CELEX: 62018CJ0239
Ennakkoratkaisupyyntö
Kasvinjalostajanoikeudet
Asetus (EY) N:o 2100/94
14 artiklassa säädetty poikkeus
Asetus (EY) N:o 1768/95
11 artiklan 1 ja 2 kohta
Tietopyynnöt
Viranomaisten antamat tiedot
Pyyntö, joka koskee tietoja erityisten lajien tai lajikkeiden aineiston nykyisestä käytöstä
Tietopyynnön sisältö

Ennakkoratkaisupyyntö koskee yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdassa säädetyn maataloutta koskevan vapautuksen soveltamista koskevista säännöistä 24.7.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1768/95 (
EYVL 1995, L 173, s. 14
) 11 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty oikeusriidassa, jossa vastakkain ovat Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH (jäljempänä STV) ja Freistaat Thüringen (Thüringenin osavaltio, Saksa) ja joka koskee sitä, että viimeksi mainittu on kieltäytynyt toimittamasta STV:lle tietoja, jotka ovat saatavilla sellaisesta tietokannasta, joka koostuu tiedoista, jotka viljelijät ovat antaneet Euroopan maatalousrahastoista maksettavia tukia koskevien hakemusten yhteydessä.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Perusasetus
Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27.7.1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 (
EYVL 1994, L 227, s. 1
; jäljempänä perusasetus) johdanto-osan 17. ja 18. perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”kasvilajikkeiden suojaamiseen yhteisön tasolla liittyvien oikeuksien käyttäminen edellyttää rajoitusten asettamista säännöksin, jotka annetaan yleisen edun vuoksi,
tämä merkitsee maataloustuotannon suojaamista; maanviljelijällä on sen vuoksi oltava lupa käyttää tiettyjä yksityiskohtaisia sääntöjä noudattaen korjaamiaan tuotteita lisäystarkoituksiin,
Kyseisen asetuksen 5 artiklan, jonka otsikko on ”Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien kohde”, 1 ja 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien kohteena voivat olla kaikkien kasvitieteellisten sukujen ja lajien lajikkeet, mukaan lukien erityisesti hybridit.
2.   Tässä asetuksessa tarkoitetaan ”lajikkeella” yhteen ainoaan alimpaan tunnettuun kasvitieteelliseen taksoniin kuuluvaa kasviryhmää – – ”
Mainitun asetuksen 13 artiklan, jonka otsikko on ”Kasvinjalostajanoikeuksien haltijan oikeudet ja rajoitukset”, 2 kohdassa säädetään seuraavaa:
”1.   Kasvinjalostajanoikeudet antavat [haltijalleen tai haltijoilleen], oikeuden toteuttaa 2 kohdassa luetellut toimet.
2.   Rajoittamatta 15 ja 16 artiklan soveltamista, seuraavat toimet edellyttävät suojatun lajikkeen lajikeosien ja korjatun aineiston – – osalta [kasvinjalostajanoikeuden haltijan] lupaa:
a)
tuotanto tai lisäys (monistus),
b)
pakkaaminen lisäystarkoituksiin,
c)
myyntiin tarjoaminen,
d)
myynti tai muu kaupan pitämisen muoto,
e)
vienti [Euroopan unionista]
f)
tuonti [unioniin]
g)
hallussa pitäminen a–f kohdassa mainittuihin tarkoituksiin.
[Kasvinjalostajanoikeuden haltija] voi asettaa luvalleen ehtoja ja rajoituksia.”
Saman asetuksen 14 artiklassa, jonka otsikko on ”Poikkeukset kasvinjalostajanoikeuksista”, säädetään seuraavaa:
”1.   Sen estämättä mitä 13 artiklan 2 kohdassa säädetään, ja maataloustuotannon suojelemiseksi maanviljelijöillä on lupa käyttää lisäystarkoituksiin avomaalla omalla tilallaan korjattua tuotetta, jonka he ovat saaneet istuttamalla omalle tilalleen sellaisen lajikkeen, muun kuin hybridilajikkeen tai synteettisen lajikkeen, lisäysaineistoa, jolla on yhteisön kasvinjalostajanoikeudet.
2.   Edellä 1 kohtaa sovelletaan ainoastaan seuraaviin viljelykasvilajeihin.
– –
b)
Viljat:
Avena sativa
– kaura
Hordeum vulgare L
. – ohra
Oryza sativa L
. – riisi
Phalaris canariensis L
. – kanarianhelpi
Secale cereale L
. – ruis
X Triticosecale Wittm
. – ruisvehnä
Triticum aestivum L. emend. Fiori et Paol
.– vehnä
Triticum durum durum Desf
– durumvehnä
Triticum spelta L
. – spelttivehnä
c)
Peruna:
Solanum tuberosum
– peruna.
– –
3.   Edellä 1 kohdassa säädetyn poikkeuksen mahdollistavat sekä jalostajan ja viljelijän lailliset edut turvaavat edellytykset vahvistetaan ennen tämän asetuksen voimaantuloa 114 artiklassa tarkoitetuin soveltamista koskevin säännöin seuraavin perustein:
–
viljelijän tilatasolla ei ole määrällisiä rajoituksia siinä määrin kuin on kyse tilan tarpeista,
–
korjattu tuote voi olla valmistettu viljelijän itsensä tai hänen käyttämiensä palvelujen suorittamaa istutusta varten – –,
–
pienviljelijöillä ei ole velvollisuutta maksaa [kasvinjalostajanoikeuden haltijalle] minkäänlaista palkkiota; ’pienviljelijällä’ tarkoitetaan:
–
edellä 2 kohdassa mainittujen kasvilajien, joihin sovelletaan tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 30 päivänä kesäkuuta 1992 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1765/92 [
EYVL 1992, L 181, s. 12
], ollessa kyseessä viljelijöitä, joiden kasvinviljelyala ei ylitä alaa, joka tarvittaisiin 92 viljatonnin tuottamiseen; tämän pinta-alan laskemiseksi sovelletaan edellä mainitun asetuksen 8 artiklan 2 kohtaa,
–
muiden tämän artiklan 2 kohdassa mainittujen kasvilajien osalta viljelijöitä, jotka täyttävät vastaavat tarkoituksenmukaiset perusteet,
–
muilla viljelijöillä on velvollisuus maksaa [kasvinjalostajanoikeuden haltijalle] kohtuullinen palkkio, jonka on oltava selvästi pienempi kuin samalla alueella saman lajikkeen lisäysaineiston luvanvaraisen tuotannon osalta perittävä summa; tämän kohtuullisen palkkion tosiasiallinen taso voi vaihdella, ottaen huomioon sen missä määrin käytetään kyseisen lajikkeen osalta 1 kohdassa säädettyä poikkeusta,
–
vastuu tämän artiklan tai tämän artiklan mukaisesti annettujen säännösten soveltamisen valvonnasta kuuluu yksinomaan [kasvinjalostajanoikeuden haltijalle]; tämän valvonnan järjestämisessä ne eivät voi turvautua viranomaisten apuun,
–
viljelijät ja lajittelutoimien suorittajat toimittavat pyydettäessä [kasvinjalostajanoikeuden haltijalle] kaiken asiaankuuluvan tiedon; myös maataloustuotantoa valvovat viranomaiset voivat toimittaa kaiken asiaankuuluvan tiedon, jos nämä tiedot on saatu heidän tehtäviensä tavanomaisen harjoittamisen yhteydessä ilman veloituksia tai lisäkustannuksia. Nämä säännökset eivät vaikuta henkilötietojen osalta [unionin] eikä kansalliseen lainsäädäntöön yksilöiden suojasta henkilötietojen käsittelyn ja vapaan liikkeen osalta.”
Asetus N:o 1768/95
Asetuksen N:o 1768/95 johdanto-osan ensimmäisestä viidenteen perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”perusasetuksen 14 artiklassa säädetään yhteisön kasvinjalostajanoikeuksia koskevista poikkeuksista maataloustuotannon turvaamiseksi – –,
edellytykset, jotka mahdollistavat poikkeuksen ja turvaavat jalostajan ja viljelijän lailliset edut vahvistetaan soveltamista koskevissa säännöissä perusasetuksen 14 artiklan 3 kohdassa esitettyjen perusteiden mukaisesti,
tässä asetuksessa vahvistetaan nämä edellytykset ja täsmennetään erityisesti viljelijöitä, valmistajia ja [kasvinjalostajanoikeuden haltijoita] koskevat edellä mainituista perusteista aiheutuvat velvoitteet,
kyseiset velvoitteet koskevat lähinnä viljelijöiden [kasvinjalostajanoikeuden haltijoille] maksamia kohtuullisia palkkioita poikkeusta sovellettaessa, tiedon toimittamista, sen varmistamista, että valmistettavaksi tarkoitettu korjattu tuote on tunnistettava vielä valmistuksen jälkeen sekä poikkeusta koskevien säännösten soveltamisen valvontaa,
lisäksi niiden ”pienviljelijöiden”, joita velvollisuus maksaa [kasvinjalostajanoikeuden haltijalle] palkkiota ei koske poikkeusta sovellettaessa, käsitettä täydennetään koskemaan erityisesti viljelijöitä, jotka viljelevät tiettyjä rehukasveja tai perunoita,
Asetuksen N:o 1768/95 7 artikla koskee erityisesti pienviljelijöitä. Sen 5 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Viljelijän, joka väittää olevansa ’pienviljelijä’, on riitatapauksessa todistettava, että hän täyttää kyseistä viljelijäluokkaa koskevat vaatimukset. – – ”
Asetuksen N:o 1768/95 8 ja 9 artikla koskevat tietoja, jotka maanviljelijöiden ja valmistajien on toimitettava. Näiden säännösten 4 kohdan mukaan kasvinjalostajanoikeuden haltijan on täsmennettävä pyynnössään nimensä ja osoitteensa, lajike tai lajikkeet, joista hän on kiinnostunut saamaan tietoja, sekä viittaus tai viittaukset asiaankuuluvaan kasvinjalostajanoikeuteen tai ‑oikeuksiin.
Asetuksen N:o 1768/95 11 artiklassa, jonka otsikko on ”Viranomaisten toimittamat tiedot”, säädetään seuraavaa:
”1.   [Kasvinjalostajanoikeuden haltijan] viranomaiselle osoittama pyyntö, joka koskee tietoja erityisten lajien tai lajikkeiden aineiston nykyisestä viljelykäytöstä tai tällaisesta käytöstä saaduista tuloksista, on tehtävä kirjallisesti. Pyynnössä [kasvinjalostajanoikeuden haltijan] on täsmennettävä nimensä ja osoitteensa sekä lajike tai lajikkeet, joista hän on kiinnostunut saamaan tietoja, sekä tarvittavan tiedon luonne. Hänen on myös osoitettava omistusoikeutensa.
2.   Viranomaiset voivat, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 12 artiklan säännösten soveltamista, kieltäytyä antamasta pyydettyjä tietoja, jos:
–
ne eivät liity maataloustuotannon valvontaan, tai
–
viranomaisten toiminnassa sovellettavien yleistä harkintavaltaa koskevien [unionin] sääntöjen tai jäsenvaltioiden sääntöjen mukaan tietoja ei saa toimittaa [kasvinjalostajanoikeuden haltijoille], tai
–
[unionin] lainsäädännön tai jäsenvaltion, jossa tiedot on kerätty, lainsäädännön nojalla viranomaisella on harkintavalta kieltäytyä antamasta tietoja, tai
–
pyydettyjä tietoja ei ole tai niitä ei ole enää saatavissa, tai
–
tietoja ei saada viranomaisten tehtävien tavanomaisen harjoittamisen yhteydessä, tai
–
tietoja saadaan ainoastaan kustannuksia lisäämällä,
tai
–
tiedot liittyvät erityisesti aineistoon, joka ei liity [kasvinjalostajanoikeuden haltijan] lajikkeisiin.
Kyseisten viranomaisten on ilmoitettava komissiolle tavat, joilla ne käyttävät edellä kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettua harkintavaltaa.
3.   Tietoja toimittaessaan viranomainen ei saa asettaa [kasvinjalostajanoikeuden haltijoita] eriarvoiseen asemaan. Viranomainen voi toimittaa pyydetyt tiedot [kasvinjalostajanoikeuden haltijalle] jäljennöksinä, jotka on otettu [kasvinjalostajanoikeuden haltijan] lajikkeiden lisäksi muuta täydentävää tietoa sisältävistä asiakirjoista, sillä edellytyksellä, että varmistetaan, että 12 artiklan mukaisesti suojattavien henkilöiden henkilöllisyys ei ole tunnistettavissa.
4.   Jos viranomainen päättää kieltäytyä antamasta pyydettyjä tietoja, on sen ilmoitettava tästä [kasvinjalostajanoikeuden haltijalle] kirjallisesti ja ilmoitettava päätöksen perusteena oleva syy.
Asetuksen N:o 1768/95 12 artikla koskee yksilöiden suojaa henkilötietojen käsittelyn ja vapaan liikkuvuuden osalta.
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
STV edustaa siemeniä jalostavia yrityksiä, jotka ovat yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien haltijoita, ja sen tehtävänä on erityisesti näiden yritysten toimeksiannosta valvoa näiden suojattujen lajikkeiden viljelyä maanviljelijöiden toimesta ja vaatia näiltä maanviljelijöiltä palkkioita, joihin mainitut yritykset ovat oikeutettuja.
Freistaat Thüringen (Thüringenin osavaltio) vastaa unionin varojen käytön valvonnasta Euroopan maatalouden tukirahastosta (EAGF) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (EAFRD) myönnettävien tukien hallinnoinnin ja valvonnan yhteydessä. Tästä ennakkoratkaisupyynnössä todetaan, että tämä osavaltio ylläpitää niin kutsuttua InVeKoS-tietokantaa (Integriertes Verwaltungs- und Kontrollsystem, integroitu hallinto- ja valvontajärjestelmä), joka perustuu tukea hakevien viljelijöiden antamiin tietoihin. STV väittää, että näiden tietojen joukossa on tietoja kyseisten viljelijöiden viljelemistä lajeista ja viljelyaloista.
STV pyysi 5.4.2016 päivätyllä kirjeellä Thüringenin osavaltiota toimittamaan sille InVeKoS-tietokannassa säilytetyt tiedot asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan nojalla. Tämä pyyntö hylättiin.
STV nosti 23.12.2016 Landgericht Erfurtissa (Erfurtin alueellinen alioikeus, Saksa) kanteen, jossa se vaati, että Thüringenin osavaltio velvoitetaan asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohdan nojalla toimittamaan sille seuraavat InVeKoS-tietokantaan tallennetut tiedot:
–
maatalousyritysten nimet ja osoitteet
–
kunkin yrityksen kasvinviljelyala hehtaareina
–
viljojen ja perunan viljelyyn käytetty kasvinviljelyala hehtaareina.
Kyseinen tuomioistuin hylkäsi tämän vaatimuksen 17.8.2017 asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 2 kohdan toisen ja kolmannen luetelmakohdan sekä 12 artiklan perusteella.
STV valitti tästä tuomiosta ennakkoratkaisua pyytäneeseen tuomioistuimeen.
STV väittää tältä osin, että InVeKoS ‑tietokannan sisältämät tiedot voivat selventää maanviljelijöiden tosiasiallisesti viljelemien alueiden pinta-alaa ja näin ollen perusasetuksen 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua pienviljelijöiden määrittelyä. Näiden tietojen saaminen mahdollistaa sen, että STV:n ei tarvitse pyytää tietoja viimeksi mainituilta henkilöiltä. STV lisää, että se on valmis palauttamaan Thüringenin osavaltiolle ne kulut, jotka viimeksi mainitulle on mahdollisesti aiheutunut STV:n vaatimuksen täyttämisestä.
Thüringenin osavaltio vastaa, että InVeKoS-tietokanta ei sisällä lajikekohtaisia tietoja paitsi hampun ja humalan osalta. Tällä osavaltiolla ei myöskään ole omia ohjelmointivalmiuksia sellaisen uuden, tarkennetun haun toteuttamiseksi, jota pyydettyjen tietojen käsittely edellyttäisi, ja kustannusarvio ulkoisen palveluntarjoajan käyttämisestä tähän ohjelmointityöhön on noin 6000 euroa.
Tässä tilanteessa Thüringer Oberlandesgericht (Thüringenin ylempi alueellinen tuomioistuin, Saksa) on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Voidaanko asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohdan nojalla pyytää viranomaisilta tietoja, jotka koskevat pelkästään kasvilajeja, ilman, että tietopyynnössä pyydetään tietoja myös suojatusta lajikkeesta?
2)
Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan siten, että tietoa voidaan pätevästi pyytää tällä tavalla:
a)
Liittyykö viranomainen asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan [2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa] tarkoitetulla tavalla maataloustuotannon valvontaan, kun viranomainen valvoo viljelijöille – – unionin varoista annettavia tukia ja tallentaa tältä osin hakemuksen tehneiden viljelijöiden antamia tietoja, jotka koskevat myös (viljelykasvi)lajeja?
b)
Voiko viranomainen kieltäytyä antamasta pyydettyjä tietoja, jos tietojen toimittaminen edellyttää viranomaisella olevien tietojen työstämistä tai erittelyä kolmannen toimesta ja tämä maksaa noin 6000 euroa? Onko tältä osin merkitystä sillä, onko tietopyynnön esittäjä valmis korvaamaan syntyvät kustannukset?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Ensimmäinen kysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy ensimmäisellä kysymyksellään, onko asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siinä säädetään kasvinjalostajanoikeuden haltijan mahdollisuudesta pyytää lajien käyttöä koskevia tietoja viranomaiselta ilman, että tällaisessa pyynnössä täsmennetään tietty suojeltu lajike, jota koskevia tietoja pyydetään.
Aluksi on huomautettava, että perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdan mukaan kasvinjalostajanoikeuden haltijan lupaa edellytetään suojatun lajikkeen lajikeosien ja korjatun aineiston osalta muun muassa tuotantoon tai lisäykseen (monistus), lisäystarkoituksiin pakkaamiseen, myyntiin tarjoamiseen, myyntiin tai muuhun kaupan pitämisen muotoon sekä hallussapitoon näitä tarkoituksia varten.
Kuten unionin tuomioistuin on jo todennut, perusasetuksen 14 artiklan säännökset, jotka – kuten asetuksen 17. ja 18. perustelukappaleesta käy ilmi – on annettu maataloustuotannon suojaamista koskevan yleisen edun vuoksi, ovat poikkeus kyseisestä säännöstä (tuomio 10.4.2003, Schulin,
C-305/00
,
EU:C:2003:218
,
kohta ja tuomio 14.10.2004, Brangewitz,
C-336/02
,
EU:C:2004:622
,
kohta).
Tästä kyseisen asetuksen 14 artiklassa säädetään, että siihen, että viljelijät käyttävät omalla tilallaan korjattua tuotetta lisäystarkoituksiin avomaalla, ei tarvita kasvinjalostajanoikeuden haltijan lupaa, kun tietyt soveltamisasetuksessa säädetyt edellytykset, jotka perustuvat asetuksessa lueteltuihin tiettyihin perusteisiin, täyttyvät.
Asetuksessa N:o 1768/1995 siis vahvistetaan sen johdanto-osan ensimmäisestä viidenteen perustelukappaleen mukaan perusasetuksen 14 artiklassa säädetyn yhteisön kasvinjalostajanoikeudesta tehtävän poikkeuksen edellytykset maataloustuotannon sekä jalostajan ja viljelijän laillisten etujen turvaamiseksi tämän artiklan 3 kohdassa säädettyjen perusteiden nojalla.
Näistä perusteista kyseisen 14 artiklan 3 kohdan neljännessä luetelmakohdassa säädetään erityisesti, että pienviljelijöitä lukuun ottamatta ”muilla viljelijöillä on velvollisuus maksaa [kasvinjalostajanoikeuden haltijalle] kohtuullinen palkkio”, ja kuudennessa luetelmakohdassa, että ”– – viranomaiset voivat toimittaa kaiken asiaankuuluvan tiedon – – ”.
Tämän osalta asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä säädetään kasvinjalostajanoikeuden haltijan mahdollisuudesta esittää tällaisille viranomaisille ”pyyntö, joka koskee tietoja erityisten lajien tai lajikkeiden aineiston nykyisestä viljelykäytöstä tai tällaisesta käytöstä saaduista tuloksista”.
STV päättelee tästä nyt käsiteltävässä asiassa, että kasvinjalostajanoikeuden haltijoilla on oikeus vaatia viranomaisten hallussa olevia viljelijöiden viljelykäytäntöjä koskevia tietoja ja erityisesti tiettyjen lajien viljelyyn käytettäviä viljelyaloja koskevia tietoja, koska nämä tiedot ovat merkityksellisiä suojattujen lajikkeiden istuttamisesta johtuvien oikeuksien käyttämisessä. Erityisesti STV väittää, että se voi mainittujen tietojen perusteella määrittää, mitkä maanviljelijät ovat perusasetuksen 14 artiklan 3 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa, luettuna yhdessä asetuksen N:o 1768/95 7 artiklan kanssa, tarkoitettuja pienviljelijöitä.
Thüringenin osavaltio puolestaan katsoo, että asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohdassa annetaan oikeus saada tietoa ainoastaan erityisesti nimetyistä suojatuista lajikkeista.
On huomautettava, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan unionin oikeuden säännöksen tulkitsemiseksi on otettava huomioon paitsi sen sanamuoto myös asiayhteys ja sen säännöstön rakenne ja päämäärät, jonka osa säännös on (tuomio 19.10.2017, Vion Livestock,
C-383/16
,
EU:C:2017:783
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Ensinnäkin asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohdan sanamuodosta on todettava, että – kuten tämän tuomion 27 kohdassa on huomautettu – kyseisen 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä mainitaan kasvinjalostajanoikeuden haltijan mahdollisuus saada viranomaiselta tietoja, jotka koskevat muun muassa erityisten lajien tai lajikkeiden aineiston nykyistä käyttöä.
Tämä maininta ei kuitenkaan voi olla ratkaiseva, koska kyseisen asetuksen 11 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä edellytetään, että kasvinjalostajanoikeuden haltijan on täsmennettävä tietopyynnössään ”lajike tai lajikkeet, joista hän on kiinnostunut saamaan tietoja”.
Lisäksi mainitun asetuksen 11 artiklan 1 kohdan kolmannen virkkeen mukaan kasvinjalostajanoikeuden haltijan, joka tekee tällaisen tietopyynnön, on myös osoitettava omistusoikeutensa. Kuten julkisasiamies on todennut ratkaisuehdotuksensa 48 kohdassa, perusasetuksen 5 artiklan 1 kohdan sanamuodosta seuraa, että yhteisön kasvinjalostajanoikeuksien kohteena voivat olla ainoastaan ”kaikkien kasvitieteellisten sukujen ja lajien lajikkeet”, joten tässä 11 artiklan 1 kohdassa edellytetty näyttö omistusoikeudesta voi koskea ainoastaan lajikkeita eikä lajeja yleisesti.
Asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohdan sanamuodosta ilmenee näin ollen, että tämän säännöksen nojalla esitetyssä tietopyynnössä on väistämättä yksilöitävä erityinen lajike, jota koskevia tietoja pyydetään.
Toiseksi on todettava, että asetuksen N:o 1768/95 tavoite tukee sen 11 artiklan 1 kohdan sanamuodon mukaista tulkintaa.
On näet huomautettava, että kuten mainitun asetuksen johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa todetaan, tämän asetuksen tarkoituksena on vahvistaa perusasetuksen 14 artiklan 3 kohdassa mainittujen perusteiden nojalla yhtäältä yhteisön kasvinjalostajanoikeuksia koskevat poikkeukset maataloustuotannon turvaamiseksi ja toisaalta turvata jalostajan ja viljelijän lailliset edut.
Tästä asetuksen N:o 1768/95 johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa todetaan, että kyseisessä asetuksessa määritellyt velvoitteet koskevat lähinnä viljelijöiden kasvinjalostajanoikeuksien haltijoille maksamia kohtuullisia palkkioita poikkeusta sovellettaessa, tiedon toimittamista, sen varmistamista, että valmistettavaksi tarkoitettu korjattu tuote on identtinen vielä valmistuksen jälkeen, sekä poikkeusta koskevien säännösten soveltamisen valvontaa.
Näin ollen kasvinjalostajanoikeuden haltijalle annetun tiedonsaantioikeuden tarkoituksena on erityisesti antaa haltijalle mahdollisuus varmistaa, että maanviljelijät noudattavat perusasetuksen 14 artiklan 1 kohdassa säädetyn poikkeuksen mahdollistavia edellytyksiä.
Tämän osalta asetuksen N:o 1768/95 8, 9 ja 11 artiklassa annetaan kasvinjalostajanoikeuden haltijalle oikeus pyytää viljelijältä, valmistajalta tai viranomaiselta kaikkia merkityksellisiä tietoja vain immateriaalioikeuksiensa suojaamiseksi, ja nämä tiedot voivat – kuten tämän tuomion 33 kohdassa todetaan – koskea ainoastaan lajikkeita eikä lajeja yleisesti (ks. vastaavasti tuomio 14.10.2004, Brangewitz,
C-336/02
,
EU:C:2004:622
,
ja
kohta).
Tästä on todettava, että asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohdan tulkinta, jonka mukaan jokaisella kasvinjalostajanoikeuden haltijalla on oikeus pyytää viranomaisia antamaan tietoja viljelijöiden viljelyistä, vaikka nämä eivät ole koskaan käyttäneet eivätkä aikoneet käyttää suojattuja lajikkeita perusasetuksen 14 artiklan 1 kohdan nojalla, menisi näin ollen pidemmälle kuin on tarpeen jalostajan oikeutettujen intressien suojaamiseksi (ks. vastaavasti tuomio 10.4.2003, Schulin,
C-305/00
,
EU:C:2003:218
,
kohta).
Kuten STV on korostanut, perusasetuksen 14 artiklan 3 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa kyllä säädetään, että yksi niistä perusteista, joiden perusteella kyseisen artiklan 1 kohdassa säädetyn poikkeuksen mahdollistavat edellytykset vahvistetaan, on se, että ”pienviljelijöillä ei ole velvollisuutta maksaa [kasvinjalostajanoikeuden haltijalle] minkäänlaista palkkiota”. Lisäksi pienviljelijöiden määrittely tapahtuu, kuten samasta luetelmakohdasta ilmenee, sen viljelyalan, jolla nämä viljelijät viljelevät kasveja, suuruuden perusteella.
On kuitenkin niin, että peruste, jonka mukaan pienviljelijöillä ei ole velvollisuutta maksaa kasvinjalostajanoikeuden haltijalle palkkiota, jos ne täyttävät asetuksen N:o 1768/95 7 artiklassa säädetyt edellytykset, ei oikeuta asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan tulkintaa, joka menee pidemmälle kuin on tarpeen tämän tuomion 38 kohdassa mainitun tavoitteen saavuttamiseksi. Asetuksen N:o 1768/95 7 artiklan 5 kohdan mukaan juuri viljelijän, joka väittää olevansa pienviljelijä, eikä kasvinjalostajanoikeuden haltijan, on osoitettava, että tätä varten vaaditut edellytykset täyttyvät. Tästä seuraa, että tiedon, joka koskee sen viljelyalan suuruutta, jolla viljelijä viljelee tiettyjä kasvilajeja, saamista viranomaiselta ei voida pitää kasvinjalostajanoikeuden haltijoiden oikeuksien suojaamisen kannalta välttämättömänä toimenpiteenä.
Kolmanneksi tätä päätelmää tukee asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohdan asiayhteys.
Tältä osin ensinnäkin asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 2 kohdan seitsemännestä luetelmakohdasta käy ilmi, että viranomaiset voivat kieltäytyä antamasta pyydettyjä tietoja, jos tiedot liittyvät erityisesti ”aineistoon, joka ei liity [kasvinjalostajanoikeuden haltijan] lajikkeisiin”. Kuten julkisasiamies onkin todennut ratkaisuehdotuksensa 49 kohdassa, se, että viranomaisella on joka tapauksessa oikeus olla antamasta tietoja, jotka eivät erityisesti liity mainittuihin lajikkeisiin, puhuu sellaista tulkintaa vastaan, jonka mukaan kasvinjalostajanoikeuden haltijalla on oikeus esittää tietopyyntö, joka ei koske erityisesti niitä lajikkeita, joille se saa suojaa.
Toiseksi tämän tuomion 39 kohdassa on huomautettu, että asetuksen N:o 1768/95 8, 9 ja 11 artiklassa annetaan kasvinjalostajanoikeuden haltijalle oikeus pyytää viljelijältä, valmistajalta tai viranomaiselta kaikkia merkityksellisiä tietoja vain immateriaalioikeuksiensa suojaamiseksi.
Pyynnöistä, jotka viljelijälle voidaan esittää asetuksen N:o 1768/95 8 artiklan nojalla, kyseisen artiklan 4 kohdassa mainitaan nimenomaisesti, että kasvinjalostajanoikeuden haltijan on täsmennettävä pyynnössään ”lajike tai lajikkeet, joista hän on kiinnostunut saamaan tietoja, sekä viittaus tai viittaukset asiaankuuluvaan kasvinjalostajanoikeuteen tai ‑oikeuksiin”. Samanlaisia vaatimuksia sovelletaan soveltuvin osin valmistajalle esitettäviin pyyntöihin kyseisen asetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohdassa puolestaan asetetaan kasvinjalostajanoikeuden haltijalle velvollisuus täsmentää viranomaiselle esittämässään tietojensaantipyynnössä ”lajike tai lajikkeet, joista hän on kiinnostunut saamaan tietoja, sekä tarvittavan tiedon luonne”.
Unionin tuomioistuin on todennut tästä, että yhtäältä silloin, kun on kyse pyynnöstä, joka voidaan esittää viljelijälle, kasvinjalostajanoikeuden haltija voi pyytää tietoja viljelijältä mainitun 8 artiklan nojalla vain, mikäli kasvinjalostajanoikeuden haltijalla on viitteitä siitä, että viljelijä on käyttänyt tai aikoo käyttää asetuksen perusasetuksen 14 artiklan 1 kohdassa säädettyä poikkeusta (ks. vastaavasti tuomio 10.4.2003, Schulin,
C-305/00
,
EU:C:2003:218
,
ja
kohta).
Toisaalta unionin tuomioistuin on katsonut lisäysaineiston kunnostajalle (ts. valmistajalle) tehtävistä pyynnöistä, että kun kasvinjalostajanoikeuden haltijalla on viitteitä siitä, että lisäysaineiston kunnostaja on suorittanut tai aikoo suorittaa tällaisia toimia korjatulle tuotteelle, jonka viljelijä on saanut istuttamalla haltijan lajikkeen lisäysaineistoa, sen istutusta varten, lisäysaineiston kunnostajalla on velvollisuus antaa haltijalle asiaankuuluvia tietoja paitsi niistä viljelijöistä, joiden osalta haltijalla on viitteitä siitä, että lisäysaineiston kunnostaja on suorittanut tai aikoo suorittaa heille näitä kunnostustoimia, myös niistä kaikista muista viljelijöistä, joille se on niitä suorittanut tai aikoo suorittaa, kun kyseessä oleva lajike on ilmoitettu tälle lisäysaineiston kunnostajalle tai kun se on saanut siitä tietoja (ks. vastaavasti tuomio 14.10.2004, Brangewitz,
C-336/02
,
EU:C:2004:622
,
kohta).
Muun muassa tästä oikeuskäytännöstä seuraa, että viljelijälle asetuksen N:o 1768/95 8 artiklan 4 kohdan perusteella ja valmistajalle sen 9 artiklan 4 kohdan perusteella esitetyt tietopyynnöt koskevat erityisesti kasvinjalostajanoikeuden haltijan lajikkeita eivätkä lajeja. Kun otetaan huomioon tämän asetuksen 11 artiklan 1 kohdan vastaava sanamuoto, joka on mainittu tämän tuomion 46 kohdassa, on katsottava, että viranomaiselle esitetyn tietopyynnön on myös koskettava erityisesti kasvinjalostajanoikeuden haltijan lajiketta.
Kaiken edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että asetuksen N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä ei säädetä yhteisön kasvinjalostajanoikeuden haltijan mahdollisuudesta pyytää lajien käyttöä koskevia tietoja viranomaiselta ilman, että tällaisessa pyynnössä täsmennetään tietty suojeltu lajike, jota koskevia tietoja pyydetään.
Toinen kysymys
Kun ensimmäiseen kysymykseen annettava vastaus otetaan huomioon, toiseen kysymykseen ei ole tarpeen vastata.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (viides jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdassa säädetyn maataloutta koskevan vapautuksen soveltamista koskevista säännöistä 24.7.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1768/95 11 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä ei säädetä yhteisön kasvinjalostajanoikeuden haltijan mahdollisuudesta pyytää lajien käyttöä koskevia tietoja viranomaiselta ilman, että tällaisessa pyynnössä täsmennetään tietty suojeltu lajike, jota koskevia tietoja pyydetään.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: saksa.