CELEX: 62014TJ0341
Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik
Restriktiva åtgärder som vidtagits med hänsyn till situationen i Ukraina
Frysning av tillgångar
Förteckning över de personer, enheter och organ som omfattas av frysningen av penningmedel och ekonomiska resurser
Sökandens namn har upptagits i förteckningen
Bevis på att beslutet att ta upp sökanden i förteckningen var välgrundat

Bakgrund till tvisten
Sökanden, Sergiy Klyuyev, är bror till Andrii Klyuyev, tidigare chef för Ukrainas presidents förvaltning.
Den 5 mars 2014 antog Europeiska unionens råd, med stöd av artikel 29 FEU, beslut 2014/119/Gusp om restriktiva åtgärder mot vissa personer, enheter och organ med hänsyn till situationen i Ukraina (
EUT L 66, s. 26
).
I artikel 1.1 och 1.2 i beslut 2014/119 föreskrivs följande:
”1.   Alla penningmedel och ekonomiska resurser som tillhör, ägs, innehas eller kontrolleras av personer som har fastställts som ansvariga för förskingring av ukrainska offentliga medel och personer som är ansvariga för kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Ukraina, och fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som har anknytning till dessa, enligt förteckningen i bilagan, ska frysas.
2.   Inga penningmedel eller ekonomiska resurser får direkt eller indirekt göras tillgängliga för eller utnyttjas till gagn för de fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som förtecknas i bilagan.”
Närmare bestämmelser om de aktuella restriktiva åtgärderna återfinns i de följande punkterna i samma artikel.
Samma dag antog rådet, med stöd av artikel 215.2 FEUF, förordning (EU) nr 208/2014 om restriktiva åtgärder mot vissa personer, enheter och organ med hänsyn till situationen i Ukraina (
EUT L 66, s. 1
).
I överensstämmelse med beslut 2014/119 föreskrivs i förordning nr 208/2014 att de aktuella restriktiva åtgärderna ska vidtas och närmare bestämmelser om dessa restriktiva åtgärder återfinns i förordningen i allt väsentligt i samma ordalag som i nämnda beslut.
Namnen på de personer som avses i beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 återfinns i förteckningen i bilagan till nämnda beslut och i bilaga I till förordningen (nedan kallad förteckningen) och där anges bland annat även skälen till att personerna upptagits i förteckningen
Sökandens namn upptogs i förteckningen med identifieringsuppgiften ”affärsman, bror till Andrii Kliuiev” och följande motivering:
Den 6 mars 2014 offentliggjorde rådet i
Europeiska unionens officiella tidning
ett meddelande till de personer som omfattas av restriktiva åtgärder enligt beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 om restriktiva åtgärder med hänsyn till situationen i Ukraina (
EUT C 66, s. 1
). I meddelandet anges att ”de berörda personerna får inkomma med en begäran till rådet, åtföljd av styrkande handlingar, om omprövning av beslutet att föra upp dem på … förteckning[en].” I meddelandet uppmärksammas berörda personer också ”på möjligheten att väcka talan mot rådets beslut vid [tribunalen] i enlighet med villkoren i artiklarna 275 andra stycket [FEUF] och 263 fjärde och sjätte styckena [FEUF]”.
Beslut 2014/119 ändrades genom rådets beslut (Gusp) 2015/143 av den 29 januari 2015 (
EUT L 24, s. 16
), vilket trädde i kraft den 31 januari 2015. När det gäller kriterierna för att uppta de personer som omfattas av de restriktiva åtgärderna i förteckningen framgår det av artikel 1 i nämnda beslut att artikel 1.1 i beslut 2014/119 ska ersättas av följande:
”1.   Alla penningmedel och ekonomiska resurser som tillhör, ägs av, innehas av eller kontrolleras av personer som har fastställts som ansvariga för förskingring av ukrainska offentliga medel och personer som är ansvariga för kränkningar av de mänskliga rättigheterna i Ukraina, och fysiska eller juridiska personer, enheter eller organ som har anknytning till dessa, enligt förteckningen i bilagan, ska frysas.
Vid tillämpningen av detta beslut innefattar personer som har fastställts som ansvariga för förskingring av ukrainska offentliga medel personer som är föremål för utredning av de ukrainska myndigheterna
a)
för förskingring av ukrainska offentliga medel eller tillgångar, eller för medverkan till detta, eller
b)
för missbruk av tjänsteställning som en offentlig tjänsteman gör sig skyldig till för att uppnå oskäliga fördelar för sig själv eller för en tredje part, vilket orsakar en förlust för ukrainska offentliga medel eller tillgångar, eller för medverkan till detta.”
Genom rådets förordning (EU) 2015/138 av den 29 januari 2015 om ändring av förordning nr 208/2014 (
EUT L 24, s. 1
) ändrades den sistnämnda förordningen i enlighet med beslut 2015/143.
Beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 ändrades sedermera genom rådets beslut (Gusp) 2015/364 av den 5 mars 2015 om ändring av beslut 2014/119 (
EUT L 62, s. 25
) och genom rådets genomförandeförordning (EU) 2015/357 av den 5 mars 2015 om genomförande av förordning nr 208/2014 (
EUT L 62, s. 1
). Genom beslut 2015/364 ändrades artikel 5 i beslut 2014/119 på så sätt att de restriktiva åtgärderna förlängdes vad gäller sökanden till och med den 6 juni 2015. Genomförandeförordning 2015/357 har i konsekvens därmed ersatt bilaga I till förordning nr 208/2014.
Genom beslut 2015/364 och genomförandeförordning 2015/357 beslutades att sökandens namn skulle kvarstå i förteckningen med identifieringsuppgiften ”bror till Andrii Kliuiev, affärsman”. Som ny motivering till beslutet angavs följande:
Den 5 juni 2015 antog rådet beslut (Gusp) 2015/876 om ändring av beslut 2014/119 (
EUT L 142, s. 30
) och genomförandeförordning (EU) 2015/869 om genomförande av förordning nr 208/2014 (
EUT L 142, s. 1
). Artikel 5 i beslut 2014/119 ersattes med nya föreskrifter genom beslut 2015/876 varvid de restriktiva åtgärderna förlängdes vad gäller sökanden till och med den 6 oktober 2015. Vidare ändrades bilagan i beslut 2014/119 genom det sistnämnda beslutet. Genom genomförandeförordning 2015/869 ändrades i konsekvens härmed bilaga I till förordning nr 208/2014.
Genom beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869 beslutades att sökandens namn skulle kvarstå i förteckningen med identifieringsuppgiften ”bror till Andrii Kliuiev, affärsman”. Som ny motivering till beslutet angavs följande:
Förfarandet och parternas yrkanden
Sökanden har väckt förevarande talan genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 15 maj 2014.
Den 12 augusti 2014 respektive den 18 december 2014 ingav rådet en motiverad begäran enligt artikel 18.4 i instruktionen för justitiesekreteraren vid tribunalen om att innehållet i vissa bilagor till svaromålet och dupliken inte skulle återges i de handlingar som tillhör målet och som allmänheten har tillgång till.
Genom handling som inkom till tribunalens kansli den 18 september 2014 ansökte Europeiska kommissionen om att få intervenera i målet till stöd för rådets yrkanden. Ordföranden på tribunalens nionde avdelning biföll ansökan den 6 november 2014. Genom handling som inkom till tribunalens kansli den 17 december 2014 meddelade kommissionen att den avstod från att inge en interventionsinlaga.
Som en åtgärd för processledning enligt artikel 89 i rättegångsreglerna anmodade tribunalen, den 14 augusti 2015, parterna att yttra sig i frågan huruvida sökanden fortfarande hade ett berättigat intresse av att få saken prövad sedan det angetts en ny motivering för beslutet att uppta hans namn i förteckningen och sedan de restriktiva åtgärderna mot honom förlängts till och med den 6 juni 2015 genom beslut 2015/364 och genomförandeförordning 2015/357 samt, för det fall frågan skulle besvaras jakande, med avseende på vilka grunder ett sådant intresse bestod. Parterna efterkom denna anmodan inom utsatt tid. Parterna yttrade sig även över svaren på frågorna inom utsatt tid.
Genom handling som inkom till tribunalens kansli den 12 augusti 2015 justerade sökanden sina yrkanden på så sätt att de även avsåg ogiltigförklaring av beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869. Den 14 september 2015 ingav rådet en motiverad begäran med stöd av artikel 66 i rättegångsreglerna om att innehållet i vissa bilagor till yttrandet över inlagan om justering av yrkandena inte skulle återges i de handlingar som tillhör målet och som allmänheten har tillgång till.
Parterna utvecklade sin talan och svarade på tribunalens frågor vid förhandlingen den 24 september 2015.
Sökanden har yrkat att tribunalen ska
—
ogiltigförklara beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 i den del de avser honom,
—
ogiltigförklara beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869 i den del de avser honom, och
—
förplikta rådet att ersätta rättegångskostnaderna.
Rådet har, med stöd av kommissionen, yrkat att tribunalen ska
—
avvisa talan eller, i andra hand, ogilla den,
—
avvisa inlagan om justering av yrkandena eller, i andra hand, fastställa att den saknar grund, och
—
förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.
Rättslig bedömning
Yrkandet om ogiltigförklaring av beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 i den del de avser sökanden
Huruvida sökanden fortfarande har ett berättigat intresse av att få saken prövad
Såsom det har angetts ovan i punkterna 12 och 13 innebar beslut 2015/364 och genomförandeförordning 2015/357 en ändring av motiveringen till att sökandens namn upptogs i förteckningen och en förlängning av de restriktiva åtgärderna vad gäller honom till och med den 6 juni 2015. Genom beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869 ändrades återigen motiveringen till upptagandet av sökandens namn i förteckningen och de restriktiva åtgärderna mot honom förlängdes till och med den 6 oktober 2015.
Sökanden har inte väckt talan mot beslut 2015/364 och genomförandeförordning 2015/357 som således fått bindande rättsverkningar gentemot honom. Han har däremot justerat sina yrkanden i förevarande mål på så sätt att de även avser ogiltigförklaring av beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869.
Rådet har med stöd av kommissionen gjort gällande att sökanden, som inte har väckt talan mot vare sig beslut 2015/364 eller genomförandeförordning 2015/357, vilka ersatte de restriktiva åtgärder som infördes genom beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014, underförstått har godtagit att omfattas av nämnda åtgärder och således förlorat sitt berättigade intresse av att få saken prövad. Den inlaga som sökanden ingav i syfte att justera yrkandena så att de avser ogiltigförklaring av beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/86 kan inte heller åberopas som stöd för påståendet att han fortfarande har intresse av att få saken prövad, eftersom inlagan saknar verkan och ska avvisas.
Av fast rättspraxis följer att saken i målet, liksom en sökandes berättigade intresse av att få saken prövad, ska bestå fram till domstolsavgörandet, vid äventyr av att det annars fastställs att det saknas anledning att döma i saken. Detta förutsätter att utgången av talan kan medföra en fördel för den som väckt den (se, för ett liknande resonemang och analogt, dom av den 6 juni 2013, Ayadi/kommissionen,
C‑183/12 P
,
EU:C:2013:369
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Det följer dessutom av rättspraxis att, även om ett erkännande av att den angripna rättsakten är rättsstridig inte i sig kan gottgöra en sakskada eller ett intrång i privatlivet kan det likväl ge den berörda personen upprättelse eller i viss mån gottgöra den ideella skada som rättsstridigheten orsakat vederbörande och således läggas till grund för att han eller hon fortfarande har ett berättigat intresse av att få saken prövad (se, för ett liknande resonemang, dom av den 28 maj 2013, Abdulrahim/rådet och kommissionen,
C‑239/12 P
, REU,
EU:C:2013:331
, punkterna
–
).
I förevarande fall har sökanden i sitt yttrande över rådets och kommissionens svar på tribunalens skriftliga fråga (se punkt 19 ovan) gjort gällande att han, även om de restriktiva åtgärder som vidtogs mot honom har ersatts av nya åtgärder, fortfarande har rätt att eventuellt väcka skadeståndstalan avseende den period då den rättsstridiga åtgärden var i kraft och även ett berättigat intresse av att i viss mån få sitt anseende återupprättat.
Vad särskilt gäller den omständigheten att sökanden inte har väckt talan mot beslut 2015/364 och genomförandeförordning 2015/357 har han gjort gällande att det – mot bakgrund av att de rättsakterna endast innebar att de restriktiva åtgärderna mot honom förlängdes med tre månader, nämligen till och med den 6 juni 2015 – var osannolikt att ett mål skulle kunna prövas innan det vidtogs en ytterligare ändring av åtgärderna. Han har tillagt att han likväl justerade sina yrkanden så att de avsåg beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869 genom vilka de restriktiva åtgärderna mot honom förlängdes ytterligare och att han således fortfarande hade ett berättigat intresse av att få saken i förevarande mål prövad.
Tribunalen finner att sökanden fortfarande har ett berättigat intresse av att få saken prövad, vilket följer av att ett eventuellt fastställande av att beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 är rättsstridiga kan utgöra grund för en senare talan om ersättning för den ideella och ekonomiska skada som har uppkommit till följd av dessa rättsakter under den period då de tillämpades, det vill säga perioden från den 6 mars 2014 till och med den 6 mars 2015 (se, för ett liknande resonemang och analogt, dom Abdulrahim/rådet och kommissionen, punkt 28 ovan,
EU:C:2013:331
, punkt
).
Den omständigheten att beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 inte längre är i kraft, eftersom de med avseende på sökanden har ändrats genom beslut 2015/364 och genomförandeförordning 2015/357, kan härvid inte likställas med tribunalens eventuella ogiltigförklaring av de rättsakter som ursprungligen antagits. Nämnda ändring utgör nämligen inte ett erkännande av rättsakternas rättsstridighet (se, för ett liknande resonemang och analogt, dom av den 11 juni 2014, Syria International Islamic Bank/rådet,
T‑293/12
,
EU:T:2014:439
, punkterna
–
och där angiven rättspraxis).
Tribunalen finner således att sökandens berättigade intresse av att få saken prövad består trots ändringen av de restriktiva åtgärder som vidtagits mot honom och trots att han inte väckt talan mot vare sig beslut 2015/364 eller genomförandeförordning 2015/357.
Huruvida yrkandet om ogiltigförklaring av beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 är välgrundat
Till stöd för sin talan har sökanden åberopat sju grunder. Den första grunden avser avsaknaden av rättslig grund. Som andra grund har han anfört att kriterierna för att uppta hans namn i förteckningen inte har iakttagits. Såvitt avser den tredje grunden har han gjort gällande ett åsidosättande av rätten till försvar och av rätten till ett effektivt domstolsskydd. Den fjärde grunden avser åsidosättande av motiveringsskyldigheten. Som femte grund har han gjort gällande en kränkning av rätten till egendom och av rätten till anseende. Genom den sjätte grunden har han gjort gällande sakfel och en uppenbart oriktig bedömning och den sjunde grunden rör felaktig bevisvärdering.
Genom den andra, den sjätte och den sjunde grunden, vilka ska prövas gemensamt, har sökanden i allt väsentligt gjort gällande att den åtgärd som har antagits mot honom inte grundas på faktiska omständigheter som utgör ett tillräckligt underlag för den. Han har särskilt gjort gällande att det inte är styrkt att han var ansvarig för förskingring av offentliga medel eller kränkning av mänskliga rättigheter i Ukraina, eller att han hade anknytning till en person som fastställts som ansvarig för sådana gärningar, och inte heller att han var föremål för utredning.
Rådet har gjort gällande att den skrivelse som Ukrainas riksåklagarämbete sände till Europeiska unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik den 3 mars 2014 (nedan kallad skrivelsen av den 3 mars 2014) innehöll tillräckliga faktiska omständigheter som motiverade antagandet av beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 vad gäller sökanden. Rådet har vidare gjort gällande att bevisning som avser tiden efter nämnda rättsakters antagande bekräftade att en förundersökning hade inletts mot honom i Ukraina i samband med utredningar avseende förskingring av offentliga medel, vilket medförde att det kunde anses att det allmänna kriteriet för uppförande i förteckningen var uppfyllt, oavsett förundersökningens resultat.
Rådet har också betonat att det måste göras en åtskillnad mellan, å ena sidan, de straffrättsliga förfaranden som pågår i Ukraina under vilka sökanden kan försvara sig enligt ukrainska straffprocessrättsliga regler och, å andra sidan, de tidsbegränsade och icke slutgiltiga åtgärder för frysning av hans tillgångar som vidtas av Europeiska unionen, vilka kan antas utan att det är nödvändigt att styrka de överträdelser i fråga om vilka sökanden är föremål för utredning.
Tribunalen erinrar om att rådet visserligen har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller de allmänna kriterier som ska beaktas i samband med att beslut om restriktiva åtgärder antas. För att det ska vara fråga om en sådan effektiv domstolsprövning som garanteras genom artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, krävs det emellertid att unionsdomstolen, vid sin laglighetsprövning av de skäl som legat till grund för beslutet att uppta eller behålla en persons namn i en förteckning över personer som ska bli föremål för restriktiva åtgärder förvissar sig om att det föreligger faktiska omständigheter som utgör ett tillräckligt underlag för ett sådant beslut vilket har en individuell innebörd för denna person. Detta förutsätter en undersökning av de faktiska omständigheter som har åberopats i redogörelsen för skälen och som ligger till grund för nämnda beslut, vilket betyder att domstolskontrollen inte är begränsad till en bedömning av huruvida de angivna skälen är sannolika i abstrakt mening, utan gäller huruvida det föreligger ett tillräckligt klart och konkret stöd för dessa skäl, eller åtminstone för ett av dem som i sig anses räcka som grund för beslutet (se dom av den 21 april 2015, Anbouba/rådet,
C‑605/13 P
, REU,
EU:C:2015:248
, punkterna
och
och där angiven rättspraxis).
I förevarande fall ska enligt det kriterium som föreskrivs i artikel 1.1 i beslut 2014/119 restriktiva åtgärder vidtas mot personer som har fastställts som ansvariga för förskingring av offentliga medel. Det framgår vidare av skäl 2 i beslutet att rådet har antagit dessa åtgärder ”i syfte att befästa och stödja rättsstatsprincipen … i Ukraina”.
Sökandens namn har upptagits i företeckningen av det skälet att han var en ”[p]erson som är föremål för utredning i Ukraina för inblandning i brott i samband med förskingring av ukrainska statliga medel och olaglig utförsel av medlen ur Ukraina.” Av detta framgår att rådet anser att sökanden åtminstone var föremål för en utredning eller förundersökning som inte (eller ännu inte) hade lett till åtal, med anledning av hans förmodade inblandning i förskingring av offentliga medel.
Till stöd för det skäl som angetts för att ta upp sökandens namn i förteckningen hänvisade rådet till skrivelsen av den 3 mars 2014 och till annan bevisning som avser tiden efter antagandet av beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014.
I den första delen av skrivelsen av den 3 mars 2014 anges att ”de brottsbekämpande myndigheterna i Ukraina” har inlett ett antal utredningar angående brott begångna av tidigare höga tjänstemän, vilka namnges omedelbart därefter, i fråga om vilka det genom de ovannämnda brottsutredningarna har varit möjligt att fastställa förskingring av offentliga medel med stora belopp samt olaglig utförsel av medlen ur Ukraina.
I den andra delen av skrivelsen av den 3 mars 2014 anges vidare att ”det utreds huruvida andra höga tjänstemän som företräder de tidigare myndigheterna har medverkat i brottslighet av samma slag” och att det är avsett att inom kort underrätta dem om den utredning som inletts. Namnen på dessa andra höga tjänstemän, däribland sökanden, anges också i anslutning härtill.
Vad gäller handlingarna i förevarande mål är skrivelsen av den 3 mars 2014 det enda av de bevis som rådet har ingett under förfarandet som avser tiden innan beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 antogs. Lagligheten av de rättsakterna prövas således endast mot bakgrund av den skrivelsen.
Tribunalen ska således pröva huruvida skrivelsen av den 3 mars 2014 utgör tillräckligt stöd för slutsatsen att sökanden har ”fastställts som ansvarig för förskingring av ukrainska offentliga medel” i den mening som avses i artikel 1.1 i beslut 2014/119.
Även om skrivelsen av den 3 mars 2014, såsom rådet har framhållit, härrör från en hög rättsinstans i tredjeland, närmare bestämt Ukrainas riksåklagarämbete, innehåller den endast ett allmänt påstående som knyter sökanden, bland andra tidigare höga tjänstemän, till en utredning som i allt väsentligt syftade till att fastställa huruvida de personerna hade deltagit i förskingring av offentliga medel. I skrivelsen anges nämligen inte närmare huruvida de omständigheter som de ukrainska myndigheterna utreder har styrkts och ännu mindre vilket individuellt ansvar sökanden åtminstone antas ha för dem.
Såsom rådet har gjort gällande är det riktigt att unionsdomstolen, när det rör sig om vidtagandet av restriktiva åtgärder, har slagit fast att den omständigheten att en person identifierats som ansvarig för en överträdelse inte nödvändigtvis leder till att vederbörande dömts för den överträdelsen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 5 mars 2015, Ezz m.fl./rådet
C‑220/14 P
, REU,
EU:C:2015:147
, punkt
, och dom av den 27 februari 2014, Ezz m.fl./rådet,
T‑256/11
, REU,
EU:T:2014:93
, punkterna
–
).
I de mål som ligger till grund för den rättspraxis som nämnts i punkt 47 ovan hade emellertid riksåklagaren i det aktuella tredjelandet åtminstone fattat ett beslut angående kvarstad på sökandenas tillgångar, vilket fastställts av en brottmålsdomstol (dom Ezz m.fl./rådet, punkt 47 ovan,
EU:T:2014:93
, punkt
). De restriktiva åtgärder som vidtogs mot sökandena i de målen grundade sig således på konkreta faktiska omständigheter vilka rådet fått kännedom om.
I förevarande fall konstaterar tribunalen, för det första, att rådet inte förfogade över upplysningar angående de gärningar eller ageranden som de ukrainska myndigheterna specifikt ansåg att sökanden gjort sig skyldig till. För det andra är inte skrivelsen av den 3 mars 2014 som rådet hänvisat till, ens när den granskas i sitt sammanhang, en faktisk omständighet som utgör ett tillräckligt underlag i den mening som krävs enligt rättspraxis i punkt 38 ovan för att ta upp sökandens namn i förteckningen av det skälet att han ”fastställts som ansvarig” för förskingring av offentliga medel.
Oberoende av hur långt det förfarande som sökanden uppgavs vara föremål för hade kommit kunde inte rådet anta restriktiva åtgärder mot honom utan att känna till de omständigheter som utgjorde förskingring av offentliga medel och som de ukrainska myndigheterna specifikt anklagade honom för. Det är nämligen först när rådet hade kännedom om dessa omständigheter som det skulle ha kunnat fastställa att de, för det första, kunde anses utgöra förskingring av offentliga medel och, för det andra, kunde undergräva rättsstatsprincipen i Ukraina, vilken antagandet av de aktuella restriktiva åtgärderna hade till syfte att befästa och stödja såsom det har angetts i punkt 39 ovan.
Det är för övrigt den behöriga unionsmyndigheten som, vid ett eventuellt bestridande, ska visa att det finns grund för de skäl som har åberopats mot den berörda personen, och inte den berörda personen som ska bevisa motsatsen, det vill säga att det saknas grund för skälen (dom av den 18 juli 2013, kommissionen m.fl./Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P och C‑595/10 P
, REU,
EU:C:2013:518
, punkterna
och
, och dom av den 28 november 2013, rådet/Fulmen och Mahmoudian,
C‑280/12 P
, REU,
EU:C:2013:775
, punkterna
och
).
Mot bakgrund av vad som anförts ovan är beslutet att ta upp sökanden i förteckningen inte i överensstämmelse med de kriterier som fastställs i beslut 2014/119 för att de ifrågavarande restriktiva åtgärderna ska kunna vidtas.
Talan ska följaktligen bifallas såvitt avser den andra, den sjätte och den sjunde grunden i den del talan gäller ogiltigförklaring av beslut 2014/119 såvitt det angår sökanden. Det är härvid inte nödvändigt att pröva de övriga grunder som sökanden har åberopat.
Av samma skäl ska förordning 208/2014 ogiltigförklaras i den del den avser sökanden.
Yrkandet om ogiltigförklaring av beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869 i den del de avser sökanden
I inlagan om justering av yrkandena har sökanden dessutom yrkat ogiltigförklaring av beslut 2015/876 och av genomförandeförordning 2015/869 i den del de avser honom.
Rådet har, med stöd av kommissionen, inledningsvis invänt att inlagan om justering av yrkandena inte kan tas upp till prövning. Rådet har gjort gällande att sökanden inte fick justera sina yrkanden om ogiltigförklaring av beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014, i den del de avser honom, på så sätt att yrkandena också omfattar beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869. Skälet för detta är att beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 redan hade ersatts av beslut 2015/364 och genomförandeförordning 2015/357. Enligt rådet utgör följaktligen beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869 endast en ändring av beslut 2015/364 och genomförandeförordning 2015/357 och angick inte beslut 2014/119 eller förordning nr 208/2014.
Rådet har vidare gjort gällande att inlagan om justering av yrkandena inte är motiverad, vilket den borde ha varit i enlighet med artikel 86.3 i rättegångsreglerna, med hänsyn till de nya faktiska och rättsliga omständigheter som förelåg vid den tidpunkten då de nya åtgärderna vidtogs, det vill säga de omständigheter som har samband med ikraftträdandet av beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869.
Rådet har också hävdat att inlagan om justering av yrkandena i vart fall är ogrundad.
Det följer härvid av fast rättspraxis att när den angripna rättsakten under förfarandets gång ersätts med en annan rättsakt med samma föremål, ska detta betraktas som en ny omständighet som ger sökanden möjlighet att justera sina yrkanden och grunder (se, för ett liknande resonemang, dom av den 5 november 2014, Mayaleh/rådet,
T‑307/12
och
T‑408/13
, REU,
EU:T:2014:926
, punkt
).
Det ska också erinras om att inlagan om justering av yrkandena, enligt artikel 86.3 i rättegångsreglerna, i förekommande fall ska innehålla de justerade grunderna och argumenten.
Detta är inte fallet i förevarande mål. Bilagan till beslut 2014/119 och bilaga I till förordning nr 208/2014 ”ersattes” nämligen av beslut 2015/364 respektive genomförandeförordning 2015/357. Såsom det har angetts i punkt 13 ovan bibehölls sökandens namn efter denna ändring i förteckningen med en ny motivering. Sökanden har inte angripit dessa rättsakter i en separat talan eller i en inlaga om justering av yrkandena.
Ifrågavarande bilagor ”ändrades” sedermera genom beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869. Såsom det har angetts i punkt 15 ovan bibehölls sökandens namn efter denna ändring i förteckningen med en ny motivering. Inlagan om justering av yrkandena avser dessa rättsakter.
Följande skäl angavs som motivering till upptagandet av sökandens namn i förteckningen.
Inledningsvis upptogs sökandens namn i förteckningen i beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 av det skälet att han var en ”[p]erson som är föremål för utredning i Ukraina för inblandning i brott i samband med förskingring av ukrainska statliga medel och olaglig utförsel av medlen ur Ukraina.”
Därefter beslutades att sökandens namn skulle kvarstå i förteckningen i beslut 2015/364 och genomförandeförordning 2015/357 på grund av att han var en ”[p]erson som är föremål för utredning av de ukrainska myndigheterna för inblandning i förskingring av offentliga medel eller tillgångar och i missbruk av tjänsteställning i egenskap av offentlig tjänsteman i syfte att uppnå oskäliga fördelar för sig själv och för tredje man, vilket orsakat förluster för Ukrainas offentliga medel eller tillgångar” och en”[p]erson vilken har samröre med en person som är uppförd på förteckningen (Andrii Petrovych Kliuiev) och som är föremål för utredning av de ukrainska myndigheterna för förskingring av offentliga medel eller tillgångar.”
Slutligen bibehölls sökandens namn i förteckningen i beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869 av det skälet att han var en ”[p]erson som är föremål för utredning av de ukrainska myndigheterna för inblandning i förskingring av offentliga medel” och en ”[p]erson vilken har samröre med en person som är uppförd på förteckningen (Andrii Petrovych Kliuiev) och som är föremål för straffrättsliga förfaranden i Ukraina för förskingring av offentliga medel eller tillgångar.”
När det gäller beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869, vilka avses i inlagan om justering av yrkandena, skiljer sig motiveringen till att sökandens namn upptogs i förteckningen avsevärt från den motivering som gavs i beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014, vilka avses i ansökan genom vilken talan väcktes.
I den motivering till att sökandens namn upptogs i förteckningen som gavs i beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 hänvisades endast till en utredning i Ukraina för inblandning i brott i samband med förskingring av ukrainska statliga medel och olaglig utförsel av medlen ur Ukraina. I motiveringen i beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869 ges däremot en utförligare redogörelse för skälen till att sökanden omfattas av restriktiva åtgärder, bland annat genom angivandet av hans samröre med en person som omfattas av sådana åtgärder, nämligen brodern Andrii Klyuyev, som i sin tur var föremål för straffrättsliga förfaranden i Ukraina för förskingring av offentliga medel eller tillgångar.
I det avseendet påpekar tribunalen att sökanden i ansökan i allt väsentligt har gjort gällande att beslutet att uppta hans namn i förteckningen inte är vare sig motiverat eller stöds av bevisning och att han inte har fått närmare upplysningar om utredningen rörande honom.
Såsom framgår av punkterna 35–53 ovan finns det visserligen stöd för de argument som redovisats i punkt 69 ovan vad gäller den bevisning som anförts i samband med att sökandens namn upptogs i förteckningen. De skäl som angetts i beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869 bygger dock på annan bevisning som rådet har lagt fram under förevarande förfarande. Även om den sistnämnda bevisningen, vilken avser tiden efter antagandet av beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014 inte är relevant för bedömningen av huruvida det första beslutet att uppta sökanden i förteckningen är lagligt ska den likväl beaktas vid bedömningen av huruvida det var lagligt att i de senare rättsakterna bibehålla sökandens namn i förteckningen.
Av detta följer att sökanden, som endast har angett att hans ursprungliga yrkanden om ogiltigförklaring av beslut 2014/119 och förordning nr 208/2014, i den del de avser honom, även omfattade beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869, i den del de avser honom, utan att därvid ge andra förklaringar, inte har anfört några omständigheter till stöd för att dessa rättsakter inte är väl underbyggda och som möjliggör för tribunalen att pröva huruvida de är lagenliga.
Tribunalen finner följaktligen att inlagan om justering av yrkandena inte uppfyller kraven i artikel 86.3 i rättegångsreglerna.
Yrkandena om ogiltigförklaring av beslut 2015/876 och genomförandeförordning 2015/869, i den del de avser sökanden, ska följaktligen avvisas.
Rättsverkningar i tiden av den delvisa ogiltigförklaringen av beslut 2014/119
För det fall tribunalen ogiltigförklarar beslut 2014/119, i den del det avser sökanden, anser rådet att det är nödvändigt att beslutets rättsverkningar består vad gäller honom i enlighet med artikel 264 andra stycket FEUF fram till dess att den delvisa ogiltigförklaringen av förordning nr 208/2014 får verkan. Detta för att rättssäkerheten och rättsordningens inre sammanhang och enhet ska säkerställas.
Sökanden har tillbakavisat denna argumentation.
Tribunalen erinrar om att beslut 2014/119 ändrades genom beslut 2015/364, vilket ersatte förteckningen från och med den 7 mars 2015 och vilket innebar en förlängning av de restriktiva åtgärderna gentemot sökanden till och med den 6 juni 2015. Efter dessa ändringar bibehölls sökandens namn i förteckningen med en ny motivering (se punkterna 12 och 13 ovan).
Beslut 2014/119 ändrades därefter genom beslut 2015/876, vilket innebar dels en förlängning av de restriktiva åtgärderna gentemot sökanden till och med den 6 oktober 2015, dels en ändring av förteckningen från den 7 juni 2015. Efter dessa ändringar har sökandens namn upptagits i förteckningen med en ny motivering (se punkterna 14 och 15 ovan).
Sökanden är således för närvarande föremål för en ny restriktiv åtgärd. Därför leder en ogiltigförklaring av beslut 2014/119, i den del det avser sökanden, inte till att hans namn stryks ur förteckningen.
Det är följaktligen inte nödvändigt att låta rättsverkningarna av beslut 2014/119 bestå i den del det avser sökanden.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 134.2 i rättegångsreglerna ska tribunalen besluta om fördelningen av rättegångskostnaderna om det finns flera tappande rättegångsdeltagare. Sökanden har yrkat att rådet ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom rådet i förevarande fall har tappat målet såvitt avser det yrkande om ogiltigförklaring som framställts i ansökan ska rådet förpliktas att ersätta de rättegångskostnader som avser nämnda yrkande. Vidare har rådet yrkat att sökanden ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom sökanden har tappat målet såvitt avser det yrkande som framställts i inlagan om justering av yrkandena ska sökanden förpliktas att ersätta de rättegångskostnader som avser nämnda yrkande.
Vidare ska enligt artikel 138.1 i rättegångsreglerna de institutioner som har intervenerat bära sina rättegångskostnader. Kommissionen ska följaktligen bära sina rättegångskostnader.

Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (nionde avdelningen)
följande:

1)
Rådets beslut 2014/119/Gusp av den 5 mars 2014 om restriktiva åtgärder mot vissa personer, enheter och organ med hänsyn till situationen i Ukraina och rådets förordning (EU) nr 208/2014 av den 5 mars 2014 om restriktiva åtgärder mot vissa personer, enheter och organ med hänsyn till situationen i Ukraina ogiltigförklaras i den del namnet Sergiy Klyuyev har upptagits i förteckningen över de personer, enheter och organ som omfattas av dessa restriktiva åtgärder.

2)
Talan ogillas i övrigt.

3)
Europeiska unionens råd ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Sergiy Klyuyevs kostnader vad gäller det yrkande om ogiltigförklaring som framställts i ansökan.

4)
Sergiy Klyuyev ska bära sina rättegångskostnader och ersätta rådets kostnader vad gäller det yrkande om ogiltigförklaring som framställts i inlagan om justering av yrkandena.

5)
Europeiska kommissionen ska bära sina rättegångskostnader.

Berardis
Czúcz
Popescu
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 28 januari 2016.
Underskrifter
(
*1
)   Rättegångsspråk: engelska.