CELEX: 62020CJ0466
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Prekių ženklai
Direktyva 2008/95/EB
9 straipsnis
Reglamentas (EB) Nr. 207/2009
54, 110 ir 111 straipsniai
Teisės panaikinimas dėl neprieštaravimo
Sąvoka „neprieštaravimas“
Naikinamojo termino eigos nutrūkimas
Įspėjimas
Naikinamojo termino eigos nutrūkimo data pareiškus ieškinį teisme
Teisės panaikinimo pasekmės
Reikalavimai atlyginti žalą, pateikti informaciją ir sunaikinti prekes

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/95/EB valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (
OL L 299, 2008, p. 25
), 9 straipsnio ir 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 78, 2009, p. 1
) 54 ir 111 straipsnių išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant HEITEC AG (toliau –
Heitec
) ginčą su
HEITECH Promotion GmbH
(toliau –
Heitech
) ir RW dėl to, kad pastarieji naudojo įmonės pavadinimą
HEITECH Promotion GmbH
ir prekių ženklus, kuriuose yra žodinis dėmuo „heitech“.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 2008/95
Direktyvos 2008/95 12 konstatuojamoje dalyje buvo nustatyta:
„Siekiant užtikrinti teisinį tikrumą ir neteisingai nepažeisti ankstesnio prekių ženklo savininko interesų, svarbu numatyti, kad jis negali reikalauti registracijos pripažinimo negaliojančia ir prieštarauti vėlesnių už jo turimų prekių ženklų, apie kuriuos jis žinojo pakankamai ilgą laiką ir jų naudojimui neprieštaravo, naudojimui, išskyrus atvejus, kai paraiška vėlesniems prekių ženklams buvo pateikta turint nesąžiningų ketinimų.“
Šios direktyvos 4 straipsnyje „Kiti atsisakymo registruoti ar negaliojimo pagrindai, susiję su prieštaravimu ankstesnėms teisėms“ buvo numatyta:
„1.   Prekių ženklas neregistruojamas arba, jeigu įregistruotas, registracija gali būti pripažinta negaliojančia:
a)
jeigu jis yra tapatus ankstesniam prekių ženklui, o prekės ir paslaugos, kurioms jis yra pareikštas įregistruoti arba yra įregistruotas, yra tapačios prekėms arba paslaugoms, kurioms ankstesnis prekių ženklas yra saugomas;
b)
jeigu dėl savo tapatumo ar panašumo į ankstesnį prekių ženklą ir dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, tapatumo ar panašumo yra egzistuoja galimybė suklaidinti dalį visuomenės; suklaidinimo galimybė apima galimybę jį susieti su ankstesniu prekių ženklu.
2.   1 dalyje nurodyti „ankstesni prekių ženklai“ reiškia:
a)
toliau išvardytus prekių ženklus, kurių paraiškos įregistruoti padavimo data yra ankstesnė už paraiškos įregistruoti kitą ženklą padavimo datą, prireikus atsižvelgiant į jiems prašomą suteikti prioritetą:
i)
[Europos Sąjungos] prekių ženklus;
ii)
valstybėje narėje arba, jeigu kalbama apie Belgiją, Liuksemburgą ar Nyderlandus, – Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyboje įregistruotus prekių ženklus;
iii)
pagal valstybėje narėje galiojančius tarptautinius susitarimus įregistruotus prekių ženklus;
b)
[Europos Sąjungos] prekių ženklus, kuriems <…> teisėtai prašoma suteikti pirmenybę <…>;
c)
a ir b punktuose nurodytų prekių ženklų paraiškas priklausomai nuo jų registravimo;
<…>
4.   Be to, bet kuri valstybė narė gali numatyti, kad prekių ženklas neregistruojamas arba jo registracija gali būti pripažinta negaliojančia, jeigu:
a)
jis yra tapatus arba panašus į ankstesnį nacionalinį prekių ženklą, kaip jis apibrėžiamas 2 dalyje, ir turi būti arba buvo registruotas prekėms ar paslaugoms, nepanašioms į prekes ar paslaugas, kurioms buvo įregistruotas ankstesnis prekių ženklas, jeigu toje valstybėje narėje ankstesnis prekių ženklas turi gerą reputaciją ir jeigu dėl vėlesnio prekių ženklo naudojimo be tinkamos priežasties gali atsirasti galimybė nesąžiningai pasinaudoti ankstesnio prekių ženklo privalumais arba pažeisti ankstesnio prekių ženklo skiriamuosius bruožus ar gerą vardą [be tinkamos priežasties būtų nesąžiningai pasinaudota ankstesnio prekių ženklo skiriamuoju požymiu ar jo geru vardu arba jiems būtų pakenkta];
b)
teisės į prekyboje naudojamą neregistruotą prekių ženklą arba į kitą žymenį buvo įgytos iki paraiškos įregistruoti vėlesnį prekių ženklą padavimo datos arba iki datos, kai buvo kreiptasi dėl prioriteto suteikimo paraiškai įregistruoti vėlesnį prekių ženklą, ir jeigu neįregistruotas prekių ženklas ar kitoks žymuo suteikia jo savininkui teisę uždrausti vartoti vėlesnį prekių ženklą;
c)
prekių ženklo naudojimas gali būti uždraustas dėl ankstesnių kitų nei 2 dalyje ir šios dalies b punkte nurodytų teisių, būtent dėl:
i)
teisės į vardą;
ii)
teisės į asmens atvaizdą;
iii)
autoriaus teisių;
iv)
pramoninės nuosavybės teisių;
<…>“
Minėtos direktyvos 9 straipsnyje „Apribojimas [Teisės panaikinimas] dėl neprieštaravimo“ buvo nustatyta:
„1.   Jeigu valstybėje narėje ankstesnio prekių ženklo savininkas, kaip nurodyta 4 straipsnio 2 dalyje, nors apie tai ir žinodamas, penkerius metus [iš eilės] leido naudoti toje valstybėje narėje įregistruotą vėlesnį prekių ženklą, jis netenka teisės, remdamasis ankstesniu prekių ženklu, prašyti pripažinti vėlesnio prekių ženklo registraciją negaliojančia arba prieštarauti vėlesnio prekių ženklo naudojimui žymėti prekėms ar paslaugoms, kurioms šis prekių ženklas iki tol buvo naudojamas, išskyrus atvejus, kada vėlesnis prekių ženklas buvo pareikštas įregistruoti turint nesąžiningų ketinimų.
2.   Bet kuri valstybė narė gali numatyti, kad 1 dalies nuostatos taikomos 4 straipsnio 4 dalies a punkte nurodyto ankstesnio prekių ženklo savininkui arba kitoms ankstesnėms teisėms, nurodytoms 4 straipsnio 4 dalies b arba c punktuose.
3.   1 ir 2 dalyse nurodytais atvejais vėliau įregistruoto prekių ženklo savininkas neturi teisės prieštarauti ankstesnių teisių naudojimui, net jeigu jomis nebegalima daugiau pasinaudoti vėlesnio prekių ženklo atžvilgiu.“
Direktyva 2008/95, kuri panaikino ir pakeitė 1988 m. gruodžio 21 d. Pirmąją Tarybos direktyvą 89/104/EEB valstybių narių įstatymams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (
OL L 40, 1989, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 92), nuo 2019 m. sausio 15 d. pati buvo panaikinta ir pakeista 2015 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2015/2436 valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti (
OL L 336, 2015, p. 1
). Vis dėlto, turint omenyje pagrindinės bylos faktinių aplinkybių susiklostymo datą, prašymas priimti prejudicinį sprendimą turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į Direktyvą 2008/95.
Reglamentas Nr. 207/2009
Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnyje „Santykiniai atsisakymo registruoti prekių ženklą pagrindai“ nustatyta:
„1.   Ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas, kurį įregistruoti buvo paduota paraiška, neregistruojamas:
a)
jeigu jis yra tapatus ankstesniam prekių ženklui, o prekės ar paslaugos, kurioms prašoma jį įregistruoti, yra tapačios prekėms ar paslaugoms, kurioms ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas;
b)
jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam arba dėl prekių ar paslaugų, kurioms prekių ženklai yra skirti, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje teritorijoje, kurioje ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas; suklaidinimo galimybė apima ir galimybę sieti su ankstesniu prekių ženklu.
2.   1 dalyje nurodyti „ankstesni prekių ženklai“ reiškia:
a)
tokius prekių ženklus, kurių įregistravimo paraiškos padavimo data yra ankstesnė už [Europos Sąjungos] prekių ženklo įregistravimo paraiškos padavimo datą, prireikus atsižvelgiant į šiems prekių ženklams prašomus suteikti prioritetus:
i)
[Europos Sąjungos] prekių ženklus;
ii)
prekių ženklus, įregistruotus valstybėje narėje, o Belgijos, Nyderlandų ar Liuksemburgo atvejais – Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyboje;
iii)
prekių ženklus, įregistruotus pagal valstybėje narėje galiojančius tarptautinius susitarimus;
iv)
pagal [Europos Sąjungoje] galiojančius tarptautinius susitarimus įregistruot[us] prekių ženkl[us];
b)
a punkte nurodyt[as] prekių ženklų paraišk[as] atsižvelgiant į jų įregistravimą [jeigu jos buvo įregistruotos];
<…>
4.   Neregistruoto prekių ženklo arba kito prekyboje naudojamo didesnę negu vietinę reikšmę turinčio žymens savininkui užprotestavus, pareikštas registruoti prekių ženklas neregistruojamas, kai ir jeigu pagal to žymens naudojimą reglamentuojančius [Sąjungos] ir valstybės narės teisės aktus:
a)
teisės į tą žymenį buvo įgytos iki paraiškos įregistruoti [Europos Sąjungos] prekių ženklą padavimo dienos arba iki prašymo suteikti prioritetą paraiškai įregistruoti [Europos Sąjungos] prekių ženklą pateikimo dienos;
b)
tas žymuo jo savininkui suteikia teisę uždrausti naudoti vėlesnį prekių ženklą.
<…>“
Šio reglamento 54 straipsnyje „Apribojimai dėl neprieštaravimo pasekmės [Teisės panaikinimas dėl neprieštaravimo]“ buvo nustatyta:
„1.   Jeigu [Europos Sąjungos] prekių ženklo savininkas, nors apie tai ir žinodamas, penkerius metus iš eilės neprieštaravo dėl vėlesnio [Europos Sąjungos] prekių ženklo naudojimo [Sąjungoje], jis netenka teisės, remdamasis ankstesniu ženklu, prašyti paskelbti vėlesnio prekių ženklo įregistravimą negaliojančiu arba paduoti protestą prieš prekių ar paslaugų, kurioms vėlesnis prekių ženklas buvo naudojamas, žymėjimą juo, išskyrus atvejus, kai paraiška registruoti vėlesnį [Europos Sąjungos] prekių ženklą buvo paduota nesąžiningai.
2.   Jeigu 8 straipsnio 2 dalyje nurodyto ankstesnio nacionalinio prekių ženklo arba kito 8 straipsnio 4 dalyje minimo ankstesnio prekių ženklo [žymens] savininkas, nors apie tai ir žinodamas, penkerius metus iš eilės neprieštaravo dėl vėlesnio [Europos Sąjungos] prekių ženklo naudojimo valstybėje narėje, kurioje ankstesnis prekių ženklas ar kitas ankstesnis žymuo buvo teisiškai apsaugoti, jis netenka teisės, remdamasis ankstesniu prekių ženklu ar kitokiu ankstesniu žymeniu, prašyti paskelbti vėlesnio prekių ženklo įregistravimą negaliojančiu arba paduoti protestą prieš prekių ir paslaugų, kuriomis vėlesnis prekių ženklas buvo naudojamas, žymėjimą juo, išskyrus atvejus, kai paraiška registruoti vėlesnį [Europos Sąjungos] prekių ženklą buvo paduota nesąžiningai.
<…>“
Minėto reglamento 110 straipsnio „Draudimas naudoti [Europos Sąjungos] prekių ženklus“ 1 dalyje buvo numatyta:
„Jeigu nenumatyta kitaip, šis reglamentas neturi įtakos valstybių narių įstatymuose numatytai teisei reikšti pretenzijas dėl ankstesnių teisių pagal 8 straipsnį <…> pažeidimo, susijusio su vėlesnio [Europos Sąjungos] prekių ženklo naudojimu. Tačiau negalima reikšti pretenzijų dėl ankstesnių teisių pagal 8 straipsnio 2 ir 4 dalis pažeidimo, jeigu ankstesnių teisių savininkas jau negali prašyti paskelbti [Europos Sąjungos] prekių ženklą negaliojančiu 54 straipsnio 2 dalyje nurodytomis sąlygomis.“
Reglamento Nr. 207/2009 111 straipsnyje „Konkrečiose vietovėse taikomos ankstesnės teisės“ buvo nustatyta:
„1.   Tiktai konkrečioje vietovėje galiojančių ankstesnių teisių savininkas gali protestuoti prieš [Europos Sąjungos] prekių ženklo naudojimą toje vietovėje, kurioje jo teisės yra apsaugotos, tiek, kiek tai leidžia tos valstybės narės įstatymai.
2.   1 dalies nuostatos netaikomos, jeigu ankstesnių teisių savininkas, nors apie tai ir žinojo, penkerius metus iš eilės neprieštaravo [Europos Sąjungos] prekių ženklo naudojimui toje teritorijoje, kurioje jo teisės yra apsaugotos, išskyrus atvejus, kai paraiška [Europos Sąjungos] prekių ženklui buvo paduota nesąžiningai.
3.   [Europos Sąjungos] prekių ženklo savininkas neturi teisės protestuoti prieš naudojimąsi 1 dalyje nurodyta teise, nors pasinaudoti ja prieš [Europos Sąjungos] prekių ženklą jau negalima.“
Nuo 2017 m. spalio 1 d. Reglamentas Nr. 207/2009 buvo panaikintas ir pakeistas 2017 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) 2017/1001 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (
OL L 154, 2017, p. 1
). Vis dėlto, turint omenyje pagrindinės bylos faktinių aplinkybių susiklostymo datą, prašymas priimti prejudicinį sprendimą turi būti nagrinėjamas atsižvelgiant į Reglamentą Nr. 207/2009.
Vokietijos teisė
Pagrindinėje byloje taikytinos redakcijos 1994 m. spalio 25 d.
Gesetz über den Schutz von Marken und sonstigen Kennzeichen (Markengesetz)
(
BGBl
. 1994 I, p. 3082; Prekių ženklų ir kitų skiriamųjų žymenų apsaugos įstatymas, toliau – Prekių ženklų įstatymas) 21 straipsnyje nustatyta:
„1.   Prekių ženklo arba komercinio pavadinimo savininkas neturi teisės uždrausti naudoti vėliau įregistruoto prekių ženklo prekėms ar paslaugoms, dėl kurių jis buvo įregistruotas, žymėti, jei žinodamas apie šio ženklo naudojimą penkerius metus iš eilės tam neprieštaravo, nebent paraiška įregistruoti vėlesnį prekių ženklą buvo pateikta nesąžiningai.
2.   Prekių ženklo arba komercinio pavadinimo savininkas neturi teisės uždrausti naudoti <…> vėlesnio komercinio pavadinimo <…>, jei žinodamas apie [šio komercinio pavadinimo] naudojimą penkerius metus iš eilės tam neprieštaravo, nebent šios teisės turėtojas ją įgydamas elgėsi nesąžiningai.
<…>“
Prekių ženklų įstatymo 125b straipsnio 3 punkte nustatyta:
„Jei įregistruotu [Europos Sąjungos] prekių ženklu remiamasi prieštaraujant dėl vėlesnio prekių ženklo, įregistruoto pagal šį įstatymą, naudojimo,
mutatis mutandis
taikoma šio įstatymo 21 straipsnio 1 dalis <…>.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Ieškovė pagrindinėje byloje
Heitec
yra žodinio Europos Sąjungos prekių ženklo HEITEC, kurio paraiška pateikta 1998 m. kovo 18 d. su prašymu pripažinti pirmenybę nuo 1991 m. liepos 13 d. ir kuris įregistruotas 2005 m. liepos 4 d., savininkė.
1984 m. ji buvo įregistruota prekybos registre pavadinimu
Heitec Industrieplanung GmbH
. 1988 m. jos pavadinimas pakeistas į
Heitec GmbH
. Nuo 2000 m. ji vykdo veiklą
Heitec AG
pavadinimu.
Heitech
, kuriai vadovauja RW, buvo įrašyta į prekybos registrą 2003 m. balandžio 16 d.
Heitech
priklauso žodinį dėmenį
heitech promotion
apimantis Vokietijoje įregistruotas vaizdinis prekių ženklas, kurio registracijos paraiška pateikta 2002 m. rugsėjo 17 d., jis įregistruotas 2003 m. vasario 4 d. ir bendrovė jį naudoja vėliausiai nuo 2004 m. rugsėjo 29 d.; jai taip pat priklauso žodinį dėmenį
heitech
apimantis vaizdinis Europos Sąjungos prekių ženklas, kurio paraiška pateikta 2008 m. vasario 6 d., jis įregistruotas 2008 m. lapkričio 20 d. ir naudojamas vėliausiai nuo 2009 m. gegužės 6 d.
2004 m. lapkričio 29 d. raštu
Heitech
susisiekė su
Heitec
atstovais ir pasiūlė sudaryti susitarimą dėl ribų nustatymo ir pirmumo teisės.
2008 m. liepos 7 d.
Heitec
sužinojo apie
Heitech
pateiktą paraišką įregistruoti vaizdinį Europos Sąjungos prekių ženklą, apimantį žodinį dėmenį
heitech
.
2009 m. balandžio 22 d. raštu
Heitec
įspėjo
Heitech
dėl šios įmonės pavadinimo ir Europos Sąjungos prekių ženklo su žodiniu dėmeniu
heitech
naudojimo. 2009 m. gegužės 6 d. atsakyme
Heitech
vėl pasiūlė sudaryti susitarimą dėl ribų nustatymo ir pirmumo teisės.
2012 m. gruodžio 31 d.
Landgericht Nürnberg-Fürth
(Niurnbergo‑Fiurto apygardos teismas, Vokietija) faksu gavo
Heitec
ieškinį prieš
Heitech
ir RW. Šis dokumentas buvo datuotas 2012 m. gruodžio 15 d.2013 m. sausio 4 d. sprendimu
Heitec
buvo paprašyta sumokėti teismo išlaidų avansą.
2013 m. kovo 12 d. šis teismas priminė
Heitec
atstovui, kad avansas dar nebuvo sumokėtas ir kad nebuvo pateikti ieškinio originalai.
2013 m. rugsėjo 23 d. raštu
Heitec
informavo
Heitech
, kad atsisako sudaryti susitarimą dėl ribų nustatymo ir pirmumo teisės, pasiūlė jai sudaryti licencinę sutartį ir nurodė, kad kreipėsi į teismą.
2013 m. gruodžio 29 d. raštu
Heitec
informavo
Heitech
, kad remiasi savo įmonės pavadinimu ir yra Europos Sąjungos prekių ženklo HEITEC savininkė. Ji nurodė, kad teismo procesas tebevyksta.
2013 m. gruodžio 30 d.
Landgericht Nürnberg-Fürth
(Niurnbergo‑Fiurto apygardos teismas) gavo
Heitec
rašytinius dokumentus, datuotus 2013 m. gruodžio 12 d., su atsiskaitomuoju čekiu, skirtu teismo išlaidoms padengti, ir nauju ieškiniu, datuotu 2013 m. spalio 4 d.
2014 m. sausio 14 d. šis teismas atkreipė
Heitec
dėmesį į tai, kad atsakovams taip pat reikia įteikti 2012 m. gruodžio 15 d. ieškinį, todėl jos buvo paprašyta pateikti jo originalus. Šiuos originalus teismas gavo 2014 m. vasario 22 d.
2014 m. vasario 24 d. šis teismas atkreipė
Heitec
dėmesį į tai, kad reikalavimai, nurodyti 2014 m. vasario 22 d. gautuose ieškinio originaluose, nesutampa su nurodytaisiais 2012 m. gruodžio 31 d. pareikštame ieškinyje.
2014 m. gegužės 16 d.
Landgericht Nürnberg-Fürth
(Niurnbergo‑Fiurto apygardos teismas) pradėjo parengiamąją rašytinę proceso dalį ir nurodė įteikti atsakovams pagrindinėje byloje jo patvirtintas 2012 m. gruodžio 15 d. ieškinio kopijas. Galiausiai ieškinio kopijos buvo įteiktos 2014 m. gegužės 23 d.
Teisme pareikštame ieškinyje
Heitec
nurodė pagrindinius reikalavimus, grindžiamus teisių, kurias jai suteikia jos pavadinimas HEITEC, pažeidimu, ir papildomus reikalavimus, grindžiamus jai priklausančio Europos Sąjungos prekių ženklo „HEITEC“ pažeidimu. Ji prašė įpareigoti
Heitech
nebevadinti savo įmonės
HEITECH Promotion GmbH
, nebežymėti savo prekių žodiniais žymenimis
heitech promotion
ir
heitech
, nebesiūlyti ir nebereklamuoti šiais žymenimis pažymėtų prekių ir paslaugų, nebenaudoti ir neperleisti verslo tikslais interneto domeno „heitech‑promotion.de“ ir duoti sutikimą, kad jos pavadinimas būtų išbrauktas iš prekybos registro.
Heitec
taip pat paprašė nurodyti atsakovams pateikti informaciją, atlyginti žalą, sunaikinti prekes ir padengti įspėjimo išlaidas.
Landgericht Nürnberg-Fürth
(Niurnbergo-Fiurto apygardos teismas) priteisė iš
Heitech
sumokėti
Heitec
1353,80 EUR įspėjimo išlaidų ir palūkanas, o likusius
Heitec
reikalavimus atmetė.
Heitec
apeliacine tvarka apskundė
Landgericht Nürnberg-Fürth
(Niurnbergo-Fiurto apygardos teismas) sprendimą
Oberlandesgericht Nürnberg
(Niurnbergo aukštesnysis apygardos teismas, Vokietija).
Oberlandesgericht Nürnberg
(Niurnbergo aukštesnysis apygardos teismas) nusprendė, kad
Heitec
pareikštas ieškinys neturi pagrindo, nes
Heitec
teisės buvo panaikintos. Šiuo klausimu jis nurodė, kad
Heitech
savo vėlesnius žymenis nepertraukiamai naudojo mažiausiai penkerius metus, ir
Heitec
tam neprieštaravo, nes, žinodama apie šį naudojimą, nesiėmė pakankamų priemonių, kad jis būtų nutrauktas.
Šio teismo teigimu, dėl ieškinio pareiškimo naikinamojo termino eiga nenutrūko, nes šis ieškinys
Heitech
ir RW buvo įteiktas tik praėjus penkeriems metams nuo įspėjimo, pateikto prieš šį ieškinį.
Heitec
pateikė kasacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
To teismo nuomone, kasacinio skundo baigtis priklauso nuo to, ar
Heitec
neteko teisės reikalauti nutraukti veiksmus ir reikšti papildomus reikalavimus, suėjus naikinamajam terminui pagal Prekių ženklų įstatymo 21 straipsnio 1 ir 2 dalis, taip pat Reglamento Nr. 207/2009 54 straipsnio 1 ir 2 dalis bei 111 straipsnio 2 dalį.
Šis teismas pažymi, jog
Heitec
reikalavimo teisių dėl to, kad
Heitech
naudoja jai pačiai priklausantį Vokietijoje įregistruotą prekių ženklą, panaikinimą reglamentuoja Prekių ženklų įstatymo 21 straipsnio 1 dalis kartu su šio įstatymo 125b straipsnio 3 punktu, tiek, kiek šie reikalavimai grindžiami
Heitec
priklausančiu Europos Sąjungos prekių ženklu.
Jis patikslina, kad Prekių ženklų įstatymo 21 straipsnio 1 dalimi į Vokietijos teisę perkeltas Direktyvos 2008/95 9 straipsnyje nustatytas teisės, kurią suteikia prekyboje naudojami prekių ženklai (Direktyvos 2008/95 9 straipsnio 1 dalis) ir kiti žymenys (Direktyvos 2008/95 9 straipsnio 2 dalis), įskaitant įmonių pavadinimus, užprotestuoti įregistruoto prekių ženklo naudojimą panaikinimas.
Kadangi
Heitec
prieštarauja dėl
Heitech
pavadinimo naudojimo, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad teisės panaikinimą reglamentuoja Prekių ženklų įstatymo 21 straipsnio 2 dalis. Šiuo klausimu tas teismas patikslina, kad, nors šios nuostatos norminis turinys yra platesnis nei Direktyvos 2008/95 ir nesutampa su Reglamento Nr. 207/2009 54 straipsniu, jos aiškinimas turi remtis šią direktyvą atitinkančiu Prekių ženklų įstatymo 21 straipsnio 1 dalies aiškinimu.
Dėl
Heitec
reikalavimų, susijusių su
Heitech
priklausančio Europos Sąjungos prekių ženklo naudojimu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas konstatuoja, kad reikšmingi yra Reglamento Nr. 207/2009 54 ir 110 straipsniai bei 111 straipsnio 2 dalis.
Šis teismas pažymi, kad
Oberlandesgericht Nürnberg
(Niurnbergo aukštesnysis apygardos teismas) nepadarė teisės klaidos, kai konstatavo, kad „naudojimas“, kaip jis suprantamas pagal Prekių ženklų įstatymo 21 straipsnio 1 ir 2 dalis ir Reglamento Nr. 207/2009 54 bei 111 straipsnius, nagrinėjamu atveju egzistavo vėliausiai nuo 2009 m. gegužės 6 d. ir kad
Heitec
apie jį sužinojo iš 2009 m. gegužės 6 d.
Heitech
jai adresuoto rašto. Be to, neginčijama, kad
Heitech
nepriekaištaujama dėl nesąžiningumo.
Atsižvelgiant į šias aplinkybes, būtina nustatyti, ką konkrečiai reiškia „neprieštaravimas“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 2008/95 9 straipsnį ir Reglamento Nr. 207/2009 54 bei 111 straipsnius.
Šiuo klausimu, pirma, reikėtų patikslinti, ar neprieštaravimą gali nutraukti ne tik pradėta administracinė procedūra ar teismo procesas, bet ir nusiųstas įspėjimas. Antra, reikia išaiškinti, ar kreipimosi su ieškiniu į teismą atveju norint nustatyti, ar kreiptasi dar nepasibaigus naikinamajam terminui, reikia remtis ieškinio pareiškimo data arba data, kada šis ieškinys buvo įteiktas atsakovui. Šiomis aplinkybėmis reikia patikslinti, ar svarbu tai, kad dėl ankstesnio prekių ženklo savininko kaltės ieškinio įteikimas atsakovui užtruko.
Be to, reikia nustatyti, ar suėjus naikinamajam terminui išnyksta tik teisė reikalauti nutraukti veiksmus, ar ir papildomos bei su ja susijusios reikalavimo teisės, kaip antai dėl žalos atlyginimo, informacijos pateikimo ir prekių sunaikinimo.
Šiomis aplinkybėmis
Bundesgerichtshof
(Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar neprieštaravimą, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 2008/95 9 straipsnio 1 ir 2 dalis ir Reglamento Nr. 207/2009 54 straipsnio 1 ir 2 dalis bei 111 straipsnio 2 dalį, galima nutraukti ne tik pradedant administracinę procedūrą ar teisminį procesą, bet ir veiksmais, atliekamais nesikreipiant į administracinę instituciją ar teismą?
2.
Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas, ar įspėjimas, kuriuo ankstesnio žymens savininkas prieš pradėdamas teisminį procesą iš vėlesnio žymens savininko reikalauja nutraukti žymens naudojimą ir įsipareigoti sumokėti netesybas pažeidimo atveju, yra veiksmas, kuriuo nutraukiamas neprieštaravimas, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 2008/95 9 straipsnio 1 ir 2 dalis ir Reglamento Nr. 207/2009 54 straipsnio 1 ir 2 dalis bei 111 straipsnio 2 dalį?
3.
Ar skaičiuojant Direktyvos 2008/95 9 straipsnio 1 ir 2 dalyse ir Reglamento Nr. 207/2009 54 straipsnio 1 ir 2 dalyse bei 111 straipsnio 2 dalyje numatytą neprieštaravimo nulemtą penkerių metų naikinamąjį terminą teisminio proceso atveju reikia remtis ieškinio pateikimu teismui, ar jo įteikimo atsakovui data? Ar tokiomis aplinkybėmis svarbu tai, kad dėl ankstesnio prekių ženklo savininko kaltės ieškinys atsakovui įteikiamas pasibaigus penkerių metų laikotarpiui?
4.
Ar Direktyvos 2008/95 9 straipsnio 1 ir 2 dalyse ir Reglamento Nr. 207/2009 54 straipsnio 1 ir 2 dalyse bei 111 straipsnio 2 dalyje numatytas teisės panaikinimas, be reikalavimų nutraukti veiksmus, apima ir išvestinius prekių ženklų teise pagrįstus reikalavimus, pavyzdžiui, dėl žalos atlyginimo, informavimo ir sunaikinimo?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo ir antrojo klausimų
Pirmuoju ir antruoju klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2008/95 9 straipsnis ir Reglamento Nr. 207/2009 54 bei 111 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad veiksmas, kaip antai įspėjimas, kuriuo ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininkas ginčija vėlesnio prekių ženklo naudojimą, tačiau dar nesikreipia į administracinę instituciją ar teismą, gali nutraukti šiose nuostatose numatytą neprieštaravimą.
Reikia priminti, kad Sąjungos teisės aktuose prekių ženklų srityje numatyta teisės panaikinimo dėl neprieštaravimo sistema atitinka tikslą įtvirtinti pusiausvyrą tarp prekių ženklo savininko suinteresuotumo išsaugoti esminę prekių ženklo funkciją ir kitų ūkio subjektų suinteresuotumo disponuoti žymenimis, galinčiais žymėti jų prekes ir paslaugas (šiuo klausimu žr. 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimo Levi Strauss,
C‑145/05
,
EU:C:2006:264
,
punktą ir 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo Budějovický Budvar,
C‑482/09
,
EU:C:2011:605
,
punktą).
Konkrečiai kalbant, nustatydamas naikinamąjį terminą, taikomą, kai žinant apie vėlesnio prekių ženklo naudojimą penkerius metus iš eilės tam neprieštaraujama, Sąjungos teisės aktų leidėjas norėjo užtikrinti, kad ankstesniu prekių ženklu jo savininkui suteikiama apsauga būtų taikoma tik tais atvejais, kai šis yra pakankamai budrus ir reiškia protestą dėl to, kad kiti ūkio subjektai naudoja žymenis, galinčius pažeisti šį prekių ženklą (šiuo klausimu žr. 2006 m. balandžio 27 d. Sprendimo Levi Strauss,
C‑145/05
,
EU:C:2006:264
,
punktą).
Konkrečiau kalbant, kaip pažymėta Direktyvos 2008/95 12 konstatuojamojoje dalyje, teisės panaikinimo dėl neprieštaravimo taisykle siekiama užtikrinti teisinį saugumą. Jeigu ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2008/95 arba Reglamentą Nr. 207/2009, savininkas penkerius metus iš eilės sąmoningai „neprieštaravo“ sąžiningai pateikto registruoti vėlesnio prekių ženklo naudojimui, šio prekių ženklo savininkui reikia teisiškai užtikrinti, kad ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininkas nebegalės ginčyti tokio naudojimo.
Taikant šią taisyklę sąvoka „neprieštaravimas“, kuri Direktyvoje 2008/95 ir Reglamente Nr. 207/2009 turi tą pačią prasmę, reiškia, kad minėto ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininkas nesiima aktyvių veiksmų, nors ir žino apie vėlesnio prekių ženklo naudojimą, dėl kurio jis galėtų prieštarauti. Asmuo, kuris „neprieštaravo“, atsisakė imtis jam prieinamų priemonių šiai padėčiai ištaisyti (šiuo klausimu žr. 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo Budějovický Budvar,
C‑482/09
,
EU:C:2011:605
,
ir
punktus).
Iš šių aplinkybių matyti, kad ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininkas netenka teisės reikalauti pripažinti sąžiningai pateikto registruoti vėlesnio prekių ženklo registraciją negaliojančia arba prieštarauti jo naudojimui, jei penkerius metus iš eilės, žinodamas apie tokį naudojimą, nesiėmė veiksmų, aiškiai rodančių jo ketinimą prieštarauti tokiam naudojimui ir ištaisyti tariamą jo teisių pažeidimą.
Toks Direktyvos 2008/95 9 straipsnio ir Reglamento Nr. 207/2009 54 ir 111 straipsnių aiškinimas taikytinas ir šio reglamento 110 straipsniui, nes šis straipsnis, nors ir nepaminėtas pateiktuose klausimuose, gali būti reikšmingas esant tokiai situacijai, kokia susiklostė pagrindinėje byloje. Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad Direktyvos 2008/95 9 straipsnyje įtvirtinta teisės panaikinimo dėl neprieštaravimo taisyklė, taikoma suėjus nepertraukiamam penkerių metų terminui, per kurį buvo žinoma apie vėlesnio prekių ženklo naudojimą, kiek tai susiję su Europos Sąjungos prekių ženklu, įtvirtinta Reglamento Nr. 207/2009 54, 110 ir 111 straipsniuose.
Dėl klausimo, kokiomis sąlygomis pripažintina, kad ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininkas ėmėsi veiksmų, sukeliančių šio sprendimo 50 punkte nurodytas pasekmes ir dėl to nutraukiančių naikinamojo termino eigą, Teisingumo Teismas nusprendė, kad administracinio skundo pateikimas ar ieškinio pareiškimas prieš pasibaigiant šiam terminui bet kuriuo atveju nutraukia neprieštaravimą, todėl užkerta kelią teisės panaikinimui (šiuo klausimu žr. 2011 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo Budějovický Budvar,
C‑482/09
,
EU:C:2011:605
,
punktą).
Pateikdamas tokį skundą ar pareikšdamas ieškinį ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininkas nedviprasmiškai išreiškia savo valią prieštarauti dėl vėlesnio prekių ženklo naudojimo ir ištaisyti tariamą jo teisių pažeidimą.
Jeigu, kaip nagrinėjamu atveju, prieš pateikiant skundą ar pareiškiant ieškinį buvo pateiktas įspėjimas, kurio vėlesnio prekių ženklo savininkas nesilaikė, šis įspėjimas gali nutraukti naikinamojo termino eigą, jeigu, gavęs nepatenkinamą atsakymą į minėtą įspėjimą, ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininkas toliau prieštarauja dėl vėlesnio prekių ženklo naudojimo ir imasi jam prieinamų priemonių savo teisėms apginti.
Atvirkščiai, jeigu ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininkas išreiškė prieštaravimą dėl vėlesnio prekių ženklo naudojimo pateikdamas įspėjimą, tačiau, gavęs šio įspėjimo adresato atsisakymą jo laikytis arba pradėti derybas, per protingą terminą nedėjo tolesnių pastangų šiai padėčiai ištaisyti, prireikus pateikdamas administracinį skundą ar pareikšdamas ieškinį teisme, iš to darytina išvada, kad šis savininkas nesiėmė jam prieinamų priemonių nutraukti tariamą jo teisių pažeidimą.
Bet koks Direktyvos 2008/95 9 straipsnio ir Reglamento Nr. 207/2009 54, 110 ir 111 straipsnių aiškinimas, pagal kurį vien įspėjimo nusiuntimo pakaktų naikinamojo termino eigai nutraukti, leistų ankstesnio prekių ženklo arba kitos ankstesnės teisės savininkui apeiti teisės panaikinimo dėl neprieštaravimo taisykles, reguliariai apytiksliai kas penkerius metus nusiunčiant įspėjimą. Tokia situacija pakenktų šio sprendimo 46–48 punktuose primintiems teisės panaikinimo dėl neprieštaravimo sistemos tikslams ir dėl to ji netektų veiksmingumo.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pirmąjį ir antrąjį klausimus reikia atsakyti: Direktyvos 2008/95 9 straipsnis ir Reglamento Nr. 207/2009 54, 110 ir 111 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad veiksmas, kaip antai įspėjimas, kuriuo ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininkas ginčija vėlesnio prekių ženklo naudojimą, tačiau nesiima būtinų priemonių, kad būtų priimtas teisiškai privalomas sprendimas, nenutraukia neprieštaravimo, todėl – ir šiose nuostatose numatyto naikinamojo termino eigos.
Dėl trečiojo klausimo
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2008/95 9 straipsnis ir Reglamento Nr. 207/2009 54 bei 111 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad šiose nuostatose numatytam teisės panaikinimui dėl neprieštaravimo gali užkirsti kelią ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininko ieškinys, kuriuo jis prašo pripažinti vėlesnio prekių ženklo registraciją negaliojančia arba prieštarauja dėl jo naudojimo, jeigu toks ieškinys pareikštas iki naikinamojo termino pabaigos, tačiau dėl nepakankamo ieškovo rūpestingumo buvo įteiktas atsakovui jau pasibaigus šiam terminui.
Kaip priminta šio sprendimo 52 punkte, administracinio skundo pateikimas ar ieškinio pareiškimas iki šio termino pabaigos nutraukia neprieštaravimą, todėl užkerta kelią teisės panaikinimui.
Dėl klausimo, kada ieškinys turi būti laikomas pareikštu teisme, Teisingumo Teismas, aiškindamas teismų bendradarbiavimo civilinėse bylose taisykles, konstatavo, kad ši data gali būti ieškinio gavimo teisme diena, tačiau byla šiame teisme laikoma iškelta tik tuo atveju, jeigu ieškovas paskui ėmėsi nustatytų priemonių, kad šis ieškinys būtų įteiktas atsakovui (žr., be kita ko, 2015 m. spalio 6 d. Sprendimo A,
C‑489/14
,
EU:C:2015:654
,
punktą ir 2017 m. gegužės 4 d. Sprendimo HanseYachts,
C‑29/16
,
EU:C:2017:343
,
punktą).
Nors teismų bendradarbiavimo civilinėse bylose srityje priimtos taisyklės formaliai nėra taikomos nagrinėjamu atveju, jų turinys vis dėlto svarbus atsakant į trečiąjį klausimą. Iš tiesų, naikinamasis terminas tiesiogiai ir iškart paveikia ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininko galimybę remtis šiuo prekių ženklu ar šia teise teisme vėlesnio prekių ženklo savininko atžvilgiu. Taigi ši ieškovo teisė neišnyksta, jeigu ieškinys pareiškiamas nepasibaigus šiam penkerių metų terminui.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad, kaip savo išvados 53 punkte pažymėjo generalinis advokatas, kreipimasis į teismą su ieškiniu paprastai išreiškia rimtą ir nedviprasmišką ieškovo ketinimą įgyvendinti savo teises, ir to iš esmės pakanka, kad būtų nutrauktas neprieštaravimas, o kartu ir naikinamasis terminas.
Vis dėlto tam tikrais atvejais šios šalies elgesys gali sukelti abejonių dėl šio ketinimo ir teisme pareikšto ieškinio rimtumo. Taip yra, pavyzdžiui, tuo atveju, kai dėl ieškovo nerūpestingumo laiku neištaisomi ieškinio, kuris neatitinka nacionalinėje teisėje nustatytų formalių reikalavimų, kad būtų įteiktas atsakovui, trūkumai.
Iš tiesų tokiomis aplinkybėmis, dėl kurių kaltas pats ieškovas, jis negali teigti, kad pareikšdamas ieškinį nutraukė neprieštaravimą dėl vėlesnio prekių ženklo naudojimo. Tik ištaisius ieškinio trūkumus pagal taikytinos nacionalinės teisės reikalavimus galima pripažinti, kad ieškovas nedviprasmiškai išreiškė aiškų ir rimtą ketinimą ginti savo teises, todėl ieškinys gali būti laikomas faktiškai pareikštu.
Nagrinėjamu atveju iš prašyme priimti prejudicinį sprendimą išdėstytų aplinkybių, apibendrintų šio sprendimo 22–28 punktuose, matyti, kad teismas, kuriame 2012 m. gruodžio 31 d.
Heitec
pareiškė ieškinį, ne kartą buvo kreipęsis į
Heitec
atstovą, siekdamas atkreipti dėmesį į trūkumus, kurie neleido
Heitech
ir RW įteikti šio ir vėliau
Heitec
pareikšto naujo ieškinio. Galiausiai, atrodo, ieškinio trūkumai buvo ištaisyti laikotarpiu nuo 2014 m. vasario 24 d., kai teismas, į kurį kreiptasi, pateikė paskutinį priminimą
Heitec
, iki tų pačių metų gegužės 16 d., kai šis teismas pradėjo parengiamąją rašytinę proceso dalį.
Iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą taip pat matyti, kad, remiantis bylą iš esmės nagrinėjusio teisėjo vertinimu, į kurį atsižvelgė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, apie vėlesnio prekių ženklo naudojimą buvo sužinota vėliausiai 2009 m. gegužės 6 d.
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės nustatyti, kokią tiksliai dieną ieškinio trūkumai buvo ištaisyti taip, kad teismas, į kurį kreiptasi, galėjo pradėti procesą ir įteikti ieškinį atsakovams pagrindinėje byloje. Jei trūkumai buvo ištaisyti tik pasibaigus neprieštaravimo nulemtam naikinamajam terminui, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turės įvertinti, ar šią aplinkybę iš esmės lėmė ieškovo pagrindinėje byloje elgesys, kurį galima pripažinti nerūpestingu. Jei šis teismas nuspręstų, kad taip ir buvo, jis turėtų padaryti išvadą, kad dėl
Heitec
nerūpestingumo ji pripažintina netekusia teisės pareikšti ieškinio.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2008/95 9 straipsnis ir Reglamento Nr. 207/2009 54, 110 ir 111 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad šiose nuostatose numatytam teisės panaikinimui dėl neprieštaravimo negali užkirsti kelio ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininko ieškinys, kuriuo jis prašo pripažinti vėlesnio prekių ženklo registraciją negaliojančia arba prieštarauja dėl jo naudojimo, jeigu toks ieškinys pareikštas iki naikinamojo termino pabaigos, tačiau dėl nepakankamo ieškovo rūpestingumo neatitiko taikytinos nacionalinės teisės reikalavimų, kad galėtų būtų įteiktas atsakovui, ir dėl ieškovo elgesio nulemtų priežasčių trūkumai buvo ištaisyti tik pasibaigus šiam terminui.
Dėl ketvirtojo klausimo
Ketvirtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2008/95 9 straipsnis ir Reglamento Nr. 207/2009 54 bei 111 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad, kai ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės, kaip tai suprantama pagal šias nuostatas, savininkas netenka teisės reikalauti pripažinti vėlesnio prekių ženklo registraciją negaliojančia ir nutraukti jo naudojimą, šis teisės panaikinimas taip pat užkerta jam kelią reikšti papildomus ar susijusius reikalavimus, kaip antai atlyginti žalą, pateikti informaciją ir sunaikinti prekes.
Kaip buvo nurodyta nagrinėjant pirmąjį ir antrąjį klausimus, ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininkas, kuris, žinodamas apie sąžiningai pateikto registruoti vėlesnio prekių ženklo naudojimą, penkerius metus iš eilės nesiima veiksmų, kurie nedviprasmiškai rodytų jo valią prieštarauti dėl tokio naudojimo ir pašalinti tariamą jo teisių pažeidimą, netenka teisės ginčyti šio vėlesnio prekių ženklo naudojimo.
Kaip generalinis advokatas pažymėjo savo išvados 64 punkte, teisės panaikinimo dėl neprieštaravimo sistemos tikslai, t. y. be kita ko, teisinio saugumo išsaugojimas, būtų pažeisti, jeigu esant tokiai situacijai šiam savininkui būtų suteikta galimybė pasibaigus nurodytam penkerių metų nepertraukiamam laikotarpiui reikšti ieškinį vėlesnio prekių ženklo savininkui, kad iš jo būtų priteista atlyginti žalą arba jam būtų nustatyti kiti įpareigojimai.
Jei pasibaigus naikinamajam terminui būtų galima patenkinti tokį ieškinį arba tokius reikalavimus, tai reikštų, kad po šio termino pabaigos nebūtų atimta galimybė prašyti pripažinti, kad dėl vėlesnio prekių ženklo naudojimo buvo pažeistas ankstesnis prekių ženklas arba ankstesnė teisė, ir tuo remiantis – vėlesnio prekių ženklo savininko deliktinę atsakomybę. Toks teisės panaikinimo dėl neprieštaravimo sistemos aiškinimas pažeistų šia sistema siekiamą tikslą pasibaigus šiam terminui užtikrinti vėlesnio prekių ženklo savininkui, kad šio prekių ženklo naudojimo jokiomis teisinėmis priemonėmis nebegalės ginčyti asmuo, kuris penkerius metus iš eilės sąmoningai neprieštaravo šiam naudojimui.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į ketvirtąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 2008/95 9 straipsnis ir Reglamento Nr. 207/2009 54, 110 ir 111 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad, kai ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės, kaip tai suprantama pagal šias nuostatas, savininkas netenka teisės reikalauti pripažinti vėlesnio prekių ženklo registraciją negaliojančia ir nutraukti jo naudojimą, šis teisės panaikinimas taip pat užkerta jam kelią reikšti papildomus ar susijusius reikalavimus, kaip antai atlyginti žalą, pateikti informaciją ir sunaikinti prekes.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:

1.
2008 m. spalio 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2008/95/EB valstybių narių teisės aktams, susijusiems su prekių ženklais, suderinti 9 straipsnis ir 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo 54, 110 ir 111 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad veiksmas, kaip antai įspėjimas, kuriuo ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininkas ginčija vėlesnio prekių ženklo naudojimą, tačiau nesiima būtinų priemonių, kad būtų priimtas teisiškai privalomas sprendimas, nenutraukia neprieštaravimo, todėl – ir šiose nuostatose numatyto naikinamojo termino eigos.

2.
Direktyvos 2008/95 9 straipsnis ir Reglamento Nr. 207/2009 54, 110 ir 111 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad šiose nuostatose numatytam teisės panaikinimui dėl neprieštaravimo negali užkirsti kelio ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės savininko ieškinys, kuriuo jis prašo pripažinti vėlesnio prekių ženklo registraciją negaliojančia arba prieštarauja dėl jo naudojimo, jeigu toks ieškinys pareikštas iki naikinamojo termino pabaigos, tačiau dėl nepakankamo ieškovo rūpestingumo neatitiko taikytinos nacionalinės teisės reikalavimų, kad galėtų būtų įteiktas atsakovui, ir dėl ieškovo elgesio nulemtų priežasčių trūkumai buvo ištaisyti tik pasibaigus šiam terminui.

3.
Direktyvos 2008/95 9 straipsnis ir Reglamento Nr. 207/2009 54, 110 ir 111 straipsniai turi būti aiškinami taip, kad, kai ankstesnio prekių ženklo ar kitos ankstesnės teisės, kaip tai suprantama pagal šias nuostatas, savininkas netenka teisės reikalauti pripažinti vėlesnio prekių ženklo registraciją negaliojančia ir nutraukti jo naudojimą, šis teisės panaikinimas taip pat užkerta jam kelią reikšti papildomus ar susijusius reikalavimus, kaip antai atlyginti žalą, pateikti informaciją ir sunaikinti prekes.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.