CELEX: 62019CJ0666
Kasační opravný prostředek
Dumping
Dovoz aspartamu pocházejícího z Čínské lidové republiky
Nařízení č. 1225/2009 a nařízení 2016/1036
Použitelnost ratione temporis
Článek 2 odst. 7
Status podniku působícího v podmínkách tržního hospodářství
Odepření
Článek 2 odst. 10
Úpravy
Důkazní břemeno
Článek 3
Zjištění újmy
Povinnost řádné péče Evropské komise

Svým kasačním opravným prostředkem se společnost Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (dále jen „Changmao“) domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 28. června 2019, Changmao Biochemical Engineering v. Komise (
T‑741/16
, nezveřejněný, dále jen napadený rozsudek,
EU:T:2019:454
), kterým Tribunál zamítl její žalobu na neplatnost prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1247 ze dne 28. července 2016 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu aspartamu pocházejícího z Čínské lidové republiky (
Úř. věst. 2016, L 204, s. 92
, dále jen „sporné nařízení“).
I.

Právní rámec
A.

Mezinárodní právo
Rozhodnutím 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994) (
Úř. věst. 1994, L 336, s. 1
; Zvl. vyd. 11/21, s. 80), schválila Rada Evropské unie Dohodu o zřízení Světové obchodní organizace (WTO), podepsanou v Marrákeši dne 15. dubna 1994, jakož i dohody uvedené v přílohách 1 až 3 této dohody, mezi něž patří Dohoda o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 (dále jen „antidumpingová dohoda“).
Článek 2 antidumpingové dohody stanoví pravidla upravující „[z]jišťování dumpingu“.
Článek 6 této dohody je nadepsán „Důkazy“.
Článek 12 uvedené dohody je nadepsán „Veřejné oznámení a výklad zjištění“.
B.

Unijní právo
1.

Základní nařízení a nařízení (EU) 2016/1036
V době rozhodné z hlediska skutkového základu sporu byla ustanovení upravující přijímání antidumpingových opatření Evropskou unií obsažena v nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (
Úř. věst. 2009, L 343, s. 51
; oprava
Úř. věst. 2010, L 7, s. 22
, dále jen „základní nařízení“), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 37/2014 ze dne 15. ledna 2014 (
Úř. věst. 2014, L 18, s. 1
) (dále jen „základní nařízení“).
Avšak ke dni přijetí sporného nařízení byla ustanovení upravující přijímání antidumpingových opatření Unií obsažena v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (
Úř. věst. 2016, L 176, s. 21
). Toto nařízení vstoupilo podle jeho článku 25 v platnost dne 20. července 2016. V článku 24 prvním pododstavci uvedeného nařízení se stanoví, že „[základní] nařízení se zrušuje“.
Článek 2 základního nařízení a článek 2 nařízení 2016/1036 se týkají „[z]jištění dumpingu“. Bod A těchto článků, nadepsaný „Běžná hodnota“, obsahuje odstavce 1 až 7. Bod C uvedených článků obsahuje odstavec 10 a je nadepsán „Srovnání“.
Článek 2 odst. 7 písm. a) až c) základního nařízení, který v podstatě odpovídá čl. 2 odst. 7 písm. a) až c) nařízení 2016/1036, stanoví:
„a)
V případě dovozu ze zemí bez tržního hospodářství […] se běžná hodnota určí na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím nebo ceny, za niž se prodává výrobek z takové třetí země do jiných zemí včetně Společenství, nebo v případě, že to není možné, na jakémkoli jiném přiměřeném základě, včetně ceny skutečně zaplacené nebo ceny, kterou je třeba zaplatit, za obdobné výrobky ve Společenství, která se v případě nutnosti náležitě opraví o přiměřené ziskové rozpětí.
Vhodná třetí země s tržním hospodářstvím se vybere přiměřeným způsobem s náležitým přihlédnutím ke všem spolehlivým informacím, které jsou k dispozici v době výběru. Zohlední se také lhůty, a kde je to vhodné, použije se třetí země s tržním hospodářstvím, která je předmětem stejného šetření.
[…]
b)
V rámci antidumpingového šetření dovozu z Čínské lidové republiky, Kazachstánu a Vietnamu, jakož i jakékoli jiné země bez tržního hospodářství, která je členem WTO ke dni zahájení šetření, se běžná hodnota určí podle odstavců 1 až 6, pokud se na základě řádně odůvodněných žádostí jednoho nebo více výrobců, na něž se vztahuje šetření, a v souladu s kritérii a postupy uvedenými v písmenu c) prokáže, že při výrobě nebo prodeji daného obdobného výrobku převažují pro tohoto výrobce nebo tyto výrobce podmínky tržního hospodářství. V opačném případě se použije písmeno a).
c)
Žádost podle písmene b) musí být […] doložena dostačujícími důkazy o tom, že výrobce působí v podmínkách tržního hospodářství, totiž že jsou splněna tato kritéria:
[…]
–
společnosti vedou jednoznačné a jasné účetnictví prověřené nezávislými auditory v souladu s mezinárodními účetními standardy a používané ve všech oblastech,
–
výrobní náklady a finanční situace společností nepodléhají podstatnému zkreslení způsobenému bývalým systémem netržního hospodářství, zejména pokud jde o odpisy aktiv, jiné odpisy, směnný obchod a zaplacení započtením,
[…]“
Článek 2 odst. 10 základního nařízení a čl. 2 odst. 10 nařízení 2016/1036 stanoví:
„Mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou se provede spravedlivé srovnání. Toto srovnání se provede na stejné obchodní úrovni a na základě prodeje uskutečněného ve stejné nebo co nejbližší době, jakož i s náležitým přihlédnutím k jiným rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen. Nejsou-li takto určená běžná hodnota a vývozní cena srovnatelné na tomto základě, provedou se pokaždé náležité individuální úpravy o rozdíly u činitelů, na které bylo upozorněno a které prokazatelně ovlivňují ceny a srovnatelnost cen. Přitom je třeba se při úpravách vyvarovat jakéhokoli zdvojení, zejména u slev z cen, rabatů, množství a různých obchodních úrovní. Pokud jsou splněny výše uvedené podmínky, mohou se provést úpravy pro tyto činitele […]“
Článek 3 základního nařízení a článek 3 nařízení 2016/1036 jsou nadepsány „Zjišťování újmy“.
Článek 3 odst. 2 a 3 základního nařízení, který v podstatě odpovídá čl. 3 odst. 2 a 3 nařízení č. 2016/1036, stanoví:
„2.   Zjištění újmy se musí zakládat na skutečných důkazech a zahrnovat objektivní posouzení
a)
jednak objemu dumpingového dovozu a jeho účinku na ceny obdobných výrobků na trhu Společenství;
b)
jednak následného účinku tohoto dovozu na výrobní odvětví Společenství.
3.   V souvislosti s objemem dumpingového dovozu se posoudí, zda došlo k významnému zvýšení dumpingového dovozu v absolutních hodnotách nebo v poměru k výrobě nebo spotřebě ve Společenství. Pokud jde o účinek dumpingového dovozu na ceny, posoudí se, zda ve srovnání s cenou obdobného výrobku výrobního odvětví Společenství existuje značné cenové podbízení ze strany dumpingového dovozu nebo zda tento dovoz jinak významnou měrou způsobil pokles cen nebo zabránil významnou měrou jejich růstu, ke kterému by jinak došlo. Žádné z uvedených kritérií nemusí být rozhodující.“
Článek 6 základního nařízení a článek 6 nařízení 2016/1036 jsou nadepsány „Šetření“ a v odstavci 8 stanoví:
„S výjimkou okolností uvedených v článku 18 se co nejdůkladněji ověřuje správnost informací poskytnutých účastníky řízení, o něž se [opírají závěry].“
Článek 9 základního nařízení a článek 9 nařízení 2016/1036 jsou nadepsány „Zastavení řízení bez přijetí opatření; uložení konečného cla“.
Podle čl. 9 odst. 4 poslední věty základního nařízení a čl. 9 odst. 4 druhého pododstavce nařízení 2016/1036 platí, že:
„Výše antidumpingového cla nesmí přesahovat zjištěné dumpingové rozpětí a měla by být nižší než toto rozpětí, pokud [menší/nižší] clo postačuje k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.“
Článek 18 základního nařízení a článek 18 nařízení 2016/1036 se týkají „[n]edostatečné spolupráce“.
Článek 20 základního nařízení a článek 20 nařízení 2016/1036 se týkají „[p]oskytování informací“.
2.

Nařízení (ES) č. 1126/2008
Příloha nařízení Komise (ES) č. 1126/2008 ze dne 3. listopadu 2008, kterým se přijímají některé mezinárodní účetní standardy v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 (
Úř. věst. 2008, L 320, s. 1
), ve znění nařízení Komise (EU) č. 1255/2012 ze dne 11. prosince 2012 (
Úř. věst. 2012, L 360, s. 78
), obsahuje výčet
International Accounting Standards
(mezinárodní účetní standardy, dále jen „standardy IAS“).
K těmto standardům patří standard IAS 36, nazvaný „Snížení hodnoty aktiv“. Tento standard předepisuje postupy, které subjekt používá k zajištění toho, aby jeho aktiva byla vykazována v hodnotě, která nepřevyšuje jejich zpětně získatelnou částku.
II.

Okolnosti předcházející sporu
Okolnosti předcházející sporu jsou vylíčeny v bodech 1 až 10 napadeného rozsudku. Pro potřeby tohoto kasačního opravného prostředku je třeba z nich uvést následující.
Na základě podnětu podaného společností Ajinomoto Sweeteners Europe SAS, jež je nyní společností Hyet Sweet SAS, výrobcem aspartamu v Unii, zahájila Evropská komise dne 30. května 2015 podle základního nařízení antidumpingové šetření týkající se dovozu aspartamu pocházejícího z Číny do Unie.
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. dubna 2014 do 31. března 2015 (dále jen „období šetření“). Kontrola tendencí pro účely posouzení újmy pokrývala období od ledna 2011 do konce období šetření.
Dne 25. února 2016 Komise přijala prováděcí nařízení (EU) 2016/262 o uložení prozatímního antidumpingového cla z dovozu aspartamu pocházejícího z Čínské lidové republiky (
Úř. věst. 2016, L 50, s. 4
, dále jen „prozatímní nařízení“).
Dotčeným výrobkem odpovídajícím jak aspartamu (N-L-α-aspartyl-L-fenylalanin-1-methylester, N-methylester kyseliny 3-amino-N-(α-karbomethoxyfenethyl)-sukcinamové), s referenčním číslem CAS 22839-47-0, pocházejícímu z Číny a spadajícímu nyní pod kód KN ex29242998 (dále jen „aspartam“), tak aspartamu obsaženému v přípravcích nebo směsích obsahujících rovněž další sladidla nebo vodu.
Dne 1. dubna 2016 společnost Changmao předložila Komisi písemné připomínky týkající se předběžných závěrů šetření.
Dne 12. května 2016 byla společnost Changmao vyslechnuta Komisí a úředníkem pro slyšení za účelem přednesení svých připomínek.
Dne 2. června 2016 oznámila Komise společnosti Changmao konečné závěry šetření.
Dne 13. června 2016 společnost Changmao předložila Komisi písemné připomínky týkající se konečných závěrů šetření.
Dne 5. července 2016 byla společnost Changmao vyslechnuta Komisí a úředníkem pro slyšení za účelem přednesení svých připomínek.
Dne 28. července 2016 přijala Komise sporné nařízení.
III.

Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
Návrhem došlým kanceláři Tribunálu dne pátek 21. října 2016 podala společnost Changmao žalobu znějící na částečně zrušení sporného nařízení.
Usneseními předsedy druhého senátu Tribunálu ze dne 21. března 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Komise (T‑741/16, nezveřejněné), a ze dne 27. září 2017, Changmao Biochemical Engineering v. Komise (
T‑741/16
, nezveřejněné,
EU:T:2017:700
), bylo povoleno vedlejší účastenství společnosti Hyet Sweet na podporu návrhových žádání Komise a částečně bylo vyhověno žádosti o důvěrné zacházení, kterou podala společnost Changmao.
Na podporu své žaloby se společnost Changmao dovolávala pěti žalobních důvodů. První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) nařízení 2016/1036, jakož i zásad ochrany legitimního očekávání a řádné správy se týkal posouzení podmínek pro přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství ze strany Komise (dále jen „STH“). Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 2 odst. 7 písm. a) tohoto nařízení, se týkal určení běžné hodnoty. Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 2 odst. 10, čl. 3 odst. 2 písm. a) a odst. 3, jakož i čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení a zásady řádné správy, se týkal úprav za účelem zjištění dumpingové rozpětí a rozpětí újmy. Čtvrtý žalobní důvod vycházel z porušení čl. 3 odst. 2 a 6 téhož nařízení a podpůrně z porušení jeho čl. 6 odst. 7. Konečně pátý žalobní důvod vycházel z porušení čl. 2 odst. 7 písm. a) a čl. 3 odst. 2, 3 a 5 nařízení 2016/1036.
Napadeným rozsudkem Tribunál všechny tyto žalobní důvody, a tudíž i žalobu, v plném rozsahu zamítl.
IV.

Řízení před Soudním dvorem a návrhová žádání účastnic řízení
Svým kasačním opravným prostředkem společnost Changmao navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zrušil napadený rozsudek a
–
vyhověl žalobě v prvním stupni, zrušil sporné nařízení v rozsahu, v němž se jí týká, jakož i uložil Komisi a společnosti Hyet Sweet náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku, nebo
–
podpůrně vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl o druhé části prvního žalobního důvodu žaloby na neplatnost, nebo podpůrněji vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl o všech ostatních žalobních důvodech, které vznesla na podporu své žaloby, odůvodňuje-li to stav řízení, a rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.
Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zamítl kasační opravný prostředek a
–
uložil společnosti Changmao náhradu nákladů řízení.
Společnost Hyet Sweet, ve vztahu k níž bylo rozhodnuto o důvěrném zacházení s některými částmi spisu usneseními předsedy Soudního dvora ze dne 22. října 2019, Changmao Biochemical Engineering v. Komise (
C‑666/19 P
, nezveřejněné,
EU:C:2019:1097
), a ze dne 17. března 2020, Changmao Biochemical Engineering v. Komise (
C‑666/19 P
, nezveřejněné,
EU:C:2020:213
), nepředložila v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku kasační odpověď.
Soudní dvůr v souladu s čl. 61 odst. 1 svého jednacího řádu vyzval účastnice řízení, aby písemně odpověděly na otázku týkající se časové působnosti ustanovení základního nařízení a nařízení 2016/1036 pro účely projednávaného kasačního opravného prostředku. Této žádosti účastnice řízení vyhověly ve stanovené lhůtě.
V.

K návrhu na znovuotevření ústní části řízení
Po přednesení stanoviska generálního advokáta požádala společnost Changmao podáním doručeným kanceláři Soudního dvora dne 20. října 2021 v podstatě o to, aby bylo nařízeno znovuotevření ústní části řízení.
Na podporu této žádosti společnost Changmao uvádí, že generální advokát v bodech 146 a 150 svého stanoviska konstatoval, že nepředložila důkaz o nezbytnosti úprav, které požadovala za účelem spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny, třebaže uznal, že pro účely těchto úprav označila důkazy. Společnost Changmao má za to, že tato otázka má zásadní význam pro posouzení jejího třetího důvodu kasačního opravného prostředku a přeje si, aby bylo možné se jí podrobněji zabývat na jednání.
Je třeba připomenout, že statut Soudního dvora Evropské unie a jeho jednací řád účastníkům řízení nedávají možnost podat vyjádření v reakci na stanovisko přednesené generálním advokátem (rozsudky ze dne 9. července 2015, InnoLux v. Komise,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, bod
a citovaná judikatura, jakož i ze dne 10. září 2015, Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, bod
).
Podle čl. 252 druhého pododstavce SFEU je úlohou generálního advokáta předkládat veřejně, zcela nestranně a nezávisle odůvodněná stanoviska ve věcech, které podle statutu Soudního dvora Evropské unie vyžadují jeho účast. Soudní dvůr není vázán stanoviskem generálního advokáta ani důvody, na základě kterých k němu dospěl (rozsudky ze dne 9. července 2015, InnoLux v. Komise,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, bod
a citovaná judikatura, jakož i ze dne 10. září 2015, Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, bod
).
Nesouhlas účastníka řízení se stanoviskem generálního advokáta proto nemůže sám o sobě představovat důvod ke znovuotevření ústní části řízení, a to bez ohledu na otázky, kterými se ve stanovisku zabýval (rozsudek ze dne 9. července 2015, InnoLux v. Komise,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, bod
a citovaná judikatura).
V tomto ohledu je třeba uvést, že Soudní dvůr může kdykoli po vyslechnutí generálního advokáta nařídit znovuotevření ústní části řízení v souladu s článkem 83 svého jednacího řádu, zejména pokud má za to, že věc není dostatečně objasněna nebo že musí být rozhodnuta na základě argumentu, který nebyl mezi účastníky řízení nebo zúčastněnými uvedenými v článku 23 statutu Soudního dvora Evropské unie projednán (rozsudky ze dne 9. července 2015, InnoLux v. Komise,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, bod
a citovaná judikatura, jakož i ze dne 10. září 2015, Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, bod
).
Tak tomu v projednávaném případě není. Účastnice řízení totiž mohly prodiskutovat všechny důvody kasačního opravného prostředku vznesené společností Changmao v rámci dvou výměn písemných podání. Společnost Changmao mohla účelně uplatnit své argumenty zejména k tomu, jak Tribunál posoudil zamítnutí žádostí o úpravy za účelem spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny ze strany Komise.
Soudní dvůr tak má po vyslechnutí generálního advokáta za to, že má všechny nezbytné informace pro vydání rozhodnutí a tyto poznatky před ním byly projednány.
S ohledem na výše uvedené úvahy není třeba nařídit znovuotevření ústní části řízení.
VI.

Ke kasačnímu opravnému prostředku
A.

Úvodní poznámky
Podle judikatury Soudního dvora sice musí být právní základ aktu a použitelná procesní pravidla platná ke dni přijetí tohoto aktu, avšak dodržování zásad, kterými se řídí časová působnost právních předpisů, jakož i požadavky související se zásadami právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, vyžadují použití hmotněprávních pravidel platných v době rozhodné z hlediska skutkových okolností, i když tato pravidla již nejsou platná v okamžiku přijetí dotčeného aktu unijním orgánem (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 14. června 2016, Komise v. McBride a další,
C‑361/14 P
,
EU:C:2016:434
, bod
, jakož i citovaná judikatura, a ze dne 15. března 2018, Deichmann,
C‑256/16
,
EU:C:2018:187
, bod
).
Ve světle této judikatury je třeba pro účely projednávaného kasačního opravného prostředku určit časovou působnost základního nařízení i nařízení 2016/1036.
V souladu s články 24 a 25 nařízení 2016/1036 toto nařízení zrušilo základní nařízení a vstoupilo v platnost dne 20. července 2016.
V projednávané věci bylo sporné nařízení přijato dne 28. července 2016, tedy několik dní po vstupu nařízení 2016/1036 v platnost. Je však třeba poznamenat, že období šetření trvalo od 1. dubna 2014 do 31. března 2015. V době rozhodné z hlediska skutkových okolností, jichž se týkalo antidumpingové šetření, na jehož konci bylo přijato sporné nařízení, bylo tedy základní nařízení stále platné.
Z toho vyplývá, že i když sporné nařízení bylo přijato na základě nařízení 2016/1036 a v souladu s procesními pravidly stanovenými v tomto nařízení, podléhá hmotněprávním pravidlům definovaným základním nařízením.
Proto, aby Soudní dvůr nezaložil své rozhodnutí na nesprávných právních úvahách, pokud jde o časovou působnost těchto nařízení (obdobně viz usnesení ze dne 27. září 2004, UER v. M6 a další,
C‑470/02 P
, nezveřejněné,
EU:C:2004:565
, bod
, jakož i rozsudek ze dne 21. září 2010, Švédsko a další v. API a Komise,
C‑514/07 P, C‑528/07 P a C‑532/07 P
,
EU:C:2010:541
, bod
), a jelikož, jak uvedl generální advokát v bodě 21 svého stanoviska, jsou hmotněprávní normy, jež jsou relevantní pro účely tohoto kasačního opravného prostředku, v základním nařízení a nařízení 2016/1036 v podstatě totožné, je třeba odkazy na nařízení 2016/1036 v rámci tohoto kasačního opravného prostředku chápat jako odkazy na odpovídající ustanovení základního nařízení.
B.

K věci samé
1.

K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku
a)

Argumentace účastnic řízení
Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku, který směřuje proti bodům 54, 64 až 67, 69, 70, 78 až 80, 87, 97 a 98 napadeného rozsudku, společnost Changmao Tribunálu vytýká, že zkreslil skutkový stav a dopustil se nesprávného právního posouzení při použití čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.
Zaprvé společnost Changmao tvrdí, že splňuje druhé kritérium pro přiznání STH, uvedené v čl. 2 odst. 7 písm. c) druhé odrážce základního nařízení (dále jen „druhé kritérium pro přiznání STH“), jelikož vede jednoznačné a jasné účetnictví pro všechny oblasti podle
Hong Kong Financial Reporting Standards
(Hongkongské standardy finančního výkaznictví, dále jen „HKFRS“), které jsou rovnocenné
International Financial Reporting Standards
(mezinárodní standardy finančního výkaznictví). Společnost Price Waterhouse Cooper (dále jen „PWC“), pověřená auditem jejího účetnictví, tuto skutečnost bez výhrad potvrdila.
V prozatímním nařízení jsou přitom v bodech 26 a 36 odůvodnění zmiňovány „nedostatky“ ohledně dodržení druhého kritéria pro přiznání STH, přičemž v bodě 28 odůvodnění se uznává, že účetní výkazy společnosti Changmao byly sestaveny v souladu s HKFRS. V bodě 20 odůvodnění sporného nařízení je pouze konstatováno, že společnost Changmao nepředložila žádný nový důkaz nebo argument ohledně tohoto kritéria, což je ostatně nesprávné s ohledem na dokumenty předložené touto společností po předběžných závěrech.
Prozatímní a sporné nařízení tedy neobsahují žádné konkrétní zjištění o tom, že by účetní výkazy společnosti Changmao nebyly věrné či správné, ani ostatně to, že by obsahovaly věcné chyby s ohledem na standardy IAS. Naopak, Komise při slyšení před úředníkem pro slyšení dne 6. ledna 2016 uznala, že společnost PWC v dopise ze dne 22. prosince 2015 vyjádřila názor výrokem bez výhrad, pokud jde o pravdivost a věrnost těchto účetních výkazů.
Tribunál tedy zkreslil skutkový stav, když v bodech 69 a 87 napadeného rozsudku rozhodl, že Komise právem dospěla k závěru, že nedostatky zjištěné auditory neumožňují ujistit se o pravdivosti účetních výkazů společnosti Changmao. Nemohl tedy zamítnout její výtku v bodě 70 tohoto rozsudku.
Navíc v bodech 60 až 68 uvedeného rozsudku Tribunál nezohlednil podrobná vyjádření, vyplývající z auditu provedeného společností PWC, k účetní praxi společnosti Changmao týkající se snížení hodnoty hmotných a nehmotných aktiv. Tato praxe je v souladu s požadavky standardu IAS 36.
Společnost Changmao tvrdí, že kuželová hybridní sušárna sama o sobě nevytváří peněžní příjmy, takže mohla stanovit její zpětně získatelnou částku s odkazem na výrobní jednotku, jejíž je součástí. S ohledem na odstavce 22, 66 a 67 standardu IAS 36 není nutné, na rozdíl od toho, co Tribunál rozhodl v bodě 66 napadeného rozsudku, vykazovat její zpětně získatelnou částku odděleně. Posouzení uvedená v bodech 64 a 65 uvedeného rozsudku jsou rovněž chybná, jak vyplývá z dodatečných důkazů, které společnost Changmao poskytla Komisi na slyšení v lednu 2016.
Společnost Changmao dále uvádí, že průběžně posuzuje zpětně získatelnou částku patentu na technologii výroby kyseliny fumarové a kyseliny DL-jablečné (dále jen „patent“) a reviduje zpětně získatelnou částku, pokud jsou splněny podmínky odstavce 10 standardu IAS 36, což vyplývá z dokumentů předložených Komisi. Tribunál tedy v bodě 67 napadeného rozsudku zkreslil skutkový stav.
Zadruhé společnost Changmao tvrdí, že Tribunál zkreslil skutkový stav v bodě 54 napadeného rozsudku. V bodě 7 žaloby v prvním stupni totiž pouze tvrdila, že Komise nemohla argumentovat pouhými „pochybeními“, aby odepřela STH, když audit provedený s ohledem na standardy IAS jednoznačně konstatoval správnost a věrnost účetních výkazů.
Zatřetí společnost Changmao tvrdí, že Tribunál nevzal v úvahu, že všechna aktiva, jež byla předmětem auditu, nabyla před rokem 2003 a že Komise již získala a ověřila podrobné informace o těchto aktivech v rámci předchozích antidumpingových šetření, ve kterých byl společnosti Changmao přiznán STH. Na rozdíl od toho, co Tribunál rozhodl v bodech 78 až 80 napadeného rozsudku, tedy nebylo pro Komisi nemožné ověřit informace získané o těchto aktivech v poslední den inspekce.
Ze všech těchto důvodů má společnost Changmao za to, že Tribunál nemohl v bodě 93 napadeného rozsudku zamítnout první část jejího prvního žalobního důvodu směřujícího ke zrušení.
V důsledku toho je zamítnutí druhé části tohoto žalobního důvodu, která se týkala třetího kritéria pro přiznání STH uvedeného v čl. 2 odst. 7 písm. c) třetí odrážce základního nařízení, v bodech 97 a 98 uvedeného rozsudku tedy rovněž protiprávní a Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl přezkoumat tuto posledně uvedenou část.
Komise má za to, že první důvod kasačního opravného prostředku musí být zamítnut zčásti jako irelevantní a v každém případě jako neopodstatněný v plném rozsahu.
b)

Závěry Soudního dvora
Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku společnost Changmao v podstatě zpochybňuje posouzení Tribunálu týkající se toho, že Komise zamítla její žádost o přiznání STH na základě čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) základního nařízení.
Za tímto účelem je třeba především připomenout, že podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení je běžná hodnota v případě dovozu ze země bez tržního hospodářství v zásadě zjišťována, odchylně od pravidel stanovených v odstavcích 1 až 6 tohoto článku, na základě ceny nebo hodnoty vypočtené ve třetí zemi s tržním hospodářstvím [rozsudky ze dne 2. února 2012, Brosmann Footwear (HK) a další v. Rada,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, bod
, jakož i ze dne 2. prosince 2021, Komise a GMB Glasmanufaktur Brandenburg v. Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P a C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, bod
].
Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se však v případě antidumpingových šetření týkajících se dovozu zboží zejména z Číny běžná hodnota určí v souladu s čl. 2 odst. 1 až 6 tohoto nařízení, pokud se na základě řádně odůvodněných žádostí jednoho nebo více výrobců, na něž se vztahuje šetření, a v souladu s kritérii a postupy uvedenými v čl. 2 odst. 7 písm. c) uvedeného nařízení prokáže, že při výrobě nebo prodeji daného obdobného výrobku převažují pro tohoto výrobce nebo tyto výrobce podmínky tržního hospodářství [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne2. února 2012, Brosmann Footwear (HK) a další v. Rada,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, bod
, jakož i ze dne 2. prosince 2021, Komise a GMB Glasmanufaktur Brandenburg v. Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P a C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, bod
].
Důkazní břemeno v tomto ohledu nese výrobce, který si přeje, aby se na něj vztahoval STH podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení. Článek 2 odst. 7 písm. c) první pododstavec tohoto nařízení totiž stanoví, že žádost předložená takovým výrobcem musí být doložena dostatečnými důkazy, jež jsou v něm specifikovány, že působí v podmínkách tržního hospodářství [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 2. února 2012, Brosmann Footwear (HK) a další v. Rada,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, bod
, jakož i ze dne 2. prosince 2021, Komise a GMB Glasmanufaktur Brandenburg v. Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P a C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, bod
].
Mezi těmito kritérii je v čl. 2 odst. 7 písm. c) druhé odrážce základního nařízení uvedeno druhé kritérium pro přiznání STH, o které se jedná v rámci tohoto důvodu kasačního opravného prostředku. Toto kritérium vyžaduje, aby daný výrobce vedl jednoznačné a jasné účetnictví prověřené nezávislými auditory v souladu s mezinárodními účetními standardy a používané ve všech oblastech,
V prvé řadě společnost Changmao v podstatě tvrdí, že uvedené kritérium splňuje, protože její účetní výkazy jsou v souladu s HKFRS a správně uplatňuje standard IAS 36. Tribunál tím, že rozhodl opačně, podle jejího názoru porušil čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení a zkreslil skutkový stav.
V tomto ohledu je však třeba zaprvé připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora z článku 256 SFEU a čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie vyplývá, že jedině Tribunál je příslušný jednak zjistit skutkový stav, kromě případu, kdy věcná nesprávnost jeho zjištění vyplývá z písemností ve spise, které mu byly předloženy, a jednak tento skutkový stav posoudit. Pokud Tribunál zjistil nebo posoudil skutkový stav, je Soudní dvůr podle článku 256 SFEU příslušný k přezkumu právní kvalifikace těchto skutkových zjištění a právních důsledků, které z nich Tribunál vyvodil. Soudní dvůr tedy není příslušný ke zjišťování skutkového stavu ani v zásadě k přezkoumávání důkazů, které Tribunál přijal na podporu tohoto skutkového stavu. Toto posouzení tedy, s výhradou případu zkreslení těchto důkazů, nepředstavuje právní otázku, která by jako taková podléhala přezkumu Soudního dvora [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 10. července 2008, Bertelsmann a Sony Corporation of America v. Impala,
C‑413/06 P
,
EU:C:2008:392
, bod
, jakož i ze dne 14. prosince 2017, EBMA v. Giant (China),
C‑61/16 P
,
EU:C:2017:968
, bod
].
Pokud navrhovatel tvrdí, že došlo k takovému zkreslení ze strany Tribunálu, musí na základě článku 256 SFEU, čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie a čl. 168 odst. 1 písm. d) jednacího řádu Soudního dvora přesně označit důkazy, které Tribunál zkreslil, a prokázat pochybení v analýze, která podle něj vedla Tribunál k tomuto zkreslení. Podle ustálené judikatury Soudního dvora musí zkreslení zjevně vyplývat z písemností ve spise, aniž by bylo nutné provést nové posouzení skutkového stavu a důkazů (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 3. září 2009, Moser Baer India v. Rada,
C‑535/06 P
,
EU:C:2009:498
, bod
, a ze dne 29. dubna 2021, Fortischem v. Komise,
C‑890/19 P
, nezveřejněný,
EU:C:2021:345
, bod
).
V projednávané věci je třeba konstatovat, že argumentace rozvinutá společností Changmao, uvedená v bodě 72 tohoto rozsudku, nespočívá ve zpochybnění výkladu čl. 2 odst. 7 písm. c) druhé odrážky základního nařízení, který Tribunál provedl v bodech 51 až 53 napadeného rozsudku, ani výkladu standardu IAS 36, který je uveden v bodech 59 až 63 daného rozsudku.
Tato argumentace se ve skutečnosti týká souladu jejích účetních dokladů a dodržování standardu IAS 36, a v podstatě se tedy zaměřuje na zpochybnění posouzení správnosti těchto dokladů a tohoto zaúčtování ze strany Tribunálu. Toto posouzení je skutkové povahy, a tudíž nemůže být zpochybněno ve fázi kasačního opravného prostředku, s výjimkou případu zkreslení. Společnost Changmao sice poukazuje na zkreslení skutkového stavu ze strany Tribunálu, ale neupřesňuje, které skutečnosti Tribunál zkreslil, ani jakým způsobem je zkreslil.
Uvedená argumentace je tudíž nepřípustná.
Zadruhé v rozsahu, v němž společnost Changmao na základě argumentace uvedené v bodě 56 tohoto rozsudku hodlá Tribunálu vytýkat, že nekonstatoval, že se Komise dopustila pochybení, když založila své závěry ohledně druhého kritéria pro přiznání STH na pouhých nepodložených „nedostatcích“, je třeba připomenout, že v rámci kasačního opravného prostředku je pravomoc Soudního dvora v zásadě omezena na posouzení právního řešení žalobních důvodů projednávaných u soudů rozhodujících ve věci samé (rozsudek ze dne 9. listopadu 2017, SolarWorld v. Rada,
C‑204/16 P
,
EU:C:2017:838
, bod
a citovaná judikatura).
Vzhledem k tomu, že společnost Changmao takový argument před Tribunálem neuplatnila, je tedy nepřípustný.
V každém případě je tento argument neopodstatněný. Z písemností ve spise, který má Soudní dvůr k dispozici, totiž jednoznačně vyplývá, že druhé kritérium pro přiznání STH bylo mezi Komisí a společností Changmao v průběhu řízení vedoucího k přijetí sporného nařízení podrobně projednáno a Komise v této souvislosti jasně uvedla důvody, proč se domnívala, že společnost Changmao toto kritérium nesplňuje.
Ve druhé řadě, pokud jde o tvrzení o zkreslení skutkového stavu, kterým je stižen bod 54 napadeného rozsudku, je třeba uvést, že Tribunál v tomto bodě poznamenal, že společnost Changmao podle všeho tvrdí, že případné „účetní chyby“ nepředstavují překážku pro přiznání STH. Tribunál tak sice použil jinou terminologii než v bodě 7 žaloby v prvním stupni, v jejímž rámci společnost Changmao tvrdila, že i za předpokladu, že došlo k „účetním pochybením“, Komise zneužila své pravomoci, když dospěla k závěru, že důvodem pro odepření STH mohou být pouhé účetní chyby. Je však třeba poznamenat, že Tribunál pochopil podstatu této argumentace a meritorně ji posoudil. Rozdíl v terminologii proto neumožňuje konstatovat, že zkreslil argumenty předložené společností Changmao.
Ve třetí řadě, pokud jde o argumenty směřující proti bodům 78 až 80 napadeného rozsudku, je třeba uvést, že v těchto bodech Tribunál posuzuje závěr Komise, podle kterého společnost Changmao nepředložila některé dokumenty včas za účelem jejich analýzy během inspekce v jejích prostorách. V bodě 79 napadeného rozsudku přitom Tribunál konstatoval, že odmítnutí Komise přiznat STH nebylo založeno na skutečnosti, že společnost Changmao neposkytla některé dokumenty včas.
Vzhledem k tomu, že společnost Changmao toto zjištění Tribunálu konkrétně nezpochybnila, musí být tudíž její argumenty vycházející z toho, že díky předchozím šetřením mohla Komise provést nezbytná ověření, odmítnuty jako irelevantní.
Kromě toho i za předpokladu, že společnost Changmao na základě těchto argumentů hodlá tvrdit, že Tribunál v bodě 87 napadeného rozsudku nesprávně rozhodl, že se tento účastník nemůže dovolávat dřívějších rozhodnutí Komise za účelem zpochybnění zjištění učiněných ve sporném nařízení, jsou uvedené argumenty neopodstatněné. Podle ustálené judikatury Soudního dvora má totiž Komise v oblasti společné obchodní politiky, a konkrétně v oblasti obchodních ochranných opatření, širokou posuzovací pravomoc z důvodu složitosti hospodářských a politických situací, které musí zkoumat [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 2. prosince 2021, Komise a GMB Glasmanufaktur Brandenburg v. Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P a C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, bod
a citovaná judikatura]. Hospodářské subjekty přitom nemohou legitimně očekávat zachování stávajícího stavu, který může být změněn rozhodnutím unijního orgánu v rámci jeho posuzovací pravomoci (obdobně viz rozsudky ze dne 7. května 1991, Nakajima v. Rada,
C‑69/89
,
EU:C:1991:186
, body
a
, jakož i ze dne 10. března 1992, Canon v. Rada,
C‑171/87
,
EU:C:1992:106
, bod
).
V poslední řadě, pokud jde o argumenty směřující proti bodům 97 a 98 napadeného rozsudku, je třeba uvést, že Tribunál v těchto bodech zamítl jako irelevantní druhou část prvního žalobního důvodu společnosti Changmao na podporu její žaloby v prvním stupni, kterou tato společnost zpochybnila závěry Komise ohledně třetího kritéria pro přiznání STH uvedeného v čl. 2 odst. 7 písm. c) třetí odrážce základního nařízení. Tribunál totiž v bodě 96 uvedeného rozsudku, který společnost Changmao v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku nezpochybňuje, připomněl, že podmínky pro přiznání STH uvedené v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení mají kumulativní povahu. V tomto rozsahu Tribunál poté, co v bodě 97 uvedeného rozsudku konstatoval, že se společnosti Changmao nepodařilo prokázat, že se Komise dopustila pochybení, když měla za to, že druhé kritérium pro přiznání STH nebylo splněno, rozhodl v bodě 98 téhož rozsudku, že je třeba tuto druhou část zamítnout jako irelevantní.
Vzhledem k tomu, že společnost Changmao před Soudním dvorem neprokázala ani to, že rozhodnutí Tribunálu odmítnout její argumentaci, jež se týkala porušení ustanovení upravujících druhé kritérium pro přiznání STH ze strany Komise, bylo stiženo nesprávným právním posouzením, musí být její argumenty směřující ke zpochybnění bodů 97 a 98 napadeného rozsudku odmítnuty jako neopodstatněné.
V důsledku toho musí být první důvod kasačního opravného prostředku odmítnut jako zčásti nepřípustný a zamítnut jako zčásti neopodstatněný.
2.

K druhému důvodu kasačního opravného prostředku
a)

Argumentace účastnic řízení
Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku společnost Changmao vytýká Tribunálu, že se v bodech 113, 115 až 118, 125, 126 a 128 až 130 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkového stavu, když rozhodl, že Komise neporušila čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení, čl. 6 odst. 8 nařízení 2016/1036 a čl. 9 odst. 4 základního nařízení, ani neporušila svou povinnost řádné péče a zásadu řádné správy, když nepožádala výrobce ve srovnatelné zemi o podrobný seznam jeho vývozních transakcí.
Společnost Changmao zaprvé tvrdí, že Tribunál porušil čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení. Podle tohoto ustanovení Komise musí při určování běžné hodnoty zohlednit prodeje výrobce ve srovnatelné zemi na vnitřním trhu nebo, není-li to možné, prodeje tohoto výrobce na vývoz. Až v poslední instanci může použít ceny skutečně zaplacené nebo ceny, které je třeba zaplatit, v Unii.
Changmao uvádí, že v projednávaném případě měla Komise za to, že se nemůže spolehnout na vnitřní prodeje ani na vývozní prodeje japonského výrobce jakožto výrobce ve srovnatelné zemi, a z tohoto důvodu určila běžnou hodnotu na základě prodejů výrobce v Unii, který je 100% dceřinou společností tohoto japonského výrobce. Komise uvedeného výrobce požádala o podrobné seznamy prodejů podle jednotlivých transakcí pouze pro prodej na vnitřním trhu. Ačkoli měla za to, že tyto seznamy nejsou spolehlivé, spokojila se se shrnutím finančních výsledků vývozu tohoto výrobce, uvedeným v tabulce č. 15 odpovědi tohoto výrobce na antidumpingový dotazník. Tato tabulka není podle Changmao dostatečně podrobná. Na rozdíl od toho, co Tribunál uvedl v bodě 113 napadeného rozsudku, neumožňuje konstatovat, že „všechny“ vývozní prodeje byly jasně ztrátové, ale pouze to, že „ve svém souhrnu“ byly ztrátové. Tento bod 113 je tedy stižen zkreslením skutkového stavu.
Podle společnosti Changmao nelze při neexistenci seznamu prodejů na vývoz podle jednotlivých transakcí vyloučit, že některé vývozní transakce japonského výrobce do třetích zemí nebo do Unie byly dostatečně spolehlivé na to, aby sloužily jako základ pro určení běžné hodnoty. Komise ho tedy měla o takový seznam požádat.
Společnost Changmao z toho vyvozuje, že na rozdíl od toho, co Tribunál rozhodl v bodech 115, 116, 128 a 129 napadeného rozsudku, Komise porušila čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení, jednala bez náležité péče, jakož i v rozporu se zásadou řádné správy.
Zadruhé společnost Changmao s odkazem na bod 125 napadeného rozsudku tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že Komise neporušila své povinnosti vyplývající z čl. 6 odst. 8 nařízení 2016/1036.
Zatřetí společnost Changmao tvrdí, že nebýt pochybení Komise, nebylo by se vší pravděpodobností její dumpingové rozpětí tak vysoké a potenciálně by bylo nižší než rozpětí újmy. V tomto ohledu se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodech 117 a 118 napadeného rozsudku rozhodl, že měla předložit důkazy o tom, že dumpingové rozpětí bylo nižší než rozpětí újmy. Tento přístup spočívá na nesprávném výkladu čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení a je v rozporu s judikaturou Soudního dvora, která Komisi ukládá posoudit z úřední povinnosti všechny dostupné informace.
Komise odpovídá, že druhý důvod kasačního opravného prostředku je irelevantní a musí být v každém případě odmítnut jako zčásti nepřípustný a zamítnut jako zčásti irelevantní a zčásti neopodstatněný.
b)

Závěry Soudního dvora
V prvé řadě společnost Changmao tvrdí, že Tribunál v bodech 115, 116, 128 a 129 napadeného rozsudku porušil čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení a nesprávně rozhodl, že Komise jednala s náležitou péčí, jakož i v souladu se zásadou řádné správy.
Článek 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení stanoví odchylně od pravidel stanovených v odstavcích 1 až 6 téhož článku metodu, jež se použije pro určení běžné hodnoty v případě dovozu ze zemí bez tržního hospodářství.
Pokud jde o znění a strukturu tohoto ustanovení, základní metodou pro určení běžné hodnoty v případě dovozu ze zemí bez tržního hospodářství je metoda srovnatelné země, tedy „cena nebo početně zjištěná hodnota ve třetí zemi s tržním hospodářstvím“, nebo „cena, za niž se prodává výrobek z takové třetí země do jiných zemí včetně [Unie]“. V případě, že „to není možné“, je definována doplňující metoda, podle níž se běžná hodnota určí „na jakémkoli jiném přiměřeném základě, včetně ceny skutečně zaplacené nebo kterou je třeba zaplatit za obdobné výrobky v [Unii], která se v případě nutnosti náležitě opraví o přiměřené ziskové rozpětí“. Z toho vyplývá, že posuzovací pravomoc, kterou má Komise při volbě srovnatelné země, jí neumožňuje vyhnout se požadavku zvolit třetí zemi s tržním hospodářstvím v případě, že to je možné (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 22. března 2012, GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, body
a
).
Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) druhého pododstavce základního nařízení se vhodná třetí země s tržním hospodářstvím vybere přiměřeným způsobem s náležitým přihlédnutím ke všem spolehlivým informacím, které jsou k dispozici v době výběru. Komisi totiž přísluší, aby se s přihlédnutím ke všem nabízejícím se alternativám snažila nalézt třetí zemi, kde je cena obdobného výrobku vytvářena za okolností co nejvíce srovnatelných s okolnostmi země vývozu; musí se ovšem jednat o zemi s tržním hospodářstvím (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 22. března 2012, GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, bod
).
V rámci soudního přezkumu výkonu posuzovací pravomoci, kterou má Komise při volbě srovnatelné země, je třeba zejména ověřit, zda tento orgán neopomenul přihlédnout k základním informacím za účelem zjištění odpovídajícího charakteru zvolené země a zda informace ve spise byly přezkoumány s veškerou řádnou péčí, která je vyžadována k tomu, aby mohl být učiněn závěr, že běžná hodnota byla určena vhodným a přiměřeným způsobem (rozsudky ze dne 22. října 1991, Nölle,
C‑16/90
,
EU:C:1991:402
, body
a
, jakož i ze dne 22. března 2012, GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, bod
).
V projednávané věci Tribunál v bodech 112 až 114 napadeného rozsudku zdůraznil, že jak ze sporného nařízení, tak z vysvětlení poskytnutých Komisí vyplývá, že, zaprvé, údaje sdělené japonským výrobcem nebyly spolehlivé, jelikož se zejména jeho zisková rozpětí značně a neodůvodněně lišila podle druhu a významu kupujícího, zadruhé, zatímco všechny vnitřní prodeje tohoto výrobce byly ziskové, všechny prodeje na vývoz byly jasně ztrátové, a zatřetí zúčastněné strany, včetně společnosti Changmao, byly po předběžných závěrech znepokojeny tím, že Japonsko bylo vybráno jako srovnatelná země.
Právě s ohledem na tyto okolnosti, z nichž první a třetí nejsou společností Changmao zpochybněny, měl Tribunál v bodech 115 a 116 napadeného rozsudku za to, že Komise neporušila čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení tím, že použila údaje výrobního odvětví Unie pro účely určení běžné hodnoty dotčeného výrobku, jelikož informace dostupné v době výběru nebyly spolehlivé a mohly vést k nevhodnému a nepřiměřenému výběru srovnatelné země.
V témže kontextu Tribunál v bodech 128 a 129 napadeného rozsudku rozhodl, že Komisi nelze vytýkat, že nejednala s řádnou péčí. Tribunál dospěl k tomuto závěru s ohledem na souhrn skutkových okolností uvedených v bodech 120 až 124 a 127 tohoto rozsudku, které společnost Changmao nezpochybňuje. Tyto okolnosti se týkají omezeného počtu zemí, které jsou výrobcem aspartamu, průběhu šetření Komise a připomínek, které Komise mohla obdržet.
Tribunál se tím nedopustil žádného nesprávného právního posouzení.
Jak tvrdí společnost Changmao, Komise sice může běžnou hodnotu určit na jakémkoli jiném přiměřeném základě podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení, jehož dosah byl připomenut v bodě 98 tohoto rozsudku, pouze v případě nemožnosti použít metodu srovnatelné země.
Avšak na rozdíl od toho, co tvrdí společnost Changmao, nevyplývá z toho, že Komise byla za okolností projednávané věci povinna vyžádat si podrobné informace o vývozních transakcích japonského výrobce.
Za těchto okolností a s ohledem na nespolehlivost podrobných informací poskytnutých tímto výrobcem ohledně jeho prodejů na dovoz, jakož i příliš stručných informací poskytnutých ohledně jeho prodejů na vývoz, totiž nebylo nevhodné ani nepřiměřené, aby Komise určila běžnou hodnotu na jakémkoli jiném přiměřeném základě v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení a judikaturou Soudního dvora citovanou v bodech 99 a 100 tohoto rozsudku. Komise tak mohla postupovat, aniž by předtím požádala o podrobnější informace o těchto prodejích na vývoz.
Tribunál se tudíž nedopustil nesprávného právního posouzení, když v bodech 115 a 116 napadeného rozsudku po věcné stránce rozhodl, že Komise neporušila čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení tím, že pro účely určení běžné hodnoty dotčeného výrobku použila údaje výrobního odvětví Unie, i když předtím nepožádala o podrobné informace o vývozních prodejích japonského výrobce.
Okolnost, že Tribunál v bodě 113 napadeného rozsudku obecně konstatoval, že podle vysvětlení Komise z tabulky předložené japonským výrobcem vyplývalo, že „všechny vývozní prodeje [tohoto výrobce] byly jasně ztrátové“, zatímco, jak správně uvádí společnost Changmao, tyto prodeje byly „v souhrnu“ ztrátové, nemůže sama o sobě vyvrátit závěr učiněný v předchozím bodě. Tato nepřesná formulace v bodě 113 tohoto rozsudku totiž nic nemění na úvaze, podle které údaje předložené japonským výrobcem byly celkově nespolehlivé. Právě s ohledem na tuto úvahu mohla přitom Komise za okolností uvedených Tribunálem provést určení běžné hodnoty na základě údajů z Unie.
Ve druhé řadě kromě toho, že se Tribunál v bodě 125 napadeného rozsudku nevyjádřil k čl. 6 odst. 8 nařízení 2016/1036, namítá společnost Changmao porušení tohoto ustanovení poprvé až ve fázi kasačního opravného prostředku. V souladu s judikaturou uvedenou v bodě 78 tohoto rozsudku je tedy toto tvrzení nepřípustné.
Ve třetí řadě je třeba konstatovat, že body 117 a 118 napadeného rozsudku uvádějí doplňující odůvodnění, jež má podpořit zamítnutí druhého žalobního důvodu v prvním stupni ze strany Tribunálu. Toto odůvodnění je totiž uvedeno výrazem „kromě toho“. A kromě toho uvedeným odůvodněním Tribunál v podstatě odmítl jako irelevantní argument společnosti Changmao, podle kterého měla Komise upřednostnit použití vývozních cen výrobce ve srovnatelné zemi a který již byl odmítnut jako neopodstatněný v bodě 116 napadeného rozsudku.
Z toho vyplývá, že argumenty společnosti Changmao směřující proti bodům 117 a 118 napadeného rozsudku jsou irelevantní.
S ohledem na výše uvedené je třeba druhý důvod kasačního opravného prostředku odmítnout jako zčásti nepřípustný a zamítnout jako zčásti irelevantní a zčásti neopodstatněný.
3.

K třetímu důvodu kasačního opravného prostředku
a)

Argumentace účastnic řízení
Třetím důvodem kasačního opravného prostředku společnost Changmao kritizuje body 141 až 144, 152, 153 a 155 až 162 napadeného rozsudku. V těchto bodech Tribunál podle jejího názoru nesprávně rozhodl, že Komise tím, že zamítla žádosti o úpravy, které společnost Changmao předložila pro účely výpočtu dumpingového rozpětí, neporušila čl. 2 odst. 10 a čl. 9 odst. 4 základního nařízení ani článek 2.4 antidumpingové dohody. Tento důvod kasačního opravného prostředku je rozdělen do tří částí.
1)

K první části
V první části svého třetího důvodu kasačního opravného prostředku společnost Changmao tvrdí, že Tribunál „zkreslil skutkový stav, pokud jde o pojetí důkazu“.
Společnost Changmao tvrdí, že v průběhu šetření požádala Komisi, aby provedla úpravy cen na základě čl. 2 odst. 10 písm. a), b), e) až h) a k) základního nařízení, jelikož srovnatelnost cen v Unii použitých k určení běžné hodnoty a vývozní ceny byla ovlivněna rozdíly, pokud jde o proces výroby aspartamu, regulační požadavky, poprodejní servis, náklady na energii, mzdové náklady, přístup k surovinám, licenční poplatky za patenty a know-how, náklady na balení, jakož i náklady na námořní dopravu, pojištění, manipulaci, bankovní poplatky a úvěry.
Komise odmítla všechny požadované úpravy, které vedly ke zvýšení vývozních cen nebo ke snížení běžné hodnoty, z důvodu, že společnost Changmao neprokázala, „že kupující systematicky platí na vnitřním trhu odlišné ceny z důvodu rozdílnosti těchto činitelů“. Naopak provedla úpravy, které v neprospěch společnosti Changmao vedly ke snížení vývozních cen a ke zvýšení běžné hodnoty, aniž takový důkaz vyžadovala, čímž se dopustila svévolného rozlišování.
Na rozdíl od toho, co Tribunál konstatoval v bodech 141 až 144 napadeného rozsudku, když zkreslil skutkový stav, se přitom společnost Changmao domnívá, že skutečně předložila důkazy na podporu požadovaných úprav. Podle svého názoru identifikovala a uplatnila všechny činitele ovlivňující srovnatelnost cen a prokázala, že každý z těchto činitelů měl dopad na ceny.
Důkazy poskytnuté společností Changmao se mimoto shodují se zjištěními učiněnými Komisí v bodě 80 odůvodnění prozatímního nařízení a v bodě 76 odůvodnění sporného nařízení, podle kterých byl během období šetření vážený průměr cen výrobního odvětví Unie podle typu aspartamu o 21,1 % vyšší než ceny typů dovážených srovnatelných výrobků.
Kromě toho společnost Changmao nebyla schopna poskytnout důkazy, které byly podle přístupu Tribunálu nezbytné, protože se jednalo o důvěrné dokumenty, ke kterým neměla přístup. Naproti tomu Komise měla k těmto důkazům přístup.
Komise má za to, že tyto argumenty týkající se hlavně správního řízení nejsou ve stadiu kasačního opravného prostředku relevantní. Podle ní je první část třetího důvodu kasačního opravného prostředku zčásti nepřípustná a zčásti neopodstatněná.
2)

K druhé části
Druhá část třetího důvodu kasačního opravného prostředku společnosti Changmao obsahuje dvě výtky, vycházející ze dvou nesprávných právních posouzení, kterých se měl Tribunál dopustit.
První výtkou tato společnost Tribunálu vytýká, že v bodech 151 a 153 napadeného rozsudku nesprávně vyložil čl. 2 odst. 10 základního nařízení, když nezohlednil skutečnost, že podle orgánu pro řešení sporů WTO musí vývozce, jemuž nebyl přiznán STH, prokázat co nejkonstruktivnějším způsobem skutečnosti, které vyžadují úpravu, zatímco Komise musí posoudit a povolit požadované úpravy na základě nezkreslených zdrojů tržních údajů.
V projednávané věci společnost Changmao nezaložila svou žádost o úpravy na svých výrobních nákladech v Číně na rozdíl od toho, co Tribunál uvedl v bodě 151 napadeného rozsudku, když nesprávně spojil jí předložené důkazy, podle nichž rozdíly v nákladech ovlivňovaly srovnatelnost cen, se skutečností, že náklady byly v Číně zkreslené. Komise měla podle Changmao usilovat o to, aby od výrobce v Unii získala údaje nezbytné k provedení požadovaných úprav a posouzení rozdílů v nákladech v Unii na suroviny, výrobní procesy spojené s dodržováním právní úpravy, nákladní dopravu a pojištění, jakož i na dovozní clo, patentové poplatky a obaly.
V tomto ohledu je společnost Changmao toho názoru, že okolnosti projednávané věci se podstatně liší od okolností věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 29. července 2019, Shanxi Taigang Stainless Steel v. Komise (
C‑436/18 P
,
EU:C:2019:643
).
Na základě článku 2.4 antidumpingové dohody společnost Changmao dodává, že běžná hodnota a vývozní cena musí být vždy předmětem spravedlivého srovnání, a to i tehdy, když je běžná hodnota určena na základě třetí země s tržním hospodářstvím, a že dotyčnému vývozci byl odepřen STH. Požadovat od takového vývozce, jako je společnost Changmao, aby prokázal, že kupující systematicky platí na vnitřním trhu rozdílné ceny z důvodu údajných rozdílů ve výrobních nákladech, by bránilo jakékoli úpravě z tohoto důvodu. Tento nesprávný přístup Komise a Tribunálu je v rozporu s právem WTO, s judikaturou unijních soudů, jakož i s praxí unijních orgánů.
V rámci druhé výtky společnost Changmao tvrdí, že Tribunál nesprávně rozhodl, že čl. 2 odst. 10 základního nařízení podřizuje úpravy podmínce, že kupující systematicky platí na vnitřním trhu rozdílné ceny z důvodu rozdílů dotyčných činitelů. Taková podmínka je stanovena konkrétně pouze v čl. 2 odst. 10 písm. k) tohoto nařízení, ale nikoli obecně v čl. 2 odst. 10 písm. a) až j) uvedeného nařízení. Tato podmínka není požadována článkem 2.4 antidumpingové dohody, podle kterého dotyčné strany nesmí být důkazy nerozumně zatěžovány. Uvedená podmínka přitom ukládá nepřiměřené důkazní břemeno vývozcům, kteří nepocházejí z tržního hospodářství, jelikož nedisponují údaji výrobce ve srovnatelné zemi, které se používají pro účely určení běžné hodnoty.
Společnost Changmao ve své replice upřesňuje, že se před Tribunálem dovolávala práva WTO, jak vyplývá z bodů 31 a 33 a poznámek pod čarou 24 až 26 repliky předložené v prvním stupni.
Komise navrhuje všechny tyto argumenty odmítnout. První výtka směřující ke zpochybnění bodů 151 až 153 napadeného rozsudku s ohledem na právo WTO je podle ní nepřípustná a v každém případě neopodstatněná. Druhá výtka je podle jejího názoru neopodstatněná.
3)

K třetí části
Třetí částí svého třetího důvodu kasačního opravného prostředku společnost Changmao zaprvé kritizuje body 155 až 160 napadeného rozsudku. Úvahy Tribunálu uvedené v těchto bodech jsou stiženy procesními vadami a porušením jejího práva na obhajobu, jakož i povinností řádné správy a řádné péče Komise. V tomto kontextu Tribunál rovněž porušil čl. 20 odst. 2 a 4 nařízení 2016/1036, jakož i články 6.2, 6.4, 12.2.1 a 12.2.2 antidumpingové dohody.
Podle společnosti Changmao je bod 155 napadeného rozsudku s ohledem na tato ustanovení stižen vadou, jelikož jí Komise nesdělila důvod, proč odmítla důkazy týkající se rozdílů ve fyzikálních vlastnostech výrobků výrobce v Unii v důsledku rozdílných regulačních požadavků. Navíc v rozporu s článkem 6.4 antidumpingové dohody jí Komise poskytla lhůtu pouze deseti dnů pro předložení připomínek ke změně výběru srovnatelného výrobce, k níž došlo v pozdní fázi řízení. Výrobce v Unii podle Changmao poskytl neúplné informace.
Zadruhé společnost Changmao kritizuje bod 207 napadeného rozsudku, v němž Tribunál nesprávně odmítl přijmout organizační procesní nebo důkazní opatření, o která požádala v souvislosti se svým návrhem na úpravy a která byla nezbytná pro její účinnou soudní ochranu.
Konečně společnost Changmao s odkazem na čl. 9 odst. 4 druhý pododstavec základního nařízení zdůrazňuje, že požadované úpravy by umožnily snížit její dumpingové rozpětí na úroveň nižší, než je rozpětí újmy.
Komise navrhuje, aby byla tato třetí část zčásti odmítnuta jako nepřípustná a zčásti zamítnuta jako neopodstatněná.
b)

Závěry Soudního dvora
Pokud jde o třetí důvod kasačního opravného prostředku, který vychází ze zkreslení skutkového stavu, jakož i z nesprávných právních posouzení a nesprávného postupu, je třeba posoudit nejprve první část a druhou výtku druhé části, poté třetí část a nakonec první výtku druhé části.
1)

K první části a druhé výtce druhé části
Touto částí a touto výtkou společnost Changmao Tribunálu v podstatě vytýká, že v bodech 141 až 144 napadeného rozsudku zkreslil skutkový stav a dopustil se nesprávných právních posouzení, když posuzoval její argumenty zpochybňující zamítnutí úprav, které požadovala podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení, ze strany Komise.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že toto ustanovení stanoví, že v případě, kdy běžnou hodnotu a vývozní cenu nelze spravedlivě srovnat, provedou se náležité úpravy o rozdíly u činitelů, na které bylo upozorněno a které prokazatelně ovlivňují ceny a srovnatelnost cen.
Podle ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá jak ze znění, tak i ze struktury čl. 2 odst. 10 základního nařízení, že úpravu vývozní ceny nebo běžné hodnoty lze provést pouze k zohlednění rozdílů u činitelů, které ovlivňují obě ceny, a které tedy ovlivňují jejich srovnatelnost, za účelem zajištění toho, že srovnání bude provedeno na stejné obchodní úrovni (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 16. února 2012, Rada a Komise v. Interpipe Niko Tube a Interpipe NTRP,
C‑191/09 P a C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, bod
, jakož i ze dne 4. května 2017, RFA International v. Komise,
C‑239/15 P
, nezveřejněný,
EU:C:2017:337
, bod
).
Z judikatury Soudního dvora rovněž vyplývá, že pokud účastník řízení žádá na základě čl. 2 odst. 10 základního nařízení o provedení úprav určených k dosažení srovnatelnosti běžné hodnoty a vývozní ceny pro účely určení dumpingového rozpětí, musí předložit důkaz, že je jeho žádost odůvodněná. Důkazní břemeno toho, zda je třeba provést zvláštní úpravy stanovené v čl. 2 odst. 10 písm. a) až k) základního nařízení, musí tedy nést subjekty, které se jich zamýšlejí dovolávat (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 16. února 2012, Rada a Komise v. Interpipe Niko Tube a Interpipe NTRP,
C‑191/09 P a C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, body
a
). Z toho vyplývá, že je na straně, která se chce dovolávat takové úpravy, aby prokázala, že činitel, na jehož základě je tato úprava požadována, může ovlivnit ceny, a tudíž jejich srovnatelnost.
V projednávané věci Tribunál v bodech 139 a 141 až 143 napadeného rozsudku v podstatě rozhodl, že je na společnosti Changmao, aby prokázala, že její žádost o úpravy podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení je odůvodněná a rozdíly v nákladech, které uvedla, se projevují v cenových rozdílech, přičemž uvedl, že tato společnost nezpochybňuje konstatování uvedené v bodě 49 odůvodnění sporného nařízení, podle kterého nepředložila žádný důkaz na podporu své žádosti o úpravy. V důsledku toho Tribunál v bodě 144 uvedeného rozsudku rozhodl, že společnost Changmao nemůže Komisi vytýkat porušení čl. 2 odst. 10 základního nařízení tím, že odmítla provést požadované úpravy pro účely určení dumpingového rozpětí.
Tato posouzení nejsou stižena žádným nesprávným právním posouzením.
Zaprvé, ačkoli společnost Changmao tvrdí opak, Tribunál právem rozhodl jak v souladu se zněním a systematikou čl. 2 odst. 10 základního nařízení, tak s judikaturou Soudního dvora připomenutou v bodech 138 a 139 tohoto rozsudku, že je na společnosti Changmao, aby na podporu své žádosti o úpravy prokázala, že tvrzené rozdíly v nákladech mohly ovlivnit ceny, a tudíž jejich srovnatelnost.
Zadruhé, když společnost Changmao svými argumenty shrnutými v bodech 116 a 117 tohoto rozsudku tvrdí, že na rozdíl od toho, co rozhodl Tribunál, skutečně prokázala, že její žádosti o úpravy podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly opodstatněné, její argumentace ve skutečnosti směřuje k tomu, aby Soudní dvůr provedl nové posouzení skutkového stavu a důkazů. Vzhledem k tomu, že nebylo prokázáno, a dokonce ani tvrzeno, že došlo ke zkreslení skutkového stavu a důkazů, je tedy tato argumentace v souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora připomenutou v bodě 73 tohoto rozsudku nepřípustná.
Dále, když společnost Changmao tvrdí, že Tribunál nerespektoval samotné pojetí důkazu, její argumentace vychází ze záměny mezi tvrzením nebo prohlášením o skutkových okolnostech, které jsou podloženy pouhou hypotézou, na straně jedné, a důkazem věcné správnosti těchto okolností na straně druhé. Kromě toho, že se společnost Changmao před Soudním dvorem omezila na uvedení pouhých tvrzení, aniž je podložila důkazy, které by umožnily ověřit a prokázat skutečnou existenci tvrzených rozdílů v nákladech, jakož i jejich dopad na srovnatelnost cen ve smyslu čl. 2 odst. 10 základního nařízení, neoznačila žádný důkaz, který Tribunál podle jejího názoru nezohlednil nebo zkreslil.
Zatřetí se společnost Changmao neprávem snaží odůvodnit své žádosti o úpravy bodem 76 odůvodnění sporného nařízení, podle kterého Komise konstatovala, že vážený průměr cen výrobního odvětví Unie podle typu aspartamu je o 21,1 % vyšší než ceny srovnatelných typů dovážených výrobků. Tento cenový rozdíl totiž odráží rozpětí cenového podbízení a je jedním z prvků pro zjištění podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Naopak, jak uvedl generální advokát v bodě 151 svého stanoviska, z tohoto bodu odůvodnění nijak nevyplývá, že by toto rozpětí cenového podbízení bylo způsobeno rozdíly ve výrobních nákladech.
S ohledem na výše uvedené je třeba zamítnout první část, jakož i druhou výtku druhé části třetího důvodu kasačního opravného prostředku jako zčásti nepřípustné a zčásti neopodstatněné.
2)

K třetí části
Třetí částí svého třetího důvodu kasačního opravného prostředku společnost Changmao kritizuje body 155 až 160 a 207 napadeného rozsudku z důvodu, že Tribunál tím, že odmítl její argumenty vycházející z nepřiměřeného důkazního břemene, porušil její právo na obhajobu, jakož i povinnost řádné správy a řádné péče Komise, jakož i články 6.2, 6.4, 12.2.1 a 12.2.2 antidumpingové dohody a rovněž čl. 20 odst. 2 a 4 nařízení 2016/1036.
Úvodem je třeba konstatovat, že společnost Changmao se poprvé dovolává porušení článků 6.2, 6.4, 12.2.1 a 12.2.2 antidumpingové dohody, jakož i čl. 20 odst. 2 a 4 nařízení 2016/1036 až ve fázi kasačního opravného prostředku. Z toho vyplývá, jak uvedl generální advokát v bodech 124 a 125 svého stanoviska, že v souladu s judikaturou připomenutou v bodě 78 tohoto rozsudku je třetí část nepřípustná v rozsahu, v němž vychází z údajného porušení těchto ustanovení.
Pokud jde zaprvé o meritum věci, společnost Changmao v podstatě tvrdí, že jí Tribunál v bodech 155 až 160 napadeného rozsudku uložil nepřiměřené důkazní břemeno, čímž porušil její právo na obhajobu, povinnost řádné péče příslušející Komisi a zásadu řádné správy.
V těchto bodech měl Tribunál za to, že s ohledem na údaje sdělené Komisí během šetření a důkazní břemeno, které nese společnost Changmao v rámci svých žádostí o úpravy, nemůže tato společnost Komisi vytýkat, že jí uložila nepřiměřené důkazní břemeno.
Na rozdíl od toho, co se patrně snaží tvrdit společnost Changmao, pouhá okolnost, že v projednávané věci byla běžná hodnota určena v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení na základě ceny, jež byla v Unii skutečně zaplacena nebo kterou je v ní třeba zaplatit, přitom nemůže vést ke zmírnění pravidla rozdělení důkazního břemene, jak vyplývá z čl. 2 odst. 10 tohoto nařízení a z judikatury připomenuté v bodech 138 a 139 tohoto rozsudku. Jak totiž zdůraznil generální advokát v bodě 140 svého stanoviska, toto pravidlo, podle kterého je na straně, která žádá o úpravu na základě jednoho z činitelů uvedených v čl. 2 odst. 10 základního nařízení, aby prokázala, že tento činitel může ovlivnit ceny, a tudíž jejich srovnatelnost, se uplatní bez ohledu na metodu použitou při určení běžné hodnoty.
Společnost Changmao dále tvrdí, že pokud je běžná hodnota určena na základě ceny, která byla nebo má být zaplacena v Unii, je vyvážejícímu výrobci ze země, které se týká šetření, bráněno v plném výkonu jeho práva na obhajobu, jelikož nemá přístup k údajům výrobního odvětví Unie, jako tomu bylo v jejím případě v projednávané věci. Ze zjištění Tribunálu v bodech 155 a 156 napadeného rozsudku přitom výslovně vyplývá, že ze sporného nařízení plyne, že Komise sdělila čínským vyvážejícím výrobcům údaje týkající se unijního výrobce a společnost Changmao se k těmto údajům mohla vyjádřit. Z těchto zjištění, která nejsou jako taková společností Changmao v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku zpochybňována, mohl Tribunál v bodě 159 napadeného rozsudku, aniž se dopustil nesprávného právního posouzení, vyvodit, že tato společnost nemůže Komisi důvodně vytýkat, že nejednala v souladu se zásadou řádné správy a porušila její právo na obhajobu tím, že jí uložila nepřiměřené důkazní břemeno.
Argumenty předložené společností Changmao na podporu třetí části jejího třetího důvodu kasačního opravného prostředku, vycházející z toho, že body 155 až 160 napadeného rozsudku jsou stiženy vadami týkajícími se práva na obhajobu, povinnosti řádné péče příslušející Komisi a zásady řádné správy, je tudíž třeba odmítnout jako neopodstatněné.
Zadruhé společnost Changmao kritizuje bod 207 napadeného rozsudku, jelikož Tribunál v tomto bodě chybně odmítl přijmout organizační procesní nebo důkazní opatření, která požadovala.
V tomto bodě napadeného rozsudku Tribunál zamítl žalobu podanou společností Changmao v prvním stupni, „aniž [bylo] třeba vyhovět návrhům na organizační procesní a důkazní opatření předloženým [společností Changmao]“.
Je přitom třeba připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora je pouze Tribunál oprávněn posoudit, zda je případně nezbytné doplnit poznatky, které má k dispozici o věcech, které mu jsou předloženy (rozsudky ze dne 10. července 2001, Ismeri Europa v. Účetní dvůr,
C‑315/99 P
,
EU:C:2001:391
, bod
, a ze dne 22. října 2020, Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser v. Komise,
C‑702/19 P
,
EU:C:2020:857
, bod
).
Společnost Changmao tudíž nemůže ve fázi projednávaného kasačního opravného prostředku účelně zpochybnit rozhodnutí Tribunálu nepřijmout organizační procesní a důkazní opatření, jejichž přijetí navrhla ve svých písemnostech podaných tomuto soudu.
Z toho vyplývá, že třetí část třetího důvodu kasačního opravného prostředku musí být zčásti odmítnuta jako nepřípustná a zčásti zamítnuta jako neopodstatněná.
3)

K první výtce druhé části
Touto výtkou společnost Changmao vytýká Tribunálu, že se v bodech 151 až 153 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení.
V těchto bodech Tribunál upřesnil, že „[v] každém případě“, jelikož společnosti Changmao nebyl přiznán STH, nemohou být údaje, které se jí týkají, zohledněny při úpravách ve smyslu čl. 2 odst. 10 základního nařízení, jenž nemůže být použit s cílem zbavit čl. 2 odst. 7 písm. a) tohoto nařízení jeho účinku.
Z výrazu „v každém případě“ vyplývá, že úvahy uvedené v těchto bodech napadeného rozsudku představují doplňující odůvodnění.
Z analýzy první a třetí části, jakož i druhé výtky druhé části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku přitom vyplývá, že se společnosti Changmao nepodařilo prokázat, že hlavní odůvodnění uvedené zejména v bodech 141 a 144 napadeného rozsudku ve spojení s jeho body 155 až 160 je stiženo nesprávným právním posouzením.
Z toho vyplývá, jak uvedl generální advokát v bodech 186 a 187 svého stanoviska, že tato výtka musí být zamítnuta jako irelevantní, aniž je třeba rozhodnout o její přípustnosti.
S ohledem na všechny výše uvedené úvahy musí být třetí důvod kasačního opravného prostředku zamítnut v plném rozsahu.
4.

Ke čtvrtému důvodu kasačního opravného prostředku
a)

Argumentace účastnic řízení
V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku společnost Changmao Tribunálu vytýká, že se dopustil nesprávných právních posouzení a zkreslení skutkového stavu tím, že v bodech 148 a 150 napadeného rozsudku rozhodl, že Komise nebyla povinna provést úpravy stanovené v čl. 2 odst. 10 základního nařízení pro účely zjištění újmy, a že z tohoto důvodu odmítl její argumenty vycházející z porušení čl. 3 odst. 2 a 3 a čl. 9 odst. 4 tohoto nařízení, zásady řádné správy a povinnosti řádné péče.
Společnost Changmao z judikatury Tribunálu vyvozuje, že zjišťování újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie na základě čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení vyžaduje spravedlivé srovnání mezi vývozní cenou a cenou, které výrobní odvětví Unie dosáhlo nebo mělo dosáhnout při prodejích uskutečněných na území Unie. Pro účely spravedlivého srovnání by ceny měly být srovnány na stejné obchodní úrovni zahrnující všechny náklady připadající na obchodní fáze, které je třeba zohlednit.
Na základě těchto úprav je třeba zohlednit rozdíly v nákladech mezi výrobním odvětvím Unie a vývozci spojených s poprodejním servisem poskytovaným pouze prvně uvedeným, obaly, licenčními poplatky za patenty nebo know-how. V praxi Komise povoluje takové úpravy snížením prodejních cen a nákladů výrobního odvětví Unie v nezbytném rozsahu.
Uvedené úpravy tedy mohou být povoleny na základě čl. 2 odst. 10 písm. f) a h) základního nařízení stejně jako na základě čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení.
Tribunál se tedy podle Changmao dopustil nesprávného právního posouzení tím, že v bodech 148 a 150 napadeného rozsudku potvrdil odmítnutí Komise provést úpravy, které společnost Changmao požadovala s podpůrnými důkazy pro účely zjištění újmy. Rovněž nesprávně rozhodl, že Komise neporušila zásadu řádné správy a jednala s řádnou péčí. Společnost Changmao má za to, že v případě provedení požadovaných úprav by Komise nemohla konstatovat existenci újmy nebo by přinejmenším dospěla k závěru o nižším rozpětí újmy. Tribunál se tedy rovněž dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že Komise svým přístupen neporušila čl. 9 odst. 4 základního nařízení.
Komise navrhuje, aby byly všechny tyto argumenty odmítnuty jako nepřípustné, případně jako irelevantní, a v každém případě jako neopodstatněné.
b)

Závěry Soudního dvora
V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku společnost Changmao Tribunálu vytýká, že se v bodech 148 a 150 napadeného rozsudku dopustil nesprávných právních posouzení.
V těchto bodech Tribunál rozhodl, že čl. 3 odst. 2 a 3, jakož i čl. 9 odst. 4 základního nařízení nevyžadují, aby Komise za účelem zjištění újmy provedla úpravy stanovené v čl. 2 odst. 10 tohoto nařízení, takže společnost Changmao nemůže Komisi vytýkat, že porušila posledně uvedené ustanovení tím, že odmítla provést požadované úpravy za účelem zjištění újmy.
Společnost Changmao v podstatě tvrdí, že zjištění újmy v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení znamená, že se provádějí úpravy obdobné těm, které jsou stanoveny v čl. 2 odst. 10 tohoto nařízení, pokud jsou nezbytné pro provedení spravedlivého srovnání, tedy srovnání provedeného na stejné obchodní úrovni mezi vývozní cenou a cenou, které výrobní odvětví Unie dosáhlo nebo mělo dosáhnout.
Nicméně i kdyby, jak tvrdí společnost Changmao, čl. 3 odst. 2 základního nařízení navzdory svému znění znamenal povinnost Komise provést při zjišťování újmy takové úpravy, je třeba mít podobně jako generální advokát v bodě 206 svého stanoviska a obdobně s judikaturou připomenutou v bodě 139 tohoto rozsudku za to, že přísluší účastníku řízení, který se dovolává úpravy, aby předložil důkaz o její důvodnosti.
Je nesporné, že společnost Changmao požaduje v zásadě stejné úpravy jak pro účely zjištění dumpingu, tak pro účely zjištění újmy. Tyto úpravy byly ostatně předmětem jednoho žalobního důvodu uplatněného před Tribunálem. Jak přitom vyplývá z bodů 140 a 142 až 146 tohoto rozsudku, Tribunál v rámci své svrchované posuzovací pravomoci, pokud jde o skutkové okolnosti, a aniž se dopustil nesprávného právního posouzení, rozhodl, že společnost Changmao nepředložila důkaz, že tyto úpravy jsou nezbytné.
Kromě toho Komise zamítla žádosti o úpravy za účelem zjištění újmy z důvodu uvedeného v bodě 70 odůvodnění sporného nařízení, podle kterého šetření „ukázalo, že mezi dotčeným výrobkem a obdobným výrobkem není žádný rozdíl, pokud jde o kvalitu, nebo jakýkoli jiný rozdíl, který by se systematicky promítal do cen“. Jak uvedl generální advokát v bodě 207 svého stanoviska, Tribunál tento důvod v podstatě potvrdil. Společnost Changmao přitom tento bod kritizuje pouze v rámci třetí výtky třetího důvodu kasačního opravného prostředku, která byla zamítnuta v bodě 164 tohoto rozsudku.
Za těchto podmínek je třeba čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku zamítnout jako irelevantní, aniž je třeba určit, zda Komise při zjišťování újmy podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení může, či dokonce musí provést úpravy za účelem zajištění srovnání cen na stejné obchodní úrovni.
5.

K pátému důvodu kasačního opravného prostředku
a)

Argumentace účastnic řízení
V rámci pátého důvodu kasačního opravného prostředku společnost Changmao tvrdí, že body 187, 189 až 191, 194, 200, 201 a 203 až 206 napadeného rozsudku jsou stiženy nesprávným právním posouzením a zkreslením skutkového stavu.
Tento důvod vychází z předpokladu, že výrobce v Unii a jeho dodavatelé surovin, tj. japonský výrobce a dodavatelé v Unii, kteří jsou jeho 100% dceřinými společnostmi, patřili k jednomu hospodářskému a podnikatelskému subjektu. Společnost Changmao z toho vyvozuje, že ceny placené výrobcem v Unii za nákup surovin byly cenami uplatňovanými mezi propojenými stranami a že ovlivňovaly výrobní náklady tohoto výrobce, jakož i jeho prodejní ceny.
Z článku 2 odst. 7 písm. a) a článku 3 základního nařízení přitom vyplývá, že pro účely zjištění dumpingu a újmy je Komise povinna se na základě důkazů ujistit, že použité ceny jsou spolehlivé a nezkreslené. Článek 6 odst. 8 nařízení 2016/1036 vyžaduje, aby Komise v co největší míře využívala informace spolupracujících stran. Je však na dodavatelích, aby předložili důkazy o tom, že ceny jejich surovin prodávaných propojeným stranám v Unii jsou tržní.
Na rozdíl od přístupu zastávaného Tribunálem v bodech 187, 200, 201 a 203 až 206 napadeného rozsudku by obvyklá praxe Komise měla spočívat v tom, že bude od spolupracujících zúčastněných stran, jako je výrobní odvětví Unie, požadovat, aby předložily dotazníky svým propojeným dodavatelům mimo Unii a v Unii. Společnost Changmao zpochybnila cenu surovin použitou Komisí.
Tribunál se rovněž dopustil pochybení v bodě 191 napadeného rozsudku, když měl za to, že Komise postupovala v souladu se zásadou řádné správy a vycházela z důkazů, na jejichž základě konstatovala, že ceny surovin účtované dodavateli propojenému výrobci v Unii splňovaly tržní podmínky. Podle společnosti Changmao Komise neověřila správnost a spolehlivost informací, které v tomto ohledu vyvodila z obecné zprávy vypracované čínskou společností o cenách surovin v Číně, aby se ujistila, že tyto informace představují skutečné a objektivní důkazy. Tyto skutečnosti však nepostačují k ujištění se o tom, že ceny uplatňované těmito dodavateli byly skutečně tržními cenami. Komise mohla od výrobce v Unii požadovat vyplnění podrobného dotazníku o těchto cenách a odpovědi ověřit.
Tato povinnost ověření existuje nezávisle na důkazech nebo žádostech zúčastněných stran. Bod 206 napadeného rozsudku je tedy podle Changmao chybný.
Společnost Changmao dodává, že rozsudek ze dne 23. září 2015, Hüpeden v. Rada a Komise (
T‑206/14
, nezveřejněný,
EU:T:2015:672
), uvedený v bodech 187 a 203 napadeného rozsudku, není relevantní, neboť věc, ve které byl vydán, se netýkala výkonu posuzovací pravomoci Komise, pokud jde o existenci dumpingu a újmy ve světle zásady řádné správy a povinnosti řádné péče.
Komise odpovídá, že tento důvod kasačního opravného prostředku je nepřípustný a v každém případě neopodstatněný.
b)

Závěry Soudního dvora
Podle čl. 169 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora platí, že dovolávané právní důvody a argumenty musí přesně označit napadané body odůvodnění rozhodnutí Tribunálu. Podle ustálené judikatury Soudního dvora tedy musí kasační opravný prostředek přesným způsobem uvádět kritizované části rozsudku, jehož zrušení je navrhováno, jakož i právní argumenty, kterými je tento návrh konkrétně podpořen, a to pod hrozbou nepřípustnosti kasačního opravného prostředku nebo příslušného důvodu (rozsudek ze dne 20. září 2018, Agria Polska a další v. Komise,
C‑373/17 P
,
EU:C:2018:756
, bod
a citovaná judikatura).
Těmto požadavkům zejména neodpovídá důvod, jehož argumentace není dostatečně jasná a přesná, aby Soudnímu dvoru umožnila provést přezkum legality, zejména když hlavní skutečnosti, na kterých je založen, nevyplývají dostatečně uceleným a srozumitelným způsobem z textu tohoto kasačního opravného prostředku, který je v tomto ohledu formulován nejasně a nejednoznačně, a proto tento důvod musí být prohlášen za nepřípustný (rozsudek ze dne 10. července 2014, Telefónica a Telefónica de España v. Komise,
C‑295/12 P
,
EU:C:2014:2062
, bod
a citovaná judikatura, jakož i usnesení ze dne 29. června 2016, Médiateur v. Staelen,
C‑337/15 P
, nezveřejněné,
EU:C:2016:670
, bod
).
Ačkoliv společnost Changmao přesně označuje body napadeného rozsudku, které hodlá v rámci pátého důvodu kasačního opravného prostředku kritizovat, neuvádí přesně a konkrétně nesprávná právní posouzení, kterých se měl Tribunál dopustit.
Navíc společnost Changmao argumenty předloženými v rámci tohoto důvodu kasačního opravného prostředku podle všeho nezpochybňuje odůvodnění napadeného rozsudku. Naopak se zdá, že tyto argumenty v podstatě kritizují chování Komise v řízení, které vedlo k přijetí sporného nařízení.
Z toho vyplývá, že pátý důvod kasačního opravného prostředku je nepřípustný.
Vzhledem k tomu, že žádný z důvodů uplatněných společností Changmao na podporu jejího kasačního opravného prostředku nemůže obstát, je třeba tento kasační opravný prostředek v plném rozsahu zamítnout.
K nákladům řízení
Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě čl. 184 odst. 1 tohoto jednacího řádu, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval.
Vzhledem k tomu, že Komise požadovala náhradu nákladů řízení a společnost Changmao neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (čtvrtý senát) rozhodl takto:

1)
Kasační opravný prostředek se zamítá.

2)
Společnost Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.