CELEX: 62016TJ0671
Funcție publică
Recrutare
Concurs general
Anunțul de concurs EPSO/AD/303/15 (AD 7)
Verificare de către EPSO a condițiilor de admitere la concurs
Experiență profesională de o durată mai mică decât durata minimă cerută
Natura controlului condiției de admitere legate de experiența profesională
Obligația de motivare
Eroare vădită de apreciere din partea comisiei de evaluare din cadrul concursului
Egalitate de tratament

Istoricul cauzei
Anunțul de concurs general pe bază de dosare și de examene EPSO/AD/303/15 – Cooperarea pentru dezvoltare și gestionarea ajutorului acordat țărilor din afara UE (AD 7) (
JO 2015, C 150 A, p. 1
, denumit în continuare „anunțul de concurs”) cuprindea patru rubrici distincte, intitulate „Ce sarcini mă pot aștepta să îndeplinesc?”, „Sunt eligibil pentru a candida?”, „Cum voi fi selectat?” și, respectiv, „Când și unde îmi pot depune candidatura?”
La rubrica „Sunt eligibil pentru a candida?” era indicat faptul că toate „condițiile generale” și „condițiile specifice” – referitoare la limbi, la dosare și la experiența profesională – trebuiau să fie îndeplinite în momentul validării actului de candidatură de către candidat.
Erau cerute, în cadrul condițiilor specifice privind dosarele și experiența profesională a candidatului:
„studii universitare de cel puțin 4 ani absolvite cu diplomă și o experiență profesională de cel puțin 6 ani în domeniul competiției, dobândită după obținerea diplomei,
sau
studii universitare de cel puțin 3 ani absolvite cu diplomă și o experiență profesională de cel puțin 7 ani în domeniul competiției, dobândită după obținerea diplomei”.
La rubrica „Cum voi fi selectat?” din anunțul de concurs, punctul 1, intitulat „Teste cu variante multiple de răspuns pe calculator (QCM)”, indica că candidații care și‑au validat actul de candidatură vor fi invitați să susțină o serie de teste sub formă de QCM și că aceste teste vor fi eliminatorii. Punctul 2 din rubrica menționată, intitulat „Selecția pe bază de dosare”, avea următorul cuprins:
„În primul rând, cerințele de eligibilitate vor fi verificate pe baza datelor prezentate în actul de candidatură electronică al candidaților. Există două posibilități:
dacă testele cu variante multiple de răspuns pe calculator se organizează la început, verificarea dosarelor candidaților ce vizează stabilirea eligibilității acestora va fi efectuată în ordinea descrescătoare a punctajelor obținute, până când numărul de candidați eligibili atinge pragul menționat la punctul 1. Celelalte dosare nu vor fi verificate;
dacă testele cu variante multiple de răspuns pe calculator nu se organizează la început, vor fi verificate dosarele tuturor candidaților pentru a stabili eligibilitatea acestora.
În al doilea rând, selecția pe bază de dosare se va efectua numai în cazul candidaților eligibili, selectați conform procedurii descrise anterior, în temeiul informațiilor furnizate de candidați în secțiunea «Evaluare a talentului» (FR – évaluateur de talent, EN – talent screener, DE – Talentfilter) a actului de candidatură. Comisia de evaluare va atribui fiecărui criteriu de selecție o pondere care reflectă importanța sa relativă (1-3) și fiecare răspuns al candidatului va primi un punctaj cuprins între 0 și 4 puncte.
Comisia de evaluare va multiplica apoi punctele cu ponderea pentru fiecare criteriu și le va însuma, pentru a‑i identifica pe acei candidați ale căror profiluri corespund cel mai bine atribuțiilor de îndeplinit.
A se vedea anexa III pentru lista criteriilor.”
Anexa I la anunțul de concurs definea, cu titlu indicativ, sarcinile pe care administratorii recrutați la încheierea concursului trebuiau să le îndeplinească în domeniul cooperării pentru dezvoltare.
Anexa III la anunțul de concurs enumera criteriile pe baza cărora comisia de evaluare din cadrul concursului trebuia să realizeze selecția pe bază de dosare, conform punctului 2 din rubrica „Cum voi fi selectat?” din anunțul de concurs.
La 8 mai 2015, reclamantul, domnul Vincent Villeneuve, și‑a depus candidatura la concursul EPSO/AD/303/15.
În actul de candidatură al reclamantului, rubrica „Experiență profesională” cuprindea trei intrări, din care primele două erau redactate după cum urmează:
„Intrarea 1

Datele (AAAA‑LL‑ZZ)
din 2012-10-01 până în 2015-05-08
Durata în luni și zile
valori: luni: 31 zile: 7
Tip de experiență
alta
Detalii suplimentare dacă

«Alta»
Relații publice
Clasificare
Independent
[…]

Tip sau sector de activitate
Relații publice și consultanță în servicii de advocacy pe probleme de populație și de dezvoltare
[…]

Post ocupat
Consultant
Natura atribuțiilor exercitate
Colaborare cu reprezentanți care sunt aleși și care nu sunt aleși, cu autoritățile parlamentare, cu organizațiile internaționale, cu organizațiile neguvernamentale naționale și internaționale și cu membrii societății civile cu privire la activitățile de advocacy parlamentar care susțin elaborarea și punerea în aplicare a politicilor.

Elaborarea, conceperea și gestionarea de propuneri de proiecte, difuzarea de material de advocacy parlamentar (buletin bilingv, manuale, memorii de informație) și asistență inițiativelor parlamentare (audieri, mese rotunde, amendamente, întrebări, discursuri, scrisori, editoriale de opinie)
Intrarea 2

Datele (AAAA‑LL‑ZZ)
din 2008-08-31 până în 2012-09-30
Durata în luni și zile
valori calculate: luni: 49 zile: 0
Tip de experiență
alta
Detalii suplimentare

dacă «alta»
Servicii de advocacy
Clasificare
Organizație neguvernamentală
Detalii suplimentare

dacă «alta»
Forum parlementaire européen sur la population et le développement (EPF)
Tipul sau sectorul de activitate
EPF este o rețea de parlamentari din toată Europa care sunt angajați în protecția sănătății reproductive și sexuale a persoanelor celor mai vulnerabile în lume.
Numele și adresa angajatorului
Forum parlementaire européen sur la population et le développement – EPF
23 rue Montoyer 1000 Bruxelles Belgia
Post ocupat
2008-2010 Asistent însărcinat cu servicii de advocacy
2011-2012 Project manager
Natura atribuțiilor exercitate
Organizarea, gestionarea și coordonarea de conferințe parlamentare internaționale. Organizarea, gestionarea și coordonarea de delegații parlamentare.

Susținere pentru colectarea de fonduri și pentru activitățile de mobilizare a resurselor.

Analize și cercetări privind politicile în materie de cooperare pentru dezvoltare și de probleme demografice.

Publicații.”
La 16 iunie 2015, Oficiul European pentru Selecția Personalului (EPSO) l‑a informat pe reclamant printre altele că „candidații care au obținut cele mai bune note la testele QCM pe calculator (și cel puțin minimul necesar) și care îndeplinesc condițiile de admitere generale și specifice vor avansa la faza de selecție pe bază de dosare”.
La 3 septembrie 2015, reclamantul a trecut de testele QCM.
La 3 noiembrie 2015, EPSO l‑a informat pe reclamant că a obținut la testele QCM numărul minim de puncte cerut.
La 5 noiembrie 2015, EPSO l‑a informat pe reclamant că, după ce a verificat dacă îndeplinea toate condițiile de admitere din anunțul de concurs, comisia de evaluare din cadrul concursului a decis că nu are acces la etapa următoare a concursului (denumită în continuare „decizia comisiei de evaluare din cadrul concursului din 5 noiembrie 2015”). EPSO a precizat că, la data încheierii înscrierilor online, reclamantul nu avea o experiență de cel puțin șase ani în domeniul concursului, după obținerea unei diplome de studii universitare de cel puțin patru ani.
În aceeași zi, reclamantul a semnalat EPSO că, în actul său de candidatură, a declarat o experiență de 85 de luni consacrată în întregime mizelor de cooperare pentru dezvoltare în cadrul Organizației Internaționale pentru Migrație (OIM), ulterior ca partener de executare al Fondului Organizației Națiunilor Unite pentru Populație (UNFPA).
La 15 noiembrie 2015, reclamantul a introdus o cerere de reexaminare a deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului din 5 noiembrie 2015.
La 25 ianuarie 2016, EPSO l‑a informat pe reclamant că comisia de evaluare din cadrul concursului și‑a confirmat decizia de a nu îl admite la etapa următoare a concursului.
La 5 februarie 2016, reclamantul a introdus o reclamație în temeiul articolului 90 alineatul (2) din Statutul funcționarilor Uniunii Europene (denumit în continuare „statutul”) împotriva decizia comisiei de evaluare din cadrul concursului din 5 noiembrie 2015.
Prin decizia din 10 iunie 2016, directorul EPSO a respins reclamația (denumită în continuare „decizia de respingere a reclamației din 10 iunie 2016”).
Procedura și concluziile părților
Prin act depus la grefa Tribunalului la 20 septembrie 2016, reclamantul a introdus prezenta acțiune. Comisia Europeană a depus memoriul în apărare la 6 decembrie 2016. Faza scrisă a procedurii a fost încheiată după depunerea de către reclamant a replicii și de către Comisie a duplicii, la 24 ianuarie și, respectiv, la 13 martie 2017.
Prin act depus la grefa Tribunalului la 4 aprilie 2017, reclamantul a solicitat organizarea unei ședințe, în temeiul articolului 106 alineatul (2) din Regulamentul de procedură al Tribunalului. Comisia nu a prezentat o astfel de cerere.
Reclamantul solicită Tribunalului:
–
anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului din 5 noiembrie 2015;
–
obligarea Comisiei la plata cheltuielilor de judecată.
Ca urmare a unei întrebări adresate în ședință de către Tribunal, reclamantul a indicat că solicită și anularea deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului din 25 ianuarie 2016.
Comisia solicită Tribunalului:
–
respingerea acțiunii;
–
obligarea reclamantului la plata cheltuielilor de judecată.
În drept
În susținerea acțiunii, reclamantul invocă patru motive, întemeiate, primul, pe o încălcare a obligației de motivare, al doilea, pe o eroare vădită de apreciere, al treilea, pe nelegalitatea anunțului de concurs și, al patrulea, pe o încălcare a principiului egalității de tratament între candidații la concurs. Trebuie analizat mai întâi primul motiv, în continuare al treilea, ulterior al doilea și, în sfârșit, al patrulea motiv.
Observații introductive
Potrivit jurisprudenței, în cazul în care un candidat la un concurs solicită reexaminarea unei decizii adoptate de o comisie de evaluare, actul care îl lezează este decizia luată de această comisie după reexaminarea situației candidatului în sensul articolului 90 alineatul (2) sau, dacă este cazul, al articolului 91 alineatul (1) din statut (Hotărârea din 13 decembrie 2006, Heus/Comisia,
T‑173/05
,
EU:T:2006:392
, punctul
). Decizia luată după reexaminare se substituie, astfel, deciziei inițiale a juriului (a se vedea în acest sens Ordonanța din 28 aprilie 2015, Garcia Minguez/Comisia,
F‑72/14
,
EU:F:2015:40
, punctul
).
În speță, este necesar să se considere că prezenta acțiune este îndreptată împotriva deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului din 25 ianuarie 2016, adoptată ca urmare a cererii de reexaminare a deciziei comisiei de evaluare din cadrul concursului din 5 noiembrie 2015, căreia i se substituie (denumită în continuare „decizia atacată”).
Cu privire la primul motiv, întemeiat pe încălcarea obligației de motivare
Reclamantul susține că nici decizia comisiei de evaluare din cadrul concursului din 5 noiembrie 2015, nici decizia atacată nu permit să se înțeleagă din ce motiv comisia de evaluare din cadrul concursului nu a considerat că el avea o experiență de șase ani în domeniul cooperării pentru dezvoltare.
Reclamantul prezumă, pe baza deciziei de respingere a reclamației din 10 iunie 2016, că problema rezidă în activitatea sa de consultant, ca independent, pe probleme de populație și de dezvoltare. Totuși, nu s‑ar explica dacă această activitate era problematică, pentru că a exercitat‑o în calitate de independent, din cauza calității consultațiilor sau a naturii sarcinilor îndeplinite. În această privință, reclamantul arată că experiența lui profesională în calitate de consultant este sensibil aceeași cu cea dobândită în calitate de salariat în aceeași organizație, și anume Forum parlementaire européen sur la population et le développement (EPF). Ar exista, așadar, o contradicție în aprecierea acestor experiențe și, prin urmare, o contradicție în motivare.
Reclamantul susține, pe de altă parte, că condiția specifică de admitere prevăzută în anunțul de concurs precizează numai că experiența trebuie să privească „domeniul concursului” și că nu este deloc cerut în acest stadiu „ca ea să facă parte direct din domeniul concursului […] sau ca această experiență să trebuiască să fie pertinentă în raport cu obiectivele concursului”.
În sfârșit, reclamantul pretinde că motivarea deciziei de respingere a reclamației din 10 iunie 2016 este cea formulată de EPSO, iar nu de comisia de evaluare din cadrul concursului, astfel încât nu se poate ține cont de ea la examinarea respectării obligației de motivare.
Comisia contestă argumentele reclamantului.
Este necesar să se arate, mai întâi, că mai multe argumente ale reclamantului avansate în cadrul primului motiv urmăresc în realitate să conteste fondul deciziei atacate și în special aprecierea de către comisia de evaluare din cadrul concursului a experienței sale profesionale. Or, trebuie amintit că obligația de motivare a deciziilor reprezintă o normă de procedură fundamentală care trebuie diferențiată de chestiunea temeiniciei motivării, aceasta din urmă ținând de legalitatea pe fond a actului în litigiu (a se vedea în acest sens Hotărârea din 7 martie 2002, Italia/Comisia,
C‑310/99
,
EU:C:2002:143
, punctul
, și Hotărârea din 17 septembrie 2015, Ricoh Belgium/Consiliul,
T‑691/13
, nepublicată,
EU:T:2015:641
, punctul
).
În consecință, argumentele reclamantului care privesc fondul deciziei atacate vor fi examinate în cadrul celui de al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.
În ceea ce privește argumentele reclamantului care privesc motivarea deciziei atacate, trebuie amintit că, potrivit articolului 25 al doilea paragraf din statut, „orice decizie care lezează […] trebuie motivată”.
Este necesar să se arate, în continuare, că rezultă dintr‑o jurisprudență constantă că obligația de motivare, prevăzută la articolul 25 al doilea paragraf din statut, are ca obiect, pe de o parte, să furnizeze indicațiile necesare persoanei interesate pentru a ști dacă decizia este sau nu este fondată și, pe de altă parte, să facă posibil controlul jurisdicțional (a se vedea în acest sens Hotărârea din 19 ianuarie 2017, Comisia/Frieberger și Vallin,
T‑232/16 P
, nepublicată,
EU:T:2017:15
, punctul
și jurisprudența citată).
În ceea ce privește, în mod specific, deciziile de refuz al admiterii la concurs, instanța Uniunii Europene a precizat că era necesar, în acest scop, ca comisia de evaluare să indice în mod precis condițiile din anunțul de concurs pe care consideră că nu le‑a îndeplinit candidatul (a se vedea în acest sens Hotărârea din 13 decembrie 1990, Gonzalez Holguera/Parlamentul,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
, punctul
, și Hotărârea din 14 iunie 2007, De Meerleer/Comisia,
F‑121/05
,
EU:F:2007:102
, punctele
și
). În această privință, trebuie amintit că, potrivit unei jurisprudențe constante, comisia de evaluare din cadrul unui concurs cu participare numeroasă se poate limita, în stadiul admiterii la probele unui asemenea concurs, să motiveze refuzurile în mod sumar, comunicând candidaților numai criteriile de selecție, precum și decizia comisiei de evaluare, cu excepția cazului în care acești candidați în solicită în mod expres furnizarea unor explicații individuale (a se vedea în acest sens Hotărârea din 19 iulie 1999, Carrión/Consiliul,
T‑168/97
,
EU:T:1999:154
, punctul
, și Hotărârea din 13 decembrie 1990, Gonzalez Holguera/Parlamentul,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
, punctul
).
În speță, decizia comisiei de evaluare din cadrul concursului din 5 noiembrie 2015 l‑a informat pe reclamant că nu putea avea acces la etapa următoare a concursului pentru motivul că nu avea o experiență de cel puțin șase ani în domeniul concursului (a se vedea punctul 12 de mai sus).
În ceea ce privește decizia atacată, aceasta amintește că, potrivit anunțului de concurs, numai candidații care au îndeplinit toate criteriile de admisibilitate pe baza informațiilor furnizate în actul lor de candidatură puteau fi admiși la concurs. Se indică de asemenea că comisia de evaluare din cadrul concursului a examinat atent actul său de candidatură, acordând o atenție specială părții consacrate experienței profesionale, și a ajuns la concluzia că reclamantul nu îndeplinește criteriile de admisibilitate, pentru motivul că experiența de muncă era insuficientă în domeniul concursului, și anume cooperarea pentru dezvoltare. Se adaugă că convingerea personală a reclamantului cu privire la maniera în care ar fi fost luată în considerare experiența sa este subiectivă și nu poate înlocui aprecierea operată de comisia de evaluare din cadrul concursului.
În plus, este necesar să se constate că decizia de respingere a reclamației din 10 iunie 2016 confirmă decizia atacată, furnizând precizări privind motivele care vin în susținerea acesteia. Or, într‑o asemenea ipoteză, legalitatea actului care lezează, în speță decizia atacată, trebuie să fie examinată luând în considerare motivarea care figurează în decizia de respingere a reclamației, această motivare trebuind să coincidă cu decizia atacată. Astfel, prin decizia de respingere a reclamației, autoritatea împuternicită să facă numiri (denumită în continuare „AIPN”) a trebuit să completeze motivarea deciziei atacate, în special răspunzând criticilor pe care reclamantul le avansase în reclamația sa. Astfel, ținând seama de caracterul evolutiv al procedurii precontencioase, motivarea care figurează în decizia de respingere a reclamației nu poate fi înlăturată (a se vedea în acest sens Hotărârea din 13 iunie 2012, Mocová/Comisia,
F‑41/11
,
EU:F:2012:82
, punctul
, Ordonanța din 12 aprilie 2016, Beiner/Comisia,
F‑135/15
,
EU:F:2016:77
, punctul
, și Hotărârea din 10 iunie 2016, HI/Comisia,
F‑133/15
,
EU:F:2016:127
, punctul
).
Reiese din decizia de respingere a reclamației din 10 iunie 2016 că, potrivit comisiei de evaluare din cadrul concursului, experiența reclamantului descrisă la „[i]ntrarea 1” din actul său de candidatură nu se înscria în mod direct în domeniul concursului, în raport cu natura atribuțiilor descrise în anexa I la anunțul de concurs.
În aceste condiții, este necesar să se considere că motivarea deciziei atacate, astfel cum a fost completată prin motivarea deciziei de respingere a reclamației din 10 iunie 2016, indică în mod suficient de precis condiția stabilită prin anunțul de concurs care nu a fost respectată de reclamant în stadiul admisibilității, și anume condiția privind experiența profesională.
Trebuie să se adauge, în plus, că argumentația reclamantului prezentată în cadrul celui de al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere, arată că a putut înțelege suficient motivul în temeiul căruia a fost refuzat pentru etapa următoare a concursului.
Prin urmare, este necesar să se concluzioneze în sensul respingerii primului motiv.
Cu privire la al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea anunțului de concurs
Reclamantul pretinde că punctul 2, intitulat „Selecție pe bază de dosare” din anunțul de concurs, în măsura în care privește prima etapă de verificare a condițiilor de admitere, este nelegal.
Contrar celor arătate de Comisie, pentru reclamant, al treilea motiv este admisibil în măsura în care legătura dintre nelegalitatea anunțului de concurs și decizia atacată este incontestabilă. În lipsa punctului 2 primul paragraf din anunțul de concurs, comisia de evaluare din cadrul concursului nu ar fi putut înlătura candidatura reclamantului la sfârșitul primei etape de admitere.
Reclamantul contestă de asemenea argumentul Comisiei potrivit căruia o eventuală declarare a nelegalității punctului 2 din anunțul de concurs nu ar fi avut drept consecință directă anularea deciziei atacate în măsura în care luarea în considerare a răspunsurilor cuprinse în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul de candidatură ar fi condus oricum la eliminarea reclamantului. Acesta se întreabă astfel cum poate ajunge Comisia la o asemenea concluzie, dat fiind că comisia de evaluare din cadrul concursului nu a ținut seama în mod precis de conținutul acestei rubrici.
Cu privire la fond, reclamantul susține că examinarea dosarelor și în special a experienței profesionale „în raport cu obiectivele concursului” și, în consecință, ale postului care trebuie ocupat implică în mod obligatoriu recurgerea la informațiile conținute în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul de candidatură, astfel încât să se poată efectua o examinare comparativă, completă, concretă, atentă și obiectivă a candidaturilor. Pentru reclamant, o asemenea examinare nu poate fi efectuată în mod serios fără o analiză specială și concretă pe baza unor criterii obiective și ponderate a tuturor diplomelor, a totalității experienței profesionale și a tuturor cunoștințelor lingvistice declarate de fiecare candidat. În această privință, reclamantul citează punctul 2.4 din Dispozițiile generale aplicabile concursurilor generale (
JO 2015, C 70 A, p. 1
, denumite în continuare „DG concursuri generale”), care prevede că selecția se efectuează „numai” pe baza răspunsurilor la întrebările specifice de la rubrica „Evaluarea talentului” din actul de candidatură (al patrulea paragraf) și că acesta este un „cadru structurat”, fapt care ajută comisia să efectueze „o evaluare obiectivă atentă a meritelor comparative ale tuturor candidaților” (al doilea paragraf).
O abordare incompletă a comparației în ceea ce privește dosarele, candidații sau criteriile de selecție ar fi contrară articolului 27 din statut și obiectivului fundamental de a recruta funcționari cu „cel mai înalt nivel de competență [și] de eficiență”.
În plus, articolul 5 din anexa III la statut, adoptat în aplicarea articolului 29 alineatul (1) din statut, ar preciza în mod clar că, în caz de concurs pe bază de dosare, comisia de evaluare, după ce a stabilit criteriile pe baza cărora va aprecia dosarele candidaților, „procedează la examinarea dosarelor” candidaților admiși.
În plus, deși punctul 2 al doilea paragraf din anunțul de concurs prevede o selecție pe bază de dosare într‑o „așa‑numită a doua etapă” pe baza elementelor reluate la rubrica „Evaluator de talente” din actul de candidatură și comparația totalului notelor atribuite fiecărui candidat în funcție de punctele primite în raport cu cele 14 criterii de selecție ponderate pentru a reține profilurile care corespund cel mai bine atribuțiilor care trebuie să fie exercitate, această dispoziție și‑ar pierde orice efect util dacă o asemenea selecție ar fi efectuată în parte la verificarea condițiilor de admitere, numită în mod eronat „primă etapă” a selecției pe bază de dosare, fără cea mai mică procedură care să urmărească să garanteze o examinare comparativă și obiectivă a candidaților și alegerea celor mai buni candidați.
Comisia contestă argumentele reclamantului.
Cu titlu introductiv, trebuie să se arate că, în cadrul celui de al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea anunțului de concurs, reclamantul avansează argumente pentru a demonstra încălcarea de anunțul de concurs a dispozițiilor din statut și a DG concursuri generale, dar și argumente care urmăresc să demonstreze o aplicare greșită de către comisia de evaluare din cadrul concursului a anunțului de concurs.
Astfel, în cadrul celui de al treilea motiv, reclamantul susține că comisia de evaluare din cadrul concursului, în cadrul primei etape de admitere, a verificat în mod eronat caracterul adecvat al experienței sale profesionale pentru postul care trebuia ocupat, ceea ce, în opinia reclamantului, ține de a doua etapă de selecție pe bază de dosare. Această argumentație trebuie privită ca fiind avansată în susținerea primei critici a celui de al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere. Ea va fi, așadar, examinată în continuare în cadrul examinării acestuia din urmă.
Înainte de a examina temeinicia celui de al treilea motiv, trebuie să i se aprecieze admisibilitatea, pe care Comisia o contestă.
Este necesar să se amintească mai întâi că, deși un reclamant are dreptul de a formula în termenele stabilite o acțiune directă împotriva unui anunț de concurs atunci când acesta constituie o decizie a AIPN care îl lezează în sensul articolelor 90 și 91 din statut, nu îi este interzis să exercite o acțiune îndreptată împotriva deciziei de a nu îl admite la concurs pentru singurul motiv că nu a atacat anunțul de concurs în timp util (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 septembrie 1993, Noonan/Comisia,
T‑60/92
,
EU:T:1993:74
, punctul
, și Hotărârea din 31 ianuarie 2006, Giulietti/Comisia,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
, punctul
). Astfel, un candidat la un concurs nu poate fi lipsit de dreptul de a contesta în toate elementele sale, inclusiv în cele care au fost definite în anunțul de concurs, temeinicia deciziei individuale adoptate în privința sa în executarea condițiilor stabilite în acest aviz, în măsura în care numai această decizie de aplicare individualizează situația sa juridică și îi permite să cunoască în mod cert modul și măsura în care interesele sale particulare sunt afectate (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 septembrie 1993, Noonan/Comisia,
T‑60/92
,
EU:T:1993:74
, punctul
, și Hotărârea din 31 ianuarie 2006, Giulietti/Comisia,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
, punctul
). Astfel, atât timp cât candidaturile reclamanților nu au fost înlăturate de juriu, interesul lor de a acționa împotriva anunțului de concurs rămâne încă incert, astfel că nu li se poate reproșa că nu au atacat anunțul menționat în termenele prevăzute la articolele 90 și 91 din statut. Un reclamant poate, așadar, cu ocazia unei acțiuni îndreptate împotriva unor acte ulterioare, să invoce nelegalitatea actelor anterioare care sunt strâns legate de acestea (a se vedea în acest sens Hotărârea din 15 septembrie 2017, Comisia/FE,
T‑734/15 P
,
EU:T:2017:612
, punctul
).
În schimb, în lipsa unei legături strânse între motivarea deciziei atacate și motivul întemeiat pe neregularitatea invocată a anunțului de concurs neatacat în timp util, acest motiv trebuie declarat inadmisibil, în temeiul normelor de ordine publică privitoare la termenele pentru exercitarea acțiunii, de la care nu se poate deroga, într‑o ipoteză de acest tip, fără a se aduce atingere principiului securității juridice (a se vedea în acest sens Hotărârea din 11 martie 1986, Adams și alții/Comisia,
294/84
,
EU:C:1986:112
, punctul
, Hotărârea din 16 septembrie 1993, Noonan/Comisia,
T‑60/92
,
EU:T:1993:74
, punctul
, și Hotărârea din 31 ianuarie 2006, Giulietti/Comisia,
T‑293/03
,
EU:T:2006:37
, punctul
).
În lumina ansamblului acestor considerații trebuie să se determine dacă, în speță, există o legătură strânsă între motivarea deciziei atacate și al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea punctului 2 din anunțul de concurs.
În această privință, rezultă din motivarea deciziei atacate că această decizie a fost adoptată pentru motivul că experiența profesională a reclamantului în domeniul concursului nu era suficient de îndelungată.
O asemenea motivare, care a reieșit exclusiv din aprecierea comisiei de evaluare din cadrul concursului cu privire la condițiile de admitere, a fost adoptată în executarea punctului 2 din anunțul de concurs, care prevede tocmai că juriul trebuie, într‑o primă etapă, să verifice respectarea condițiilor de admitere înainte de a efectua selecția pe bază de dosare, numai pentru candidații admisibili.
Reclamantul critică legalitatea punctului 2 din anunțul de concurs întrucât el ar fi trebuit să fie eliminat după o examinare completă și comparativă a candidaturii sale față de cea a celorlalți candidați, iar nu după simpla verificare a condițiilor de admitere. Cu alte cuvinte, reclamantul arată că punctul 2 din anunțul de concurs, în temeiul căruia a fost înlăturată candidatura sa, este nelegal întrucât prevede o primă etapă eliminatorie numai pe baza verificării condițiilor de admitere, în timp ce, în opinia sa, candidatura sa nu trebuia să fie înlăturată decât după o evaluare completă și comparativă a candidaturii sale, pe baza informațiilor cuprinse în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul său de candidatură.
Astfel, reclamantul invocă nelegalitatea punctului 2 din anunțul de concurs, în temeiul căruia decizia atacată nu l‑a admis să continue concursul. Prin urmare, al treilea motiv trebuie declarat admisibil și trebuie respinsă cauza de inadmisibilitate invocată de Comisie.
În ceea ce privește temeinicia celui de al treilea motiv, trebuie mai întâi amintit că organizarea unui concurs are drept scop să asigure ocuparea posturilor care sunt vacante în cadrul instituțiilor și că, prin urmare, astfel cum rezultă în special din articolul 1 primul paragraf și din articolul 4 din anexa III la statut, este de competența AIPN să întocmească anunțul de concurs și, în acest scop, să stabilească metoda de selecție a candidaților cea mai adecvată, în funcție de exigențele legate de posturile care urmează să fie ocupate și, mai general, de interesul serviciului (a se vedea în acest sens Hotărârea din 27 septembrie 2006, Blackler/Parlamentul,
T‑420/04
,
EU:T:2006:282
, punctul
).
Cu toate acestea, trebuie subliniat că exercitarea de către AIPN a acestei puteri de apreciere, indiferent care este numărul de persoane care și‑ar putea depune candidatura pentru respectivul concurs, este în mod necesar limitată de respectarea dispozițiilor în vigoare, precum și a principiilor generale de drept. În consecință, metoda aleasă de AIPN trebuie, în primul rând, să urmărească recrutarea persoanelor cu cel mai înalt nivel de competență și de eficiență, în conformitate cu articolul 27 din statut, în al doilea rând, în conformitate cu articolul 5 din anexa III la statut, să confere unei comisii de evaluare independente sarcina de a aprecia, caz cu caz, dacă diplomele prezentate sau experiența profesională a fiecărui candidat corespund nivelului impus de statut și de anunțul de concurs și, în al treilea rând, să realizeze o selecție coerentă și obiectivă a candidaților (Hotărârea din 16 septembrie 2013, Glantenay și alții/Comisia,
F‑23/12 și F‑30/12
,
EU:F:2013:127
, punctul
).
Reclamantul susține în esență că eliminarea candidaților după verificarea condițiilor de admitere, fără aprecierea candidaturii lor pe baza informațiilor comunicate de ei în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul lor de candidatură, este contrară articolelor 27 și 29 din statut, articolului 5 din anexa III la statut și DG concursuri generale.
Astfel, pentru reclamant, nelegalitatea anunțului de concurs rezultă din faptul că candidații sunt eliminați într‑un stadiu prematur, fără a fi făcut obiectul unui control complet și concret al candidaturii lor în raport cu postul care trebuie ocupat.
Cu titlu introductiv, este necesar să se observe o contradicție între argumentația reclamantului dezvoltată în cadrul celui de al treilea motiv și cea expusă în continuare în ceea ce privește prima critică din cadrul celui de al doilea motiv, întemeiată pe o eroare vădită de apreciere. În cadrul acestuia din urmă, reclamantul reproșează, dimpotrivă, comisiei de evaluare din cadrul concursului faptul că nu s‑a limitat la un control abstract al condițiilor minime de admitere și că nu a amânat până într‑o etapă ulterioară examinarea pertinenței experienței sale în raport cu postul care trebuia ocupat.
Pe de altă parte, trebuie să se verifice dacă separarea strictă instituită la punctul 2 din anunțul de concurs, la rubrica „Cum voi fi selectat?”, între etapa de admitere și etapa de selecție pe bază de dosare este contrară statutului și DG concursuri generale.
În primul rând, trebuie să se constate că, deși, după cum susține reclamantul, reiese din cuprinsul punctului 2.4 din DG concursuri generale că a doua etapă „este operată numai pe baza răspunsurilor date la întrebări specifice în secțiunea «Evaluare a talentului» din actul de candidatură electronică”, reiese de asemenea din cuprinsul punctului menționat că „[s]elecția pe bază de titluri are loc după verificarea respectării condițiilor de înscriere și de admitere pe baza actelor de candidatură electronică” și că „[c]omisia de evaluare nu evaluează decât dosarele candidaților care îndeplinesc toate condițiile de înscriere și de admitere”.
În al doilea rând, este necesar să se constate că eliminarea candidaților la sfârșitul etapei de verificare a condițiilor de admitere este prevăzută în mod explicit de procedura de concurs, astfel cum rezultă din articolul 5 primul paragraf din anexa III la statut, care prevede că, „[d]upă analiza […] dosare[lor de candidatură], comisia de evaluare stabilește lista candidaților care corespund cerințelor stabilite în anunțul de concurs”, și din articolul 5 al patrulea paragraf din aceeași anexă, potrivit căruia, în caz de concurs pe bază de dosare și examene, cum era cazul în speță, „comisia de evaluare stabilește care dintre candidații de pe listă sunt admiși să participe la examene”.
Pe de altă parte, este necesar să se arate că articolul 5 al treilea paragraf din anexa III din statut, menționat de reclamant, privește concursurile pe bază de dosare și nu este, în consecință, aplicabil concursului în litigiu, care era un concurs pe bază de dosare și de examene. În orice caz, această dispoziție menționată de reclamant prevede că comisia de evaluare examinează doar dosarele „candidaților înscriși pe lista menționată la primul paragraf”, și anume lista candidaților care îndeplinesc condițiile de admitere stabilite în anunțul de concurs.
Rezultă, așadar, din dispozițiile articolului 5 din anexa III la statut, precum și din cuprinsul punctului 2.4 din DG concursuri generale că a doua etapă vizează numai candidații care îndeplinesc condițiile de admitere. Astfel, în temeiul dispozițiilor aplicabile, anunțul de concurs nu numai că putea, ci trebuia să prevadă o verificare prealabilă a condițiilor de admitere înainte ca comisia de evaluare din cadrul concursului să procedeze la examinarea dosarelor.
Reclamantul nu avansează argumente prin care să demonstreze că, respectând condițiile stabilite de dispozițiile menționate anterior din anexa III la statut și din DG concursuri generale, AIPN ar fi încălcat totuși prevederile mai generale cuprinse în articolele 27 și 29 din statut. În orice caz, reclamantul nu invocă, nici în subsidiar, nelegalitatea punctului 2.4 din DG concursuri generale și a articolului 5 din anexa III la statut, în special în raport cu articolele menționate din statut.
În aceste condiții, este necesar să se respingă al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea anunțului de concurs, în ansamblul său.
Cu privire la al doilea motiv, întemeiat pe o eroare vădită de apreciere
Al doilea motiv este compus din două critici.
Prima critică se referă la faptul că comisia de evaluare din cadrul concursului nu s‑a limitat, în cadrul etapei de verificare a respectării condițiilor de admitere, să verifice dacă reclamantul îndeplinea condiția privind existența unei experiențe profesionale în domeniul concursului, ci a apreciat și caracterul adecvat al experienței sale profesionale în raport cu postul care trebuia ocupat, ceea ce, potrivit reclamantului, face parte abia din etapa ulterioară a selecției pe bază de dosare.
Prin intermediul celei de a doua critici, se reproșează comisiei de evaluare din cadrul concursului că nu a considerat că experiența descrisă la „[i]ntrarea 1” din actul de candidatură al reclamantului făcea parte din „domeniul concursului”.
Comisia contestă argumentele reclamantului.
Cu privire la prima critică
Reclamantul susține în esență că comisia de evaluare din cadrul concursului a săvârșit o eroare de apreciere întrucât nu a stabilit o distincție, în ceea ce privește obiectul controlului său, între prima etapă – cea a admiterii – și cea de a doua – cea a selecției pe bază de dosare. Potrivit reclamantului, în cadrul primei etape, comisia de evaluare din cadrul concursului trebuia să se limiteze să verifice dacă experiența sa profesională intra în domeniul concursului. Abia în cadrul celei de a doua etape comisia de evaluare ar fi fost obligată să examineze dacă experiența profesională a candidaților era adecvată în raport cu postul care trebuia ocupat, pe baza informațiilor cuprinse în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul de candidatură. Or, potrivit reclamantului, comisia de evaluare din cadrul concursului a unit cele două etape verificând, încă din prima, caracterul adecvat al experienței sale în raport cu postul care trebuia ocupat.
Trebuie să se arate mai întâi că lectura anunțului de concurs realizată de reclamant, care, în plus, este și cea realizată de Comisie, este exactă.
Anunțul de concurs cuprinde, astfel, o rubrică intitulată „Cum voi fi selectat?”, al cărei punct 2, intitulat „Selecția pe bază de dosare”, are următorul cuprins:
„În primul rând, cerințele de eligibilitate vor fi verificate pe baza datelor prezentate în actul de candidatură electronică al candidaților.
[…]
În al doilea rând, selecția pe bază de dosare se va efectua numai în cazul candidaților eligibili, selectați conform procedurii descrise anterior, în temeiul informațiilor furnizate de candidați în secțiunea «Evaluare a talentului» (FR – évaluateur de talent, EN – talent screener, DE – Talentfilter) a actului de candidatură. Comisia de evaluare va atribui fiecărui criteriu de selecție o pondere care reflectă importanța sa relativă (1-3) și fiecare răspuns al candidatului va primi un punctaj cuprins între 0 și 4 puncte.
Comisia de evaluare va multiplica apoi punctele cu ponderea pentru fiecare criteriu și le va însuma, pentru a‑i identifica pe acei candidați ale căror profiluri corespund cel mai bine atribuțiilor de îndeplinit.”
Rezultă în mod clar din cuprinsul punctului 2 din anunțul de concurs că descrierea etapei de verificare a condițiilor de admitere, formulată prin expresia „în primul rând” o precedă pe cea a etapei selecției pe bază de dosare, formulată prin expresia „în al doilea rând”. De asemenea, este lipsit de echivoc faptul că candidații care nu îndeplinesc condițiile de admitere și care, prin urmare, nu sunt considerați admisibili nu sunt admiși în etapa de selecție pe bază de dosare.
Desigur, după cum arată reclamantul și după cum admite Comisia, titlul punctului 2, și anume „Selecția pe bază de dosare”, predispune la confuzie, lăsând să se înțeleagă că acest punct nu privește decât etapa selecției pe bază de dosare. Totuși, astfel cum rezultă din conținutul său explicit, etapa selecției pe bază de dosare urmează etapei admiterii, fiecare dintre aceste etape ocazionând un tip de control particular de către comisia de evaluare din cadrul concursului. În cadrul etapei admiterii, comisia de evaluare trebuie să verifice dacă sunt îndeplinite condițiile de admitere definite la rubrica„Sunt eligibil pentru a candida?” și, în speță, dacă experiența profesională a candidaților intră în domeniul concursului. În cadrul etapei de selecție pe bază de dosare și numai pentru candidații care îndeplinesc condițiile de admitere, comisia de evaluare din cadrul concursului selecționează candidații pe baza informațiilor comunicate de candidați în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul lor de candidatură.
Așadar, nu există nicio divergență de vederi între părți cu privire la interpretarea anunțului de concurs și în special la existența unei distincții între etapa de verificare a condițiilor de admitere și etapa selecției pe bază de dosare, a doua etapă neaplicându‑se decât candidaților care au trecut cu succes de prima.
Ceea ce reproșează reclamantul comisiei de evaluare din cadrul concursului este că a verificat, în cadrul primei etape, și anume cea a admiterii, caracterul adecvat al experienței sale profesionale în raport cu postul care trebuia ocupat, ceea ce ține, în opinia sa, de a doua etapă, și anume cea a selecției pe bază de dosare.
În această privință, trebuie amintit mai întâi că, în cadrul primei etape, comisia de evaluare din cadrul concursului trebuia să verifice în special dacă candidații îndeplineau condițiile specifice menționate la rubrica „Sunt eligibil pentru a candida?” din anunțul de concurs, legată de dosare și de experiența profesională. Potrivit acestor condiții, candidații trebuiau să dețină:
„studii universitare de cel puțin 4 ani absolvite cu diplomă și o experiență profesională de cel puțin 6 ani în domeniul competiției, dobândită după obținerea diplomei,
sau
studii universitare de cel puțin 3 ani absolvite cu diplomă și o experiență profesională de cel puțin 7 ani în domeniul competiției, dobândită după obținerea diplomei.”
Prin urmare, este de competența comisiei de evaluare din cadrul concursului să verifice dacă candidații dețineau în special o experiență profesională (de șase sau de șapte ani, după caz) „în domeniul competiției”, care este definit în titlul concursului ca fiind „Cooperarea pentru dezvoltare și gestionarea ajutorului acordat țărilor din afara UE”.
Astfel cum reiese din decizia de respingere a reclamației din 10 iunie 2016 și din fișa de evaluare a calificărilor reclamantului, anexată la memoriul în apărare, comisia de evaluare din cadrul concursului a estimat că reclamantul nu îndeplinea condiția unei experiențe în domeniul concursului de cel puțin șase ani, având în vedere natura atribuțiilor descrise în anexa I la anunțul de concurs. Astfel, pentru a verifica dacă experiența profesională a reclamantului se înscria „în domeniul competiției”, comisia de evaluare din cadrul concursului s‑a întemeiat pe atribuțiile postului care trebuia ocupat, astfel cum sunt descrise în anexa I la anunțul de concurs.
Or, dacă, în cadrul primei etape, comisia de evaluare din cadrul concursului trebuie să verifice numai dacă experiența candidatului există în domeniul concursului, ea trebuie, în acest scop, să confrunte activitățile exercitate de candidat astfel cum sunt expuse în actul său de candidatură cu atribuțiile postului care trebuie ocupat. Acest mod de a proceda este, de altfel, prevăzut în mod expres la punctul 1.3 din DG concursuri generale, menționate de reclamant, din care reiese:
„Experiența dumneavoastră profesională va fi luată în considerare numai dacă este în raport cu natura funcțiilor descrise în anunțul de concurs.
[…]
Vă atragem atenția că, dacă anunțul de concurs cere o experiență profesională în domeniul concursului, elementele experienței dumneavoastră profesionale […] vor fi luate în considerare numai în măsura în care prezintă o legătură cu domeniul menționat.
Este important ca natura atribuțiilor exercitate să fie detaliată cât mai mult posibil în actul dumneavoastră de candidatură, pentru ca comisia de evaluare să fie în măsură să aprecieze pertinența experienței dumneavoastră în raport cu natura funcțiilor.”
Această modalitate de a proceda a comisiei de evaluare din cadrul concursului este de asemenea conformă cu o jurisprudență constantă potrivit căreia condițiile de admitere trebuie să fie interpretate în lumina finalităților concursului în cauză, astfel cum rezultă din descrierea funcțiilor referitoare la posturile care trebuie ocupate, astfel încât partea privind natura funcțiilor și partea privind condițiile de admitere din anunțul de concurs vizat trebuie să fie luate în considerare împreună (a se vedea în acest sens Hotărârea din 14 iulie 2000, Teixeira Neves/Curtea de Justiție,
T‑146/99
,
EU:T:2000:194
, punctul
și jurisprudența citată).
Confruntând activitățile exercitate de candidat, descrise în secțiunea „Experiența profesională” din actul său de candidatură, cu funcțiile postului care trebuia ocupat, astfel cum sunt descrise în anexa I la anunțul de concurs, comisia de evaluare, contrar celor afirmate de reclamant, nu a apreciat caracterul adecvat al experienței sale în raport cu postul care trebuia ocupat. Această apreciere ține de etapa de selecție pe bază de dosare care are loc într‑o a doua parte. Astfel cum reiese din cuprinsul punctului 2 din anunțul de concurs, în cadrul acestei a doua etape, comisia de evaluare selecționează candidații care au trecut cu succes de prima etapă luând în considerare informațiile comunicate în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul lor de candidatură și criteriile de selecție enumerate în anexa III la anunțul de concurs. În cadrul acestei a doua etape, după cum este indicat la punctul 2 din anunțul de concurs, comisia de evaluare identifică „candidați[i] ale căror profiluri corespund cel mai bine atribuțiilor de îndeplinit”.
Trebuie să se constate, în plus, că reclamantul se limitează să afirme că comisia de evaluare din cadrul concursului, în cadrul etapei de admitere, a luat în considerare informațiile cuprinse în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul de candidatură și, prin urmare, criteriile de selecție enumerate în anexa III la anunțul de concurs, fără a aduce un început de probă în acest sens.
În consecință, prima critică a reclamantului se întemeiază pe o confuzie a obiectului controlului comisiei de evaluare din cadrul concursului, care, contrar celor susținute de reclamant, nu a verificat, în cadrul primei etape, caracterul adecvat al experienței sale profesionale în raport cu postul care trebuia ocupat având în vedere criteriile de selecție stabilite în anexa III la anunțul de concurs, ci s‑a limitat să verifice dacă experiența sa intra în domeniul concursului confruntând experiența expusă în actul său de candidatură cu funcțiile descrise în anexa I la anunțul de concurs.
Având în vedere considerațiile care precedă, prima critică trebuie, prin urmare, să fie respinsă.
Cu privire la a doua critică
Este necesar să se amintească cu titlu introductiv că, potrivit deciziei de respingere a reclamației din 10 iunie 2016 și fișei de evaluare a calificărilor reclamantului, anexată la memoriul în apărare, comisia de evaluare din cadrul concursului nu a estimat că experiența reclamantului descrisă la „[i]ntrarea 1” din actul său de candidatură se situa direct „în domeniul competiției”, și anume cooperarea pentru dezvoltare și gestionarea ajutorului acordat țărilor din afara UE.
Prin intermediul celei de a doua critici, reclamantul contestă această apreciere a comisiei de evaluare din cadrul concursului. El critică în special diferența de apreciere operată de comisia de evaluare din cadrul concursului cu privire la experiența descrisă la „[i]ntrarea 1” și la cea descrisă la „[i]ntrarea 2” din actul său de candidatură.
Prin urmare, trebuie să se verifice dacă comisia de evaluare din cadrul concursului a săvârșit o eroare vădită de apreciere considerând că experiența profesională a reclamantului descrisă la „[i]ntrarea 1” din actul său de candidatură nu intra în domeniul concursului.
În această privință, trebuie să se amintească mai întâi că comisia de evaluare este ținută de textul anunțului de concurs astfel cum a fost publicat. Astfel, rolul esențial al anunțului de concurs constă în informarea persoanelor interesate, într‑un mod cât mai exact cu putință, cu privire la natura condițiilor necesare pentru ocuparea postului despre care este vorba, în special pentru a le oferi posibilitatea de a aprecia, pe de o parte, dacă este necesar să își depună candidatura și, pe de altă parte, ce documente justificative sunt importante pentru lucrările comisiei de evaluare și trebuie, prin urmare, să fie anexate la actele de candidatură (a se vedea în acest sens Ordonanța din 3 aprilie 2001, Zaur‑Gora și Dubigh/Comisia,
T‑95/00 și T‑96/00
,
EU:T:2001:114
, punctul
, și Hotărârea din 13 septembrie 2010, Spania/Comisia,
T‑156/07 și T‑232/07
, nepublicată,
EU:T:2010:392
, punctul
).
În ceea ce privește mai specific o condiție de admitere la un concurs referitoare la experiența profesională, s‑a statuat că funcția anunțului de concurs, de a „informa persoanele interesate într‑un mod cât mai exact cu putință”, nu se opunea să fie lăsată comisiei de evaluare responsabilitatea de a aprecia, caz cu caz, dacă experiența profesională declarată de fiecare candidat corespunde nivelului cerut de anunțul de concurs (a se vedea în acest sens Hotărârea din 12 iulie 1989, Belardinelli și alții/Curtea de Justiție,
225/87
,
EU:C:1989:309
, punctul
, și Hotărârea din 25 martie 2004, Petrich/Comisia,
T‑145/02
,
EU:T:2004:91
, punctul
).
Comisia de evaluare dispune în această privință de o largă putere de apreciere, în cadrul dispozițiilor din statut referitoare la procedurile de concurs, în ceea ce privește atât natura și durata experienței profesionale anterioare a candidaților, cât și raportul mai mult sau mai puțin apropiat pe care îl are aceasta cu exigențele postului care trebuie ocupat. Astfel, în cadrul controlului de legalitate, Tribunalul trebuie să se limiteze să verifice dacă exercitarea acestei puteri nu a fost afectată de eroare vădită (a se vedea în acest sens Hotărârea din 13 decembrie 1990, Gonzalez Holguera/Parlamentul,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
, punctul
, și Hotărârea din 30 iunie 2005, Eppe/Parlamentul,
T‑439/03
, nepublicată,
EU:T:2005:266
, punctul
).
În cadrul acestui control, instanța Uniunii trebuie să țină seama de faptul că îi revine, în principiu și potrivit unei jurisprudențe constante, candidatului la un concurs obligația de a prezenta comisiei de evaluare toate informațiile și toate documentele pe care le consideră utile în vederea examinării candidaturii sale, în scopul de a permite comisiei de evaluare să verifice dacă îndeplinește condițiile stabilite prin anunțul de concurs,
a fortiori
în cazul în care a fost invitat în mod expres și formal (a se vedea în acest sens Hotărârea din 12 iulie 1989, Belardinelli și alții/Curtea de Justiție,
225/87
,
EU:C:1989:309
, punctul
, și Hotărârea din 20 iunie 1990, Burban/Parlamentul,
T‑133/89
,
EU:T:1990:36
, punctele
și
). Prin urmare, comisia de evaluare, atunci când se pronunță cu privire la admiterea la concurs sau la respingerea candidaților, are dreptul de a‑și limita examinarea numai la actele de candidatură și la documentele anexate la acestea (a se vedea în acest sens Hotărârea din 13 martie 2002, Martínez Alarcón/Comisia,
T‑357/00, T‑361/00, T‑363/00 și T‑364/00
,
EU:T:2002:66
, punctul
, și Hotărârea din 28 noiembrie 2002, Pujals Gomis/Comisia,
T‑332/01
,
EU:T:2002:289
, punctele
-
).
În contextul prezentului litigiu, trebuie să se precizeze în plus că, ținând seama de larga putere de apreciere recunoscută comisiei de evaluare din cadrul concursului, pentru a stabili dacă aceasta a săvârșit o eroare vădită în aprecierea faptelor care este de natură să justifice anularea deciziei adoptate, este necesar ca elementele de probă pe care reclamantul trebuie să le aducă să fie astfel suficiente pentru a înlătura caracterul plauzibil al aprecierilor reținute de administrație (a se vedea în acest sens Hotărârea din 24 aprilie 2013, Demeneix/Comisia,
F‑96/12
,
EU:F:2013:52
, punctul
, și Ordonanța din 12 aprilie 2016, Beiner/Comisia,
F‑135/15
,
EU:F:2016:77
, punctul
).
După cum rezultă din cuprinsul punctelor 87 și 88 de mai sus, condițiile de admitere trebuie să fie interpretate în lumina finalităților concursului în cauză așa cum rezultă din descrierea funcțiilor referitoare la posturile care trebuie ocupate, astfel încât partea privind natura funcțiilor și cea privind condițiile de admitere din anunțul de concurs trebuie avute în vedere împreună.
În speță, anexa I la anunțul de concurs, care descrie sarcinile postului care trebuie ocupat, menționează că administratorii vor trebui să îndeplinească sarcini în domeniul cooperării pentru dezvoltare, cum ar fi printre altele „contribuirea la analizarea aspectelor și politicilor legate de dezvoltare, elaborarea politicilor naționale și regionale de dezvoltare […] și a dialogurilor de politică cu partenerii și părțile interesate relevante”, „participarea la identificarea și formularea proiectelor și programelor de cooperare pentru dezvoltare”, „participarea la gestionarea operațională a proiectelor și a programelor de cooperare pentru dezvoltare, inclusiv întocmirea mandatului, procedurile de ofertare, contractarea și supravegherea punerii în aplicare a contractelor”, „participarea la gestionarea operațională a programelor de sprijin bugetar a cooperării pentru dezvoltare”, „monitorizarea și evaluarea proiectelor și a programelor de cooperare pentru dezvoltare” și „stabilirea de contacte cu toți actorii relevanți din domeniul cooperării pentru dezvoltare, precum omologi guvernamentali, organizații internaționale și regionale, state membre și societatea civilă”.
La „[i]ntrarea 1” din actul de candidatură al reclamantului, care corespunde experienței sale profesionale pentru perioada 1 octombrie 2012-8 mai 2015, tipul de experiență este definit ca „relații publice”, iar activitățile efectuate de reclamant sunt descrise după cum urmează: „Colaborare cu reprezentanți care sunt aleși și care nu sunt aleși, cu autoritățile parlamentare, cu organizațiile internaționale, cu organizațiile neguvernamentale naționale și internaționale și cu membrii societății civile cu privire la activitățile de advocacy parlamentar care susțin elaborarea și punerea în aplicare a politicilor. Elaborarea, conceperea și gestionarea de propuneri de proiecte, difuzarea de material de advocacy parlamentar (buletin bilingv, manuale, memorii de informație) și asistență inițiativelor parlamentare (audieri, mese rotunde, amendamente, întrebări, discursuri, scrisori, editoriale de opinie)”.
La rubrica „Tipul sau sectorul de activitate” de la „[i]ntrarea 1”, se specifică că acesta privește „relații publice și consultanță în servicii de advocacy pe probleme de populație și de dezvoltare”.
Astfel, sectorul de activitate menționat la „[i]ntrarea 1” face trimitere la probleme de populație și de dezvoltare, despre care nu se contestă că sunt legate de domeniul concursului, care privește cooperarea pentru dezvoltare și gestionarea ajutorului acordat țărilor din afara Uniunii.
În același timp, astfel cum arată Comisia, sarcinile descrise la „[i]ntrarea 1” erau activități de consultare având ca obiect sprijinirea „activităților de advocacy parlamentar”. În plus, rubricile „Tipul de experiență” și „Tipul sau sectorul de activitate”, în lumina cărora trebuie citit textul sarcinilor, fac referire fie la activități de „relații publice”, fie la activități de „relații publice și [de] consultanță în servicii de advocacy”.
În conformitate cu principiile amintite la punctele 87 și 88 de mai sus, aceste sarcini trebuie analizate în raport cu funcțiile postului care trebuie ocupat precum cele descrise în anexa I la anunțul de concurs, care constau în special în conceperea și gestionarea operațională, precum și în monitorizarea și evaluarea programelor de cooperare pentru dezvoltare sau de sprijin bugetar pentru astfel de programe de cooperare.
Or, sarcinile formulate de reclamant la „[i]ntrarea 1” puteau fi înțelese de comisia de evaluare în sensul că nu par să implice responsabilități în punerea în aplicare operațională a unui program de cooperare sau de sprijin bugetar. Prin urmare, comisia de evaluare, care dispune de o largă marjă de apreciere în special în ceea ce privește legătura mai mult sau mai puțin strânsă pe care experiența candidatului o poate prezenta cu cerințele postului care trebuie ocupat, a considerat în mod întemeiat că sarcinile astfel descrise de reclamantul se distingeau de sarcinile enunțate în anexa I la anunțul de concurs.
Prin urmare, fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, comisia de evaluare a concluzionat că experiența menționată la „[i]ntrarea 1” nu făcea parte din domeniul concursului și din finalitățile sale, astfel cum acestea rezultă din descrierea funcțiilor referitoare la postul care trebuie ocupat.
Niciunul dintre argumentele invocate de reclamant nu poate să repună în discuție această concluzie. În ceea ce privește argumentația reclamantului întemeiată pe o pretinsă incoerență în aprecierea „[i]ntrării 1” și a „[i]ntrării 2” din actul său de candidatură, mai întâi, este necesar să se arate că reclamantul recunoaște el însuși că activitățile descrise la „[i]ntrarea 1” și la „[i]ntrarea 2” nu sunt formulate identic. În continuare, el pretinde că activitățile sale descrise la „[i]ntrarea 1” și la „[i]ntrarea 2” au fost desfășurate în beneficiul unei singure entități, și anume EPF, ceea ce nu reiese deloc din actul de candidatură. În replică, reclamantul susține că activitățile descrise la „[i]ntrarea 1” și la „[i]ntrarea 2” priveau toate politicile de cooperare pentru dezvoltare și gestionarea ajutorului acordat țărilor din afara Uniunii, însă fără a susține această afirmație cu elemente de probă. În plus, el afirmă, din nou fără a dovedi, că funcțiile sale, astfel cum au fost descrise la „[i]ntrarea 1” și la „[i]ntrarea 2”, ar fi implicat toate activități tematice în țări în curs de dezvoltare partenere ale Uniunii și publicări în domeniul cooperării pentru dezvoltare, privind mai exact mizele în materie de populație.
În ceea ce privește argumentul reclamantului potrivit căruia comisia de evaluare din cadrul concursului ar fi ținut seama în mod eronat de statutul său de independent în exercitarea activităților sale descrise la „[i]ntrarea 1” din actul de candidatură, este necesar să se arate că nu reiese din nicio decizie a comisiei de evaluare, nici chiar din decizia de respingere a reclamației din 10 iunie 2016, că activitățile descrise la „[i]ntrarea 1” nu făceau parte din domeniul concursului pentru motivul că reclamantul le‑ar fi exercitat în calitate de consultant independent, iar nu de salariat.
În ceea ce privește argumentele reclamantului întemeiate pe informațiile cuprinse în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul său de candidatură, trebuie amintit că, în stadiul verificării condițiilor cerute pentru a fi admis la concurs, comisia de evaluare din cadrul concursului nu era obligată să ia în considerare elementele de informație care figurează în această secțiune (a se vedea în acest sens Ordonanța din 12 aprilie 2016, Beiner/Comisia,
F‑135/15
,
EU:F:2016:77
, punctul
). Astfel, după cum s‑a spus deja, reiese din cuprinsul punctului 2 din rubrica „Cum voi fi selectat?” din anunțul de concurs că selecția pe bază de dosare în temeiul informațiilor comunicate de candidați în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul de candidatură intervenea „[î]n al doilea rând, […] numai în cazul candidaților eligibili”. Este important să se observe de altfel că, cu privire la acest aspect, reclamantul se contrazice, întrucât susține el însuși, în cadrul primei critici din al treilea motiv, că, pentru prima etapă de admitere, comisia de evaluare nu poate lua în considerare informațiile cuprinse în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul său de candidatură.
Având în vedere considerațiile care precedă, trebuie respinsă a doua critică și, prin urmare, al doilea motiv în totalitate, motiv întemeiat pe o eroare vădită de apreciere.
Cu privire la al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament
Reclamantul susține că interpretarea greșită a anunțului de concurs de către comisia de evaluare din cadrul concursului și decizia comisiei de evaluare din cadrul concursului din 5 noiembrie 2015 care decurge din aceasta creează o ruptură a egalității de tratament între candidați, mai exact între el, a cărui experiență profesională nu a fost examinată ținând seama de informațiile cuprinse în secțiunea „Evaluare a talentului” din actul său de candidatură, și candidații ale căror experiență și dosare au făcut obiectul unei asemenea examinări comparative.
Reclamantul arată că nu numai pertinența dosarelor și a calificărilor celorlalți candidați a fost examinată, ceea ce nu a fost cazul în privința sa, ci și că totalul punctelor care ar fi putut să îi fie atribuite dacă ar fi fost examinată pertinența ansamblului dosarului său și al calificărilor sale ar fi fost egal sau superior față de totalul punctelor atribuite celorlalți candidați.
Această diferență de tratament nu ar fi justificabilă. Întrucât a fost exclus în mod nelegal din concurs chiar înainte de selecția pe bază de dosare întemeiată pe informațiile care rezultă din secțiunea „Evaluare a talentului” din actul său de candidatură, spre deosebire de ceilalți candidați admisibili, comisia de evaluare ar fi creat o „discriminare nelegală” în privința reclamantului pe baza verificării la fel de nelegale a condițiilor de admitere, în plus față de eroarea de apreciere și de încălcarea normelor și a procedurilor aplicabile în materie de selecție pe bază de dosare.
Comisia contestă argumentele reclamantului.
Potrivit jurisprudenței, principiul egalității de tratament, ca principiu general de drept al Uniunii, impune ca situații comparabile să nu fie tratate în mod diferit și ca situații diferite să nu fie tratate în același mod, cu excepția cazului în care un astfel de tratament este justificat în mod obiectiv (a se vedea în acest sens Hotărârea din 11 septembrie 2007, Lindorfer/Consiliul,
C‑227/04 P
,
EU:C:2007:490
, punctul
, și Hotărârea din 17 iulie 2008, Campoli/Comisia,
C‑71/07 P
,
EU:C:2008:424
, punctul
).
Într‑o materie care este legată de exercitarea unei puteri discreționare, acest principiu este încălcat atunci când instituția vizată procedează la o diferențiere arbitrară sau vădit inadecvată având în vedere obiectivul reglementării (a se vedea în acest sens Hotărârea din 8 ianuarie 2003, Hirsch și alții/BCE,
T‑94/01, T‑152/01 și T‑286/01
,
EU:T:2003:3
, punctul
, Hotărârea din 8 noiembrie 2006, Chetcuti/Comisia,
T‑357/04
,
EU:T:2006:339
, punctul
, și Hotărârea din 29 noiembrie 2006, Campoli/Comisia,
T‑135/05
,
EU:T:2006:366
, punctele
-
).
În speță, după cum s‑a menționat deja, anunțul de concurs a stabilit o distincție între etapa verificării condițiilor de admitere și etapa selecției pe bază de dosare, această ultimă etapă neintervenind decât pentru candidații reținuți la încheierea etapei precedente.
Rezultă din considerațiile dezvoltate la punctele 43-72 de mai sus, referitoare la al treilea motiv, întemeiat pe nelegalitatea anunțului de concurs, că această distincție stabilită prin anunțul de concurs nu este nelegală.
Reiese de asemenea din considerațiile dezvoltate la punctele 73-113 de mai sus că, în aplicarea anunțului de concurs și fără a săvârși o eroare vădită de apreciere, comisia de evaluare din cadrul concursului a exclus candidatura reclamantului la încheierea etapei de admitere.
Reclamantul nu poate, prin urmare, să compare situația sa cu cea a candidaților admisibili, a căror candidatură a făcut obiectul unei examinări în cadrul celei de a doua etape de selecție pe bază de dosare și care nu se aflau, așadar, în aceeași situație ca și el.
În consecință, al patrulea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului egalității de tratament, trebuie să fie respins.
Rezultă din ansamblul considerațiilor care precedă că acțiunea trebuie să fie respinsă.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Potrivit articolului 134 alineatul (1) din Regulamentul de procedură, partea care cade în pretenții este obligată, la cerere, la plata cheltuielilor de judecată. Întrucât reclamantul a căzut în pretenții, se impune obligarea acestuia la plata cheltuielilor de judecată, conform concluziilor Comisiei.

Pentru aceste motive,
TRIBUNALUL (Camera a patra)
declară și hotărăște:

1)
Respinge acțiunea.

2)
Îl obligă pe domnul Vincent Villeneuve la plata cheltuielilor de judecată.

Kanninen
Schwarcz
Iliopoulos
Pronunțată astfel în ședință publică la Luxemburg, la 5 septembrie 2018.
Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: franceza.