CELEX: 62018CJ0251
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Obchodná politika
Antidumpingové clo
Dovoz bicyklov odosielaných z Indonézie, Malajzie, Srí Lanky a Tuniska
Rozšírenie konečného antidumpingového cla uloženého na dovozy bicyklov s pôvodom v Číne na tieto krajiny
Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 501/2013
Platnosť
Prípustnosť
Nepodanie žaloby o neplatnosť žalobkyňou vo veci samej
Prepojený dovozca
Aktívna legitimácia na podanie žaloby o neplatnosť
Nariadenie (ES) č. 1225/2009
Článok 13
Obchádzanie
Článok 18
Chýbajúca spolupráca
Dôkaz
Súbor nepriamych dôkazov

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka platnosti vykonávacieho nariadenia Rady (EÚ) č. 501/2013 z 29. mája 2013, ktorým sa konečné antidumpingové clo uložené vykonávacím nariadením (EÚ) č. 990/2011 na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike rozširuje na dovoz bicyklov odosielaných z Indonézie, Malajzie, zo Srí Lanky a z Tuniska bez ohľadu na to, či majú, alebo nemajú deklarovaný pôvod v Indonézii, Malajzii, na Srí Lanke a v Tunisku (
Ú. v. EÚ L 153, 2013, s. 1
, ďalej len „sporné nariadenie“), v rozsahu, v akom sa toto nariadenie týka spoločností Kelani Cycles (Pvt) Ltd a Creative Cycles (Pvt) Ltd, dvoch vyvážajúcich výrobcov bicyklov so sídlom na Srí Lanke.
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Trace Sport SAS a Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven (inšpektor daňovej a colnej správy, úrad Eindhoven, Holandsko) (ďalej len „inšpektor“) vo veci zákonnosti dvoch výmerov cla za dovoz bicyklov s pôvodom a miestom odoslania na Srí Lanke.
Právny rámec
Základné nariadenie
V čase prijatia sporného nariadenia boli ustanovenia upravujúce prijatie antidumpingových opatrení Európskou úniou obsiahnuté v nariadení Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (
Ú. v. EÚ L 343, 2009, s. 51
), zmenenom nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1168/2012 z 12. decembra 2012 (
Ú. v. EÚ L 344, 2012, s. 1
) (ďalej len „základné nariadenie“).
Článok 13 základného nariadenia s názvom „Obchádzanie“ znel:
„1.   Antidumpingové clo uložené podľa tohto nariadenia možno rozšíriť na dovozy podobných výrobkov, tiež mierne upravených, z tretích krajín; alebo dovozy mierne upravených podobných výrobkov z krajiny, ktorá podlieha opatreniam; alebo ich častí, keď dochádza k obchádzaniu platných opatrení. Antidumpingové clo, ktoré nepresahuje zvyšné antidumpingové clo uložené v súlade s článkom 9 odsek 5 možno rozšíriť na dovozy zo spoločností, ktoré čerpajú výhody z individuálnych ciel v krajinách, ktoré podliehajú opatreniam, keď dochádza k obchádzaniu platných opatrení. Pod obchádzaním sa rozumie zmena v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Spoločenstvom, alebo medzi jednotlivými spoločnosťami tejto krajiny podliehajúcej opatreniam a Spoločenstvom, ktorá vychádza z praxe, procesu alebo činnosti, pre ktorú neexistuje iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie okrem uloženia cla, a keď sú k dispozícii dôkazy o ujme alebo o oslabovaní nápravných účinkov cla v súvislosti s cenami a/alebo množstvami podobného výrobku, a keď sú k dispozícii dôkazy o dumpingu vo vzťahu k predtým stanoveným normálnym hodnotám pre podobné výrobky, ak je to potrebné v súlade s ustanoveniami článku 2.
Prax, postup alebo činnosť uvedené v prvom pododseku, okrem iného, zahŕňajú tiež mierne upravenie daného výrobku, aby tak patril pod kódy colného sadzobníka, ktoré normálne nepodliehajú opatreniam za predpokladu, že úpravou nedôjde k zmene jeho podstatných vlastností; zasielanie výrobku, podliehajúceho opatreniam cez tretie krajiny; reorganizáciu vývozcami alebo výrobcami ich predajných štruktúr alebo kanálov v krajine, ktorá podlieha opatreniam, aby napokon mali svoje výrobky vyvezené do Spoločenstva prostredníctvom výrobcov, ktorí čerpajú výhody z jednotlivých colných sadzieb, ktoré sú nižšie ako sadzby uplatňované na výrobky výrobcov; a skladanie súčastí prostredníctvom montáže v Spoločenstve alebo tretej krajine, za okolností uvedených v odseku 2.
2.   Montážna činnosť v Spoločenstve alebo v tretej krajine sa považuje za obchádzanie platných opatrení, ak:
a)
sa táto činnosť začala alebo podstatne vzrástla od začatia antidumpingového zisťovania alebo tesne pred jeho začatím a príslušné diely pochádzajú z krajiny, na ktorú sa vzťahujú opatrenia; a
b)
príslušné diely tvoria 60 % alebo viac z celkovej hodnoty zmontovaného výrobku s výnimkou prípadov, kedy v žiadnom prípade nemožno uvažovať, že dochádza k obchádzaniu, ak sa hodnota, ktorá je pridaná privezeným dielom počas montážnej alebo kompletizačnej činnosti je vyššia než 25 % výrobných nákladov, a
c)
nápravné účinky cla sú vážne oslabené z hľadiska cien a/alebo množstiev podobného zmontovaného výrobku a existujú dôkazy o dumpingu vo vzťahu k predtým stanoveným normálnym hodnotám na takéto alebo podobné výrobky.
3.   V zmysle tohto článku sa zisťovania začnú na základe podnetu Komisie alebo na základe žiadosti niektorého členského štátu alebo ktorejkoľvek zainteresovanej strany, na základe dostatočných dôkazov, ktoré sa vzťahujú na faktory ustanovené v odseku 1. Začatie zisťovania sa uskutoční po konzultácií s poradným výborom prostredníctvom nariadenia Komisie, ktoré môže tiež nariadiť colným orgánom, aby dovozy podrobili registrácii v súlade s článkom 14 odsek 5, alebo aby požadovali záruky. Zisťovania vykonáva Komisia, ktorej môžu pomáhať colné orgány, a ukončia sa do deviatich mesiacov. Ak skutočnosti, tak ako boli s konečnou platnosťou stanovené, opodstatňujú rozšírenie opatrení, toto rozšírenie vykoná Rada, konajúc na návrh predložený Komisiou po konzultácií s poradným výborom. Návrh sa považuje za prijatý, ak ho Rada nezamietne jednoduchou väčšinou do jedného mesiaca po jeho predložení Komisiou. Rozšírenie nadobudne účinnosť odo dňa, v ktorý bola uložená registrácia v zmysle článku 14 odsek 5, alebo ku dňu, ku ktorému boli požadované záruky. Príslušné procesné ustanovenia tohto nariadenia, ktoré sa vzťahujú na začatie a vykonanie zisťovania sa uplatňujú podľa tohto článku.
4.   Dovozy nepodliehajú registrácii podľa článku 14 odsek 5 alebo opatreniam, ak sa uskutočňujú v rámci obchodnej činnosti spoločnosťami, ktoré čerpajú výhody z oslobodení. Žiadosti o oslobodenia, náležite doložené dôkazmi, sa predkladajú v rámci lehôt stanovených v nariadení Komisie, ktorým sa začína zisťovanie. Ak prax, postup alebo činnosť obchádzania prebiehajú mimo Spoločenstva, oslobodenia možno udeliť tým výrobcom daných výrobkov, ktorí dokážu, že nie sú v spojení so žiadnym výrobcom, ktorý podlieha opatreniam, a u ktorého sa zistí, že nie je zapojený do praktík obchádzania, ktoré sú vymedzené v odsekoch 1 a 2 tohto článku. Ak prax, postupy alebo činnosť obchádzania prebiehajú vo vnútri Spoločenstva, oslobodenia možno udeliť tým dovozcom, ktorí dokážu, že nie sú v spojení s výrobcami, ktorí podliehajú opatreniam.
Tieto oslobodenia sa udeľujú rozhodnutím Komisie po konzultácii s poradným výborom alebo rozhodnutím Rady, ktorým sa zavádzajú opatrenia a zostávajú v platnosti počas obdobia a za podmienok, ktoré sú v nich ustanovené.
…“
Článok 18 ods. 1 tohto nariadenia stanovoval:
„V prípadoch, keď ktorákoľvek zainteresovaná strana odmietne prístup k potrebným informáciám alebo ich inak neposkytne v lehote stanovenej v tomto nariadení, prípadne významným spôsobom vytvára prekážky uskutočneniu zisťovania, predbežné alebo konečné zistenia, či už pozitívne alebo negatívne, možno vypracovať na základe dostupných skutočností. …“
Antidumpingové nariadenia týkajúce sa bicyklov a sporné nariadenie
V roku 1993 Rada Európskej únie zaviedla konečné antidumpingové clo vo výške 30,6 % na dovoz bicyklov s pôvodom v Číne do Únie. V nasledujúcich rokoch bola výška cla ponechaná na rovnakej úrovni. V roku 2005 sa uvedené clo zvýšilo na 48,5 %. Na uvedenej poslednej úrovni bolo zachované vykonávacím nariadením Rady (EÚ) č. 990/2011 z 3. októbra 2011, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike po preskúmaní pred uplynutím platnosti podľa článku 11 ods. 2 nariadenia (ES) č. 1225/2009 (
Ú. v. EÚ L 261, 2011, s. 2
).
Komisia na základe žiadosti prijala 25. septembra 2012 nariadenie (EÚ) č. 875/2012, ktorým sa začína prešetrovanie týkajúce sa možného obchádzania antidumpingových opatrení uložených vykonávacím nariadením č. 990/2011 prostredníctvom dovozu bicyklov odosielaných z Indonézie, Malajzie, zo Srí Lanky a z Tuniska, ktorý má alebo nemá deklarovaný pôvod v Indonézii, Malajzii, na Srí Lanke a v Tunisku, a na základe ktorého sa zavádza registrácia takéhoto dovozu (
Ú. v. EÚ L 258, 2012, s. 21
).
Po uskutočnení tohto prešetrenia Rada 29. mája 2013 prijala sporné nariadenie.
Z odôvodnenia 22 tohto nariadenia vyplýva, že Komisia uskutočnila overovacie návštevy v priestoroch šiestich srílanských spoločností vrátane spoločnosti Kelani Cycles.
V odôvodneniach 35 až 42 uvedeného nariadenia Rada v podstate uviedla, že pokiaľ ide o mieru spolupráce srílanských spoločností, len tri zo šiestich srílanských spoločností, ktoré predložili žiadosť o oslobodenie v súlade s článkom 13 ods. 4 základného nariadenia, boli považované za spolupracujúce. Pokiaľ ide o tieto tri spoločnosti, jedna stiahla svoju žiadosť o oslobodenie a zvyšné dve spoločnosti nespolupracovali dostatočne, konštatovania vychádzali z dostupných údajov, ako vyplýva z článku 18 základného nariadenia.
V odôvodnení 58 sporného nariadenia Rada dospela k záveru o existencii zmien v štruktúre obchodu medzi Srí Lankou a Úniou v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia.
V odôvodneniach 77 až 82 sporného nariadenia Rada preskúmala povahu praktík obchádzania, ktoré boli dôvodom tejto zmeny v štruktúre obchodu medzi touto treťou krajinou a Úniou.
Pokiaľ ide o postupy prekládky, z odôvodnení 77 až 79 tohto nariadenia vyplýva:
„(77)
Vývoz pôvodne spolupracujúcich spoločností zo Srí Lanky predstavoval počas [referenčného obdobia od 1. septembra 2011 do 31. augusta 2012] 69 % celkového vývozu Srí Lanky do Únie. V prípade troch zo šiestich pôvodne spolupracujúcich spoločností sa prešetrovaním nezistili žiadne postupy prekládky. V rámci zvyšného vývozu nebola nadviazaná spolupráca, ako sa objasňuje v odôvodneniach 35 až 42.
(78)
Z toho dôvodu vzhľadom na zmenu v štruktúre obchodu medzi Srí Lankou a Úniou uvedenú v odôvodnení 58 v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia a skutočnosť, že nie všetci výrobcovia/vývozcovia zo Srí Lanky podali žiadosť a/alebo spolupracovali, možno dospieť k záveru, že vývoz uvedených výrobcov/vývozcov možno považovať za postup prekládky.
(79)
Existencia prekládok výrobkov čínskeho pôvodu cez Srí Lanku sa preto potvrdzuje.“
V odôvodneniach 81 a 82 sporného nariadenia Rada uviedla, že existencia montážnych činností v zmysle článku 13 ods. 2 základného nariadenia nebola zistená.
V odôvodneniach 92, 96 a 110 sporného nariadenia Rada konštatovala, po prvé, neexistenciu príčiny alebo iného ekonomického opodstatnenia prekládky okrem vyhýbania sa existujúcim antidumpingovým opatreniam, po druhé, oslabovanie nápravných účinkov týchto opatrení, a po tretie, existenciu dumpingu v porovnaní s predtým zistenou normálnou hodnotou.
Za týchto podmienok Rada v odôvodnení 115 sporného nariadenia dospela k záveru o existencii obchádzania v zmysle článku 13 ods. 1 základného nariadenia prostredníctvom prekládky cez Srí Lanku.
Podľa článku 1 ods. 1 sporného nariadenia sa konečné antidumpingové clo vo výške 48,5 % stanovené v článku 1 ods. 2 vykonávacieho nariadenia č. 990/2011 rozšírilo na dovozy bicyklov odosielaných zo Srí Lanky bez ohľadu na to, či mali, alebo nemali deklarovaný pôvod v tejto krajine. Článok 1 ods. 3 sporného nariadenia stanovuje výber rozšíreného cla z tých istých dovozov, ktoré boli registrované v súlade s nariadením č. 875/2012.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
V obdobiach od 27. septembra do 15. októbra 2012 a od 13. februára do 21. mája 2013 vrátane dvaja colní zástupcovia, konajúci v mene a na účet dovozcu bicyklov sídliaceho vo Francúzsku, a to spoločnosti Trace Sport, podali v Holandsku colné vyhlásenia na prepustenie bicyklov odoslaných zo Srí Lanky do voľného obehu. Vo všetkých týchto vyhláseniach sú uvedení srílanskí vyvážajúci výrobcovia, a to buď Kelani Cycles, alebo Creative Cycles, deklarovaní ako vývozcovia týchto bicyklov.
Po kontrolách
a posteriori
týkajúcich sa platnosti uvedených vyhlásení inšpektor dospel k záveru, že za bicykle deklarované na prepustenie do voľného obehu v období od 27. septembra 2012 do 5. júna 2013 vrátane sa malo zaplatiť antidumpingové clo vo výške 48,5 %.
Dňa 27. februára a 29. apríla 2014 teda inšpektor vydal dva výmery na zaplatenie cla vo výške 229990,88 eura a vo výške 234275,37 eura.
Dvoma rozhodnutiami z 24. septembra 2015 inšpektor tieto výmery potvrdil a zamietol sťažnosti podané proti týmto rozhodnutiam spoločnosťou Trace Sport.
Trace Sport napáda tieto dve rozhodnutia na vnútroštátnom súde.
Tento súd zdôrazňuje, že na rozdiel od toho, čo tvrdí na danom súde Trace Sport, sa sporné nariadenie uplatní na vec samu.
Uvedený súd sa však pýta na platnosť tohto nariadenia vzhľadom na tvrdenia spoločnosti Trace Sport na tomto súde, ktoré sa opierajú o rozsudok z 26. januára 2017, Maxcom/City Cycle Industries (
C‑248/15 P, C‑254/15 P a C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
). Podľa spoločnosti Trace Sport nemohla Rada z informácií, ktoré mala k dispozícii, vyvodiť záver, že došlo k prekládke na Srí Lanke, ani že sa spoločnosti Kelani Cycles a Creative Cycles zúčastnili na týchto operáciách. Na pojednávaní na tomto súde okrem toho Trace Sport zdôraznila, že požiadala Komisiu o ústne vypočutie na účely predloženia dôkazov, ktoré pôvodne predložila Kelani Cycles a ktoré Komisia odmietla zohľadniť.
Vnútroštátny súd uvádza, že v odôvodneniach 39 a 42 sporného nariadenia sa Kelani Cycles považovala za nespolupracujúcu spoločnosť, zatiaľ čo Creative Cycles, ktorá nie je výslovne uvedená v tomto nariadení, sa má považovať za súčasť srílanských vyvážajúcich výrobcov uvedených v odôvodnení 78 uvedeného nariadenia, ktorí sa neprihlásili. Rada sa oprela o záver, podľa ktorého sa títo vyvážajúci výrobcovia zúčastnili na prekládkach, o konštatovanie zmeny štruktúry obchodu medzi Srí Lankou a Úniou a nedostatku spolupráce uvedených vyvážajúcich výrobcov. V rozsudku z 26. januára 2017, Maxcom/City Cycle Industries (
C‑248/15 P, C‑254/15 P a C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
), však Súdny dvor rozhodol, že Rada nemohla platne oprieť záver o existencii praktík prekládok na Srí Lanke o informácie, ktorými disponovala. Podľa vnútroštátneho súdu záver Súdneho dvora v tomto rozsudku týkajúci sa vyvážajúceho výrobcu City Cycle Industries platí aj pre Kelani Cycles a Creative Cycles.
Konštatujúc však, že článok 1 ods. 1 a 3 sporného nariadenia bol zrušený len voči spoločnosti City Cycle Industries a že podľa bodu 185 rozsudku zo 4. februára 2016, C & J Clark International a Puma (
C‑659/13 a C‑34/14
,
EU:C:2016:74
), toto zrušenie neznamená, že toto nariadenie je neplatné aj voči iným vyvážajúcim výrobcom, sa vnútroštátny súd domnieva, že je potrebné obrátiť sa na Súdny dvor s otázkou platnosti tohto nariadenia voči spoločnostiam Kelani Cycles a Creative Cycles.
Za týchto okolností Rechtbank Noord‑Holland (Súd provincie Severný Holland, Holandsko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Je [sporné] nariadenie platné v rozsahu, v akom sa vzťahuje na vyvážajúceho výrobcu Kelani Cycles?
2.
Je [sporné] nariadenie platné v rozsahu, v akom sa vzťahuje na vyvážajúceho výrobcu Creative Cycles?“
O prípustnosti návrhu na začatie prejudiciálneho konania
Holandská vláda, Rada a Komisia vyjadrujú vo svojich pripomienkach predložených Súdnemu dvoru pochybnosti o prípustnosti návrhu na začatie prejudiciálneho konania s ohľadom na judikatúru vyplývajúcu z rozsudkov z 9. marca 1994, TWD Textilwerke Deggendorf (
C‑188/92
,
EU:C:1994:90
, body
,
a
); z 15. februára 2001, Nachi Europe (
C‑239/99
,
EU:C:2001:101
, body
a
), ako aj zo 4. februára 2016, C & J Clark International a Puma (
C‑659/13 a C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, bod
), keďže Trace Sport nepochybne mohla podať na súd Únie žalobu o neplatnosť proti spornému nariadeniu podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
V tejto súvislosti podľa ustálenej judikatúry všeobecná zásada, ktorá zaručuje, že každá osoba podliehajúca súdnej právomoci má právo v rámci odvolania podaného proti vnútroštátnemu opatreniu, ktoré voči nej smeruje, dovolávať sa neplatnosti aktu Únie tvoriaceho základ tohto opatrenia, nebráni tomu, aby takéto právo bolo možné vykonať len pod podmienkou, že dotknutá osoba nemala právo podať priamo návrh na jeho zrušenie na súd Únie podľa článku 263 ZFEÚ. Teda iba v prípade, že sa možno domnievať, že osoba mohla bez akýchkoľvek pochybností požadovať zrušenie predmetného aktu, je takejto osobe znemožnené dovolávať sa neplatnosti tohto aktu na príslušnom vnútroštátnom súde (rozsudok zo 4. februára 2016, C & J Clark International a Puma,
C‑659/13 a C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Teda len za predpokladu, že by bolo možné uznať, že by Trace Sport nepochybne mala aktívnu legitimáciu požadovať na súde Únie zrušenie sporného nariadenia podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, by jej bolo možné zabrániť dovolávať sa neplatnosti tohto nariadenia na vnútroštátnom súde.
Na úvod treba konštatovať, že zaplatenie antidumpingových ciel rozšírených sporným nariadením sa ukladá takýmto dotknutým hospodárskym subjektom ako Trace Sport práve na základe aktov príslušných vnútroštátnych orgánov. Z uvedeného vyplýva, že sa nemožno domnievať, že toto nariadenie zjavne neobsahuje vykonávacie opatrenia v zmysle článku 263 štvrtého odseku poslednej časti vety ZFEÚ (pozri analogicky rozsudok z 18. októbra 2018, Rotho Blaas,
C‑207/17
,
EU:C:2018:840
, body
a
).
Preto iba v prípade, že sa možno domnievať, že taký vývozca ako Trace Sport je nepochybne priamo a osobne dotknutý sporným nariadením v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ, by mu bolo znemožnené domáhať sa neplatnosti tohto nariadenia na vnútroštátnych súdoch.
V tejto súvislosti treba uviesť, že nariadenia zavádzajúce antidumpingové clo majú normatívny charakter, pokiaľ sa vzťahujú na všetky dotknuté hospodárske subjekty (rozsudok zo 4. februára 2016, C & J Clark International a Puma,
C‑659/13 a C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
To isté z rovnakých dôvodov platí pre také nariadenie, akým je sporné nariadenie, ktoré rozširuje antidumpingové clo z dôvodu praktík obchádzania. Cieľom takého nariadenia je totiž rozšírenie pôsobnosti antidumpingového cla zavedeného takým nariadením, aké je uvedené v predchádzajúcom bode.
Z judikatúry Súdneho dvora však vyplýva, že hospodársky subjekt môže byť priamo a osobne dotknutý nariadením zavádzajúcim antidumpingové clo. Súdny dvor vo svojej judikatúre teda vymedzil niektoré kategórie hospodárskych subjektov, ktoré môžu byť osobne dotknuté nariadením, ktorým sa ukladá antidumpingové clo, bez ohľadu na to, že aj iné subjekty môžu byť osobne dotknuté z dôvodu určitých vlastností, ktorými sa vyznačujú a ktoré ich odlišujú od iných subjektov (rozsudok zo 4. februára 2016, C & J Clark International a Puma,
C‑659/13 a C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, bod
; pozri tiež v tomto zmysle rozsudok zo 16. mája 1991, Extramet Industrie/Rada,
C‑358/89
,
EU:C:1991:214
, bod
).
Podľa judikatúry Súdneho dvora môžu byť osobne dotknutí nariadením zavádzajúcim antidumpingové clo po prvé tí z výrobcov a vývozcov dotknutého výrobku, ktorým sú pripisované dumpingové praktiky na základe údajov týkajúcich sa ich obchodnej činnosti, po druhé dovozcovia uvedeného výrobku, ktorých predajné ceny boli zohľadnené pri stanovení vývozných cien, a teda ktorí sú dotknutí zisteniami týkajúcimi sa existencie dumpingovej praktiky, ako aj po tretie dovozcovia prepojení s vývozcami predmetného výrobku, najmä v prípade, keď bola vývozná cena vypočítaná na základe predajnej ceny na trhu Únie zavedenej týmito dovozcami, a v prípade, keď bolo na základe týchto predajných cien vypočítané samotné antidumpingové clo (rozsudok zo 4. februára 2016, C & J Clark International a Puma,
C‑659/13 a C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, body
až
, ako aj citovaná judikatúra).
Z tejto judikatúry vyplýva, že postavenie dovozcu, hoci prepojeného s vývozcami predmetného výrobku, samo osebe nepostačuje na to, aby sa dovozca považoval za osobne dotknutého nariadením zavádzajúcim antidumpingové clo. Naopak, individualizácia dovozcu, hoci prepojeného s uvedenými vývozcami, si vyžaduje, aby sa preukázalo, že údaje týkajúce jeho obchodnej činnosti boli zohľadnené pri konštatovaní dumpingových praktík, alebo, ak to nie je možné, aby sa preukázali iné vlastnosti, ktoré sú pre neho osobité a ktoré ho vymedzujú vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe.
Vzhľadom na uvedenú judikatúru nemožno vylúčiť, že tým, že dovozca predmetného výrobku preukáže existenciu určitých vlastností, ktoré sú pre neho osobité a ktoré ho vymedzujú vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe, sa môže považovať za osobne dotknutého nariadením vzťahujúcim sa na rozšírenie antidumpingového cla z dôvodu praktík obchádzania upravených v spornom nariadení.
Holandská vláda, Rada a Komisia vo svojich pripomienkach predložených Súdnemu dvoru tvrdia, že tak je tomu v prípade spoločnosti Trace Sport. V tejto súvislosti zdôrazňujú, že na jednej strane Trace Sport je spoločnosťou sídliacou vo Francúzsku, ktorej vlastníkom je fyzická osoba vlastniaca prostredníctvom offshore spoločností 50 % akcií tak v spoločnosti Kelani Cycles, ako aj v spoločnosti Creative Cycles. Posledné uvedené spoločnosti, ktoré sú vyvážajúcimi výrobcami, teda nepochybne mali aktívnu legitimáciu na podanie žaloby o neplatnosť sporného nariadenia. Navyše Kelani Cycles bola založená s cieľom prevziať činnosti od spoločnosti Creative Cycles a vykonávať ich vo vlastnom mene. Na druhej strane Trace Sport vedela o prešetrovaní spoločnosti Kelani Cycles, čo potvrdzuje jej neúspešný pokus o predloženie určitých dokumentov Komisii, ktoré predtým tejto inštitúcii predložila Kelani Cycles.
Okrem toho Komisia uvádza, že Trace Sport, ako aj Kelani Cycles a Creative Cycles participovali na podvodoch s clom a antidumpingovým clom.
Aj keby tieto skutočnosti boli preukázané, nemôžu postačovať na domnienku, že Trace Sport nepochybne bola osobne dotknutá sporným nariadením v zmysle článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
Hoci je Trace Sport dovozcom výrobkov dotknutých vo veci samej, nezúčastnila sa na prešetrovaní a v spornom nariadení nie je o nej žiadna zmienka. Samotná skutočnosť, že Trace Sport vedela o prešetrovaní spoločnosti Kelani Cycles a že si s ňou pravdepodobne vymieňala určité informácie, nemôže postačovať na domnienku, že Trace Sport sa vyznačuje vlastnosťami, ktoré sú pre ňu osobité a ktoré ju vymedzujú vo vzťahu k akejkoľvek inej osobe.
Postavenie spoločnosti Trace Sport ako vývozcu predmetných výrobkov a jej údajná príslušnosť do tej istej skupiny ako vyvážajúci výrobca zúčastnený na prešetrovaní nemôže viesť s ohľadom na úvahy uvedené v bodoch 37 a 38 tohto rozsudku k odlišnému záveru.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy treba dospieť k záveru, že dôkazy predložené Súdnemu dvoru neumožňujú dospieť k záveru, že Trace Sport by nepochybne mala aktívnu legitimáciu na podanie žaloby o neplatnosť sporného nariadenia podľa článku 263 štvrtého odseku ZFEÚ.
Z toho vyplýva, že návrh na začatie prejudiciálneho konania je prípustný.
O prejudiciálnych otázkach
Svojimi otázkami, ktoré treba skúmať spoločne, sa súd v podstate pýta, či je sporné nariadenie neplatné v rozsahu, v akom sa uplatňuje na dovozy bicyklov odoslaných zo Srí Lanky bez ohľadu na to, či boli, alebo neboli deklarované ako pochádzajúce z tejto krajiny.
Na úvod treba najskôr pripomenúť, že podľa judikatúry Súdneho dvora v oblasti spoločnej obchodnej politiky a osobitne vo veciach obchodných ochranných opatrení inštitúcie Únie disponujú širokou mierou voľnej úvahy z dôvodu zložitosti hospodárskych, politických a právnych situácií, ktoré musia preskúmavať. Čo sa týka súdneho preskúmania takéhoto posúdenia, to sa musí obmedziť na overenie dodržania príslušných procesných pravidiel, vecnej správnosti skutkových zistení uvedených na vykonanie napádaného výberu, neexistencie zjavne nesprávneho posúdenia tohto skutkového stavu alebo neexistencie zneužitia právomoci (rozsudky zo 16. februára 2012, Rada a Komisia/Interpipe Niko Tube a Interpipe NTRP,
C‑191/09 P a C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, bod
, ako aj citovaná judikatúra, a z 26. januára 2017, Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P a C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, bod
).
Ďalej, pokiaľ ide o dôkazné bremeno vzťahujúce sa na obchádzanie, podľa článku 13 ods. 1 základného nariadenia existencia obchádzania antidumpingových opatrení je preukázaná, pokiaľ sú splnené štyri podmienky. Po prvé musí ísť o zmenu v štruktúre obchodu medzi tretími krajinami a Úniou alebo medzi jednotlivými spoločnosťami tejto krajiny podliehajúcej opatreniam a Úniou. Po druhé táto zmena musí vychádzať z praxe, procesu alebo činnosti, pre ktorú neexistuje iná dostatočne náležitá príčina alebo iné ekonomické opodstatnenie ako uloženie cla. Po tretie musia existovať dôkazy o ujme spôsobenej výrobnému odvetviu Únie alebo o oslabovaní nápravných účinkov antidumpingového cla. Po štvrté musia existovať dôkazy o existencii dumpingu.
Podľa článku 13 ods. 3 tohto nariadenia Komisii prislúcha, aby na základe dôkazov, z ktorých evidentne vyplýva existencia praktík obchádzania, začala zisťovanie. Podľa judikatúry Súdneho dvora toto ustanovenie stanovuje zásadu, podľa ktorej dôkazné bremeno v súvislosti s obchádzaním nesú inštitúcie Únie (rozsudok z 26. januára 2017, Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P a C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Napokon z hľadiska článku 18 základného nariadenia a judikatúry Súdneho dvora treba uviesť, že za predpokladu nedostatočnej alebo neexistujúcej spolupráce časti alebo všetkých vyvážajúcich výrobcov sa inštitúcie Únie môžu oprieť o súbor zhodujúcich sa nepriamych dôkazov, aby dospeli k záveru o existencii obchádzania, pričom treba spresniť, že tieto nepriame dôkazy musia preukázať, že sú splnené štyri podmienky uvedené v článku 13 ods. 1 tohto nariadenia, už opísané v bode 48 tohto rozsudku. Naproti tomu neexistuje žiadna právna domnienka, ktorá by umožňovala z odmietnutia spolupráce zainteresovanej strany vyvodiť existenciu takéhoto obchádzania (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. januára 2017, Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P a C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, body
,
,
a
, ako aj citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci v súvislosti s praktikami obchádzania antidumpingových opatrení vykonaním prekládky cez Srí Lanku Rada preskúmala druhú zo štyroch podmienok uvedených v bode 48 tohto rozsudku v odôvodneniach 77 až 79 sporného nariadenia. V odôvodnení 77 tohto nariadenia Rada najprv uviedla, že v prípade troch zo šiestich pôvodne spolupracujúcich spoločností sa prešetrovaním nezistili žiadne postupy prekládky. Rada spresnila, že v rámci zvyšného vývozu do Únie nebola nadviazaná spolupráca. Ďalej v odôvodnení 78 uvedeného nariadenia Rada uviedla, že jednak zmena v štruktúre obchodu medzi Srí Lankou a Úniou bola preukázaná v odôvodnení 58 daného nariadenia a jednak, že nie všetci vyvážajúci výrobcovia zo Srí Lanky podali žiadosť a nie všetci spolupracovali. Na základe toho Rada dospela k záveru, že vývozy týchto vyvážajúcich výrobcov do Únie možno „považovať“ za postup prekládky. Napokon v odôvodnení 79 sporného nariadenia Rada konštatovala, že existencia prekládok výrobkov čínskeho pôvodu cez Srí Lanku sa potvrdila.
Záver týkajúci sa existencie postupu prekládok sa preto týka všetkých vyvážajúcich výrobcov, ktorí odmietli spolupracovať, a zakladá sa na dvoch konštatovaniach, t. j. jednak zmene v štruktúre obchodu a jednak odmietnutí spolupráce zo strany jednej časti vyvážajúcich výrobcov.
Na základe týchto dvoch konštatovaní teda nie je možné dospieť k záveru o existencii postupu prekládok na Srí Lanke. Na jednej strane totiž Rada nemohla platne vyvodiť existenciu tohto postupu len z odmietnutia spolupráce jednej časti vyvážajúcich výrobcov. Na druhej strane, keďže zmena v štruktúre obchodu je prvou zo štyroch podmienok, ktoré musia byť splnené na to, aby sa existencia obchádzania platne preukázala, Rada nemohla svoje rozhodnutie platne založiť na konštatovaní tejto existencie ako nepriamom dôkaze toho, že druhá z týchto štyroch podmienok, podľa ktorej taká zmena musí vyplývať z praktík obchádzania, bola preukázaná (pozri v tomto zmysle rozsudok z 26. januára 2017, Maxcom/City Cycle Industries,
C‑248/15 P, C‑254/15 P a C‑260/15 P
,
EU:C:2017:62
, body
až
).
Preto treba na položené otázky odpovedať, že sporné nariadenie je neplatné v rozsahu, v akom sa uplatňuje na dovozy bicyklov odoslaných zo Srí Lanky bez ohľadu na to, či mali, alebo nemali deklarovaný pôvod v tejto krajine.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní na vnútroštátnom súde, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

Vykonávacie nariadenie Rady (EÚ) č. 501/2013 z 29. mája 2013, ktorým sa konečné antidumpingové clo uložené vykonávacím nariadením (EÚ) č. 990/2011 na dovoz bicyklov s pôvodom v Čínskej ľudovej republike rozširuje na dovoz bicyklov odosielaných z Indonézie, Malajzie, zo Srí Lanky a z Tuniska bez ohľadu na to, či majú, alebo nemajú deklarovaný pôvod v Indonézii, Malajzii, na Srí Lanke a v Tunisku, je neplatné v rozsahu, v akom sa uplatňuje na dovozy bicyklov odoslaných zo Srí Lanky bez ohľadu na to, či mali, alebo nemali deklarovaný pôvod v tejto krajine.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: holandčina.