CELEX: 62019CJ0666
Odvolanie
Dumping
Dovoz aspartámu s pôvodom v Čínskej ľudovej republike
Nariadenia č. 1225/2009 a 2016/1036
Časová pôsobnosť
Článok 2 ods. 7
Štatút podniku pôsobiaceho v podmienkach trhového hospodárstva
Zamietnutie
Článok 2 ods. 10
Úpravy
Dôkazné bremeno
Článok 3
Určenie ujmy
Povinnosť náležitej starostlivosti Európskej komisie

Svojím odvolaním Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (ďalej len „Changmao“) navrhuje zrušenie rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 28. júna 2019, Changmao Biochemical Engineering/Komisia, (T‑741/16, neuverejnený, ďalej len „napadnutý rozsudok“,
EU:T:2019:454
), ktorým Všeobecný súd zamietol jej žalobu o neplatnosť vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) 2016/1247 z 28. júla 2016, ktorým sa ukladá konečné antidumpingové clo a s konečnou platnosťou sa vyberá dočasné clo uložené na dovoz aspartámu s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (
Ú. v. EÚ L 204, 2016, s. 92
, ďalej len „sporné nariadenie“).
I.

Právny rámec
A.

Medzinárodné právo
Rozhodnutím 94/800/ES z 22. decembra 1994 týkajúcim sa uzavretia dohôd v mene Európskeho spoločenstva, pokiaľ ide o záležitosti v rámci jeho kompetencie, ku ktorým sa dospelo na Uruguajskom kole multilaterálnych rokovaní (1986 – 1994) (
Ú. v. ES L 336, 1994, s. 1
; Mim. vyd. 11/021, s. 80), Rada Európskej únie schválila Dohodu o zriadení Svetovej obchodnej organizácie (WTO), podpísanú v Marrákeši 15. apríla 1994, ako aj dohody v prílohách 1 až 3 k tejto dohode, medzi ktorými sa uvádza aj Dohoda o uplatňovaní článku VI Všeobecnej dohody o clách a obchode 1994 (ďalej len „antidumpingová dohoda“).
Článok 2 antidumpingovej dohody stanovuje pravidlá upravujúce „vymedzenie dumpingu“.
Článok 6 tejto dohody má názov „Dôkazy“.
Článok 12 uvedenej dohody má nadpis „Informovanie verejnosti a výklad zistení“.
B.

Právo Únie
1.

Základné nariadenie a nariadenie (EÚ) 2016/1036
V čase skutkových okolností sporu vo veci samej boli ustanovenia upravujúce prijatie antidumpingových opatrení Európskou úniou obsiahnuté v nariadení Rady (ES) č. 1225/2009 z 30. novembra 2009, o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskeho spoločenstva (
Ú. v. EÚ L 343, 2009, s. 51
), zmeneného nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 37/2014 z 15. januára 2014 (
Ú. v. EÚ L 18, 2014, s. 1
) (ďalej len „základné nariadenie“).
Naproti tomu ku dňu prijatia sporného nariadenia boli ustanovenia upravujúce prijímanie antidumpingových opatrení Úniou uvedené v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/1036 z 8. júna 2016 o ochrane pred dumpingovými dovozmi z krajín, ktoré nie sú členmi Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 176, 2016, s. 21
). Toto nariadenie nadobudlo podľa svojho článku 25 účinnosť 20. júla 2016. Podľa článku 24 prvého odseku uvedeného nariadenia „[základné] nariadenie… sa zrušuje“.
Články 2 základného nariadenia a nariadenia 2016/1036 sa týkajú „stanovenia dumpingu“. Bod A týchto článkov, nazvaný „Normálna hodnota“, zahŕňa ich odseky 1 až 7. Bod C uvedených článkov zas obsahuje odsek 10, nazvaný „Porovnanie“.
Podľa článku 2 ods. 7 písm. a) až c) základného nariadenia, ktorý v podstate zodpovedá článku 2 ods. 7 písm. a) až c) nariadenia 2016/1036:
„a)
V prípade dovozov z krajín s iným ako trhovým hospodárstvom… sa normálna hodnota určí na základe ceny alebo vytvorenej hodnoty v tretej krajine s trhovým hospodárstvom alebo na základe ceny z takejto tretej krajiny voči iným krajinám vrátane Spoločenstva, alebo ak toto nie je možné, na inom odôvodnenom základe, vrátane ceny skutočne zaplatenej alebo bežne platenej v Spoločenstve za podobný výrobok, ktorá sa v prípade potreby riadne upraví tak, aby zahŕňala primerané ziskové rozpätie.
Vhodná tretia krajina s trhovým hospodárstvom sa vyberie vhodným spôsobom, pričom sa vezmú do úvahy spoľahlivé informácie dostupné v čase výberu. Do úvahy sa vezmú aj lehoty; ak je to vhodné, použije sa tretia krajina s trhovým hospodárstvom, ktorá je predmetom toho istého zisťovania [prešetrovania –
neoficiálny preklad
].
…
b)
V antidumpingovom zisťovaní [prešetrovaní –
neoficiálny preklad
], ktoré sa týka dovozu tovarov z Čínskej ľudovej republiky, Vietnamu a Kazachstanu a akejkoľvek inej krajiny s iným ako trhovým hospodárstvom, ktorá je členom WTO k dátumu začatia zisťovania [prešetrovania –
neoficiálny preklad
], sa normálna hodnota určí v súlade s odsekmi 1 až 6, ak sa na základe riadne preukázateľných tvrdení jedného alebo niekoľkých výrobcov, ktorí podliehajú zisťovaniu [prešetrovaniu –
neoficiálny preklad
], a v súlade s kritériami a postupmi ustanovenými v písmene c) preukáže, že u tohto výrobcu, resp. výrobcov prevládajú pri výrobe a predaji výrobku, ktorý je podobný príslušnému výrobku podmienky trhového hospodárstva. V opačnom prípade sa uplatňujú pravidlá, ktoré sú ustanovené v písmene a).
c)
Tvrdenie v zmysle písmena b) musí… obsahovať dostatok dôkazov o tom, že výrobca pôsobí v podmienkach trhového hospodárstva, t. j. ak:
…
–
firmy majú jeden prehľadný súbor základných účtovných záznamov, ktoré sú nezávisle preverované v súlade s medzinárodnými účtovníckymi normami a ktoré sa používajú na všetky účely,
–
výrobné náklady a finančná situácia firiem nepodliehajú výrazným deformáciám preneseným z bývalého systému iného ako trhového hospodárstva, najmä v oblasti odpisovania aktív, iných odpisov, výmenného obchodu a platieb prostredníctvom vyrovnania dlhov,
…“
Článok 2 ods. 10 základného nariadenia a článok 2 ods. 10 nariadenia 2016/1036 stanovujú:
„Medzi vývoznou cenou a normálnou hodnotou sa vykonáva spravodlivé porovnanie. Toto porovnanie sa uskutoční na tej istej úrovni obchodovania a vo vzťahu k predaju uskutočnenému, pokiaľ je to možné, v rovnakom čase a s náležitým prihliadnutím na ostatné rozdiely, ktoré ovplyvňujú porovnateľnosť cien. Tam, kde normálna hodnota a vývozná cena nie sú stanovené na takomto porovnateľnom základe, prihliadne sa vo forme úprav v každom prípade, podľa podstaty veci, na rozdiely vo faktoroch, o ktorých sa tvrdí alebo sa preukáže, že ovplyvňujú ceny a cenové porovnanie. Pri vykonávaní úprav je potrebné vyhnúť sa akejkoľvek duplicite, predovšetkým pokiaľ ide o zľavy, rabaty, množstvá a úroveň obchodovania. V prípade splnenia osobitných podmienok faktory, kvôli ktorým možno vykonať úpravy, sú uvedené v tomto zozname…“
Články 3 základného nariadenia a nariadenia 2016/1036 sú nazvané „Stanovenie ujmy“.
Podľa článku 3 ods. 2 a 3 základného nariadenia, ktorý v podstate zodpovedá článku 3 ods. 2 a 3 nariadenia 2016/1036:
„2.   Vymedzenie ujmy je založené na nesporných dôkazoch a zahŕňa objektívne preskúmanie jednak:
a)
objemu dumpingových dovozov a vplyvu dumpingových dovozov na ceny podobných výrobkov na trhu Spoločenstva; a
b)
následný dopad takýchto dovozov na príslušné výrobné odvetvie Spoločenstva.
3.   Pokiaľ ide o objem dumpingových dovozov, pozornosť sa venuje tomu, či došlo k významnému nárastu dumpingových dovozov v absolútnom vyjadrení alebo relatívnom vyjadrení vo vzťahu k výrobe alebo spotrebe v Spoločenstve. Pokiaľ ide o vplyv dumpingových dovozov na ceny, pozornosť sa venuje tomu, či došlo prostredníctvom dumpingových dovozov k významnému zníženiu cien v porovnaní s cenou podobného výrobku výrobného odvetvia Spoločenstva alebo či vplyv takýchto dovozov inak spôsobí zníženie cien vo významnej miere, alebo zabráni vo významnej miere rastu cien, ku ktorému by inak došlo. Ani jeden, ani viaceré z týchto faktorov nemôžu byť nevyhnutne rozhodujúcim vodidlom.“
Článok 6 základného nariadenia a nariadenia 2016/1036 majú názov „Prešetrovanie“ a vo svojom odseku 8 stanovuje:
„S výnimkou okolností, ktoré sú ustanovené v článku 18, je potrebné v miere, v akej je to možné skontrolovať, či informácie, ktoré poskytli zainteresované strany a z ktorých vychádzajú zistenia, sú presné.“
Články 9 základného nariadenia a nariadenia 2016/1036 majú názov „Ukončenie bez opatrení; uloženie konečného cla“.
Podľa článku 9 ods. 4 poslednej vety základného nariadenia a článku 9 ods. 4 druhého pododseku nariadenia 2016/1036:
„Výška antidumpingového cla nepresiahne stanovené dumpingové rozpätie, mala by však byť nižšia ako dumpingové rozpätie, ak by takéto nižšie clo bolo dostatočné na odstránenie ujmy, ktorú utrpelo výrobné odvetvie Únie.“
Články 18 základného nariadenia a nariadenia 2016/1036 sa týkajú „odmietnutia spolupráce“.
Články 20 základného nariadenia a nariadenia 2016/1036 sa týkajú „poskytovania informácií“.
2.

Nariadenie (ES) č. 1126/2008
Príloha nariadenia Komisie (ES) č. 1126/2008 z 3. novembra 2008, ktorým sa v súlade s nariadením Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 prijímajú určité medzinárodné účtovné štandardy (
Ú. v. EÚ L 320, 2008, s. 1
), zmeneného nariadením Komisie (EÚ) č. 1255/2012 z 11. decembra 2012 (
Ú. v. EÚ L 360, 2012, s. 78
), obsahuje výpočet
International Accounting Standards
(medzinárodné účtovné štandardy, ďalej len „štandardy IAS“).
Medzi týmito štandardmi sa nachádza štandard IAS 36, nazvaný „Zníženie hodnoty majetku“. Tento štandard stanovuje postupy, ktoré subjekt uplatňuje na zabezpečenie toho, aby sa jeho aktíva zaúčtovali v hodnote, ktorá nepresahuje ich vymožiteľnú hodnotu.
II.

Okolnosti predchádzajúce sporu
Okolnosti predchádzajúce sporu sú opísané v bodoch 1 až 10 napadnutého rozsudku. Na účely tohto odvolania je potrebné uviesť nasledujúce skutočnosti.
V nadväznosti na sťažnosť podanú spoločnosťou Ajinomoto Sweeteners Europe SAS, teraz Hyet Sweet SAS, ktorá je výrobcom aspartámu v Únii, Európska komisia 30. mája 2015 začala podľa základného nariadenia antidumpingové prešetrovanie týkajúce sa dovozu aspartámu s pôvodom v Číne.
Prešetrovanie dumpingu a ujmy sa týkalo obdobia od 1. apríla 2014 do 31. marca 2015 (ďalej len „obdobie prešetrovania“). Preskúmanie trendov na účely vyhodnotenia ujmy pokrývalo obdobie od januára 2011 do konca obdobia prešetrovania.
Dňa 25. februára 2016 Komisia prijala vykonávacie nariadenie (EÚ) 2016/262, ktorým sa ukladá dočasné antidumpingové clo na dovoz aspartámu s pôvodom v Čínskej ľudovej republike (
Ú. v. EÚ L 50, 2016, s. 4
, ďalej len „dočasné nariadenie“).
Príslušný výrobok zodpovedal aspartámu [1‑metylester N‑L‑α–aspartyl‑L‑fenylalanínu, N‑metylester kyseliny 3‑amino‑N‑(α‑karbometoxyfenetyl)‑sukcínovej], s referenčným znakom CAS 22839‑47‑0, s pôvodom v Číne, v súčasnosti zaradený pod číselný znak KN ex29242998 (ďalej len „aspartám“), a aspartámu obsiahnutému v prípravkoch alebo zmesiach obsahujúcich aj iné sladidlá alebo vodu.
Dňa 1. apríla 2016 Changmao predložila Komisii písomné pripomienky týkajúce sa predbežných zistení prešetrovania.
Dňa 12. mája 2016 Komisia a úradník poverený vypočutím vypočuli spoločnosť Changmao s cieľom predloženia svojich pripomienok.
Dňa 2. júna 2016 Komisia oznámila spoločnosti Changmao konečné zistenia prešetrovania.
Dňa 13. júna 2016 Changmao predložila Komisii písomné pripomienky týkajúce sa konečných zistení prešetrovania.
Dňa 5. júla 2016 Komisia a úradník poverený vypočutím vypočuli spoločnosť Changmao s cieľom predloženia svojich pripomienok.
Dňa 28. júla 2016 Komisia prijala sporné nariadenie.
III.

Konanie pred Všeobecným súdom a napadnutý rozsudok
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 21. októbra 2016 podala Changmao žalobu o neplatnosť sporného nariadenia.
Uzneseniami predsedu druhej komory Všeobecného súdu z 21. marca 2017, Changmao Biochemical Engineering/Komisia (T‑741/16, neuverejnené), a z 27. septembra 2017, Changmao Biochemical Engineering/Komisia (
T‑741/16
, neuverejnené,
EU:T:2017:700
), bolo spoločnosti Hyet Sweet povolené vstúpiť do konania ako vedľajší účastník na podporu návrhov Komisie a čiastočne sa vyhovelo žiadosti o dôverné zaobchádzanie, ktorú podala spoločnosť Changmao.
Na podporu svojej žaloby podala Changmao päť žalobných dôvodov. Prvý žalobný dôvod založený na porušení článku 2 ods. 7 písm. b) a c) nariadenia 2016/1036, ako aj zásad ochrany legitímnej dôvery a riadnej správy vecí verejných sa týkal posúdenia podmienok udelenia štatútu podniku pôsobiaceho v podmienkach trhového hospodárstva zo strany Komisie (ďalej len „ŠTH“). Druhý žalobný dôvod založený na porušení článku 2 ods. 7 písm. a) tohto nariadenia sa týkal stanovenia normálnej hodnoty. Tretí žalobný dôvod založený na porušení článku 2 ods. 10, článku 3 ods. 2 písm. a), článku 3 ods. 3, ako aj článku 9 ods. 4 uvedeného nariadenia a zásady riadnej správy vecí verejných sa týkal úprav na účely stanovenia dumpingového rozpätia a ujmy. Štvrtý žalobný dôvod bol založený na porušení článku 3 ods. 2 a 6 toho istého nariadenia a subsidiárne na porušení článku 6 ods. 7 tohto nariadenia. Napokon piaty žalobný dôvod bol založený na porušení článku 2 ods. 7 písm. a) a článku 3 ods. 2, 3 a 5 nariadenia 2016/1036.
Všeobecný súd napadnutým rozsudkom zamietol každý z týchto žalobných dôvodov a v dôsledku toho zamietol žalobu v celom jej rozsahu.
IV.

Konanie na Súdnom dvore a návrhy účastníkov konania
Changmao svojím odvolaním navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zrušil napadnutý rozsudok a
–
v prvom rade vyhovel žalobe na prvom stupni, zrušil sporné nariadenie v rozsahu, v akom sa jej týka, ako aj uložil Komisii a spoločnosti Hyet Sweet povinnosť nahradiť trovy vynaložené v prvostupňovom a odvolacom konaní, alebo
–
subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o druhej časti prvého žalobného dôvodu žaloby o neplatnosť, alebo ešte viac subsidiárne vrátil vec Všeobecnému súdu, aby rozhodol o všetkých ostatných žalobných dôvodoch, ktoré uviedla na podporu svojej žaloby, ak to stav konania odôvodňuje, a rozhodol, že o trovách konania sa rozhodne neskôr.
Komisia navrhuje, aby Súdny dvor:
–
zamietol odvolanie a
–
uložil spoločnosti Changmao povinnosť nahradiť trovy konania.
Hyet Sweet, vo vzťahu ku ktorej bolo rozhodnuté o dôvernom zaobchádzaní s niektorými časťami spisu uzneseniami predsedu Súdneho dvora z 22. októbra 2019, Changmao Biochemical Engineering/Komisia, (
C‑666/19 P
, neuverejnené,
EU:C:2019:1097
), a zo 17. marca 2020, Changmao Biochemical Engineering/Komisia, (
C‑666/19 P
, neuverejnené,
EU:C:2020:213
), nepodala vyjadrenie v rámci tohto odvolania.
V súlade s článkom 61 ods. 1 svojho rokovacieho poriadku Súdny dvor vyzval účastníkov konania, aby písomne odpovedali na otázku týkajúcu sa časovej pôsobnosti ustanovení základného nariadenia a nariadenia 2016/1036 pre potreby tohto odvolania. Účastníci konania tejto žiadosti vyhoveli v stanovenej lehote.
V.

O návrhu na opätovné začatie ústnej časti konania
Po prednesení návrhov generálneho advokáta, Changmao podaním doručeným do kancelárie Súdneho dvora 20. októbra 2021 v podstate požiadala o opätovné otvorenie ústnej časti konania.
Changmao na podporu tohto návrhu tvrdí, že generálny advokát v bodoch 146 a 150 svojich návrhov usudzuje, že nepredložila dôkaz o potrebe úprav, ktoré požadovala na účely spravodlivého porovnania normálnej hodnoty a vývoznej ceny, pričom uznáva, že na účely týchto úprav skutočne vymenovala dôkazy. Changmao sa domnieva, že táto otázka má zásadný význam pre posúdenie jej tretieho odvolacieho dôvodu a chce mať možnosť podrobnejšie sa ňou zaoberať na pojednávaní.
Treba pripomenúť, že Štatút Súdneho dvora Európskej únie a jeho rokovací poriadok neupravujú možnosť účastníkov konania podať pripomienky v reakcii na návrhy prednesené generálnym advokátom (rozsudky z 9. júla 2015, InnoLux/Komisia,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, bod
a citovaná judikatúra, ako aj z 10. septembra 2015, Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, bod
).
Podľa článku 252 druhého odseku ZFEÚ povinnosťou generálneho advokáta, konajúceho nestranne a nezávisle, je predkladať na verejných pojednávaniach odôvodnené návrhy v prípadoch, ktoré si v súlade so štatútom Súdneho dvora Európskej únie vyžadujú jeho účasť. Ani návrhy generálneho advokáta, ani odôvodnenie, na základe ktorého k nim dospel, nie sú pre Súdny dvor záväzné (rozsudky z 9. júla 2015, InnoLux/Komisia,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, bod
a citovaná judikatúra, ako aj z 10. septembra 2015, Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, bod
).
V dôsledku toho nesúhlas účastníka konania s návrhmi generálneho advokáta bez ohľadu na otázky, ktoré v nich skúmal, nemôže byť sám osebe dôvodom odôvodňujúcim opätovné otvorenie ústnej časti konania (rozsudok z 9. júla 2015, InnoLux/Komisia,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, bod
a citovaná judikatúra).
Súdny dvor však môže kedykoľvek po vypočutí generálneho advokáta nariadiť opätovné otvorenie ústnej časti konania v súlade s článkom 83 svojho rokovacieho poriadku, najmä pokiaľ sa domnieva, že nemá dostatok informácií alebo že vec je potrebné rozhodnúť na základe tvrdenia, ku ktorému sa účastníci konania alebo subjekty oprávnené podľa článku 23 Štatútu Súdneho dvora Európskej únie nevyjadrili (rozsudky z 9. júla 2015,
C‑231/14 P
,
EU:C:2015:451
, bod
a citovaná judikatúra, ako aj z 10. septembra 2015,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, bod
).
V tomto prípade to tak nie je. Účastníci konania sa totiž mohli kontradiktórne vyjadriť ku všetkým odvolacím dôvodom, ktoré uviedla spoločnosť Changmao pri dvoch výmenách písomných vyjadrení. Changmao mohla najmä účinne uplatniť svoje tvrdenia, najmä pokiaľ ide o to, ako Všeobecný súd posúdil zamietnutie žiadostí o úpravy na účely spravodlivého porovnania normálnej hodnoty a vývoznej ceny zo strany Komisie.
Súdny dvor sa teda po vypočutí generálneho advokáta domnieva, že má k dispozícii všetky informácie potrebné na rozhodnutie a že tie boli pred ním prejednané.
Vzhľadom na vyššie uvedené úvahy nie je potrebné nariadiť opätovné začatie ústnej časti konania.
VI.

O odvolaní
A.

Úvodné pripomienky
Podľa judikatúry Súdneho dvora, hoci právny základ aktu a uplatniteľné procesné pravidlá musia byť v platnosti k dátumu prijatia tohto aktu, dodržanie zásad upravujúcich časové uplatňovanie právnych predpisov, ako aj požiadavky týkajúce sa zásad právnej istoty a ochrany legitímnej dôvery vyžadujú uplatnenie hmotnoprávnych pravidiel platných v čase, keď vznikli predmetné skutočnosti, hoci tieto pravidlá už neplatia v čase prijatia predmetného aktu inštitúciou Únie (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 14. júna 2016, Komisia/McBride a i.,
C‑361/14 P
,
EU:C:2016:434
, bod
, ako aj citovanú judikatúru, a z 15. marca 2018, Deichmann,
C‑256/16
,
EU:C:2018:187
, bod
).
Práve s prihliadnutím na túto judikatúru treba na účely tohto odvolania určiť časovú pôsobnosť základného nariadenia a nariadenia 2016/1036.
V súlade s článkami 24 a 25 nariadenia 2016/1036 toto nariadenie zrušilo základné nariadenie a nadobudlo účinnosť 20. júla 2016.
V prejednávanej veci bolo sporné nariadenie prijaté 28. júla 2016, teda niekoľko dní po nadobudnutí účinnosti nariadenia 2016/1036. Treba však poznamenať, že obdobie prešetrovania trvalo od 1. apríla 2014 do 31. marca 2015. V čase skutkových okolností, ktorých sa týkalo antidumpingové prešetrovanie, na konci ktorého bolo prijaté sporné nariadenie, sa teda základné nariadenie ešte uplatňovalo.
Z toho vyplýva, že hoci sa sporné nariadenie malo prijať na základe nariadenia 2016/1036 a v súlade s procesnými pravidlami vymedzenými týmto nariadením, naopak podlieha hmotnoprávnym pravidlám vymedzeným základným nariadením.
Preto, aby sa predišlo tomu, že Súdny dvor založí svoje rozhodnutie na chybných právnych úvahách týkajúcich sa časovej pôsobnosti týchto nariadení (pozri analogicky uznesenie z 27. septembra 2004, ÚEV/M6 a i.,
C‑470/02 P
, neuverejnené,
EU:C:2004:565
, bod
, ako aj rozsudok z 21. septembra 2010, Švédsko a i./API a Komisia,
C‑514/07 P, C‑528/07 P a C‑532/07 P
,
EU:C:2010:541
, bod
), a keďže, ako zdôraznil generálny advokát v bode 21 svojich návrhov, hmotnoprávne pravidlá relevantné na účely tohto odvolania sú v základnom nariadení a nariadení 2016/1036 v podstate totožné, odkazy na toto posledné uvedené nariadenie treba v rámci tohto odvolania chápať ako odkazy na zodpovedajúce ustanovenia základného nariadenia.
B.

O veci samej
1.

O prvom odvolacom dôvode
a)

Argumentácia účastníkov konania
Svojím prvým odvolacím dôvodom, ktorý smeruje proti bodom 54, 64 až 67, 69, 70, 78 až 80, 87, 97 a 98 napadnutého rozsudku, Changmao vytýka Všeobecnému súdu, že skreslil skutkové okolnosti a dopustil sa nesprávneho právneho posúdenia pri uplatnení článku 2 ods. 7 písm. c) základného nariadenia.
V prvom rade Changmao tvrdí, že spĺňala druhé kritérium na priznanie ŠTH uvedené v článku 2 ods. 7 písm. c) druhej zarážke základného nariadenia (ďalej len „druhé kritérium priznania ŠTH“), keďže na všetky účely používa jediný súbor základných účtovných dokumentov pripravených podľa
Hong Kong Financial Reporting Standards
(štandardy finančného výkazníctva Hongkongu, ďalej len „HKFRS“), ktoré sú rovnocenné s
International Financial Reporting Standards
(medzinárodné štandardy finančného výkazníctva). Spoločnosť Price Waterhouse Cooper (ďalej len „PWC“) poverená overením jej účtov to bezvýhradne potvrdila.
Dočasné nariadenie vo svojich odôvodneniach 26 a 36 uvádza „nedostatky“, pokiaľ ide o dodržanie druhého kritéria na priznanie ŠTH, pričom však vo svojom odôvodnení 28 uznáva, že účtovníctvo spoločnosti Changmao bolo pripravené v súlade s HKFRS. V odôvodnení 20 sporného nariadenia sa len konštatuje, že Changmao neposkytla žiadne nové dôkazy alebo argumenty, pokiaľ ide o toto kritérium, čo je navyše nesprávne vzhľadom na dokumenty, ktoré predložila až po predbežných zisteniach.
Dočasné a sporné nariadenie teda neobsahujú nijaké konkrétne konštatovanie o nespoľahlivosti alebo nepresnosti účtovníctva spoločnosti Changmao, a napokon ani o vecných chybách vzhľadom na štandardy IAS. Naopak, Komisia počas vypočutia pred úradníkom povereným vypočutím zo 6. januára 2016 uznala, že v liste z 22. decembra 2015 PWC vyjadrila bezvýhradný názor o pravdivosti a spoľahlivosti týchto účtov.
Všeobecný súd teda skreslil skutkové okolnosti, keď v bodoch 69 a 87 napadnutého rozsudku rozhodol, že Komisia správne dospela k záveru, že pochybenia zistené audítormi neumožňovali ubezpečiť sa o pravdivosti účtovníctva spoločnosti Changmao. Jej výhradu teda v bode 70 tohto rozsudku nemohol zamietnuť.
Navyše v bodoch 60 až 68 uvedeného rozsudku Všeobecný súd nezohľadnil podrobné pripomienky týkajúce sa účtovných postupov spoločnosti Changmao súvisiacich so znížením hodnoty hmotného a nehmotného majetku vyplývajúce z auditu vykonaného spoločnosťou PWC. Tieto postupy sú v súlade s požiadavkami štandardu IAS 36.
Changmao na jednej strane tvrdí, že kónická hybridná sušička nevytvára sama osebe peňažné príjmy do pokladne, takže mohla stanoviť jej realizovateľnú hodnotu s odkazom na výrobnú jednotku, ktorej je súčasťou. Vzhľadom na odseky 22, 66 a 67 štandardu IAS 36 nie je potrebné zapísať jej realizovateľnú hodnotu oddelene, v rozpore s tým, ako rozhodol Všeobecný súd v bode 66 napadnutého rozsudku. Posúdenia uvedené v bodoch 64 a 65 tohto rozsudku sú tiež nesprávne, ako to vyplýva z dodatočných dôkazov, ktoré Changmao predložila Komisii na vypočutí z januára 2016.
Na druhej strane Changmao poznamenáva, že priebežne posudzuje realizovateľnú hodnotu patentu týkajúceho sa technológie výroby kyseliny fumarovej a kyseliny DL jablčnej (ďalej len „patent“) a túto hodnotu reviduje, ak sú splnené podmienky odseku 10 štandardu IAS 36, čo vyplýva z dokumentov predložených Komisii. Všeobecný súd tak skreslil skutkový stav v bode 67 napadnutého rozsudku.
V druhom rade Changmao tvrdí, že Všeobecný súd skreslil skutkové okolnosti v bode 54 napadnutého rozsudku. V bode 7 svojej žaloby na prvom stupni totiž len tvrdila, že Komisia sa nemohla odvolávať na jednoduché „chyby“ na účely zamietnutia ŠTH, hoci audit vykonaný s ohľadom na štandardy IAS jednoznačne konštatoval presnosť a spoľahlivosť účtovníctva.
V treťom rade Changmao tvrdí, že Všeobecný súd nezohľadnil skutočnosť, že všetky aktíva, ktoré boli predmetom overenia, nadobudla pred rokom 2003, a že Komisia už získala a overila podrobné informácie o týchto aktívach v rámci predchádzajúcich antidumpingových prešetrovaní, v ktorých bol spoločnosti Changmao priznaný ŠTH. Na rozdiel od toho, ako Všeobecný súd rozhodol v bodoch 78 až 80 napadnutého rozsudku, nebolo teda nemožné, aby Komisia overila informácie o týchto aktívach získané v posledný deň overovania na mieste.
Na základe všetkých týchto dôvodov sa Changmao domnieva, že Všeobecný súd nemohol v bode 93 napadnutého rozsudku zamietnuť prvú časť jej prvého žalobného dôvodu smerujúceho k zrušeniu.
V dôsledku toho zamietnutie druhej časti tohto žalobného dôvodu, ktorá sa týkala tretieho kritéria na priznanie ŠTH uvedeného v článku 2 ods. 7 písm. c) tretej zarážke základného nariadenia, v bodoch 97 a 98 tohto rozsudku, je teda tiež nezákonné a Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď odmietol preskúmať túto poslednú uvedenú časť.
Komisia sa domnieva, že prvý odvolací dôvod treba zamietnuť ako sčasti neúčinný a v každom prípade ako nedôvodný v celom rozsahu.
b)

Posúdenie Súdnym dvorom
Svojím prvým odvolacím dôvodom Changmao v podstate spochybňuje posúdenia Všeobecného súdu týkajúce sa zamietnutia jej žiadosti o ŠTH Komisiou podľa článku 2 ods. 7 písm. b) a c) základného nariadenia.
V tejto súvislosti treba na úvod pripomenúť, že článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia stanovuje, že v zmysle výnimky z pravidiel stanovených v odsekoch 1 až 6 tohto článku sa v prípade dovozov z krajín s iným ako trhovým hospodárstvom normálna hodnota určí v zásade na základe ceny alebo vytvorenej hodnoty v tretej krajine s trhovým hospodárstvom [rozsudky z 2. februára 2012, Brosmann Footwear (HK) a i./Komisia,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, bod
, ako aj z 2. decembra 2021, Komisia a GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P a C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, bod
].
Podľa článku 2 ods. 7 písm. b) základného nariadenia sa však v prípade antidumpingových prešetrovaní, ktoré sa týkajú dovozu tovarov najmä z Číny, normálna hodnota určí v súlade s článkom 2 ods. 1 až 6 tohto nariadenia, ak sa na základe riadne preukázateľných tvrdení jedného alebo niekoľkých výrobcov, ktorí podliehajú prešetrovaniu, a v súlade s kritériami a postupmi stanovenými v článku 2 ods. 7 písm. c) uvedeného nariadenia preukáže, že u tohto výrobcu, resp. výrobcov, prevládajú pri výrobe a predaji výroku, ktorý je podobný dotknutému výrobku, podmienky trhového hospodárstva [pozri v tomto zmysle rozsudky z 2. februára 2012, Brosmann Footwear (HK) a i./Rada,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, bod
, ako aj z 2. decembra 2021, Komisia a GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P a C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, bod
].
V tejto súvislosti dôkazné bremeno spočíva na výrobcovi, ktorý žiada o priznanie ŠTH podľa článku 2 ods. 7 písm. b) základného nariadenia. Na tento účel článok 2 ods. 7 písm. c) prvá zarážka tohto nariadenia stanovuje, že návrh predložený takým výrobcom musí obsahovať dostatok dôkazov, ktoré sú špecifikované v uvedenom ustanovení, o tom, že tento výrobca pôsobí v podmienkach trhového hospodárstva [pozri v tomto zmysle rozsudky z 2. februára 2012, Brosmann Footwear (HK) a i./Rada,
C‑249/10 P
,
EU:C:2012:53
, bod
, ako aj z 2. decembra 2021, Komisia a GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P a C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, bod
].
Medzi týmito kritériami sa v článku 2 ods. 7 písm. c) druhej zarážke základného nariadenia nachádza druhé kritérium na priznanie ŠTH, ktoré je predmetom tohto odvolacieho dôvodu. Toto kritérium vyžaduje, aby dotknutý výrobca využíval jeden súbor základných účtovných dokladov, ktoré sú predmetom nezávislého auditu v súlade s medzinárodnými účtovníckymi normami a ktoré sa používajú na všetky účely.
V prvom rade Changmao v podstate tvrdí, že spĺňa uvedené kritérium, keďže jej účty sú v súlade s HKFRS, a správne uplatňuje štandard IAS 36. Všeobecný súd tým, že rozhodol opačne, porušil článok 2 ods. 7 písm. c) základného nariadenia a skreslil skutkové okolnosti.
V tejto súvislosti však treba po prvé pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora z článku 256 ZFEÚ a článku 58 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie vyplýva, že len Všeobecný súd má jednak právomoc zistiť skutkový stav s výnimkou prípadu, keď vecná nesprávnosť jeho zistení vyplýva z dokumentov v spise, ktoré mu boli predložené, a jednak právomoc tento skutkový stav posúdiť. Pokiaľ Všeobecný súd zistil alebo posúdil skutkový stav, Súdny dvor má na základe článku 256 ZFEÚ právomoc preskúmať právnu kvalifikáciu tohto skutkového stavu a právnych následkov, ktoré z neho vyvodil Všeobecný súd. Súdny dvor teda nemá právomoc zisťovať skutkový stav a v zásade ani skúmať dôkazy, ktoré Všeobecný súd uznal na preukázanie tohto skutkového stavu. Toto posúdenie, s výnimkou prípadu skreslenia týchto dôkazov, teda nepredstavuje právnu otázku, ktorá by sama osebe podliehala preskúmaniu Súdnym dvorom [pozri v tomto zmysle rozsudky z 10. júla 2008, Bertelsmann a Sony Corporation of America/Impala,
C‑413/06 P
,
EU:C:2008:392
, bod
, ako aj zo 14. decembra 2017, EBMA/Giant (China),
C‑61/16 P
,
EU:C:2017:968
, bod
].
Ak odvolateľ tvrdí, že ide o skreslenie dôkazov Všeobecným súdom, musí podľa článku 256 ZFEÚ, článku 58 prvého odseku Štatútu Súdneho dvora Európskej únie a článku 168 ods. 1 písm. d) Rokovacieho poriadku Súdneho dvora presne označiť dôkazy, ktoré Všeobecný súd skreslil, a preukázať pochybenia v rámci posudzovania, ktoré podľa jeho názoru viedli Všeobecný súd k tomuto skresleniu. Navyše z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že skreslenie musí zjavne vyplývať z dokumentov v spise bez toho, aby bolo potrebné vykonať nové posúdenie skutkového stavu a dôkazov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 3. septembra 2009, Moser Baer India/Rada,
C‑535/06 P
,
EU:C:2009:498
, bod
, a z 29. apríla 2021, Fortischem/Komisia,
C‑890/19 P
, neuverejnený,
EU:C:2021:345
, bod
).
V prejednávanej veci treba konštatovať, že argumentácia spoločnosti Changmao uvedená v bode 72 tohto rozsudku nespočíva v spochybnení výkladu článku 2 ods. 7 písm. c) druhej zarážky základného nariadenia, ktorý podal Všeobecný súd v bodoch 51 až 53 napadnutého rozsudku, ani výkladu štandardu IAS 36 uvedeného v bodoch 59 až 63 tohto rozsudku.
Táto argumentácia sa v skutočnosti týka súladu jej účtovných dokladov a dodržiavania štandardu IAS 36 a smeruje tak najmä k spochybneniu posúdenia regulárnosti týchto dokumentov a tohto účtovníctva Všeobecným súdom. Toto posúdenie má faktickú povahu, a preto ho nemožno spochybniť v štádiu odvolania, okrem prípadu skreslenia. Hoci Changmao poukázala na skreslenie skutkových okolností Všeobecným súdom, nespresňuje skutkové okolnosti, ktoré Všeobecný súd skreslil, ani to, akým spôsobom tieto skutočnosti skreslil.
Uvedená argumentácia je preto neprípustná.
Po druhé v rozsahu, v akom Changmao chce argumentáciou uvedenou v bode 56 tohto rozsudku vytýkať Všeobecnému súdu, že nekonštatoval, že Komisia sa dopustila pochybenia tým, že svoje závery týkajúce sa druhého kritéria priznania ŠTH založila len na nepodložených „nedostatkoch“, je potrebné pripomenúť, že v rámci odvolania je právomoc Súdneho dvora v zásade obmedzená na posúdenie právneho riešenia žalobných dôvodov prejednávaných prvostupňovým súdom (rozsudok z 9. novembra 2017, Solar World/Rada,
C‑204/16 P
,
EU:C:2017:838
, bod
a citovaná judikatúra).
Keďže Changmao neuviedla takéto tvrdenie pred Všeobecným súdom, je toto tvrdenie neprípustné.
Toto tvrdenie je v každom prípade nedôvodné. Z dokumentov v spise, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, totiž jednoznačne vyplýva, že druhé kritérium na priznanie ŠTH bolo predmetom podrobných diskusií medzi Komisiou a spoločnosťou Changmao v priebehu konania, ktoré viedlo k prijatiu sporného nariadenia, a že v tejto súvislosti Komisia jasne identifikovala dôvody, pre ktoré sa domnievala, že Changmao nespĺňala uvedené kritérium.
V druhom rade, pokiaľ ide o tvrdenie o skreslení skutkových okolností, ktoré sa týka bodu 54 napadnutého rozsudku, treba uviesť, že Všeobecný súd v tomto bode poznamenal, že Changmao, zdá sa, tvrdí, že prípadné „účtovné chyby“ nepredstavujú prekážku priznania ŠTH. Je pravda, že Všeobecný súd použil odlišnú terminológiu, než je terminológia uvedená v bode 7 žaloby na prvom stupni, v rámci ktorej Changmao tvrdila, že aj za predpokladu, že došlo k „účtovným chybám“, Komisia zneužila svoju právomoc, keď dospela k záveru, že jednoduché účtovné chyby mohli slúžiť ako základ pre odmietnutie ŠTH. Treba však poznamenať, že Všeobecný súd sa skutočne zaoberal podstatou tejto argumentácie a meritórne ju preskúmal. Terminologická zmena teda neumožňuje konštatovať, že skreslil tvrdenia, ktoré predkladala spoločnosť Changmao.
Po tretie, pokiaľ ide o tvrdenia smerujúce proti bodom 78 až 80 napadnutého rozsudku, treba uviesť, že tieto body sú súčasťou preskúmania Všeobecného súdu, týkajúceho sa záveru Komisie, podľa ktorého Changmao opomenula predložiť určité dokumenty v dostatočnom čase na účely ich analýzy počas overovania na mieste v jej priestoroch. V bode 79 napadnutého rozsudku však Všeobecný súd konštatoval, že zamietnutie ŠTH Komisiou nebolo založené na skutočnosti, že Changmao predložila určité dokumenty oneskorene.
Keďže Changmao konkrétne nespochybnila toto konštatovanie Všeobecného súdu, jej tvrdenia založené na tom, že vďaka predchádzajúcim vyšetrovaniam bola Komisia schopná vykonať potrebné overenia, treba preto zamietnuť ako neúčinné.
Okrem toho aj za predpokladu, že týmito tvrdeniami Changmao chce tvrdiť, že Všeobecný súd v bode 87 napadnutého rozsudku nesprávne rozhodol, že tento účastník konania sa nemôže odvolávať na skoršie rozhodnutia Komisie s cieľom spochybniť konštatovania uvedené v spornom nariadení, uvedené tvrdenia nie sú dôvodné. Podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora totiž v oblasti spoločnej obchodnej politiky, a osobitne v oblasti ochranných obchodných opatrení disponuje Komisia širokou mierou voľnej úvahy z dôvodu zložitosti hospodárskych a politických situácií, ktoré musí preskúmať [pozri v tomto zmysle rozsudok z 2. decembra 2021, Komisia a GMB Glasmanufaktur Brandenburg/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑884/19 P a C‑888/19 P
,
EU:C:2021:973
, bod
a citovanú judikatúru]. Podnikateľské subjekty však nemôžu legitímne očakávať zachovanie existujúcej situácie, ktorá sa môže meniť rozhodnutiami prijatými inštitúciami Únie v rámci svojej právomoci posúdenia (pozri analogicky rozsudky zo 7. mája 1991, Nakajima/Rada,
C‑69/89
,
EU:C:1991:186
, body
a
, ako aj z 10. marca 1992, Canon/Rada,
C‑171/87
,
EU:C:1992:106
, bod
).
V poslednom rade, pokiaľ ide o tvrdenia smerujúce proti bodom 97 a 98 napadnutého rozsudku, treba uviesť, že Všeobecný súd v týchto bodoch zamietol druhú časť prvého žalobného dôvodu spoločnosti Changmao na podporu jej žaloby na prvom stupni, ktorou Changmao spochybňovala závery Komisie týkajúce sa tretieho kritéria na priznanie ŠTH uvedeného v článku 2 ods. 7 písm. c) tretej zarážke základného nariadenia, ako neúčinnú. Všeobecný súd totiž v bode 96 tohto rozsudku, proti ktorému Changmao nenamieta v rámci tohto odvolania, pripomenul, že podmienky priznania ŠTH uvedené v článku 2 ods. 7 písm. c) základného nariadenia majú kumulatívnu povahu. V tomto rozsahu Všeobecný súd po tom, čo v bode 97 uvedeného rozsudku uviedol, že Changmao sa nepodarilo preukázať, že Komisia sa dopustila nesprávneho posúdenia, keď sa domnievala, že druhé kritérium na priznanie ŠTH nebolo splnené, v bode 98 toho istého rozsudku rozhodol, že túto druhú časť treba zamietnuť ako neúčinnú.
Keďže Changmao pred Súdnym dvorom tiež nepreukázala, že rozhodnutie Všeobecného súdu o zamietnutí jej argumentácie týkajúcej sa porušenia ustanovení týkajúcich sa druhého kritéria na priznanie ŠTH Komisiou obsahovalo nesprávne právne posúdenie, jej tvrdenia smerujúce k spochybneniu bodov 97 a 98 napadnutého rozsudku treba zamietnuť ako nedôvodné.
V dôsledku toho musí byť prvý odvolací dôvod zamietnutý ako sčasti neprípustný a sčasti nedôvodný.
2.

O druhom odvolacom dôvode
a)

Argumentácia účastníkov konania
Svojím druhým odvolacím dôvodom Changmao vytýka Všeobecnému súdu, že sa v bodoch 113, 115 až 118, 125, 126 a 128 až 130 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia a skreslenia skutkových okolností tým, že rozhodol, že Komisia neporušila článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia, článok 6 ods. 8 nariadenia 2016/1036 a článok 9 ods. 4 základného nariadenia, ani neporušila svoju povinnosť náležitej starostlivosti a zásadu riadnej správy vecí verejných, keď nepožiadala výrobcu z podobnej krajiny o podrobný zoznam jeho vývozných transakcií.
Changmao po prvé tvrdí, že Všeobecný súd porušil článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia. Podľa tohto ustanovenia by Komisia mala pri stanovení normálnej hodnoty zohľadniť predaj výrobcu z podobnej krajiny na domácom trhu alebo v prípade, že to nie je možné, predaj tohto výrobcu na vývoz. Len ako poslednú možnosť by Komisia mohla použiť ceny skutočne zaplatené alebo splatné v Únii.
V prejednávanej veci sa Komisia domnievala, že sa nemohla spoliehať ani na domáce predaje, ani na predaje japonských výrobcov, ako výrobcu z podobnej krajiny, na vývoz, a preto určila normálnu hodnotu na základe predajov výrobcu z Únie, ktorý je 100 % dcérskou spoločnosťou tohto japonského výrobcu. Komisia požiadala uvedeného výrobcu o podrobné zoznamy predajov podľa jednotlivých transakcií iba pre domáce predaje. Hoci sa domnievala, že tieto zoznamy neboli spoľahlivé, uspokojila sa so zhrnutím finančných výsledkov vývozu tohto výrobcu uvedeným v tabuľke č. 15 jeho odpovede na antidumpingový dotazník. Táto tabuľka nie je dostatočne podrobná. Na rozdiel od toho, čo Všeobecný súd uviedol v bode 113 napadnutého rozsudku, nemožno konštatovať, že „všetky“ predaje na vývoz boli zjavne stratové, ale len to, že „posudzované celkovo“ boli stratové. Tento bod 113 teda obsahuje skreslenie skutkových okolností.
Podľa spoločnosti Changmao pri neexistencii zoznamu predajov na vývoz podľa jednotlivých transakcií nemožno vylúčiť, že niektoré vývozné transakcie japonského výrobcu do tretích krajín alebo do Únie boli dostatočne spoľahlivé na to, aby slúžili ako základ pre stanovenie normálnej hodnoty. Komisia ju teda mala požiadať o takýto zoznam.
Changmao z toho vyvodzuje, že na rozdiel od toho, ako Všeobecný súd rozhodol v bodoch 115, 116, 128 a 129 napadnutého rozsudku, Komisia porušila článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia a konala bez požadovanej starostlivosti, ako aj v rozpore so zásadou riadnej správy vecí verejných.
Po druhé s odkazom na bod 125 napadnutého rozsudku Changmao tvrdí, že Všeobecný súd sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že Komisia neporušila svoje povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 8 nariadenia 2016/1036.
Po tretie Changmao tvrdí, že ak by nedošlo k pochybeniam, ktorých sa dopustila Komisia, jej dumpingové rozpätie by bolo s najväčšou pravdepodobnosťou menej vysoké a potenciálne nižšie ako rozpätie ujmy. V tejto súvislosti sa Všeobecný súd dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 117 a 118 napadnutého rozsudku rozhodol, že mala predložiť dôkazy preukazujúce, že dumpingové rozpätie bolo nižšie ako rozpätie ujmy. Tento prístup sa zakladá na nesprávnom výklade článku 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia a je v rozpore s judikatúrou Súdneho dvora ukladajúcou Komisii povinnosť preskúmať
ex offo
všetky dostupné informácie.
Komisia odpovedá, že druhý odvolací dôvod je neúčinný a v každom prípade sa musí zamietnuť ako čiastočne neprípustný, čiastočne neúčinný a čiastočne nedôvodný.
b)

Posúdenie Súdnym dvorom
V prvom rade Changmao tvrdí, že Všeobecný súd v bodoch 115, 116, 128 a 129 napadnutého rozsudku porušil článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia a nesprávne rozhodol, že Komisia konala s požadovanou starostlivosťou, ako aj pri dodržaní zásady riadnej správy vecí verejných.
Článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia stanovuje metódu, ktorá sa uplatní ako výnimka z pravidiel stanovených v odsekoch 1 až 6 toho istého článku na účely určenia normálnej hodnoty v prípade dovozov z krajín s iným ako trhovým hospodárstvom.
Vzhľadom na názov a štruktúru tohto ustanovenia je hlavnou metódou určenia normálnej hodnoty v prípade dovozov z krajín s iným ako trhovým hospodárstvom metóda podobnej krajiny, teda „ceny alebo vytvorenej hodnoty v tretej krajine s trhovým hospodárstvom“ alebo „ceny z takejto tretej krajiny voči iným krajinám vrátane [Únie]“. V opačnom prípade, „ak toto nie je možné“, je definovaná subsidiárna metóda, podľa ktorej sa normálna hodnota určí „na inom odôvodnenom základe, vrátane ceny skutočne zaplatenej alebo bežne platenej v [Únii] za podobný výrobok, ktorá sa v prípade potreby riadne upraví tak, aby zahŕňala primerané ziskové rozpätie“. Z toho vyplýva, že právomoc posúdenia, ktorou disponuje Komisia pri výbere podobnej krajiny, jej neumožňuje odchýliť sa od požiadavky vybrať tretiu krajinu s trhovým hospodárstvom v prípade, že je to možné (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. marca 2012, GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, body
a
).
Podľa znenia článku 2 ods. 7 písm. a) druhého pododseku základného nariadenia vhodná tretia krajina s trhovým hospodárstvom sa vyberie vhodným spôsobom, pričom sa vezmú do úvahy spoľahlivé informácie dostupné v čase výberu. Komisii totiž prislúcha, aby sa s prihliadnutím na ukazujúce sa alternatívy pokúsila nájsť tretiu krajinu, kde sa cena podobného výrobku vytvára za podmienok čo najviac porovnateľných s podmienkami krajiny vývozu, pokiaľ ide o krajinu s trhovým hospodárstvom (pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. marca 2012, GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, bod
).
V rámci súdneho preskúmania výkonu právomoci posúdenia, ktorú má Komisia, pokiaľ ide o výber podobnej krajiny, treba najmä overiť, či táto inštitúcia neopomenula zohľadniť základné skutočnosti s cieľom stanoviť adekvátnu povahu vybratej krajiny a či skutočnosti uvedené v spise boli preskúmané s náležitou starostlivosťou vyžadovanou na to, aby sa dalo konštatovať, že normálna hodnota bola určená vhodným spôsobom a nie neprimerane (rozsudky z 22. októbra 1991, Nölle,
C‑16/90
,
EU:C:1991:402
, body
a
, ako aj z 22. marca 2012, GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, bod
).
V prejednávanej veci Všeobecný súd v bodoch 112 až 114 napadnutého rozsudku zdôraznil, že tak zo sporného nariadenia, ako aj z vysvetlení poskytnutých Komisiou vyplýva, že po prvé údaje predložené japonským výrobcom neboli spoľahlivé najmä z dôvodu, že jeho ziskové marže sa značne a bezdôvodne líšili podľa typu a významu kupujúceho, po druhé, že hoci všetky domáce predaje tohto výrobcu boli rentabilné, všetky predaje na vývoz boli jednoznačne stratové, a po tretie, že dotknutí účastníci, medzi nimi Changmao, mali po predbežných zisteniach obavy z dôvodu, že Japonsko sa vybralo ako podobná krajina.
Práve vzhľadom na tieto okolnosti, z ktorých prvú a tretiu spoločnosť Changmao nespochybňuje, Všeobecný súd v bodoch 115 a 116 napadnutého rozsudku konštatoval, že Komisia neporušila článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia tým, že použila údaje výrobného odvetvia Únie na účely určenia normálnej hodnoty dotknutého výrobku, keďže informácie dostupné v čase výberu neboli spoľahlivé a mohli viesť k nevhodnému a neprimeranému výberu podobnej krajiny.
V tom istom kontexte Všeobecný súd v bodoch 128 a 129 napadnutého rozsudku rozhodol, že Komisii nemožno vytýkať, že by nekonala s náležitou starostlivosťou. Všeobecný súd dospel k tomuto záveru vzhľadom na všetky skutkové okolnosti uvedené v bodoch 120 až 124 a 127 tohto rozsudku, ktoré Changmao nespochybnila. Tieto dôkazy sa týkajú obmedzeného počtu krajín vyrábajúcich aspartám, priebehu prešetrovania Komisie a pripomienok, ktoré Komisia mohla získať.
Všeobecný súd sa tým nedopustil žiadneho nesprávneho právneho posúdenia.
Je pravda, ako tvrdí Changmao, že Komisia môže určiť normálnu hodnotu na akomkoľvek inom odôvodnenom základe podľa článku 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia len v prípade nemožnosti použiť metódu podobnej krajiny, ktorej rozsah bol pripomenutý v bode 98 tohto rozsudku.
Na rozdiel od toho, čo tvrdí Changmao, však z toho nevyplýva, že Komisia bola za okolností prejednávanej veci povinná vyžiadať si podrobné informácie o vývozných transakciách od japonského výrobcu.
Za týchto okolností a vzhľadom na nedôveryhodnosť podrobných informácií poskytnutých týmto výrobcom v súvislosti s jeho predajom na dovoz, ako aj na zjednodušenejšie informácie poskytnuté v súvislosti s jeho predajom na vývoz totiž nebolo ani nevhodné, ani neprimerané, aby Komisia určila normálnu hodnotu na inom odôvodnenom základe v súlade s článkom 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia a judikatúrou Súdneho dvora citovanou v bodoch 99 a 100 tohto rozsudku. Komisia tak mohla postupovať bez toho, aby najprv požiadala o podrobnejšie informácie týkajúce sa tohto predaja na vývoz.
Všeobecný súd sa teda nedopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 115 a 116 napadnutého rozsudku v podstate rozhodol, že Komisia neporušila článok 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia tým, že na účely stanovenia normálnej hodnoty dotknutého výrobku použila údaje výrobného odvetvia Únie, a to aj bez toho, aby predtým požiadala o podrobné informácie japonského výrobcu o predajoch na vývoz.
Okolnosť, že Všeobecný súd v bode 113 napadnutého rozsudku vo všeobecnosti konštatoval, že podľa vysvetlení Komisie z tabuľky predloženej japonským výrobcom vyplýva, že „všetky predaje [tohto výrobcu] na vývoz boli zjavne stratové“, hoci, ako správne uvádza Changmao, podľa týchto vysvetlení tieto predaje „posudzované celkovo“ boli stratové, nemôže sama osebe vyvrátiť záver vyvodený v predchádzajúcom bode. Táto nepresnosť bodu 113 tohto rozsudku totiž nič nemení na úvahe, podľa ktorej údaje predložené japonským výrobcom neboli celkovo spoľahlivé. Práve vzhľadom na túto úvahu mohla Komisia za okolností uvedených Všeobecným súdom vykonať stanovenie normálnej hodnoty na základe údajov Únie.
V druhom rade okrem skutočnosti, že Všeobecný súd sa v bode 125 napadnutého rozsudku vôbec nevyjadril k článku 6 ods. 8 nariadenia 2016/1036, spoločnosť Changmao uvádza tvrdenie o porušení tohto ustanovenia po prvýkrát až v štádiu odvolania. V súlade s judikatúrou citovanou v bode 78 tohto rozsudku je teda toto tvrdenie neprípustné.
V treťom rade treba konštatovať, že body 117 a 118 napadnutého rozsudku uvádzajú nadbytočný dôvod na to, aby Všeobecný súd zamietol druhý žalobný dôvod v prvostupňovom konaní. Tento dôvod sa totiž na jednej strane uvádza slovným spojením „okrem toho“. Na druhej strane Všeobecný súd týmto dôvodom v podstate zamietol ako neúčinné tvrdenie spoločnosti Changmao, podľa ktorého Komisia mala uprednostniť použitie vývozných cien výrobcu z podobnej krajiny, keďže toto tvrdenie už bolo zamietnuté ako nedôvodné v bode 116 napadnutého rozsudku.
Z toho vyplýva, že tvrdenia spoločnosti Changmao smerujúce proti bodom 117 a 118 napadnutého rozsudku sú neúčinné.
Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné zamietnuť druhý odvolací dôvod ako čiastočne neprípustný, čiastočne nedôvodný a čiastočne neúčinný.
3.

O treťom odvolacom dôvode
a)

Argumentácia účastníkov konania
Svojím tretím odvolacím dôvodom Changmao kritizuje body 141 až 144, 152, 153 a 155 až 162 napadnutého rozsudku. V týchto bodoch údajne Všeobecný súd nesprávne rozhodol, že Komisia zamietnutím žiadostí o úpravy, ktoré Changmao predložila na účely výpočtu dumpingového rozpätia, neporušila ani článok 2 ods. 10 a článok 9 ods. 4 základného nariadenia, ani článok 2.4 antidumpingovej dohody. Tento odvolací dôvod sa delí na tri časti.
1)

O prvej časti
Prvou časťou svojho tretieho odvolacieho dôvodu Changmao tvrdí, že Všeobecný súd „skresl[il] skutkové okolnosti, pokiaľ ide o pojem dôkazu“.
Changmao tvrdí, že v priebehu prešetrovania požiadala Komisiu, aby vykonala úpravy cien podľa článku 2 ods. 10 písm. a), b), e) až h) a k) základného nariadenia, keďže porovnateľnosť cien Únie použitých na určenie normálnej hodnoty a vývoznej ceny bola ovplyvnená rozdielmi týkajúcimi sa procesu výroby aspartámu, požiadavkami právnej úpravy, službami po predaji, nákladmi na energie, cenou práce, prístupom k surovinám, platbami za patent a know‑how, nákladmi na balenie, ako aj na námornú prepravu, poistením, manipulačnými nákladmi, bankovými nákladmi a nákladmi na úver.
Komisia odmietla všetky požadované úpravy, ktoré by viedli k zvýšeniu vývozných cien alebo zníženiu normálnej hodnoty z dôvodu, že Changmao nepreukázala, „že kupujúci systematicky platia rozdielne ceny na domácom trhu z dôvodu rozdielov medzi týmito faktormi“. Naopak vykonala úpravy, ktoré v neprospech spoločnosti Changmao viedli k zníženiu vývozných cien a zvýšeniu normálnej hodnoty bez toho, aby vyžadovala takýto dôkaz, čím vykonala svojvoľné rozlišovanie.
Na rozdiel od toho, ako Všeobecný súd rozhodol v bodoch 141 až 144 napadnutého rozsudku tým, že skreslil skutkové okolnosti, Changmao sa domnieva, že predložila dôkazy na podporu požadovaných úprav. Identifikovala totiž a uviedla všetky faktory ovplyvňujúce porovnateľnosť cien a preukázala, že každý z týchto faktorov mal vplyv na ceny.
Dôkazy predložené spoločnosťou Changmao sa navyše zhodujú s konštatovaniami Komisie uvedenými v odôvodnení 80 dočasného nariadenia a v odôvodnení 76 sporného nariadenia, podľa ktorých bol vážený priemer cien výrobného odvetvia Únie podľa typu aspartámu počas obdobia prešetrovania o 21,1 % vyšší než ceny porovnateľných typov dovezených výrobkov.
Changmao okrem toho nemohla poskytnúť dôkazy, ktoré boli nevyhnutné vzhľadom na prístup zvolený Všeobecným súdom, keďže išlo o dôverné dokumenty, ku ktorým nemala prístup. Naopak, Komisia mohla mať prístup k týmto údajom.
Komisia sa domnieva, že tieto tvrdenia, ktoré sa v podstate týkajú správneho konania, nie sú v štádiu odvolania relevantné. Podľa nej je prvá časť tretieho odvolacieho dôvodu čiastočne neprípustná a čiastočne nedôvodná.
2)

O druhej časti
Druhá časť tretieho odvolacieho dôvodu spoločnosti Changmao obsahuje dve výhrady založené v uvedenom poradí na dvoch nesprávnych právnych posúdeniach, ktorých sa mal dopustiť Všeobecný súd.
Prvou výhradou Changmao Všeobecnému súdu vytýka, že v bodoch 151 a 153 napadnutého rozsudku vychádzal z nesprávneho výkladu článku 2 ods. 10 základného nariadenia, keď nezohľadnil skutočnosť, že podľa orgánu na urovnávanie sporov WTO vývozca, ktorému nebol priznaný ŠTH, musí čo najkonštruktívnejšie preukázať skutočnosti, ktoré si vyžadujú úpravu, zatiaľ čo Komisia musí posúdiť a priznať požadované úpravy prostredníctvom neskreslených zdrojov údajov z trhu.
V prejednávanej veci Changmao nezaložila svoju žiadosť o úpravy na svojich vlastných výrobných nákladoch v Číne, na rozdiel od toho, čo uviedol Všeobecný súd v bode 151 napadnutého rozsudku tým, že nesprávne spojil dôkazy, ktoré predložila a podľa ktorých rozdiely v nákladoch ovplyvnili porovnateľnosť cien, so skutočnosťou, že náklady boli v Číne skreslené. Komisia sa mala usilovať získať od výrobcu Únie údaje potrebné na vykonanie požadovaných úprav a vyhodnotiť rozdiely v Únii v nákladoch na suroviny, vo výrobnom postupe, rozdiely súvisiace s dodržiavaním právnej úpravy, v nákladnej doprave a poistení, ako aj v dovozných poplatkoch, poplatkoch za patent a v balení.
V tejto súvislosti Changmao zastáva názor, že okolnosti prejednávanej veci sa podstatne odlišujú od okolností vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 29. júla 2019, Shanxi Taigang Stainless Steel/Komisia (
C‑436/18 P
,
EU:C:2019:643
).
Changmao sa opiera o článok 2.4 antidumpingovej dohody a dodáva, že normálna hodnota a vývozná cena musia byť vždy predmetom spravodlivého porovnania, a to aj vtedy, keď sa normálna hodnota určí na základe tretej krajiny s trhovým hospodárstvom a ak bol dotknutému vývozcovi zamietnutý ŠTH. Požadovať od takého vývozcu, akým je Changmao, aby preukázala, že kupujúci systematicky platia rozdielne ceny na domácom trhu z dôvodu údajných rozdielov vo výrobných nákladoch, bráni akejkoľvek úprave z tohto dôvodu. Tento nesprávny prístup Komisie a Všeobecného súdu je v rozpore s právom WTO, judikatúrou súdov Únie, ako aj praxou inštitúcií Únie.
Druhou výhradou Changmao tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne rozhodol, že článok 2 ods. 10 základného nariadenia podmieňuje úpravy tým, že kupujúci systematicky platia rozdielne ceny na domácom trhu z dôvodu rozdielov medzi faktormi. Takáto podmienka je stanovená len osobitným spôsobom v článku 2 ods. 10 písm. k) tohto nariadenia, ale nie všeobecne v článku 2 ods. 10 písm. a) až j) uvedeného nariadenia. Túto podmienku nevyžaduje článok 2.4 antidumpingovej dohody, podľa ktorého dôkazné bremeno uložené dotknutým stranám nesmie byť neprimerané. Uvedená podmienka pritom ukladá vývozcom, ktorí nepochádzajú z trhového hospodárstva, neprimerané dôkazné bremeno, pretože takíto vývozcovia nemajú k dispozícii údaje výrobcu z podobnej krajiny použité na účely stanovenia normálnej hodnoty.
Changmao vo svojej replike spresňuje, že pred Všeobecným súdom sa odvolávala na právo WTO, ako to vyplýva z bodov 31 a 33 a z poznámok pod čiarou 24 až 26 repliky podanej v prvostupňovom konaní.
Komisia navrhuje, aby sa všetky tieto tvrdenia odmietli. Prvá výhrada, ktorá smeruje k spochybneniu bodov 151 až 153 napadnutého rozsudku z hľadiska práva WTO, je neprípustná a v každom prípade nedôvodná. Druhá výhrada je nedôvodná.
3)

O tretej časti
Treťou časťou svojho tretieho odvolacieho dôvodu Changmao v prvom rade kritizuje body 155 až 160 napadnutého rozsudku. Úvahy Všeobecného súdu nachádzajúce sa v týchto bodoch obsahujú procesné chyby a porušenia jej práva na obhajobu, ako aj povinností riadnej správy vecí verejných a náležitej starostlivosti Komisie. V tomto kontexte Všeobecný súd tiež porušil článok 20 ods. 2 a 4 nariadenia 2016/1036, ako aj články 6.2, 6.4, 12.2.1 a 12.2.2 antidumpingovej dohody.
Podľa spoločnosti Changmao vzhľadom na tieto ustanovenia bod 155 napadnutého rozsudku obsahuje vadu, keďže Komisia jej neuviedla dôvod, ktorý by ospravedlňoval zamietnutie dôkazov týkajúcich sa rozdielov vo fyzických vlastnostiach výrobkov výrobcu Únie spôsobených rozdielmi v požiadavkách právnej úpravy. Navyše v rozpore s článkom 6.4 antidumpingovej dohody jej Komisia poskytla lehotu len desať dní na predloženie svojich pripomienok k zmene výberu podobného výrobcu, ku ktorej došlo v neskorom štádiu konania. Výrobca z Únie poskytol nedostatočné informácie.
V druhom rade Changmao kritizuje bod 207 napadnutého rozsudku, v ktorom Všeobecný súd nesprávne odmietol prijať opatrenia na zabezpečenie priebehu konania alebo nariadiť dokazovanie, ktoré požadovala v súvislosti s jej dôvodom týkajúcim sa úprav a ktoré boli nevyhnutné na jej účinnú súdnu ochranu.
Napokon s odkazom na článok 9 ods. 4 druhý pododsek základného nariadenia Changmao zdôrazňuje, že požadované úpravy umožnili znížiť jej dumpingové rozpätie na úroveň nižšiu ako rozpätie ujmy.
Komisia navrhuje zamietnuť túto tretiu časť ako čiastočne neprípustnú a čiastočne nedôvodnú.
b)

Posúdenie Súdnym dvorom
Pokiaľ ide o tretí odvolací dôvod, ktorý je založený na skreslení skutkových okolností, nesprávnom právnom posúdení a procesných chybách, treba najskôr preskúmať prvú časť a druhú výhradu druhej časti, ďalej tretiu časť a napokon prvú výhradu druhej časti.
1)

O prvej časti a druhej výhrade druhej časti
Touto časťou a touto výhradou Changmao v podstate vytýka Všeobecnému súdu, že v bodoch 141 až 144 napadnutého rozsudku pri preskúmaní jej tvrdení smerujúcich k spochybneniu zamietnutia úprav, ktoré požadovala podľa článku 2 ods. 10 základného nariadenia, zo strany Komisie, skreslil skutkové okolnosti a dopustil sa nesprávneho právneho posúdenia.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že toto ustanovenie stanovuje, že v prípade, ak normálna hodnota a vývozná cena nemôžu byť predmetom spravodlivého porovnania, vo forme úprav sa zohľadnia rozdiely vo faktoroch, o ktorých sa tvrdí a preukáže, že ovplyvňujú ceny, a teda ich porovnateľnosť.
Podľa judikatúry Súdneho dvora tak zo znenia, ako aj zo štruktúry článku 2 ods. 10 základného nariadenia vyplýva, že úprava vývoznej ceny alebo normálnej hodnoty sa môže uskutočniť len s cieľom zohľadnenia rozdielov týkajúcich sa faktorov, ktoré ovplyvňujú obe ceny, a ktoré teda ovplyvňujú ich porovnateľnosť na účely zaručenia toho, že porovnanie sa uskutoční na tej istej úrovni obchodovania (pozri v tomto zmysle rozsudky zo 16. februára 2012, Rada a Komisia/Interpipe Niko Tube a Interpipe NTRP,
C‑191/09 P a C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, bod
, ako aj zo 4. mája 2017, RFA International/Komisia,
C‑239/15 P
, neuverejnený,
EU:C:2017:337
, bod
).
Z ustálenej judikatúry tiež vyplýva, že ak jeden účastník konania podľa článku 2 ods. 10 základného nariadenia žiada o úpravy určené na to, aby sa mohla porovnať normálna hodnota s vývoznými cenami s cieľom určiť dumpingové rozpätie, musí preukázať, že jeho žiadosť je odôvodnená. Dôkazné bremeno, že musia byť vykonané osobitné úpravy vymenované v článku 2 ods. 10 písm. a) až k) základného nariadenia, znášajú tie subjekty, ktoré sa ich chcú dovolávať, bez ohľadu na to, kto to je (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. februára 2012, Rada a Komisia/Interpipe Niko Tube a Interpipe NTRP,
C‑191/09 P a C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, body
a
). Z toho vyplýva, že účastníkovi konania, ktorý sa chce dovolávať takejto úpravy, prináleží preukázať, že faktor, na základe ktorého sa táto úprava žiada, môže ovplyvniť ceny, a teda ich porovnateľnosť.
V prejednávanej veci Všeobecný súd v bodoch 139 a 141 až 143 napadnutého rozsudku v podstate rozhodol, že spoločnosti Changmao prináležalo preukázať, že jej žiadosť o úpravy na základe článku 2 ods. 10 základného nariadenia bola odôvodnená a že rozdiely v nákladoch, ktoré uvádza, sa prejavovali v rozdieloch v cenách, pričom uviedol, že tento účastník konania nespochybnil konštatovanie uvedené v odôvodnení 49 sporného nariadenia, podľa ktorého nepredložila žiadny dôkaz na podporu svojej žiadosti o úpravy. V dôsledku toho Všeobecný súd v bode 144 tohto rozsudku rozhodol, že Changmao nemôže vytýkať Komisii, že porušila článok 2 ods. 10 základného nariadenia tým, že odmietla vykonať požadované úpravy na účely stanovenia dumpingového rozpätia.
Pri týchto posúdeniach nedošlo k žiadnemu nesprávnemu právnemu posúdeniu.
Po prvé na rozdiel od tvrdení spoločnosti Changmao Všeobecný súd správne v súlade so znením a štruktúrou článku 2 ods. 10 základného nariadenia, ako aj judikatúrou Súdneho dvora pripomenutou v bodoch 138 a 139 tohto rozsudku rozhodol, že spoločnosti Changmao prináležalo, aby na podporu svojej žiadosti o úpravu preukázala, že údajné rozdiely v nákladoch mohli ovplyvniť ceny, a teda ich porovnateľnosť.
Po druhé, keďže sa zdá, že Changmao svojimi tvrdeniami zhrnutými v bodoch 116 a 117 tohto rozsudku tvrdí, že na rozdiel od toho, ako rozhodol Všeobecný súd, skutočne predložila dôkaz o tom, že jej žiadosti o úpravy na základe článku 2 ods. 10 základného nariadenia boli odôvodnené, jej argumentácia v skutočnosti znamená, že žiada Súdny dvor, aby vykonal nové posúdenie skutkového stavu a dôkazov. Vzhľadom na to, že neexistuje žiadny dôkaz, a dokonca ani tvrdenie, že došlo k skresleniu týchto skutkových okolností a dôkazov, je táto argumentácia neprípustná v súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora pripomenutou v bode 73 tohto rozsudku.
Na druhej strane v rozsahu, v akom sa zdá, že Changmao tvrdí, že Všeobecný súd nesprávne vyložil samotný pojem „dôkaz“, jej argumentácia vychádza zo zámeny medzi uvedením alebo tvrdením skutkových okolností podložených jednoduchými odhadmi na jednej strane a dôkazom o vecnej správnosti týchto okolností na druhej strane. Okrem toho, že pred Súdnym dvorom Changmao uvádza len jednoduché tvrdenia bez toho, aby ich podložila dôkazmi, ktoré by umožnili overiť a preukázať existenciu údajných rozdielov v nákladoch, ako aj ich vplyv na porovnateľnosť cien v zmysle článku 2 ods. 10 základného nariadenia, tento účastník konania neidentifikuje nijaký dôkaz, ktorý by Všeobecný súd nezohľadnil alebo ktorý skreslil.
Po tretie Changmao sa nesprávne snaží odôvodniť svoje žiadosti o úpravy odôvodnením 76 sporného nariadenia, podľa ktorého Komisia konštatovala, že vážený priemer cien výrobného odvetvia Únie podľa typu aspartámu bol o 21,1 % vyšší ako ceny porovnateľných typov dovezených výrobkov. Tento cenový rozdiel totiž odráža rozpätie podhodnotenia a je súčasťou určenia existencie značnej ujmy utrpenej výrobným odvetvím Únie. Naopak, ako uviedol generálny advokát v bode 151 svojich návrhov, z tohto odôvodnenia vôbec nevyplýva, že toto rozpätie podhodnotenia bolo spôsobené rozdielmi vo výrobných nákladoch.
Vzhľadom na vyššie uvedené treba prvú časť, ako aj druhú výhradu druhej časti tretieho odvolacieho dôvodu zamietnuť ako sčasti neprípustné a sčasti nedôvodné.
2)

O tretej časti
Treťou časťou svojho tretieho odvolacieho dôvodu Changmao spochybňuje body 155 až 160 a 207 napadnutého rozsudku z dôvodu, že Všeobecný súd tým, že odmietol jej tvrdenia vyplývajúce z neprimeraného dôkazného bremena, porušil jej právo na obhajobu, ako aj povinnosti riadnej správy vecí verejných a náležitej starostlivosti Komisie, rovnako ako aj články 6.2, 6.4, 12.2.1 a 12.2.2 antidumpingovej dohody, a tiež aj článok 20 ods. 2 a 4 nariadenia 2016/1036.
Na úvod treba konštatovať, že Changmao sa po prvýkrát dovoláva porušenia článkov 6.2, 6.4, 12.2.1 a 12.2.2 antidumpingovej dohody, ako aj článku 20 ods. 2 a 4 nariadenia 2016/1036 v štádiu odvolania. Z toho vyplýva, ako uviedol generálny advokát v bodoch 124 a 125 svojich návrhov, že v súlade s judikatúrou pripomenutou v bode 78 tohto rozsudku je tretia časť neprípustná v rozsahu, v akom je založená na údajnom porušení týchto ustanovení.
Pokiaľ ide o meritum veci, po prvé Changmao v podstate tvrdí, že Všeobecný súd jej v bodoch 155 až 160 napadnutého rozsudku uložil neprimerané dôkazné bremeno, čím porušil právo spoločnosti Changmao na obhajobu, povinnosť náležitej starostlivosti, ktorú má Komisia, a zásadu riadnej správy vecí verejných.
V týchto bodoch Všeobecný súd zastával názor, že vzhľadom na údaje oznámené Komisiou počas prešetrovania a na dôkazné bremeno, ktoré znáša Changmao v rámci svojich žiadostí o úpravy, táto spoločnosť nemôže vytýkať Komisii, že jej uložila neprimerané dôkazné bremeno.
Na jednej strane na rozdiel od toho, čo zdá sa tvrdí Changmao, samotná okolnosť, že v prejednávanej veci bola normálna hodnota stanovená v súlade s článkom 2 ods. 7 písm. a) základného nariadenia na základe ceny, ktorá bola skutočne zaplatená alebo ktorá sa má zaplatiť v Únii, nemôže spôsobiť zmiernenie pravidla rozdelenia dôkazného bremena, ako vyplýva z článku 2 ods. 10 tohto rozsudku a judikatúry pripomenutej v bodoch 138 a 139 tohto rozsudku. Ako totiž zdôraznil generálny advokát v bode 140 svojich návrhov, toto pravidlo, podľa ktorého prináleží účastníkovi konania, ktorý žiada o úpravu na základe jedného z faktorov uvedených v článku 2 ods. 10 základného nariadenia, aby preukázal, že tento faktor môže ovplyvniť ceny, a teda ich porovnateľnosť, sa uplatňuje bez ohľadu na metódu, na základe ktorej bola normálna hodnota stanovená.
Na druhej strane Changmao tvrdí, že ak sa normálna hodnota určí na základe ceny, ktorá bola alebo sa má zaplatiť v Únii, vyvážajúci výrobca z krajiny, proti ktorému sa vedie prešetrovanie, nemôže plne vykonávať svoje právo na obhajobu, keďže nemá prístup k údajom výrobného odvetvia Únie, čo bol jej prípad v prejednávanej veci. Z konštatovaní Všeobecného súdu v bodoch 155 a 156 napadnutého rozsudku pritom výslovne vyplýva, že zo sporného nariadenia sa vyvodzuje, že Komisia poskytla čínskym vyvážajúcim výrobcom údaje týkajúce sa výrobcu z Únie a že Changmao sa mohla k týmto údajom vyjadriť. Na základe týchto konštatovaní, ktoré spoločnosť Changmao v rámci tohto odvolania ako také nespochybnila, Všeobecný súd mohol bez toho, aby sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, v bode 159 napadnutého rozsudku vyvodiť, že táto spoločnosť nemôže účinne vytýkať Komisii, že nekonala v súlade so zásadou riadnej správy vecí verejných a porušila jej právo na obhajobu tým, že jej uložila neprimerané dôkazné bremeno.
Preto treba zamietnuť ako nedôvodné tvrdenia, ktoré uviedla Changmao na podporu tretej časti svojho tretieho odvolacieho dôvodu založené na tom, že body 155 až 160 napadnutého rozsudku obsahujú chyby týkajúce sa práva na obhajobu, povinnosti náležitej starostlivosti prináležiacej Komisii a zásady riadnej správy vecí verejných.
V druhom rade Changmao kritizuje bod 207 napadnutého rozsudku v rozsahu, v akom ním Všeobecný súd nesprávne odmietol prijať opatrenia na zabezpečenie priebehu konania alebo na vykonanie dokazovania, ktoré požadovala.
V tomto bode napadnutého rozsudku Všeobecný súd zamietol žalobu, ktorú podala Changmao v prvostupňovom konaní, „bez toho, aby bolo potrebné vyhovieť návrhom na opatrenia na zabezpečenie priebehu konania a na vykonanie dokazovania, ktoré predložila [Changmao]“.
Treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora len Všeobecný súd rozhoduje o prípadnej potrebe doplniť informácie, ktorými disponuje vo veciach, o ktorých rozhoduje (rozsudky z 10. júla 2001, Ismeri Europa/Dvor audítorov,
C‑315/99 P
,
EU:C:2001:391
, bod
, a z 22. októbra 2020, Silver Plastics a Johannes Reifenhäuser/Komisia,
C‑702/19 P
,
EU:C:2020:857
, bod
).
Changmao preto nemôže v štádiu tohto odvolania účinne napádať rozhodnutie Všeobecného súdu o neprijatí opatrení na zabezpečenie priebehu konania a na vykonanie dokazovania, ktorých prijatie navrhla vo svojich písomnostiach pred Všeobecným súdom.
Z toho vyplýva, že tretiu časť tretieho odvolacieho dôvodu treba zamietnuť ako čiastočne neprípustnú a čiastočne nedôvodnú.
3)

O prvej výhrade druhej časti
Touto výhradou Changmao vytýka Všeobecnému súdu, že sa v bodoch 151 až 153 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia.
V týchto bodoch Všeobecný súd spresnil, že keďže „v každom prípade“ Changmao nemá nárok na ŠTH, údaje, ktoré sa jej týkajú, nemožno zohľadniť na základe úprav v zmysle článku 2 ods. 10 základného nariadenia, ktorý nemožno použiť s cieľom zbaviť článok 2 ods. 7 písm. a) tohto nariadenia účinku.
Z výrazu „v každom prípade“ vyplýva, že úvahy uvedené v týchto bodoch napadnutého rozsudku predstavujú nadbytočný dôvod.
Z analýzy prvej a tretej časti, ako aj z druhej výhrady druhej časti tohto odvolacieho dôvodu pritom vyplýva, že spoločnosti Changmao sa nepodarilo preukázať, že hlavný dôvod uvedený najmä v bodoch 141 a 144 napadnutého rozsudku v spojení s jeho bodmi 155 až 160 obsahuje nesprávne právne posúdenie.
Z toho vyplýva, ako uviedol generálny advokát v bodoch 186 a 187 svojich návrhov, že túto výhradu treba zamietnuť ako neúčinnú bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o jej prípustnosti.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba tretí žalobný dôvod zamietnuť v celom jeho rozsahu.
4.

O štvrtom odvolacom dôvode
a)

Argumentácia účastníkov konania
Svojím štvrtým odvolacím dôvodom Changmao vytýka Všeobecnému súdu, že sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia a skreslenia skutkových okolností, keď v bodoch 148 a 150 napadnutého rozsudku rozhodol, že Komisia nebola povinná vykonať úpravy stanovené v článku 2 ods. 10 základného nariadenia na účely určenia ujmy a že týmto odôvodnením odmietol jej tvrdenia založené na porušení článku 3 ods. 2 a 3, článku 9 ods. 4 tohto nariadenia, zásady riadnej správy vecí verejných a povinnosti starostlivosti.
Changmao z judikatúry Všeobecného súdu vyvodzuje, že určenie existencie ujmy, ktorú utrpelo výrobné odvetvie Únie podľa článku 3 ods. 2 uvedeného nariadenia, vyžaduje spravodlivé porovnanie medzi vývoznou cenou a cenou, ktorú získalo, alebo ktorú malo získať výrobné odvetvie Únie pri predaji uskutočnenom na území Únie. Na účely spravodlivého porovnania by sa ceny mali porovnať na rovnakej úrovni obchodovania vrátane všetkých nákladov súvisiacich s úrovňami obchodovania, ktoré treba zohľadniť.
V rámci týchto úprav je potrebné zohľadniť rozdiely v nákladoch medzi výrobným odvetvím Únie a vývozcami vyplývajúce zo služieb po predaji poskytovaných výlučne výrobným odvetvím Únie, z obalov, z patentových poplatkov alebo know‑how. Praxou Komisie je poskytnúť takéto úpravy znížením cien a nákladov na predaj výrobného odvetvia Únie v nevyhnutnom rozsahu.
Uvedené úpravy by preto mohli byť priznané na základe článku 2 ods. 10 písm. f) a h) základného nariadenia, ako aj podľa článku 3 ods. 2 tohto nariadenia.
Všeobecný súd sa teda dopustil nesprávneho právneho posúdenia, keď v bodoch 148 a 150 napadnutého rozsudku potvrdil odmietnutie Komisie vykonať úpravy, ktoré požadovala spoločnosť Changmao, na účely určenia existencie ujmy, pričom to podporila dôkazmi. Všeobecný súd tiež nesprávne rozhodol, že Komisia neporušila zásadu riadnej správy vecí verejných a konala s požadovanou starostlivosťou. Podľa spoločnosti Changmao, ak by požadované úpravy boli vykonané, Komisia by nemohla konštatovať existenciu ujmy, alebo by prinajmenšom dospela k záveru, že existuje nižšie rozpätie ujmy. Všeobecný súd sa preto dopustil nesprávneho právneho posúdenia aj tým, že rozhodol, že prístup Komisie neporušoval článok 9 ods. 4 základného nariadenia.
Komisia navrhuje zamietnuť všetky tieto tvrdenia ako neprípustné alebo neúčinné a v každom prípade nedôvodné.
b)

Posúdenie Súdnym dvorom
Svojím štvrtým odvolacím dôvodom Changmao vytýka Všeobecnému súdu, že sa v bodoch 148 a 150 napadnutého rozsudku dopustil nesprávneho právneho posúdenia.
V týchto bodoch Všeobecný súd rozhodol, že článok 3 ods. 2 a 3, ako aj článok 9 ods. 4 základného nariadenia nevyžadujú, aby Komisia na účely určenia existencie ujmy pristúpila k úpravám stanoveným v článku 2 ods. 10 tohto nariadenia, takže Changmao nemôže vytýkať Komisii, že porušila toto posledné uvedené ustanovenie tým, že odmietla vykonať úpravy požadované na účely určenia existencie ujmy.
Changmao v podstate tvrdí, že určenie existencie ujmy v súlade s článkom 3 ods. 2 základného nariadenia predpokladá vykonanie úprav podobných tým, ktoré sú stanovené v článku 2 ods. 10 tohto nariadenia, ak sú potrebné na uskutočnenie spravodlivého porovnania, teda porovnania vykonaného na rovnakej úrovni obchodovania, medzi vývoznou cenou a cenou, ktorú získalo alebo malo získať výrobné odvetvie Únie.
No aj za predpokladu, ako tvrdí Changmao, že článok 3 ods. 2 základného nariadenia predpokladá napriek jeho zneniu povinnosť Komisie vykonať pri určovaní existencie ujmy takéto úpravy, treba dospieť k záveru, podobne ako to urobil generálny advokát v bode 206 svojich návrhov a analogicky s judikatúrou pripomenutou v bode 139 tohto rozsudku, že by to znamenalo, že účastník konania, ktorý sa dovoláva úprav, má predložiť dôkaz o ich dôvodnosti.
Na jednej strane je nesporné, že Changmao v podstate požaduje rovnaké úpravy tak na účely určenia existencie dumpingu, ako aj existencie ujmy. Tieto úpravy boli navyše pred Všeobecným súdom preskúmané v jedinom žalobnom dôvode. Ako však vyplýva z bodov 140 a 142 až 146 tohto rozsudku, Všeobecný súd v rámci svojej zvrchovanej právomoci posúdenia skutkových okolností a bez toho, aby sa dopustil nesprávneho právneho posúdenia, rozhodol, že Changmao nepredložila dôkaz, že tieto úpravy boli nevyhnutné.
Na druhej strane Komisia zamietla žiadosti o úpravy na účely určenia existencie ujmy z dôvodu uvedeného v odôvodnení 70 sporného nariadenia, že prešetrovanie „zistilo, že neexistuje kvalitatívny ani žiaden iný rozdiel medzi príslušným výrobkom a podobným výrobkom, ktorý by bol systematicky zohľadnený v cenách“. Ako uviedol generálny advokát v bode 207 svojich návrhov, Všeobecný súd v podstate potvrdil tento dôvod. Changmao však tento bod kritizuje len v rámci tretej výhrady tretieho odvolacieho dôvodu, ktorá bola zamietnutá v bode 164 tohto rozsudku.
Za týchto podmienok treba štvrtý odvolací dôvod zamietnuť ako neúčinný bez toho, aby bolo potrebné určiť, či Komisia pri určovaní existencie ujmy podľa článku 3 ods. 2 základného nariadenia môže, alebo dokonca musí vykonať úpravy s cieľom zabezpečiť porovnanie cien na rovnakej úrovni obchodovania.
5.

O piatom odvolacom dôvode
a)

Argumentácia účastníkov konania
Svojím piatym odvolacím dôvodom Changmao tvrdí, že body 187, 189 až 191, 194, 200, 201 a 203 až 206 napadnutého rozsudku sú postihnuté nesprávnym právnym posúdením a skreslením skutkových okolností.
Tento žalobný dôvod je založený na predpoklade, že výrobca z Únie a jeho dodávatelia surovín, teda japonskí výrobca a dodávatelia v Únii, ktorí sú 100 % dcérskymi spoločnosťami tohto výrobcu, patrili do jedinej hospodárskej a sociálnej jednotky. Changmao z toho vyvodzuje, že ceny zaplatené výrobcom z Únie za nákup surovín boli cenami uplatňovanými medzi prepojenými stranami a že zaťažovali výrobné náklady tohto výrobcu, ako aj jeho predajné ceny.
Z článku 2 ods. 7 písm. a) a článku 3 základného nariadenia pritom vyplýva, že na účely určenia existencie dumpingu a ujmy je Komisia povinná uistiť sa, opierajúc sa o dôkazy, že použité ceny sú spoľahlivé a neskreslené. Článok 6 ods. 8 nariadenia 2016/1036 vyžaduje, aby Komisia v rámci možností využívala údaje spolupracujúcich strán. Prináleží však dodávateľom, aby predložili dôkazy o tom, že ceny ich surovín predávaných prepojeným stranám v Únii sú trhové ceny.
Na rozdiel od prístupu, ktorý zaujal Všeobecný súd v bodoch 187, 200, 201 a 203 až 206 napadnutého rozsudku, bežná prax Komisie vyžaduje od dotknutých osôb, ktoré spolupracujú, ako je výrobné odvetvie Únie, aby predložili dotazníky pre svojich dodávateľov, ktorí sú prepojenými osobami mimo Únie a v rámci Únie. Changmao spochybnila cenu surovín stanovenú Komisiou.
Všeobecný súd sa tiež dopustil nesprávneho posúdenia v bode 191 napadnutého rozsudku, v ktorom sa domnieval, že Komisia dodržala zásadu riadnej správy vecí verejných a vychádzala z dôkazov na účely konštatovania, že ceny suroviny uplatňované dodávateľmi vo vzťahu k prepojenému výrobcovi v Únii spĺňali trhové podmienky. Podľa spoločnosti Changmao Komisia neoverila presnosť a spoľahlivosť informácií, ktoré v tejto súvislosti vyvodila zo všeobecnej správy vypracovanej čínskou spoločnosťou o cenách surovín v Číne, aby sa uistila, že tieto informácie predstavujú pozitívne a objektívne dôkazy. Tieto skutočnosti však nestačia na uistenie sa, že ceny uplatňované týmito dodávateľmi boli skutočne trhovými cenami. Komisia mohla požiadať výrobcu z Únie, aby vyplnil podrobný dotazník o týchto cenách a overiť odpovede.
Táto povinnosť overenia existuje nezávisle od dôkazov alebo žiadostí dotknutých strán. Bod 206 napadnutého rozsudku je teda nesprávny.
Changmao dodáva, že rozsudok z 23. septembra 2015, Hüpeden/Rada a Komisia (
T‑206/14
, neuverejnený,
EU:T:2015:672
), spomenutý v bodoch 187 a 203 napadnutého rozsudku, nie je relevantný, pretože vec, v ktorej bol vydaný, sa netýkala výkonu svojej právomoci voľnej úvahy zo strany Komisie, pokiaľ ide o existenciu dumpingu a ujmy vo svetle zásady riadnej správy vecí verejných a povinnosti náležitej starostlivosti.
Komisia odpovedá, že tento žalobný dôvod je neprípustný a v každom prípade nedôvodný.
b)

Posúdenie Súdnym dvorom
Podľa článku 169 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora v právnych dôvodoch a právnych tvrdeniach sa presne označia časti odôvodnenia rozhodnutia Všeobecného súdu, ktoré sa napádajú. Podľa ustálenej judikatúry sa však v odvolaní musí presne uviesť, ktoré časti rozsudku, ktorého zrušenie sa navrhuje, sa napádajú, ako aj právne tvrdenia, ktoré tento návrh osobitným spôsobom podporujú, pod hrozbou neprípustnosti odvolania alebo dotknutého odvolacieho dôvodu (rozsudok z 20. septembra 2018, Agria Polska a i./Komisia,
C‑373/17 P
,
EU:C:2018:756
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Odvolací dôvod, ktorého argumentácia nie je dostatočne jasná a presná na to, aby mohol Súdny dvor uskutočniť preskúmanie zákonnosti, nezodpovedá týmto požiadavkám najmä preto, že podstatné okolnosti, na ktorých je tento odvolací dôvod založený, koherentne a zrozumiteľne nevyplývajú zo samotného znenia tohto odvolania, ktoré je v tejto súvislosti formulované nejasne a nejednoznačne (rozsudok z 10. júla 2014, Telefónica a Telefónica de España/Komisia,
C‑295/12 P
,
EU:C:2014:2062
, bod
a citovaná judikatúra, ako aj uznesenie z 29. júna 2016, Ombudsman/Staelen,
C‑337/15 P
, neuverejnené,
EU:C:2016:670
, bod
).
Hoci Changmao presne identifikuje body napadnutého rozsudku, ktoré má v úmysle kritizovať svojím piatym odvolacím dôvodom, neuvádza presne a konkrétne nesprávne právne posúdenia, ktorých sa údajne dopustil Všeobecný súd.
Navyše sa nezdá, že by Changmao tvrdeniami predloženými v rámci tohto odvolacieho dôvodu spochybňovala odôvodnenie napadnutého rozsudku. Naopak, zdá sa, že tieto tvrdenia v podstate smerujú k spochybneniu postupu Komisie v konaní, ktoré viedlo k prijatiu sporného nariadenia.
Z uvedeného vyplýva, že piaty odvolací dôvod je neprípustný.
Keďže žiadnemu z odvolacích dôvodov uvádzaných spoločnosťou Changmao na podporu jej odvolania nebolo možné vyhovieť, treba zamietnuť toto odvolanie v plnom rozsahu.
O trovách
Podľa článku 138 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora uplatniteľného na základe článku 184 ods. 1 tohto rokovacieho poriadku na konanie o odvolaní je účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
Vzhľadom na to, že Komisia navrhla uložiť Changmao povinnosť nahradiť trovy konania a vzhľadom na skutočnosť, že Changmao nemala vo svojich dôvodoch úspech, je opodstatnené rozhodnúť tak, že Changmao znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vznikli Komisii.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

1.
Odvolanie sa zamieta.

2.
Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania vynaložené Európskou komisiou.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.