CELEX: 62016CJ0632
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Putekļsūcēju mazumtirdzniecība
Enerģijas klases etiķete
Direktīva 2010/30/ES
Deleģētā regula (ES) Nr. 665/2013
Putekļsūcēji
Citu simbolu izvietošana
Negodīga komercprakse
Patērētāju aizsardzība
Direktīva 2005/29/EK
7. pants
Energoefektivitātes mērījumu apstākļu neprecizēšana
Maldinošs noklusējums

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Komisijas Deleģēto regulu (ES) Nr. 665/2013 (2013. gada 3. maijs), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/30/ES papildina attiecībā uz putekļsūcēju energomarķējumu (
OV 2013, L 192, 1. lpp.
), kā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (
OV 2005, L 149, 22. lpp.
), 7. pantu.
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp
Dyson Ltd
un
Dyson BV
(turpmāk tekstā kopā saukti – “
Dyson
”), no vienas puses, un
BSH Home Appliances NV
(turpmāk tekstā – “
BSH
”), no otras puses, par
BSH
piekoptu it kā negodīgu komercpraksi, pirmkārt, nenorādot informāciju par tā tirgoto putekļsūcēju energoefektivitāti un, otrkārt, uz tā tirgoto putekļsūcēju iepakojuma izvietojot citu informāciju, kas nav tā, kurai obligāti jāatrodas uz etiķetes par putekļsūcēja energoefektivitātes klasi, kuras paraugs ir ietverts Deleģētās regulas Nr. 665/2013 II pielikumā (turpmāk tekstā – “energomarķējums”).
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīva 2005/29
Direktīvas 2005/29 2. pantā ir paredzēts:
“Šajā direktīvā:
[..]
d)
“uzņēmēja komercprakse attiecībā pret patērētājiem” (turpmāk arī – “komercprakse”) ir jebkura tirgotāja veikta darbība, noklusējums, uzvedība vai apgalvojums, komerciāls paziņojums, tostarp reklāma un tirgdarbība, kas ir tieši saistīta ar produkta popularizēšanu, pārdošanu vai piegādi patērētājiem;
[..].”
Šīs direktīvas 3. panta 4. punktā ir noteikts:
“Ja šī direktīva un citi [Savienības tiesību] noteikumi, kas reglamentē konkrētus negodīgas komercprakses aspektus, nonāk pretrunā, priekšroku dod minētajiem citiem [Savienības] noteikumiem, un tos piemēro attiecībā uz šiem konkrētiem aspektiem.”
Minētās direktīvas 7. pants ar nosaukumu “Maldinoša noklusēšana” ir formulēts šādi:
“1.   Komercpraksi uzskata par maldinošu, ja attiecībā uz tās faktiem, ņemot vērā visas īpašības un apstākļus un saziņas līdzekļa nepilnības, tā noklusē būtisku informāciju, kas vidusmēra patērētājam ir vajadzīga, lai varētu pieņemt uz informāciju balstītu lēmumu, un tādējādi vidusmēra patērētājam liek vai var likt pieņemt lēmumu veikt darījumu, ko viņš citādi nebūtu pieņēmis.
2.   Par maldinošu noklusēšanu arī uzskata gadījumus, ja tirgotājs, ņemot vērā 1. punktā aprakstīto, tajā minēto būtisko informāciju slēpj vai sniedz neskaidri, nesaprotami, divdomīgi vai nepiemērotā laikā vai nenorāda uz komercprakses komercnolūku, ja tas jau no konteksta nav skaidrs, un ja tas jebkurā no minētajiem gadījumiem liek vai var likt vidusmēra patērētājam pieņemt tādu lēmumu par darījuma veikšanu, kādu viņš citādi nebūtu pieņēmis.
3.   Ja komercpraksē izmantotā saziņas līdzekļa dēļ rodas vietas vai laika ierobežojum[i], tad, konstatējot to, vai informācija ir noklusēta, ņem vērā tādus ierobežojumus un jebkurus tirgotāja veiktus pasākumus, lai informētu patērētājus ar citiem līdzekļiem.
4.   Ja īsteno uzaicinājumu veikt pirkumu, šādu informāciju uzskata par būtisku, ja tas jau no konteksta nav skaidrs:
a)
produkta galvenās īpašības, ciktāl tas ir piemērots saistībā ar izmantoto saziņas līdzekli un pašu produktu;
b)
tirgotāja ģeogrāfiskā adrese un identitāte, piemēram, viņa tirdzniecības nosaukums un vajadzības gadījumā tā tirgotāja ģeogrāfiskā adrese un identitāte, kura uzdevumā viņš darbojas;
c)
cena, tostarp visi nodokļi, vai, ja produkta iedabas dēļ cenu nevar pamatoti aprēķināt iepriekš, cenas aprēķināšanas veids, kā arī vajadzības gadījumā visi papildu kravas, piegādes vai pasta maksājumi, vai, ja tādus maksājumus nevar pamatoti aprēķināt iepriekš, fakts, ka šādi papildu maksājumi var būt iekasējami;
d)
maksāšanas, piegādes, darbības un sūdzību izskatīšanas procedūras, ja tās ir citādas, nekā to paredz profesionālā rūpība;
e)
atcelšanas vai atsaukšanas tiesību esamība, ja tās saistītas ar produktiem vai darījumiem.
5.   Savienības tiesību aktos noteiktās prasības informācijai, kuras attiecas uz komerciālo saziņu, tostarp reklāmu un tirgdarbību, un kuru nepilnīgs uzskaitījums atrodams II pielikumā, uzskata par būtiskām.”
Direktīva 2010/30/ES
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/30/ES (2010. gada 19. maijs) par enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšanu ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm (
OV 2010, L 153, 1. lpp.
), tika atcelta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1369 (2017. gada 4. jūlijs), ar ko izveido energomarķējuma satvaru un atceļ Direktīvu 2010/30/ES (
OV 2017, L 198, 1. lpp.
). Tomēr pamatlietas faktisko apstākļu rašanās laikā piemērojama bija Direktīva 2010/30.
Direktīvas 2010/30 preambulas 5. un 8. apsvērumā bija noteikts:
“(5)
Precīzai, būtiskai un salīdzināmai informācijai par specifisku enerģijas patēriņu attiecībā uz ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, būtu jāietekmē tiešā lietotāja izvēle par labu ražojumiem, kas patērē mazāk enerģijas vai, kurus izmantojot, tiek netieši patērēts mazāk enerģijas vai citu nozīmīgu resursu, tādējādi mudinot ražotājus veikt pasākumus to ražoto ražojumu enerģijas un citu nozīmīgu resursu patēriņa samazināšanai. Tam vajadzētu netieši sekmēt arī šo ražojumu efektīvāku izmantošanu, lai veicinātu ES 20 % energoefektivitātes mērķa sasniegšanu. Šīs informācijas trūkuma gadījumā tirgus mehānismi vien nenodrošinās enerģijas un citu nozīmīgu resursu racionālu patēriņu šiem ražojumiem.
[..]
(8)
Informācijai ir būtiska nozīme tirgus mehānismu darbībā, un tādēļ nepieciešams ieviest vienotu marķējumu visiem viena veida ražojumiem, lai potenciālajiem pircējiem sniegtu standartizētu papildinformāciju par šo ražojumu izmaksām enerģijas un citu nozīmīgu resursu patēriņa izteiksmē un lai nodrošinātu, ka potenciālie tiešie lietotāji, kas neredz izstādītos ražojumus un tādējādi neredz arī marķējumu, saņemtu šo informāciju; lai tas noritētu efektīvi un veiksmīgi, marķējumam vajadzētu būt viegli pamanāmam tiešajiem lietotājiem, vienkāršam un precīzam. Šim nolūkam pašreizējais marķējuma izkārtojums būtu jāsaglabā kā pamats tiešo lietotāju informēšanai par ražojumu energoefektivitāti. Enerģijas patēriņš un cita informācija par katru ražojumu veidu būtu jāmēra atbilstīgi saskaņotiem standartiem un metodēm.”
Šīs direktīvas 1. panta 1. punktā bija noteikts:
“Ar šo direktīvu izveido sistēmu valstu pasākumu saskaņošanai saistībā ar tiešajiem lietotājiem paredzēto informāciju, konkrēti, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm, par enerģijas un attiecīgā gadījumā citu nozīmīgu resursu patēriņu izmantošanas laikā un papildinformāciju attiecībā uz ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, tādējādi ļaujot tiešajiem lietotājiem izvēlēties energoefektīvākus ražojumus.”
Minētās direktīvas 3. panta 1. punkts bija formulēts šādi:
“Dalībvalstis nodrošina, ka:
[..]
b)
uz ražojumiem, uz kuriem attiecas šī direktīva, aizliegts izvietot citas etiķetes, zīmes, simbolus vai uzrakstus, kas neatbilst šīs direktīvas prasībām un citiem atbilstīgiem deleģētajiem aktiem, ja šāda izvietošana var maldināt vai radīt neskaidrības tiešajiem lietotājiem saistībā ar enerģijas vai attiecīgā gadījumā citu nozīmīgu resursu patēriņu izmantošanas laikā;
[..].”
Saskaņā ar šīs pašas direktīvas 4. pantu:
“Dalībvalstis nodrošina, ka:
a)
tiešo lietotāju uzmanību papildinformācijai un informācijai par elektroenerģijas, citu enerģijas formu un attiecīgā gadījumā citu nozīmīgu resursu patēriņu izmantošanas laikā pievērš, izmantojot speciālās zīmes un etiķetes, kas attiecas uz ražojumiem, kuri tiek pārdoti, iznomāti, piedāvāti pirkšanai uz nomaksu vai demonstrēti tiešajiem lietotājiem tieši vai netieši, izmantojot tālpārdošanas veidus, tostarp internetu;
[..].”
Direktīvas 2010/30 5. pantā bija noteikts:
“Dalībvalstis nodrošina, ka:
a)
piegādātāji, kas laiž tirgū vai nodod ekspluatācijā ražojumus, uz kuriem attiecas deleģētais akts, nodrošina etiķetes un speciālo zīmi saskaņā ar šo direktīvu un deleģēto aktu;
[..].”
Minētās direktīvas 10. pants bija formulēts šādi:
“1.   Komisija saskaņā ar 11., 12. un 13. pantu deleģētajos aktos nosaka sīkāku informāciju par etiķetēm un speciālo zīmi attiecībā uz katru ražojuma veidu atbilstīgi šim pantam.
[..]
Noteikumi deleģētajos aktos par informāciju uz etiķetes un speciālajā zīmē par enerģijas un citu nozīmīgu resursu patēriņu izmantošanas laikā palīdzēs tiešajiem lietotājiem iepērkoties pieņemt uz informāciju balstītus lēmumus un tirgus uzraudzības iestādēm pārbaudīt to, vai produkti atbilst norādītajai informācijai.
[..]
4.   Deleģētajos aktos jo īpaši nosaka:
[..]
d)
dizainu un saturu direktīvas 4. pantā minētajai etiķetei, kam iespēju robežās ir vienotas dizaina pazīmes pa ražojumu grupām un kas attiecībā uz visām klasēm ir skaidri redzama un salasāma. Etiķetes formas pamatā ir klasifikācija, kurā izmantoti burti no A līdz G; klasifikācijas pakāpes atbilst būtiskiem enerģijas un izmaksu ietaupījumiem no tiešā lietotāja viedokļa.
[..]
g)
etiķetes īpašo saturu reklāmas vajadzībām, tostarp vajadzības gadījumā konkrētā ražojuma enerģijas klasi un citus atbilstīgus energoefektivitātes rādītājus, kas ir salasāmi un skaidri redzami;
[..].”
Deleģētā regula (ES) Nr. 665/2013
Regulas Nr. 665/2013 preambulas 5. apsvērumā ir noteikts:
“Šajā regulā būtu jānosaka putekļsūcēju etiķešu vienots noformējums un saturs.”
Šīs regulas 1. panta 1. punktā ir noteikts:
“Šajā regulā noteiktas prasības par to, kā jāmarķē no elektrotīkla darbināmi putekļsūcēji, tostarp hibrīdiski putekļsūcēji, un kā par tiem jāsniedz papildu informācija par ražojumu.”
Minētās regulas 3. panta 1. punktā ir paredzēts:
“Piegādātāji nodrošina, ka no 2014. gada 1. septembra:
a)
katru putekļsūcēju piegādā ar drukātu etiķeti, kuras formāts un informācijas saturs atbilst II pielikumā noteiktajam;
[..].”
Minētās regulas 4. pantā ir paredzēts:
“Piegādātāji nodrošina, ka no 2014. gada 1. septembra:
a)
tirdzniecības vietā katram apskatei izliktajam putekļsūcēja modelim ir skaidri saskatāmi pievienota vai piekarināta etiķete, ko piegādātāji ir nodrošinājuši saskaņā ar 3. pantu;
[..].”
Atbilstoši Deleģētās regulas Nr. 665/2013 I pielikumam putekļsūcēja energoefektivitātes klasi nosaka atkarībā no tā elektroenerģijas patēriņa gadā, tīrīšanas efektivitātes klasi – atbilstoši atputekļošanai un putekļu izdalīšanās klasi – atbilstoši putekļu izdalīšanai.
Šīs regulas II pielikumā ir noteikts energomarķējuma noformējums un uzskaitīta tajā ietveramā informācija, tostarp attiecīgā putekļsūcēja modeļa energoefektivitātes klase, tā tīrīšanas efektivitātes klase un putekļu izdalīšanas klase. Tajā ir arī precizēts, ka etiķetei ir jāatbilst šī pielikuma 3.1., 3.2. vai 3.3. punktam atkarībā no tā, vai runa ir par universālajiem, cieto vai mīksto segumu putekļsūcēju, un ka izņēmuma kārtā var pievienot ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 66/2010 (2009. gada 25. novembris) par [Eiropas Savienības] ekomarķējumu (
OV 2010, L 27, 1. lpp.
) (turpmāk tekstā – “Savienības ekomarķējums”) ieviestā ekomarķējuma attēlu, ja konkrētajam modelim šāds marķējums ir piešķirts.
Beļģijas tiesības
Atbilstoši Ekonomikas tiesību kodeksa (2013. gada 29. marta
Moniteur belge
, 19975. lpp.), kas grozīts ar 2013. gada 21. decembra likumu (2013. gada 30. decembra
Moniteur belge
, 103506. lpp.), VI.99. panta 1. punktam, ar ko valsts tiesībās tiek transponēts Direktīvas 2005/29 7. panta 1. punkts, komercprakse tiek uzskatīta par maldinošu noklusēšanu, ja attiecībā uz tās faktiem, ņemot vērā visas īpašības un apstākļus, un saziņas līdzekļa nepilnības, tā noklusē būtisku informāciju, kas vidusmēra patērētājam ir vajadzīga, lai varētu pieņemt uz informāciju balstītu lēmumu, un tādējādi vidusmēra patērētājam liek vai var likt pieņemt lēmumu veikt darījumu, ko viņš citādi nebūtu pieņēmis.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Dyson
un
BSH
abi tirgo putekļsūcējus, uz kuriem atbilstoši Deleģētajai regulai Nr. 665/2013, tos tirgojot, ir jābūt energomarķējumam. Šajā marķējumā ir atspoguļoti testu rezultāti, kas tiek veikti ar tukšu putekļu maisiņu.
Dyson
pārmet
BSH
tostarp to, ka tas maldinot patērētājus un esot vainojams negodīgā komercpraksē. Šādā kontekstā
Dyson
vērsās iesniedzējtiesā
voorzitter van de rechtbank van koophandel te Antwerpen
(Antverpenes Tirdzniecības tiesas priekšsēdētājs, Beļģija).
Iesniedzējtiesa
prima facie
noraida
Dyson
apgalvojumu, ka
BSH
ir piekopusi negodīgu komercpraksi, uz tās tirgoto putekļsūcēju energomarķējuma norādot A enerģijas klasi. Proti, šāda klasifikācija ir nosakāma, izmantojot testus ar tukšu putekļu maisiņu, jo šo testu iesniedzējtiesa uzskata par vienīgo, kas ļauj noteikt putekļsūcēju enerģijas patēriņu gadā.
Taču turpinājumā iesniedzējtiesa norāda, ka
Dyson
testi, kas tiek veikti ar tukšu putekļu rezervuāru, neatbilst putekļsūcēja parastas lietošanas apstākļiem un ka šie testi neļauj salīdzināt ierīces, kuras darbojas pēc atšķirīgiem principiem, proti, no vienas puses, putekļsūcējus, kuri, tāpat kā
BSH
ražotie, ir aprīkoti ar putekļu maisiņu, kura poras lietošanas gaitā aizsprostojas un tādēļ motoram ir nepieciešama lielāka jauda, lai saglabātu tādu pašu sūktspēju, un, no otras puses,
Dyson
preču zīmes putekļsūcējus, kuriem šāda maisiņa nav un motoram nepieciešamā jauda nekādi netiek ietekmēta. Tādēļ tā uzskata, ka rodas jautājums, vai, nenorādot izmantoto testa metodi,
BSH
ir maldinājis patērētājus.
Iesniedzējtiesa šajā ziņā norāda, ka
BSH
tikai ievēro Deleģētās regulas Nr. 665/2013 noteikumus. Šajā regulā ļoti precīzi ir reglamentēts energomarķējuma izskats un uz tā izvietojamā informācija, un tādēļ
BSH
šis informēšanas līdzeklis ir saistošs, lai noteiktu patērētājiem sniedzamo informāciju. Ņemot vērā Direktīvas 2005/29 7. panta 1. un 3. punktu, šī tiesa uzskata, ka ir jāpārbauda, vai
BSH
bija zināma brīvība attiecībā uz informāciju par enerģijas patēriņu, ko tas izlemj izvietot uz tā tirgotajām ierīcēm.
Iesniedzējtiesa turklāt atzīmē, ka papildus Deleģētajā regulā Nr. 665/2013 paredzētajam energomarķējumam
BSH
uz putekļsūcējiem izvieto arī citus simbolus, tostarp zaļu etiķeti ar uzrakstu “
Energy A
”, kas norāda, ka putekļsūcējs principā energoefektivitātes ziņā atbilst A klasei, oranžu etiķeti ar norādi “
AAAA, Best rated: A in all classes
”, kas nozīmē, ka putekļsūcējs atbilst A klasei paklāju un grīdas tīrīšanā, energoefektivitātes un putekļu izdalīšanās kategorijās, kā arī melna etiķete, uz kuras ir attēlots paklājs un norāde “
class A performance
”, kas nozīmē, ka putekļsūcējs atbilst A klasei paklāju atputekļošanas kategorijā.
Šī tiesa norāda, ka
BSH
šādi ir sniegusi informāciju, kas pilnībā jau tikusi ietverta energomarķējumā, un tai radies jautājums, vai šāda prakse ir pieļaujama atbilstoši Deleģētajai regulai Nr. 665/2013.
Šādos apstākļos
voorzitter van de rechtbank van koophandel te Antwerpen
(Antverpenes Tirdzniecības tiesas priekšsēdētājs) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai [Deleģētās] regulas [Nr. 665/2013] stingra ievērošana, nepapildinot tās II pielikumā noteikto etiķeti ar informāciju par testēšanas nosacījumiem, kuri bijuši pamatā klasifikācijai energoefektivitātes klasē, atbilstoši [minētās regulas] I pielikumam var tikt uzskatīta par maldinošu noklusēšanu Direktīvas [2005/29] 7. panta izpratnē?
2)
Vai ar [Deleģēto] regulu [Nr. 665/2013] ir liegts papildināt [energomarķējumu] ar citiem simboliem, kuri sniedz to pašu informāciju?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2005/29 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī panta izpratnē par “maldinošu noklusēšanu” ir uzskatāms fakts, ka patērētājiem nav sniegta informācija par apstākļiem, kādos notikusi testēšana, kuras rezultātā noteikta uz energomarķējuma norādītā enerģijas klase.
Iesākumā ir jāatgādina, ka Direktīvas 2005/29 mērķis ir ieviest vienotas tiesību normas par uzņēmumu negodīgu komercpraksi attiecībā pret patērētājiem, lai veicinātu iekšējā tirgus sekmīgu darbību un nodrošinātu augstu pēdējo minēto aizsardzības līmeni (spriedums, 2016. gada 26. oktobris, Canal Digital Danmark,
C‑611/14
,
EU:C:2016:800
,
25.
punkts).
Šajā kontekstā tas, ka uz energomarķējuma ir minēta tikai Deleģētajā regulā Nr. 665/2013 noteiktā informācija, neprecizējot apstākļus, kādos putekļsūcēja energoefektivitāte tikusi mērīta, ir “komercprakse” Direktīvas 2005/29 2. panta d) punkta izpratnē.
Proti, “komercprakses” jēdziens ir definēts, izmantojot īpaši plašu formulējumu, jo šai praksei ir jābūt, pirmkārt, komerciāla rakstura, proti, tā ir jāveic profesionāļiem, un, otrkārt, tai jābūt tieši saistītai ar produkta popularizēšanu, pārdošanu vai piegādi patērētājiem (šajā ziņā skat. spriedumu, 2013. gada 17. oktobris, RLvS,
C‑391/12
,
EU:C:2013:669
,
37.
punkts).
Tātad mazumtirdzniecībā izstādīta izstrādājuma energoefektivitātes informācijas paziņošana vai tās nepaziņošana, ja šīs informācijas avots ir profesionālis, ir komercprakse, kas tieši saistīta ar minētā izstrādājuma pārdošanu patērētājiem. Šajā ziņā, kā secinājumu 77. punktā uzsvēris ģenerāladvokāts, nav nozīmes tam, vai attiecīgā informācija kaitē profesionāļa interesēm vai tas minēto informāciju ir paziņojis, lai izpildītu Deleģētās regulas Nr. 665/2013 prasības.
Pirmkārt, attiecībā uz to, ka uz marķējuma nav atzīmes par testēšanas apstākļiem, ir jānorāda, ka Direktīvas 2005/29 3. panta 4. punktā ir noteikts, ka gadījumā, ja šī direktīva un citi Savienības tiesību noteikumi, kuros reglamentēti konkrēti negodīgas komercprakses aspekti, nonāk pretrunā, priekšroka dodama minētajiem citiem noteikumiem un tie piemērojami attiecībā uz šiem konkrētajiem aspektiem.
Šajā lietā Direktīvā 2010/30 un Deleģētajā regulā Nr. 665/2013 ir ietverti Savienības tiesību noteikumi, kuros regulēti konkrēti negodīgas komercprakses aspekti Direktīvas 2005/29 3. panta 4. punkta izpratnē. Proti, lai arī it īpaši no Direktīvas 2010/30 preambulas 5. un 8. apsvēruma izriet, ka tās galvenais mērķis ir vides aizsardzība, tomēr patērētāju aizsardzībā svarīga ir arī precīzas, atbilstošas un salīdzināmas informācijas sniegšana par izstrādājumu, kas saistīti ar elektroenerģiju, konkrēto enerģijas patēriņu, izmantojot vienveidīgu energomarķējumu, kuru profesionālim ir pienākums izvietot uz mazumtirdzniecībā izstādīta izstrādājuma.
Tādējādi, ja saduras Direktīvas 2005/29 7. panta, no vienas puses, un Direktīvas 2010/30, kā arī Deleģētās regulas Nr. 665/2013 normas, no otras puses, atbilstoši Direktīvas 2005/29 3. panta 4. punktam jāpiemēro ir pēdējo minēto normas.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka Direktīva 2010/30 un Deleģētā regula Nr. 665/2013 ir jāinterpretē tādējādi, ka energomarķējumam nedrīkst pievienot nekādu informāciju par apstākļiem, kādos tikusi mērīta putekļsūcēju energoefektivitāte.
Proti, Direktīvas 2010/30 preambulas 8. apsvērumā ir precizēts, ka ir nepieciešams ieviest vienotu marķējumu visiem viena veida ražojumiem. Šis vienveidības mērķis tiek īstenots ar minētās direktīvas 1. panta 1. punktu, 4. pantu un 10. panta 4. punkta d) un g) apakšpunktu, atbilstoši kuriem ar šo direktīvu izveido sistēmu valstu pasākumu saskaņošanai saistībā ar tiešajiem lietotājiem paredzēto informāciju, konkrēti, izmantojot etiķetes un standarta informāciju, un uzdod dalībvalstīm nodrošināt informāciju par elektroenerģijas patēriņu ierīces izmantošanas laikā, izmantojot marķējumu, kura noformējums un konkrētais saturs jānosaka deleģētā aktā, proti, attiecībā uz putekļsūcējiem tas ir noteikts Deleģētajā regulā Nr. 665/2013.
Kā izriet no Direktīvas 2010/30 preambulas 8. apsvēruma un tās 10. panta, energomarķējuma noformējuma un tajā ietverto norāžu vienādošana un to vienkāršība un kodolīgums ir paredzēti, lai tiešais lietotājs tajā ietverto informāciju varētu labāk uztvert un salīdzināt.
Turklāt no Deleģētās regulas Nr. 665/2013 preambulas 5. apsvēruma izriet, ka tajā ir jānosaka putekļsūcēju etiķešu vienots noformējums un saturs.
Šī marķējuma noformējums un saturs ir precīzi definēti minētās regulas II pielikumā. Šajā pielikumā turklāt, atkāpjoties no precīzi definētā energomarķējuma noformējuma, ir noteikts, ka šim marķējumam pievienot drīkst tikai Savienības ekomarķējuma attēlu, ja attiecīgajam putekļsūcēja modelim šis marķējums ir piešķirts.
No tā arī izriet, ka Deleģētajai regulai Nr. 665/2013, lasot kopā ar Direktīvu 2010/30, ir pretrunā, ja uz energomarķējuma tiek pievienotas vēl citas norādes, izņemot attiecīgā gadījumā Savienības ekomarķējumu.
No šī aizlieguma izriet, ka saskaņā ar Direktīvas 2005/29 3. panta 4. punktu šīs direktīvas 7. pants nav piemērojams, ja uz energomarķējuma nav informācijas par putekļsūcēju energoefektivitātes testu apstākļiem.
Otrkārt, saistībā ar to, ja bez energomarķējuma nav citas informācijas par testēšanas apstākļiem, ir jānorāda, ka saskaņā ar Direktīvas 2005/29 7. panta 1. punktu komercprakse ir uzskatāma par maldinošu, ja attiecībā uz tās faktiem, ņemot vērā visas īpašības un apstākļus, un saziņas līdzekļa nepilnības, tā noklusē būtisku informāciju, kas vidusmēra patērētājam attiecīgajā kontekstā ir vajadzīga, lai varētu pieņemt uz informāciju balstītu lēmumu, un tādējādi vidusmēra patērētājam liek vai var likt pieņemt lēmumu veikt darījumu, ko viņš citādi nebūtu pieņēmis. Turklāt no šī paša panta 5. punkta izriet, ka Savienības tiesību aktos noteikto informāciju par komerciālo saziņu, tostarp reklāmu un tirgdarbību, uzskata par būtisku.
Šajā gadījumā apstākļus, kādos tikusi testēta attiecīgā putekļsūcēja modeļa energoefektivitāte, nevar uzskatīt par vidusmēra patērētājam būtisku informāciju.
Proti, Direktīvā 2010/30 ir paredzēts pienākums izmantot vienotu energomarķējumu, lai informētu tiešos lietotājus par noteiktu izstrādājumu enerģijas patēriņu izmantošanā, un Deleģētajā regulā Nr. 665/2013 ir ietverts izsmeļošs informācijas saraksts par datiem, kas saistībā ar putekļsūcēju enerģijas patēriņu izmantošanas laikā ir jādara zināmi patērētājiem, izmantojot minēto energomarķējumu, tomēr nenosakot, ka jāmin arī apstākļi, kādos šo putekļsūcēju energoefektivitāte ir tikusi mērīta. Tādēļ ir jāatzīst, ka no Direktīvas 2010/30 un Deleģētās regulas Nr. 665/2013 normu kombinācijas izriet, ka šādu informāciju nevar uzskatīt par vidusmēra patērētājam būtisku.
No minētā izriet, ka fakts, ka nav norādīti putekļsūcēja energoefektivitātes testu veikšanas apstākļi, nav uzskatāms par maldinošu noklusēšanu Direktīvas 2005/29 7. panta izpratnē.
No iepriekš izklāstītā izriet, ka uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 2005/29 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī panta izpratnē par “maldinošu noklusēšanu” nav uzskatāms fakts, ka patērētājiem nav sniegta informācija par apstākļiem, kādos notikusi testēšana, kuras rezultātā noteikta uz energomarķējuma norādītā enerģijas klase.
Par otro jautājumu
Vispirms ir jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru sadarbības ar valstu tiesām procedūrā, kas ieviesta ar LESD 267. pantu, tai ir jāsniedz valsts tiesai noderīga atbilde, kas ļautu tai iztiesāt tās izskatīšanā esošo lietu, un šajā nolūkā Tiesai attiecīgā gadījumā ir jāpārformulē tai uzdotais jautājums (it īpaši skat. spriedumu, 2016. gada 21. decembris, Ucar un Kilic,
C‑508/15 un C‑509/15
,
EU:C:2016:986
,
51.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā lietā ir jau noskaidrots, ka Deleģētā regula Nr. 665/2013, kurā ir noteikta prasība uz mazumtirdzniecībā tirgotiem putekļsūcējiem izvietot energomarķējumu, ir jāinterpretē, ņemot vērā šīs regulas pamatā esošās Direktīvas 2010/30 normas. Tādēļ otrais jautājums par Deleģēto regulu Nr. 665/2013 ir jāpārformulē tā, lai tajā ietvertu arī Direktīvu 2010/30.
Turklāt no iesniedzējtiesas lēmuma izriet, ka konkrētajā lietā
BSH
uz tā tirgoto putekļsūcēju iepakojuma blakus energomarķējumam bija izvietojis vairākas etiķetes vai simbolus, kas Deleģētajā regulā Nr. 665/2013 nav paredzēti, proti, tostarp zaļu etiķeti ar tekstu “
Energy A
”, oranžu etiķeti ar uzrakstu “
AAAA Best reted: A in all classes
” un melnu etiķeti, uz kuras attēlots paklājs un norāde “
Class A Performance
”.
Tādēļ jāuzskata, ka ar otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Deleģētā regula Nr. 665/2013, lasot kopā ar Direktīvu 2010/30, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā, ja papildus energomarķējumam uz iepakojuma tiek izvietotas etiķetes, kurās atkārtota uz minētā marķējuma minētā informācija.
Jānorāda, ka Direktīvas 2010/30 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā ir paredzēts, ka citu etiķešu un zīmju izvietošana papildus energomarķējumam ir aizliegta, pirmkārt, ja šīs etiķetes vai simboli neatbilst minētās direktīvas vai deleģēto aktu, proti, šajā gadījumā Deleģētās regulas Nr. 665/2013, prasībām un, otrkārt, ja šāda izvietošana var maldināt vai radīt neskaidrības tiešajiem lietotājiem saistībā ar enerģijas vai attiecīgā gadījumā citu nozīmīgu resursu patēriņu elektroierīces izmantošanas laikā. Tādējādi ar šo pantu minētais aizliegums tiek pakārtots šo abu nosacījumu pārbaudei.
Tātad šajā lietā, tā kā
BSH
uz tā pārdoto putekļsūcēju iepakojumiem izvietotās etiķetes un simboli Deleģētajā regulā Nr. 665/2013 nav paredzēti, tie ir uzskatāmi par minētās regulas prasībām neatbilstošiem. No tā izriet, ka tos ir aizliegts izvietot, ja tādējādi var maldināt vai radīt neskaidrības tiešajiem lietotājiem saistībā ar putekļsūcēja enerģijas patēriņu lietošanas laikā.
Ņemot vērā visus atbilstošos elementus, iesniedzējtiesai ir jāizvērtē, vai
BSH
izvietotās etiķetes vai simboli rada šādu risku.
Tomēr no Tiesas pastāvīgās judikatūras izriet, ka prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā, kaut arī faktu vērtējumu galu galā veic valsts tiesa, Tiesai, kurai ir lūgts sniegt valsts tiesai lietderīgas atbildes, tomēr ir kompetence sniegt tai it īpaši no pamatlietas materiāliem, kā arī no Tiesai iesniegtajiem apsvērumiem izrietošas norādes, kuras ļautu iesniedzējtiesai pieņemt nolēmumu (spriedums, 2014. gada 5. jūnijs, I,
C‑255/13
,
EU:C:2014:1291
,
55.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā ziņā ir jāprecizē, ka no Direktīvas 2010/30 3. panta 1. punkta b) apakšpunkta teksta vien jau izriet, ka minētajai tiesai ir stingri jāpiemēro šī sprieduma 52. punktā minētais kritērijs, kura mērķis ir aizsargāt tiešo lietotāju pret jebkādu maldināšanas vai neskaidrību radīšanas risku saistībā ar attiecīgās elektroierīces enerģijas patēriņu tās lietošanas laikā. Minētā kritērija stingru piemērošanu atbalsta minētās direktīvas dabas aizsardzības mērķis, kas atgādināts šī sprieduma 33. punktā.
Turklāt ir arī jānorāda, ka Direktīvas 2005/29 ietvaros maldinošas komercprakses izvērtējumā izmantojamais kritērijs ir labi informēts, pietiekami vērīgs un piesardzīgs vidusmēra patērētājs, ņemot vērā sociālos, kultūras un valodas faktorus (spriedumi, 2011. gada 12. maijs, Ving Sverige,
C‑122/10
,
EU:C:2011:299
,
22.
punkts, un 2016. gada 26. oktobris, Canal Digital Danmark,
C‑611/14
,
EU:C:2016:800
,
39.
punkts). Jautājumu savstarpējā saistība ir pamats šo pašu kritēriju izmantot, arī izvērtējot maldināšanas vai neskaidrību radīšanas iespēju, kas minēta Direktīvas 2010/30 3. panta 1. punkta b) apakšpunktā.
Šajā ziņā tikai tas vien, ka
BSH
izmantotajās etiķetēs vai simbolos ir atsauces uz energomarķējumā jau ietverto informāciju, nav pietiekami, lai šādu risku izslēgtu. Proti, ir jānorāda, pirmkārt, ka
BSH
izmantotie simboli nav grafiski identiski energomarķējumā lietotajiem un, otrkārt, ka atsevišķos
BSH
izmantotajos simbolos vai etiķetēs ir atkārtota viena un tā pati informācija, katrā etiķetē izmantojot citādu grafisko noformējumu, kas varētu radīt iespaidu, ka katru reizi ir domāta cita informācija.
Tādēļ uz otro jautājumu ir jāatbild, ka Deleģētā regula Nr. 665/2013, lasot to kopā ar Direktīvas 2010/30 3. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā papildus energomarķējumam izvietot vēl arī etiķetes vai simbolus, kuros tiek atkārtota energomarķējumā ietvertā informācija, ja ar šo izvietošanu tiek radīts risks maldināt tiešo lietotāju vai radīt tam neskaidrību par attiecīgā mazumtirdzniecībā tirgotā putekļsūcēja enerģijas patēriņu lietošanas laikā, taču tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus atbilstošos elementus un ievērojot arī labi informēta, pietiekami vērīga un piesardzīga vidusmēra tiešā lietotāja uztveri, kā arī ņemot vērā sociālos, kultūras un valodas faktorus.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (ceturtā palāta) nospriež:

1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/29/EK (2005. gada 11. maijs), kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004, 7. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka šī panta izpratnē par “maldinošu noklusēšanu” nav uzskatāms fakts, ka patērētājiem nav sniegta informācija par apstākļiem, kādos notikusi testēšana, kuras rezultātā noteikta energomarķējumā, kura paraugs ietverts Komisijas Deleģētās regulas (ES) Nr. 665/2013 (2013. gada 3. maijs), ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2010/30/ES papildina attiecībā uz putekļsūcēju energomarķējumu, II pielikumā, norādītā enerģijas klase.

2)
Deleģētā regula Nr. 665/2013, lasot to kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2010/30/ES (2010. gada 19. maijs) par enerģijas un citu resursu patēriņa norādīšanu ražojumiem, kas saistīti ar energopatēriņu, izmantojot etiķetes un standarta informāciju par precēm, 3. panta 1. punkta b) apakšpunktu, ir jāinterpretē tādējādi, ka tai ir pretrunā papildus putekļusūcēju enerģijas patēriņa marķējumam, kura paraugs ir ietverts Deleģētās regulas Nr. 665/2013 II pielikumā, izvietot vēl arī etiķetes vai simbolus, kuros tiek atkārtota energomarķējumā ietvertā informācija, ja ar šo izvietošanu tiek radīts risks maldināt tiešo lietotāju vai radīt tam neskaidrību par attiecīgā mazumtirdzniecībā tirgotā putekļsūcēja enerģijas patēriņu lietošanas laikā, taču tas ir jāpārbauda iesniedzējtiesai, ņemot vērā visus atbilstošos elementus un ievērojot arī labi informēta, pietiekami vērīga un piesardzīga vidusmēra tiešā lietotāja uztveri, kā arī ņemot vērā sociālos, kultūras un valodas faktorus.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – holandiešu.