skaitu, kas piešķirts citiem kandidātiem.
Tātad šī nevienlīdzīgā attieksme bija nepamatota. Viņu prettiesiski izslēdzot no konkursa pat pirms atlases pēc kvalifikācijas, balstoties uz viņa pieteikuma veidlapas iedaļā “Talantu vērtētājs” iekļauto informāciju, pretēji citiem pielaistajiem kandidātiem, atlases komisija esot prasītāju “prettiesiski diskriminējusi”, pamatojoties uz tikpat prettiesisku pielaišanas nosacījumu pārbaudi, turklāt pieļaujot kļūdu vērtējumā un pārkāpjot atlases pēc kvalifikācijas jomā piemērojamās normas un procedūras.
Komisija apstrīd prasītāja argumentus.
Saskaņā ar judikatūru vienlīdzīgas attieksmes princips – kā vispārējs Savienības tiesību princips – prasa, lai līdzīgas situācijas netiktu izskatītas atšķirīgi un dažādas situācijas savukārt netiktu izskatītas vienādi, ja vien šāda pieeja nav objektīvi pamatota (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2007. gada 11. septembris, Lindorfer/Padome,
C‑227/04 P
,
EU:C:2007:490
,
63.
punkts, un 2008. gada 17. jūlijs, Campoli/Komisija,
C‑71/07 P
,
EU:C:2008:424
,
50.
punkts).
Jomā, kurā tiek īstenota rīcības brīvība, šis princips nav ņemts vērā tad, ja attiecīgā iestāde patvaļīgi vai acīmredzami neatbilstoši, ņemot vērā tiesiskā regulējuma mērķi, ir veikusi nošķiršanu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2003. gada 8. janvāris, Hirsch u.c./ECB,
T‑94/01, T‑152/01 un T‑286/01
,
EU:T:2003:3
,
51.
punkts; 2006. gada 8. novembris, Chetcuti/Komisija,
T‑357/04
,
EU:T:2006:339
,
54.
punkts, un 2006. gada 29. novembris, Campoli/Komisija,
T‑135/05
,
EU:T:2006:366
,
95.
–
97.
punkts).
Šajā lietā, kā jau tika minēts, paziņojumā par konkursu tika nošķirts pielaišanas nosacījumu pārbaudes posms no atlases pēc kvalifikācijas posma, un šis pēdējais posms notika tikai attiecībā uz kandidātiem, kas ir izvēlēti iepriekšējā posmā.
No iepriekš 43.–72. punktā izklāstītajiem apsvērumiem par trešo pamatu saistībā ar paziņojuma par konkursu prettiesiskumu izriet, ka šī paziņojumā par konkursu ieviestā nošķiršana nav prettiesiska.
Arī no iepriekš 73.–113. punktā izklāstītajiem apsvērumiem izriet, ka, piemērojot paziņojumu par konkursu un nepieļaujot acīmredzamu kļūdu vērtējumā, konkursa atlases komisija ir izslēgusi prasītāja kandidatūru pielaišanas posma beigās.
Līdz ar to prasītājs nevar salīdzināt savu situāciju ar pielaisto kandidātu situāciju, kuru kandidatūras tika izvērtētas otrajā atlases pēc kvalifikācijas posmā un kuri tātad nebija tādā pašā situācijā kā viņš.
No tā izriet, ka ceturtais pamats par vienlīdzīgas attieksmes principa pārkāpumu ir noraidāms.
No visiem iepriekš izklāstītajiem apsvērumiem izriet, ka prasība ir jānoraida.
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs. Tā kā prasītājam spriedums ir nelabvēlīgs, tam jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus saskaņā ar Komisijas prasījumiem.

Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (ceturtā palāta)
nospriež:

1)
Prasību noraidīt.

2)
Vincent Villeneuve
atlīdzina tiesāšanās izdevumus
.

Kanninen
Schwarcz
Iliopoulos
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2018. gada 5. septembrī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – franču.