CELEX: 62020CJ0123
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Regula (EK) Nr. 6/2002
Kopienas dizainparaugi
4., 6. un 11. pants
Prasība par pārkāpumu
Nereģistrēts Kopienas dizainparaugs
Ražojuma daļas izskats
Aizsardzības nosacījumi
Kompleksa ražojuma sastāvdaļa
Individuālais raksturs
Nodošanas atklātībā darbība

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) par Kopienas dizainparaugiem (
OV 2002, L 3, 1. lpp.
) 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu, 6. panta 1. punktu, kā arī 11. panta 1. punktu un 2. punkta pirmo teikumu.
Šis lūgums ir iesniegts tiesvedībā starp
Ferrari SpA
un
Mansory Design & Holding GmbH
(turpmāk tekstā – “
Mansory Design
”), kā arī WH, kas ir šīs pēdējās minētās vadītājs, par prasību par pārkāpumu un saistītām prasībām sakarā ar apgalvotu nereģistrēta Kopienas dizainparauga piešķirto tiesību pārkāpumu.
Atbilstošās tiesību normas
Regulas Nr. 6/2002 6., 7., 16., 17., 21. un 25. apsvērumā ir noteikts:
“(6)
Iecerētās darbības mērķi, t.i., dizainparauga aizsardzību vienā teritorijā, kas aptver visas dalībvalstis, nevar pietiekami sasniegt dalībvalstu līmenī sakarā ar Kopienas dizainparauga un Kopienas dizainparauga iestādes izveides mērogu un sekām un tādēļ to var labāk sasniegt Kopienas līmenī, [Savienība] var veikt pasākumus saskaņā ar subsidiaritātes principu, kas noteikts Līguma 5. pantā. [..]
(7)
Uzlabota rūpnieciskā dizainparauga aizsardzība ne tikai veicina atsevišķu modelētāju ieguldījumu Kopienas pārākumā šajā jomā, bet arī sekmē jauninājumus, jaunu produktu izstrādi un investīcijas to ražošanā.
[..]
(16)
Dažās no [Savienības rūpniecības] nozarēm izveido lielu skaitu dizainparaugu tādiem produktiem, kam bieži ir īss ekonomiskās dzīves cikls, un aizsardzība bez apgrūtinājuma ar reģistrācijas formalitātēm ir priekšrocība, bet aizsardzības ilgums ir mazāk svarīgs. No otras puses, ir tādas rūpniecības nozares, kas piešķir lielu nozīmi reģistrācijas priekšrocībām sakarā ar lielāku juridisko noteiktību [tiesisko drošību], kuru tā sniedz, un kas vēlas ilgāku aizsardzību atbilstīgi attiecīgo produktu paredzamajam ekonomiskās dzīves ciklam.
(17)
Tas liek izstrādāt divus aizsardzības veidus: vienu attiecībā uz īstermiņa nereģistrētiem dizainparaugiem un otru attiecībā uz ilgāka termiņa reģistrētiem dizainparaugiem [īstermiņa aizsardzību nereģistrētiem dizainparaugiem un ilgāka termiņa aizsardzību reģistrētiem dizainparaugiem].
[..]
(21)
Reģistrēta Kopienas dizainparauga piešķirto tiesību ekskluzīvais raksturs atbilst vēlmei nodrošināt tam lielāku juridisko drošību [tiesisko drošību]. Turpretī attiecībā uz nereģistrētu Kopienas dizainparaugu būtu lietderīgi nodrošināt tikai tiesības, kas aizsargā no kopēšanas. Tādējādi aizsardzība nevar attiekties uz produktiem, kuros ir izmantoti dizainparaugi, ko neatkarīgi ir izstrādājis kāds cits modelētājs. Šīs tiesības būtu jāattiecina arī uz tirdzniecību ar produktiem, kuros ir izmantoti kontrafakta dizainparaugi.
[..]
(25)
Tās rūpniecības nozares, kurās izveido lielu skaitu dizainparaugu, kam iespējams īss ekonomiskās dzīves cikls un no kuriem tikai dažus laidīs tirgū, uzskatīs par izdevīgāku nereģistrētu Kopienas dizainparaugu. [..]”
Šīs regulas 1. panta “Kopienas dizainparaugs” 2. punkta a) apakšpunktā ir noteikts:
“Dizainparaugu aizsargā:
a)
kā “nereģistrētu Kopienas dizainparaugu”, ja to dara pieejamu sabiedrībai šajā regulā izstrādātajā kārtībā”.
Minētās regulas 3. pantā “Definīcijas” ir paredzēts:
“Šajā regulā:
a)
“dizainparaugs” ir visa ražojuma vai tā daļas izskats, kas radies no paša ražojuma un/vai tā rotājumu iezīmēm, jo īpaši līnijām, kontūrām, krāsām, formas, virsmas struktūras un/vai materiāla;
b)
“ražojums” ir rūpniecības vai amatnieka izstrādājums, ietverot,
inter alia
, daļas, kas paredzētas samontēšanai kompleksā ražojumā, iepakojumu, apdari, grafiskos simbolus un tipogrāfijas šriftus, bet izņemot datorprogrammas;
c)
“komplekss ražojums” ir ražojums, kas sastāv no vairākām sastāvdaļām, kuras var aizstāt un kuras ļauj ražojumu izjaukt un no jauna samontēt.”
Šīs pašas regulas 4. panta “Aizsardzības iegūšanas nosacījumi” 1. un 2. punktā ir noteikts:
“1.   Dizainparaugs ir aizsargāts kā Kopienas dizainparaugs, ja tas ir jauns un tam ir individuāla būtība [individuāls raksturs].
2.   Dizainparaugu, ko izmanto vai iekļauj ražojumā, kurš ir kompleksa ražojuma sastāvdaļa, uzskata par jaunu un par tādu, kam ir individuāla būtība [individuāls raksturs], ja:
a)
sastāvdaļa, kad tā ir iekļauta kompleksajā ražojumā, paliek redzama minētā ražojuma parastās izmantošanas laikā un
b)
šīs sastāvdaļas redzamās iezīmes pašas par sevi atbilst novitātes un individuālas būtības [individuāla rakstura] prasībām.”
Regulas Nr. 6/2002 5. panta “Novitāte” 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts:
“Dizainparaugu uzskata par jaunu, ja sabiedrībai nav darīts pieejams identisks dizainparaugs, šādos gadījumos:
a)
attiecībā uz nereģistrētu Kopienas dizainparaugu, pirms tā datuma, kad dizainparaugs, kura aizsardzību pieprasa, ir pirmo reizi darīts pieejams sabiedrībai;
[..].”
Šīs regulas 6. panta “Individuālā būtība [Individuālais raksturs]” 1. punkta a) apakšpunktā ir paredzēts:
“Uzskata, ka dizainparaugam ir individuāla būtība [individuāls raksturs], ja vispārējais iespaids, ko tas rada informētam lietotājam, atšķiras no vispārējā iespaida, ko šādam lietotājam rada jebkurš dizainparaugs, kas ir darīts pieejams sabiedrībai, šādos gadījumos:
a)
attiecībā uz nereģistrētu Kopienas dizainparaugu, līdz tam datumam, kad dizainparaugs, kura aizsardzību pieprasa, ir pirmo reizi darīts pieejams sabiedrībai”.
Minētās regulas 7. panta “Nodošana atklātībā” 1. punktā ir paredzēts:
“Lai piemērotu regulas 5. un 6. pantu, uzskata, ka dizainparaugs ir darīts pieejams sabiedrībai, ja tas ir publicēts pēc reģistrācijas vai citādi, vai izstādīts, izmantots tirdzniecībā vai citādi nodots atklātībai līdz, attiecīgi, 5. panta 1. punkta a) apakšpunktā un 6. panta 1. punkta a) apakšpunktā vai 5. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 6. panta 1. punkta b) apakšpunktā minētajam datumam, izņemot, ja par šiem notikumiem parastā uzņēmējdarbības gaitā praktiski nav varējis uzzināt to personu loks, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē un darbojas [Savienībā]. Dizainparaugu tomēr neuzskata par darītu pieejamu sabiedrībai tikai tādēļ, ka tas ir atklāts trešajai personai ar tieši vai netieši izteiktu konfidencialitātes nosacījumu.”
Šīs pašas regulas 11. pantā “Nereģistrēta Kopienas dizainparauga aizsardzības sākšanās un ilgums” ir paredzēts:
“1.   Dizainparaugu, kas atbilst 1. iedaļā izstrādātajiem noteikumiem, aizsargā kā nereģistrētu Kopienas dizainparaugu trīs gadus ilgi pēc datuma, kad tas ir pirmo reizi darīts pieejams sabiedrībai [Savienībā].
2.   Šā panta 1. punkta nolūkā dizainparaugu uzskata par darītu pieejamu sabiedrībai [Savienībā], ja tas ir bijis publicēts, izstādīts, izmantots tirdzniecībā vai citādi atklāts tādā veidā, ka parastā uzņēmējdarbības gaitā par šiem notikumiem ir varējis uzzināt to personu loks, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē un darbojas [Savienībā]. Dizainparaugu tomēr neuzskata par darītu pieejamu sabiedrībai tikai tādēļ, ka tas ir atklāts trešajai personai ar tieši vai netieši izteiktu konfidencialitātes nosacījumu.”
Saskaņā Regulas Nr. 6/2002 19. pantu “Kopienas dizainparauga piešķirtās tiesības”:
“1.   Reģistrēts Kopienas dizainparaugs piešķir tā īpašniekam ekskluzīvas tiesības to izmantot un neļaut trešām personām to izmantot bez viņa piekrišanas. Minētā izmantošana attiecas, jo īpaši, uz tāda ražojuma, kurā dizainparaugs ir iekļauts vai kuram tas ir izmantots, izgatavošanu, piedāvāšanu, laišanu tirgū, importu, eksportu vai izmantošanu, vai šāda ražojuma glabāšanu šiem mērķiem.
2.   Tomēr nereģistrēts Kopienas dizainparaugs piešķir tā īpašniekam tiesības novērst 1. punktā minētās darbības tikai tad, ja apstrīdēto izmantošanu rada aizsargātā dizainparauga kopēšana.
Apstrīdēto izmantošanu neuzskata par aizsargātā dizainparauga kopēšanas rezultātu, ja tā rodas tāda modelētāja neatkarīgā radošā darbā, par kuru var uzskatīt, ka tam nav bijis zināms dizainparaugs, ko tā īpašnieks darījis pieejamu sabiedrībai.
[..]”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Ferrari
ir Itālijā reģistrēts sacīkšu un sporta automobiļu ražotājs. Tā augstākās klases modelis “FXX K”, kas ražots ļoti ierobežotā daudzumā, ir paredzēts tikai braukšanai pa sacīkšu trasēm.
Ferrari
pirmo reizi iepazīstināja sabiedrību ar dizainparaugu “FXX K”2014. gada 2. decembra paziņojumā presei. Šajā paziņojumā bija ietvertas šīs divas fotogrāfijas, kurās redzams attiecīgi transportlīdzekļa sānskats un pretskats:
“Ferrari FXX K” ir pieejams divās versijās, kuras atšķiras vienīgi ar uz priekšējā pārsega izvietotā “V” krāsu. Pirmajā versijā šis “V” ir melnā krāsā, izņemot apakšējo smaili, kura ir tajā pašā krāsā kā attiecīgā transportlīdzekļa pamatkrāsa. Otrajā versijā minētais “V” ir pilnībā melnā krāsā.
Mansory Design
, kuras vadītājs ir WH, ir augstas klases automobiļu personalizācijas uzņēmums. Abu mītnes vieta ir Vācijā. Kopš 2016. gada
Mansory Design
ražo un izplata personalizācijas detaļu komplektus, sauktus par tūninga komplektiem (
tuning kits
), kas paredzēti “Ferrari 488 GTB”, ielas modelis, kas tiek ražots sērijveidā un ir pieejams kopš 2015. gada, izskata pārbūvei tā, lai tas līdzinātos “Ferrari FXX K”.
Mansory Design
piedāvā vairākus komplektus, kas paredzēti “Ferrari 488 GTB” izskata pārbūvei, kuru vidū ir divas “priekšas komplekta” versijas, kas atveido abas “Ferrari FXX K” versijas: pirmajā versijā “V” uz priekšējā pārsega ir melnā krāsā, izņemot apakšējo smaili, savukārt otrajā versijā tas ir pilnībā melnā krāsā. “Ferrari 488 GTB” pilnīga pārveide ietver lielākās daļas redzamās virsbūves apdares nomaiņu. 2016. gada martā Ženēvas (Šveice) Starptautiskajā autosalonā
Mansory Design
prezentēja šādi pārbūvētu transportlīdzekli ar nosaukumu “Mansory Siracusa 4XX”.
Ferrari
uzskata, ka, pārdodot šīs sastāvdaļas,
Mansory Design
pārkāpj tiesības, ko
Ferrari
piešķir viens vai vairāki nereģistrēti Kopienas dizainparaugi, kuri tai pieder.
Galvenokārt
Ferrari
apgalvoja, ka ar “priekšas komplekta” pārdošanu tiek pārkāpts pirmais nereģistrētais Kopienas dizainparaugs, kurš tai pieder un kas attiecas uz tās modeļa “FXX K” daļu, kuru veido “V” formas elements uz priekšējā pārsega, spuras formas elements, kas ir izvirzīts un garenvirzienā izvietots šī pirmā elementa centrā, proti,
strake
, buferī iebūvēts divu līmeņu priekšējais “spoileris” un centrālais vertikālais savienojuma stienis, kas savieno priekšējo “spoileri” un priekšējo pārsegu. Šī daļa tiekot uztverta kā vienots veselums, kurš veidojot šī transportlīdzekļa īpašos “individuālos vaibstus” un vienlaikus atgādinot lidmašīnu vai “Formula 1” automobili.
Ferrari
uzskata, ka šis nereģistrētais Kopienas dizainparaugs esot radies brīdī, kad tika publicēts 2014. gada 2. decembra paziņojums presei.
Pakārtoti
Ferrari
apgalvoja, ka tai pieder otrs nereģistrēts Kopienas dizainparaugs attiecībā uz divu līmeņu priekšējo “spoileri”, kas radies brīdī, kad tika publicēts 2014. gada 2. decembra paziņojums presei vai vēlākais brīdī, kad 2015. gada 3. aprīlī tika publiskota filma ar nosaukumu
Ferrari FXX K
–
The Making Of
, un ka
Mansory Design
ar “priekšas komplekta” pārdošanu esot pārkāpusi arī to.
Vēl vairāk pakārtoti
Ferrari
pamatoja savu prasību ar trešo nereģistrēto Kopienas dizainparaugu attiecībā uz visu “Ferrari FXX K” apdari, kas tika atklāta citā transportlīdzekļa fotogrāfijā, kurā tas parādīts slīpā rakursā un kura arī bija ietverta 2014. gada 2. decembra paziņojumā presei.
Attiecībā uz sastāvdaļām, kas tiek piedāvātas tirgū Vācijas Federatīvajā Republikā,
Ferrari
atsaucas arī uz tiesībām, kas izriet no aizsardzības pret viltojumiem saskaņā ar tiesību normām par negodīgu konkurenci.
Pirmajā instancē, balstoties uz šiem dažādajiem pamatiem,
Ferrari
lūdza izbeigt visā Eiropas Savienībā strīdīgo detaļu izgatavošanu, piedāvāšanu tirdzniecībā, laišanu tirgū, importu, eksportu, izmantošanu vai glabāšanu, kā arī izvirzīja vairākus papildu prasījumus, proti, grāmatvedības dokumentu iesniegšana, attiecīgo produktu atsaukšana un iznīcināšana, finansiālas kompensācijas piešķiršana.
Landgericht Düsseldorf
(Diseldorfas apgabaltiesa, Vācija) šos prasījumus pilnībā noraidīja.
Par šo nolēmumu
Ferrari
iesniedza apelācijas saudzību
Oberlandesgericht Düsseldorf
(Federālās zemes Augstākā tiesa Diseldorfā, Vācija), norādot, ka tās prasījumiem par izbeigšanu, kā arī prasījumiem par attiecīgo produktu atsaukšanu un iznīcināšanu, ciktāl tie bija balstīti uz minēto Kopienas dizainparaugu piešķirtajām tiesībām, vairs nebija priekšmeta, jo 2017. gada 3. decembrī šīs tiesības bija beigušās. Taču
Ferrari
uzturēja it īpaši prasījumus par finansiālas kompensācijas piešķiršanu.
Apelācijas tiesa noraidīja
Ferrari
prasību, atzīstot par nepamatotiem tās prasījumus, kas iesniegti saistībā ar minētajiem nereģistrētajiem Kopienas dizainparaugiem. Šīs tiesas ieskatā pirmais izvirzītais Kopienas dizainparaugs attiecībā uz daļu “Ferrari FXX K”, kas aprakstīts šī sprieduma 18. punktā, nekad nesot pastāvējis, jo
Ferrari
nav pierādījusi, ka zināmas patstāvības un zināmas formas viengabalainības minimālā prasība būtu tikusi izpildīta. Arī otrais
Ferrari
izvirzītais Kopienas dizainparaugs attiecībā uz priekšējā divu līmeņu “spoilera” izskatu nepastāvot, jo arī tas neatbilst “formas viengabalainības” nosacījumam. Runājot par trešo dizainparaugu attiecībā uz “Ferrari FXX K” apdari kopumā, tas gan esot spēkā, taču
Mansory Design
to neesot pārkāpis.
Līdz ar to
Ferrari
iesniedza revīzijas sūdzību
Bundesgerichtshof
(Federālā augstākā tiesa, Vācija). Šī tiesa, kas šo sūdzību atzina par pieļaujamu, uzskata, ka tās iznākums ir atkarīgs no Regulas Nr. 6/2002 interpretācijas, it īpaši no tā, kādos apstākļos preces daļas izskats, šajā gadījumā tās daļas izskats, uz kuru
Ferrari
pretendē saistībā ar “FXX K” dizainparauga daļu, atbilstoši šai regulai var tikt aizsargāts kā nereģistrēts Kopienas dizainparaugs.
Šajā ziņā iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot, pirmkārt, vai ražojuma kopējā attēla nodošana atklātībā Regulas Nr. 6/2002 11. panta 2. punkta izpratnē attiecas arī uz šī ražojuma daļu dizainparaugu nodošanu atklātībā.
Pieņemot, ka tas tā ir, šī tiesa jautā, otrkārt, vai ražojuma daļas izskatam, lai tas varētu veidot atsevišķu dizainparaugu, kas atšķiras no šī ražojuma dizainparauga, ir jāpiemīt, kā nosprieda apelācijas instances tiesa, zināmai patstāvībai un zināmai formas viengabalainībai, kas ļauj secināt, ka šīs daļas izskats pilnībā nesaplūst ar attiecīgā ražojuma izskatu, bet, tieši pretēji, sniedz patstāvīgu kopējo iespaidu attiecībā pret visa [ražojuma] formu.
Šādos apstākļos
Bundesgerichtshof
(Federālā Augstākā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai, nododot atklātībā ražojuma kopējo attēlu, atbilstoši Regulas Nr. 6/2002 11. panta 1. punktam un 2. punkta pirmajam teikumam var rasties nereģistrēti Kopienas dizainparaugi attiecībā uz atsevišķām ražojuma daļām?
2)
Gadījumā, ja uz pirmo jautājumu tiek atbildēts apstiprinoši:
Kāds juridiskais kritērijs ir jāizmanto individuālā rakstura vērtējumā saskaņā ar Regulas Nr. 6/2002 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 6. panta 1. punktu, noskaidrojot vispārējo iespaidu, ko rada sastāvdaļa, kas – kā, piemēram, transportlīdzekļa virsbūves daļa – ir iekļauta kompleksā ražojumā? Vai it īpaši ir jāņem vērā, vai sastāvdaļas izskats informēta lietotajā izpratnē nevis pilnīgi saplūst ar kompleksā ražojuma izskatu, bet gan parāda zināmu formas patstāvību un viengabalainību, kas dod iespēju konstatēt no kopējās formas neatkarīgu vizuālo izskatu?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Ar šiem diviem jautājumiem, kas ir jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā jautā, vai Regulas Nr. 6/2002 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ražojuma attēlu nodošana atklātībā, piemēram, automobiļa fotogrāfiju publicēšana, var izraisīt dizainparauga nodošanu atklātībā attiecībā uz kādu šī ražojuma daļu vai sastāvdaļu, un, ja tas tā ir, kādā mērā ražojuma daļas izskatam šīs regulas 3. panta a) punkta izpratnē vai kompleksa ražojuma sastāvdaļas izskatam minētās regulas 3. panta c) punkta un 4. panta 2. punkta izpratnē ir jābūt patstāvīgam, salīdzinājumā ar ražojumu kopumā, lai varētu pārbaudīt, vai šim izskatam ir individuāls raksturs šīs pašas regulas 6. panta 1. punkta izpratnē.
Vispirms ir jāatgādina, ka saskaņā ar Regulas Nr. 6/2002 3. panta a) punktu dizainparaugs ir definēts kā “visa ražojuma vai tā daļas izskats, kas radies no paša ražojuma un/vai tā rotājumu iezīmēm, jo īpaši līnijām, kontūrām, krāsām, formas, virsmas struktūras un/vai materiāla”. No tā izriet, ka Regulā Nr. 6/2002 paredzētās sistēmas ietvaros izskatam dizainparaugā ir izšķiroša nozīme (spriedumi, 2017. gada 21. septembris, Easy Sanitary Solutions un EUIPO/Group Nivelles,
C‑361/15 P un C‑405/15 P
,
EU:C:2017:720
,
62.
punkts, kā arī 2018. gada 8. marts, DOCERAM,
C‑395/16
,
EU:C:2018:172
,
25.
punkts).
Saistībā ar Regulas Nr. 6/2002 mērķi ir jānorāda, ka saskaņā ar tās 6. un 7. apsvērumu tajā ir noteikta dizainparaugu aizsardzība vienotā teritorijā, kas aptver visas dalībvalstis, proti, uzlabota rūpnieciskā dizainparauga aizsardzība, kura tostarp sekmē jauninājumus, jaunu produktu izstrādi un investīcijas to ražošanā. Tiesa ir arī precizējusi, ka šīs regulas mērķis ir nodrošināt Kopienas dizainparaugu efektīvu aizsardzību (spriedums, 2017. gada 27. septembris, Nintendo,
C‑24/16 un C‑25/16
,
EU:C:2017:724
,
73.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Turklāt no Regulas Nr. 6/2002 16. un 25. apsvēruma izriet, ka, izveidojot nereģistrētu Kopienas dizainparaugu tiesisko regulējumu, Savienības likumdevējs, lai sekmētu inovācijas, ir vēlējies aizsargāt ražojumos izmantotus vai iekļautus dizainparaugus, kam ir īss ekonomiskās dzīves cikls un kuriem autori vēlējušies iegūt ātru un efektīvu aizsardzību bez reģistrācijas formalitāšu kārtošanas un attiecībā uz kuriem aizsardzības ilgums ir mazāk svarīgs.
Kopienas dizainparauga aizsardzības, neatkarīgi no tā, vai tas ir reģistrēts vai nereģistrēts, materiālie nosacījumi, proti, novitāte un individuālais raksturs Regulas Nr. 6/2002 4.–6. panta izpratnē, ir tie paši gan attiecībā uz ražojumu, gan ražojuma daļām. Tomēr, runājot par kompleksā ražojuma sastāvdaļas izskata aizsardzību, ir jāņem vērā šīs regulas 4. panta 2. punktā ietvertās prasības.
Šajā gadījumā iesniedzējtiesai ir jānosaka, vai pamatlietā aplūkotā automobiļa virsbūves daļas ir “ražojuma daļas” Regulas Nr. 6/2002 3. panta a) punkta izpratnē vai “kompleksa ražojuma sastāvdaļas” šīs regulas 3. panta c) punkta un 4. panta 2. punkta izpratnē. Šādos apstākļos Tiesai ir jāsniedz šai tiesai visas norādes, kas ir lietderīgas tās izskatīšanā esošās lietas atrisināšanai (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. spriedumu, 2019. gada 4. jūlijs, Tronex,
C‑624/17
,
EU:C:2019:564
,
25.
punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
Iesniedzējtiesa vēlas noskaidrot tostarp, vai ražojuma kopējā attēla nodošana atklātībā Regulas Nr. 6/2002 11. panta 2. punkta izpratnē attiecas arī uz šī ražojuma daļu dizainparaugu nodošanu atklātībā.
Šajā ziņā ir jānorāda, ka saskaņā ar Regulas Nr. 6/2002 1. panta 2. punkta a) apakšpunktu, ja ir izpildīti materiālie aizsardzības iegūšanas nosacījumi, formālais nosacījums nereģistrēta Kopienas dizainparauga iegūšanai ir nodošana atklātībā saskaņā ar šīs regulas 11. panta 2. punktā paredzētajiem noteikumiem. Saskaņā ar šo pēdējo minēto tiesību normu dizainparaugu uzskata par darītu pieejamu sabiedrībai [Savienībā], “ja tas ir bijis publicēts, izstādīts, izmantots tirdzniecībā vai citādi atklāts tādā veidā, ka parastā uzņēmējdarbības gaitā par šiem notikumiem ir varējis uzzināt to personu loks, kuras ir specializējušās attiecīgajā nozarē un darbojas [Savienībā]”.
Kā izriet no šīs tiesību normas, nereģistrēts Kopienas dizainparaugs rodas dienā, kad tas pirmo reizi ir darīts pieejams sabiedrībai Savienībā. Proti, saskaņā ar šo tiesību normu dizainparaugs ir “darīts pieejams” sabiedrībai, ja tas ticis atklāts tādā veidā, ka parastā uzņēmējdarbības gaitā par šiem notikumiem ir “varējis uzzināt to personu loks, kuras ir specializējušās” attiecīgajā nozarē un darbojas Savienībā. Šis kritērijs var tikt izpildīts gadījumā, ja attiecīgā dizainparauga attēli ir tikuši izplatīti komersantiem, kas darbojas šajā nozarē (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 13. februāris, H. Gautzsch Großhandel,
C‑479/12
,
EU:C:2014:75
,
30.
punkts).
Tātad, kā secinājumu 64. punktā norādīja ģenerāladvokāts, lai visa ražojuma dizainparauga darīšana par pieejamu sabiedrībai nozīmētu arī šī ražojuma daļas dizainparauga nodošanu atklātībā, šīs daļas izskatam obligāti ir jābūt skaidri identificējamam šīs nodošanas atklātībā brīdī. Proti, pretējā gadījumā speciālistu aprindas attiecībā uz konkrētā ražojuma daļu nevar saprātīgi iegūt Regulas Nr. 6/2002 11. panta 2. punktā prasītās zināšanas.
Šajā ziņā Tiesa attiecībā uz reģistrētajiem Kopienas dizainparaugiem jau ir norādījusi, ka no Regulas Nr. 6/2002 izrietošā Kopienas dizainparaugu sistēma prasa, lai dizainparauga attēlojums ļautu to skaidri identificēt tā, lai saimnieciskās darbības subjektu rīcībā būtu būtiska informācija par trešo personu tiesībām (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 5. jūlijs, Mast‑Jägermeister/EUIPO,
C‑217/17 P
,
EU:C:2018:534
,
54.
,
55.
un
60.
punkts). Šiem apsvērumiem ir nozīme arī attiecībā uz nereģistrētiem Kopienas dizainparaugiem, jo attiecīgā dizainparauga autora pašreizējiem un potenciālajiem konkurentiem šajā gadījumā tāpat ir vajadzīga skaidra un precīza informācija.
Tomēr prasība attiecībā uz spēju identificēt aizsardzības priekšmetu, kas veicina noteiktu tiesiskās drošības līmeni nereģistrētu Kopienas dizainparaugu aizsardzības tiesiskā regulējuma ietvaros, nerada pienākumu autoriem atsevišķi izpaust katru savu ražojumu daļu, attiecībā uz kurām tie vēlas saņemt nereģistrēta Kopienas dizainparauga aizsardzību. Kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 70. punktā, šāds pienākums būtu pretrunā vienkāršības un ātruma mērķim, kas, kā ir norādījusi Tiesa, ir pamatojis nereģistrēta Kopienas dizainparauga ieviešanu (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 19. jūnijs, Karen Millen Fashions,
C‑345/13
,
EU:C:2014:2013
,
42.
punkts).
Turklāt, kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 76. punktā, nosakot kāda ražojuma daļas dizainparauga autoram atsevišķas nodošanas atklātībā pienākumu trešo personu tiesiskās drošības vārdā, netiktu ievērots Savienības likumdevēja iecerētais līdzsvars nereģistrētu Kopienas dizainparaugu tiesiskajā regulējumā, kas pēc tā rakstura paredz šīs drošības līmeņa samazināšanu attiecībā pret to, ko rada reģistrēti Kopienas dizainparaugi.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka tiek samazināts arī nereģistrēta Kopienas dizainparauga īpašnieka aizsardzības līmenis. Pirmkārt, saskaņā ar Regulas Nr. 6/2002 19. panta 2. punktu īpašnieks ir aizsargāts tikai pret tā nereģistrēta Kopienas dizainparauga kopiju. Otrkārt, nereģistrētu Kopienas dizainparaugu īpašniekiem piešķirtās aizsardzības ilgums saskaņā ar šīs regulas 11. panta 1. punktu ir trīs gadi, sākot no brīža, kad tas ir pirmo reizi darīts pieejams sabiedrībai.
No šāda viedokļa raugoties, tā kā Savienības likumdevējs nav izteicis atšķirīgu vēlmi, Regulas Nr. 6/2002 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā autoriem nav noteikts pienākums atsevišķi nodot atklātībā katru savu ražojumu daļu, attiecībā uz kurām tie vēlas saņemt nereģistrēta Kopienas dizainparauga aizsardzību.
Tomēr kritērijs par nodošanu atklātībā veidojošo faktu zināšanu speciālistu aprindās paredz, ka ražojuma daļas vai sastāvdaļas dizainparaugam ir jābūt skaidri identificējamam. Ja, kā tas ir šajā gadījumā, nodošanas atklātībā darbība ir ražojuma attēlu publicēšana, šī ražojuma daļas vai sastāvdaļas, attiecībā uz kuru attiecīgais dizainparaugs izvirzīts, īpašībām tādējādi ir jābūt skaidri redzamām.
Šajā ziņā ir jāatgādina, kā Tiesa jau ir nospriedusi saistībā ar Regulas Nr. 6/2002 6. pantā ietvertajiem vārdiem “jebkurš dizainparaugs”, ka, lai novērtētu pieprasītā dizainparauga individuālo raksturu, ir jāvar to salīdzināt ar vienu vai vairākiem konkrētiem dizainparaugiem, kas individualizēti, noteikti un identificēti starp visiem dizainparaugiem, kas darīti pieejami sabiedrībai agrāk (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 19. jūnijs, Karen Millen Fashions,
C‑345/13
,
EU:C:2014:2013
,
25.
punkts). Šajā nolūkā ir būtiski iegūt attēlu, kas ļauj precīzi un droši vizualizēt šo pieprasīto dizainparaugu.
Konfliktējošo dizainparaugu radītā kopējā iespaida salīdzinājums ir jāveic, ņemot vērā katra no šiem dizainparaugiem izskatu kopumā. Šajā ziņā Tiesa ir nospriedusi, ka Regulas Nr. 6/2002 6. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka, lai kāds dizainparaugs varētu tikt uzskatīts par apveltītu ar individuālu raksturu, kopējam iespaidam, ko šis dizainparaugs rada informētam lietotājam, ir jāatšķiras no kopējā iespaida, ko šādam lietotājam rada nevis vairāku agrāku dizainparaugu atsevišķu iezīmju apvienojums, bet gan viens vai vairāki agrāki dizainparaugi atsevišķi (spriedums, 2014. gada 19. jūnijs, Karen Millen Fashions,
C‑345/13
,
EU:C:2014:2013
,
35.
punkts).
No tā izriet, kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 104. punktā, ka jēdziens “individuāls raksturs” Regulas Nr. 6/2002 6. panta izpratnē reglamentē nevis attiecības starp ražojuma dizainparaugu un to veidojošo daļu dizainparaugiem, bet attiecības starp šiem dizainparaugiem un citiem agrākiem dizainparaugiem.
Lai novērtētu šo individuālo raksturu, ņemot vērā kopējo iespaidu, ko informētam lietotājam rada pieprasītais dizainparaugs, ir jābalstās uz pašu Regulas Nr. 6/2002 3. panta a) punktā paredzētā jēdziena “dizainparaugs” definīciju, it īpaši ņemot vērā līniju, kontūru, krāsu, formu, virsmu struktūras un/vai materiālu īpašības.
Tā kā Regulā Nr. 6/2002 nav definēta vārdkopa “ražojuma daļa”, tā ir jāsaprot atbilstoši tā ierastajai nozīmei ikdienas valodā (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2017. gada 20. decembris, Acacia un D’Amato,
C‑397/16 un C‑435/16
,
EU:C:2017:992
,
64.
punkts, kā arī tajā minētā judikatūra). Kā ģenerāladvokāts ir norādījis secinājumu 107. punktā, runa ir par “veseluma”, ko veido ražojums, detaļu. Lai šīs detaļas izskats varētu tikt aizsargāts kā Kopienas dizainparaugs, tai pēc definīcijas ir jābūt redzamai. Kā izriet no šīs regulas 4. panta 2. punkta formulējuma, tas pats attiecas uz gadījumu, kad izvirzītais dizainparaugs sastāv no kompleksa ražojuma sastāvdaļas.
No tā izriet, ka, lai varētu novērtēt Kopienas dizainparauga aizsardzības iegūšanas nosacījumus, attiecīgā ražojuma daļai vai kompleksa ražojuma sastāvdaļai ir jābūt redzamai un norobežotai ar iezīmēm, kas veido tās īpašo izskatu, proti, līnijām, kontūrām, krāsām, formām vai īpašu virsmas struktūru. Tas nozīmē, ka šīs ražojuma daļas vai šīs kompleksā ražojuma sastāvdaļas izskats pats par sevi var radīt kopējo iespaidu un nevar pilnībā saplūst ar ražojumu kopumā.
Līdz ar to pamatlietā iesniedzējtiesai ir jāpārbauda, vai
Ferrari
izvirzīto dizainparaugu iezīmes attiecībā uz daļām, kas veido attiecīgā automobiļa virsbūvi, atbilst iepriekš minētajiem nosacījumiem, lai iegūtu nereģistrēta Kopienas dizainparauga aizsardzību.
Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka Regulas Nr. 6/2002 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ražojuma attēlu nodošana atklātībā, piemēram, transportlīdzekļa fotogrāfiju publicēšana, nozīmē dizainparauga nodošanu atklātībā attiecībā uz šī ražojuma daļu šīs regulas 3. panta a) punkta izpratnē vai minētā ražojuma sastāvdaļu minētās regulas 3. panta c) punkta un 4. panta 2. punkta izpratnē, ar nosacījumu, ka šīs daļas vai sastāvdaļas izskats ir skaidri identificējams šīs nodošanas atklātībā brīdī. Lai varētu pārbaudīt, vai šis izskats atbilst šīs pašas regulas 6. panta 1. punktā paredzētajam individuālā rakstura nosacījumam, ir nepieciešams, lai attiecīgā daļa vai sastāvdaļa būtu redzama ražojuma vai kompleksa ražojuma detaļa, kas ir skaidri norobežota ar līnijām, kontūrām, krāsām, formām vai īpašu virsmas struktūru.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (piektā palāta) nospriež:

Padomes Regulas (EK) Nr. 6/2002 (2001. gada 12. decembris) par Kopienas dizainparaugiem 11. panta 2. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka ražojuma attēlu nodošana atklātībā, piemēram, automobiļa fotogrāfiju publicēšana, nozīmē dizainparauga nodošanu atklātībā attiecībā uz šī ražojuma daļu šīs regulas 3. panta a) punkta izpratnē vai minētā ražojuma sastāvdaļu minētās regulas 3. panta c) punkta un 4. panta 2. punkta izpratnē, ar nosacījumu, ka šīs daļas vai sastāvdaļas izskats ir skaidri identificējams šīs nodošanas atklātībā brīdī.

Lai varētu pārbaudīt, vai šis izskats atbilst šīs pašas regulas 6. panta 1. punktā paredzētajam individuālā rakstura nosacījumam, ir nepieciešams, lai attiecīgā daļa vai sastāvdaļa būtu redzama ražojuma vai kompleksa ražojuma detaļa, kas ir skaidri norobežota ar līnijām, kontūrām, krāsām, formām vai īpašu virsmas struktūru.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.