CELEX: 62020CJ0123
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Reglamentas (EB) Nr. 6/2002
Bendrijos dizainas
4, 6 ir 11 straipsniai
Ieškinys dėl teisių pažeidimo
Neįregistruotasis Bendrijos dizainas
Gaminio dalies vaizdas
Apsaugos reikalavimai
Sudėtinio gaminio sudedamoji dalis
Individualios savybės
Atskleidimo visuomenei veiksmas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino (
OL L 3, 2002, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 27 t., p. 142) 4 straipsnio 2 dalies b punkto, 6 straipsnio 1 dalies ir 11 straipsnio 1 dalies ir 2 dalies pirmojo sakinio išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Ferrari SpA
ginčą su
Mansory Design & Holding GmbH
(toliau –
Mansory Design
) ir šios bendrovės vadovu WH dėl ieškinio dėl teisių pažeidimo ir papildomų reikalavimų, susijusių su tariamu neįregistruoto Bendrijos dizaino suteikiamų teisių pažeidimu.
Teisinis pagrindas
Reglamento Nr. 6/2002 6, 7, 16, 17, 21 ir 25 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(6)
Dėl Bendrijos dizaino ir Bendrijos dizaino valdžios institucijos sukūrimo apimties ir poveikio valstybės narės negali tinkamai pasiekti siūlomų veiksmų tikslų, t. y. teisių į vieną dizainą apsaugos visoje valstybių narių teritorijoje. Šių tikslų geriau siekti Bendrijos lygmeniu, todėl [Sąjunga] gali priimti priemones pagal Sutarties 5 straipsnyje numatytą subsidiarumo principą. <…>
(7)
Sustiprinta pramoninio dizaino apsauga ne tik padeda pavieniams dizaineriams prisidėti prie bendrojo šios srities Bendrijos meistriškumo, bet ir skatina naujoviškumą ir naujų gaminių plėtrą bei investicijas į jų gamybą.
<…>
(16)
Kai [kurie Sąjungos ekonomikos sektoriai] sukuria daug trumpai rinkoje esančių gaminių dizainų, kai registracijos formalumais neapsunkinta apsauga yra privalumas, o apsaugos laikotarpio trukmė yra ne tokia reikšminga. Kita vertus, yra tokių pramonės šakų, kurioms registracija yra privalumas, nes ji suteikia didesnį teisinį tikrumą, ir kurioms reikia užsitikrinti ilgesnį apsaugos laikotarpį, atsižvelgiant į jų gaminių numatomą buvimą rinkoje.
(17)
Todėl reikia nustatyti dvi apsaugos formas, t. y. trumpalaikę neregistruotojo dizaino apsaugą ir ilgesnę registruotojo dizaino apsaugą.
<…>
(21)
Registruotojo Bendrijos dizaino suteikiamos teisės išimtinis pobūdis atitinka didesnį jo teikiamą teisinį tikrumą. Tačiau neregistruotasis Bendrijos dizainas turėtų tik suteikti teisę užkirsti kelią kopijų gamybai. Todėl apsauga negalėtų būti teikiama dizaino gaminiams, kurie turi antro dizainerio savarankiškai sukurtą dizainą. Ši teisė taip pat turėtų būti taikoma prekybai gaminiais, kurie turi dizaino apsaugos teises pažeidžiantį dizainą.
<…>
(25)
Pramonės šakoms, per trumpą laikotarpį sukuriančios [sukuriančioms] daug trumpalaikių dizainų, iš kurių tik keletas vėliau gali būti pradėti gaminti masiškai, daugiau privalumų teikia neregistruotasis Bendrijos dizainas. <…>“
Šio reglamento 1 straipsnio „Bendrijos dizainas“ 2 dalies a punkte nustatyta:
„Saugomas dizainas:
a)
„neregistruotasis Bendrijos dizainas“, jei dizainas viešai skelbiamas šiame reglamente nustatyta tvarka.“
Šio reglamento 3 straipsnyje „Sąvokos“ numatyta:
„Šiame reglamente:
a)
„dizainas“ – tai viso gaminio ar jo dalies vaizdas, susidarantis dėl paties gaminio ir (arba) jo ornamentikos, specifinių linijų, kontūrų, spalvų, formos, tekstūros ir (arba) medžiagų savybių;
b)
„gaminys“ – tai pramoniniu būdu arba rankomis pagamintas daiktas, taip pat,
inter alia
, sudėtiniam gaminiui sukonstruoti skirtos surenkamosios dalys, pakuotė, apipavidalinimas, grafiniai simboliai ir spaustuvės šriftai, išskyrus kompiuterių programas;
c)
„sudėtinis gaminys“ – tai gaminys, susidedantis iš daugelio sudedamųjų dalių, kurias galima pakeisti tą gaminį išardant ir vėl surenkant.“
To paties reglamento 4 straipsnio „Apsaugos reikalavimai“ 1 ir 2 dalyse įtvirtinta:
„1.   Dizainas pagal Bendrijos dizainą saugomas atsižvelgiant į tai, ar jis yra naujas ir ar turi individualių savybių.
2.   Dizainas, pritaikytas ar panaudotas gaminiui, kuris yra sudėtinio gaminio sudedamoji dalis, yra laikomas nauju ir turinčiu individualių savybių tiktai:
a)
jeigu ta sudedamoji dalis, ją įmontavus į sudėtinį gaminį, išlieka matoma pastarąjį įprastai naudojant ir
b)
tik tada, kai tos sudedamosios dalies matomos savybės atitinka naujumo ir individualių savybių reikalavimus.“
Reglamento Nr. 6/2002 5 straipsnio „Individualios savybės“ 1 dalies a punkte numatyta:
„Dizainas laikomas nauju, jeigu joks kitas tapatus dizainas netapo prieinamas visuomenei:
a)
iki tos datos, kai dizainas, kurį siekiama apsaugoti, tapo pirmą kartą prieinamas visuomenei, jeigu tai yra neregistruotasis Bendrijos dizainas;
<…>“
Šio reglamento 6 straipsnio „Individualios savybės“ 1 dalies a punkte numatyta:
„Dizainas laikomas turinčiu individualių savybių, jeigu jo bendras įspūdis informuotam vartotojui skiriasi nuo bendro įspūdžio, kurį tokiam vartotojui padaro bet koks kitas dizainas, kuris tapo prieinamas visuomenei:
a)
iki tos datos, kai dizainas, kurį siekiama apsaugoti, tapo pirmą kartą prieinamas visuomenei, jeigu tai yra neregistruotasis Bendrijos dizainas.“
Minėto reglamento 7 straipsnio „Atskleidimas“ 1 dalyje nustatyta:
„Taikant 5 ir 6 straipsnius, dizainas laikomas tapęs prieinamu visuomenei, jeigu jis buvo paskelbtas po registracijos ar kitaip, arba eksponuotas, naudotas versle ar kitaip atskleistas, išskyrus tuos atvejus, kai šie įvykiai atitinkamai iki 5 straipsnio 1 dalies a punkte ir 6 straipsnio 1 dalies a punkte arba atitinkamai iki 5 straipsnio 1 dalies b punkte ir 6 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos dienos negalėjo pagrįstai tapti įprastu būdu žinomi [Sąjungoje] veikiantiems atitinkamos srities specialistams. Tačiau dizainas nelaikomas prieinamu visuomenei vien dėl to, kad jis buvo atskleistas trečiajam asmeniui išreikštomis ar žodžiais neišreikštomis konfidencialumo sąlygomis.“
To paties reglamento 11 straipsnyje „Neregistruotojo Bendrijos dizaino įsigaliojimas ir jo apsaugos galiojimo terminas“ nustatyta:
„1.   Šio reglamento 1 skirsnio reikalavimus atitinkantis dizainas saugomas kaip Bendrijos dizainas trejus metus nuo tos datos, kai tas dizainas pirmą kartą tapo prieinamas [Sąjungos] visuomenei.
2.   Taikant šio straipsnio 1 dalies nuostatas, dizainas laikomas tapęs prieinamu [Sąjungos] visuomenei, jeigu jis buvo paskelbtas, eksponuotas, naudotas versle arba kaip kitaip atskleistas, kad apie tai įprastu būdu būtų sužinoję [Sąjungoje] veikiantys atitinkamos srities specialistai. Tačiau dizainas nelaikomas tapęs prieinamu visuomenei vien dėl to, kad jis buvo atskleistas trečiajam asmeniui žodžiu išreikštomis arba neišreikštomis konfidencialumo sąlygomis.“
Reglamento Nr. 6/2002 19 straipsnyje „Bendrijos dizaino suteikiamos teisės“ įtvirtinta:
„1.   Registruotasis Bendrijos dizainas suteikia jo savininkui išimtinę teisę jį naudoti ir neleisti be jo leidimo jį naudoti trečiajai šaliai. Naudojimu laikomas gaminio, kuriame tas dizainas pritaikytas arba panaudotas, gaminimas, siūlymas, pateikimas į rinką, importavimas, eksportavimas ar naudojimas arba tokio gaminio kaupimas šiems tikslams.
2.   Neregistruotasis Bendrijos dizainas suteikia jo savininkui teisę neleisti atlikti šio straipsnio 1 dalyje minėtų veiksmų tik tuo atveju, kai naudojimas yra užginčytas, nes saugomas dizainas buvo nukopijuotas.
Užginčytas naudojimas nelaikomas saugomo dizaino kopijavimo padariniu, jeigu dizainą dizaineris sukūrė savarankiškai ir jeigu galima pagrįstai manyti, kad tas dizaineris nebuvo susipažinęs su dizainu, kurį savininkas padarė prieinamu visuomenei.
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Ferrari
yra Italijoje įsisteigusi lenktyninių ir sportinių automobilių gamintoja. Jos aukščiausios klasės modelis FXX K, kurio pagaminta labai mažai, yra skirtas važiuoti tik lenktynių trasose.
Modelį FXX K
Ferrari
pirmą kartą pristatė visuomenei 2014 m. gruodžio 2 d. pranešimu spaudai. Šiame pranešime buvo pateiktos šios dvi nuotraukos, kuriose automobilis matyti atitinkamai iš šono ir iš priekio:
„Ferrari FXX K“ yra du modelių variantai, kurie vienas nuo kito skiriasi tik priekinėje dalyje ant variklio gaubto esančios „V“ spalva. Pirmame variante ši „V“ yra juoda, išskyrus jos smaigalį, kuris yra tokios pačios spalvos kaip ir automobilio spalva. Antrajame variante minėta „V“ visa yra juodos spalvos.
Mansory Design
, kuriai vadovauja WH, yra aukščiausios klasės automobilių puošybos įmonė. Jie abu yra įsisteigę Vokietijoje. Nuo 2016 m.
Mansory Design
gamina ir parduoda automobilio puošybos rinkinius, vadinamus anglų k. „tuning kits“, skirtus pakeisti „Ferrari 488 GTB“ (nuo 2015 m. gaminamo viešajam eismui skirto modelio, kurio gamyba nėra ribojama) išvaizdai, kad jis taptų panašus į „Ferrari FXX K“.
Mansory Design
siūlo kelis „Ferrari 488 GTB“ išvaizdai pakeisti skirtus rinkinius, įskaitant du priekinės dalies rinkinio variantus, atspindinčius du „Ferrari FXX K“ variantus: pirmajame variante ant variklio gaubto esanti „V“ yra juodos spalvos, išskyrus jos smaigalį, o antrajame variante ji visa yra juoda. Jei „Ferrari 488 GTB“ visiškai pertvarkomas, pakeičiama didžioji dalis kėbulo apdailos. 2016 m. kovo mėn. tarptautinėje automobilių parodoje Ženevoje (Šveicarija)
Mansory Design
pristatė tokio pertvarkymo pavyzdį, pavadintą „Mansory Siracusa 4XX“.
Ferrari
mano, kad pateikdama šiuos apdailos rinkinius rinkai
Mansory Design
pažeidė jos turimą teisę į neregistruotąjį Bendrijos dizainą.
Ferrari
iš esmės teigė, kad priekinės dalies pateikimas rinkai reiškia, jog pažeidžiama jos turima teisė į pirmąjį neregistruotąjį Bendrijos dizainą, susijusį su jos FXX K modelio dalies vaizdu; šią dalį sudaro išlenktas variklio gaubto „V“ formos elementas, šio elemento viduryje iškilusi, išilgai išdėstyta plaukmens formos dalis, t. y. „strake“, į buferį integruotas dviejų sluoksnių priekinis aptakas ir viduryje esanti vertikali jungtis, jungianti priekinį aptaką su variklio gaubtu. Ši dalis suvokiama kaip vientisas elementas, lemiantis individualias šio automobilio išvaizdos ypatybes, ir kartu asocijuojasi su lėktuvu ar „Formulė 1“ automobiliu.
Ferrari
teigimu, šis neregistruotasis Bendrijos dizainas buvo sukurtas tuo metu, kai buvo paskelbtas 2014 m. gruodžio 2 d. pranešimas spaudai.
Subsidiariai
Ferrari
tvirtino, kad turi teisę į antrąjį neregistruotąjį Bendrijos dizainą, susijusį su dviejų sluoksnių priekiniu aptaku – sukurtą paskelbus 2014 m. gruodžio 2 d. pranešimą spaudai arba vėliau 2015 m. balandžio 3 d. paskelbus filmą, pavadintą „Ferrari FXX K – The Making Of“, – ir kurį
Mansory Design
taip pat pažeidė, pateikdama rinkai priekinės dalies rinkinius.
Be to, grįsdama savo ieškinį
Ferrari
nurodė trečiąjį neregistruotąjį Bendrijos dizainą, susijusį su bendru „Ferrari FXX K“ vaizdu, matomu iš kitos įstrižai padarytos automobilio nuotraukos, kuri taip pat buvo publikuota 2014 m. gruodžio 2 d. pranešime spaudai.
Ferrari
taip pat reiškė reikalavimus pagal konkurencijos teisę, susijusius su apsauga nuo kopijavimo, dėl dalių, siūlomų parduoti Vokietijos Federacinės Respublikos teritorijoje.
Pirmosios instancijos teisme
Ferrari
, remdamasi šiais įvairiais pagrindais, reikalavo visoje Europos Sąjungoje nutraukti ginčijamų papildomų dalių gamybą, siūlymą, pateikimą rinkai, importą, eksportą, naudojimą arba disponavimą jomis, taip pat pateikė keletą papildomų reikalavimų, t. y. prašė pateikti finansinės atskaitomybės dokumentus, grąžinti ir sunaikinti minėtus gaminius ir priteisti piniginę kompensaciją.
Landgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo apygardos teismas, Vokietija) atmetė visus šiuos reikalavimus.
Minėtą sprendimą
Ferrari
apskundė
Oberlandesgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo aukštesnysis apygardos teismas, Vokietija), tvirtindama, kad jos reikalavimas nutraukti veiksmus, taip pat reikalavimai, susiję su nagrinėjamų prekių grąžinimu ir sunaikinimu, kiek jie buvo pagrįsti teisėmis į nurodytą Bendrijos dizainą, nebeteko dalyko, nes 2017 m. gruodžio 3 d. baigėsi aptariamų teisių galiojimas. Tačiau
Ferrari
, be kita ko, ir toliau reikalavo, kad būtų atlyginta jai padaryta žala.
Apeliacinis teismas atmetė
Ferrari
skundą ir nusprendė, kad pateikti reikalavimai dėl minėtų neregistruotųjų Bendrijos dizainų yra nepagrįsti. To teismo teigimu, pirmasis ginčijamas Bendrijos dizainas, susijęs su „Ferrari FXX K“ dalimi, aprašyta šio sprendimo 18 punkte, niekada neegzistavo, nes
Ferrari
neįrodė, kad buvo įvykdytas minimalus reikalavimas dėl tam tikro formos savarankiškumo ir vientisumo. Antrasis
Ferrari
prašomas apsaugoti Bendrijos dizainas, susijęs su dviejų sluoksnių priekinio aptako vaizdu, taip pat nebuvo sukurtas, nes nebeatitiko formos vientisumo sąlygos. Trečiasis prašomas apsaugoti dizainas, susijęs su bendra „Ferrari FXX K“ išvaizda, gali būti laikomas sukurtu, tačiau teisės į šį dizainą
Mansory Design
nepažeidė.
Taigi
Ferrari
pateikė kasacinį skundą
Bundesgerichtshof
(Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija). Tas teismas, patenkinęs minėtą skundą, mano, kad jo baigtis priklauso nuo Reglamento Nr. 6/2002 aiškinimo, visų pirma nuo to, kokiomis sąlygomis gaminio dalies – šiuo atveju
Ferrari
nurodytos modelio FXX K dalies – vaizdas pagal šį reglamentą gali būti saugomas kaip neregistruotasis Bendrijos dizainas.
Šiomis aplinkybėmis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, pirma, kyla klausimas, ar viso gaminio nuotraukos atskleidimas visuomenei, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 11 straipsnio 2 dalį, reiškia ir šio gaminio dalių dizaino atskleidimą.
Darant prielaidą, kad taip ir yra, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, antra, kyla klausimas, ar tam, kad gaminio dalis galėtų reikšti atskirą dizainą, atsiejamą nuo viso šio gaminio dizaino, šio gaminio dalies vaizdas, kaip nusprendė apeliacinis teismas, turi pasižymėti tam tikru formos savarankiškumu ir vientisumu, leidžiančiais konstatuoti, kad šios dalies vaizdas ne visiškai susilieja su nagrinėjamo gaminio vaizdu, o priešingai, sukuria bendrą savarankišką įspūdį visumos formos atžvilgiu.
Šiomis aplinkybėmis
Bundesgerichtshof
(Aukščiausiasis Federalinis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar atskleidus gaminio bendrą nuotrauką pagal Reglamento (EB) Nr. 6/2002 11 straipsnio 1 dalį ir 2 dalies pirmą sakinį galima daryti prielaidą, kad buvo sukurtas neregistruotasis atskirų gaminio dalių Bendrijos dizainas?
2.
Jei atsakymas į pirmąjį klausimą būtų teigiamas:
kokį teisinį kriterijų reikia taikyti atliekant individualių savybių tikrinimą pagal Reglamento (EB) Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalies b punktą, 6 straipsnio 1 dalį, kai nustatomas sudedamosios dalies, kuri (pvz., transporto priemonės kėbulo dalis) įtraukiama į sudėtinį gaminį, bendras įspūdis? Ar galima pirmiausia atkreipti dėmesį į tai, ar sudedamosios dalies vaizdas, matomas informuoto vartotojo, visiškai neišnyks sudėtinio gaminio vaizde, o pasižymės tam tikra savarankiška ir vientisa forma, kuri leistų nustatyti nuo bendros formos nepriklausantį bendrą estetinį įspūdį?“
Dėl prejudicinių klausimų
Savo dviem klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 6/2002 11 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad toks gaminio vaizdų atskleidimas visuomenei, kaip transporto priemonės nuotraukų paskelbimas, gali lemti šio gaminio dalies arba jo sudedamosios dalies dizaino atskleidimą visuomenei, ir, jei taip, kiek gaminio dalies, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 3 dalies a punktą, arba sudėtinio gaminio sudedamosios dalies, kaip tai suprantama pagal to reglamento 3 straipsnio c punktą ir 4 straipsnio 2 dalį, vaizdas turi būti savarankiškas, palyginti su viso gaminio vaizdu, kad būtų galima patikrinti, ar šis vaizdas turi individualių savybių, kaip tai suprantama pagal to paties reglamento 6 straipsnio 1 dalį.
Iš pradžių reikia priminti, kad pagal Reglamento Nr. 6/2002 3 straipsnio a punktą dizainas apibrėžiamas kaip „viso gaminio ar jo dalies vaizdas, susidarantis dėl paties gaminio ir (arba) jo ornamentikos, specifinių linijų, kontūrų, spalvų, formos, tekstūros ir (arba) medžiaginių savybių“. Vadinasi, Reglamente Nr. 6/2002 numatytoje sistemoje vaizdas yra lemiamas dizaino elementas (2017 m. rugsėjo 21 d. Sprendimo Easy Sanitary Solutions ir EUIPO / Group Nivelles,
C‑361/15 P ir C‑405/15 P
,
EU:C:2017:720
,
punktas ir 2018 m. kovo 8 d. Sprendimas DOCERAM,
C‑395/16
,
EU:C:2018:172
,
punktas).
Kiek tai susiję su Reglamento Nr. 6/2002 tikslu, reikia pažymėti, kad pagal jo 6 ir 7 konstatuojamąsias dalis šiuo reglamentu nustatoma teisių į vieną dizainą apsauga visoje valstybių narių teritorijoje; sustiprinta pramoninio dizaino apsauga padeda, be kita ko, skatinti naujoves, naujų gaminių plėtrą ir investicijas į jų gamybą. Teisingumo Teismas taip pat jau yra patikslinęs, kad šio reglamento tikslas yra užtikrinti veiksmingą Bendrijos dizaino apsaugą (šiuo klausimu žr. 2017 m. rugsėjo 27 d. Sprendimo Nintendo,
C‑24/16 ir C‑25/16
,
EU:C:2017:724
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Be to, iš Reglamento Nr. 6/2002 16 ir 25 konstatuojamųjų dalių matyti, kad sukurdamas neregistruotojo Bendrijos dizaino sistemą Sąjungos teisės aktų leidėjas, skatindamas naujoves, siekė apsaugoti dizainą, pritaikytą ar panaudotą trumpai rinkoje esančiuose gaminiuose, kurių dizaineriai pageidauja gauti greitą ir veiksmingą apsaugą, neapsunkintą registracijos formalumų, ir kurių apsaugos laikotarpio trukmė yra ne tokia reikšminga.
Bendrijos dizaino apsaugos atsiradimo materialinės sąlygos – neatsižvelgiant į tai, ar Bendrijos dizainas įregistruotas, ar neregistruotas – t. y. naujumas ir individualios savybės, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 4–6 straipsnius, yra tokios pačios ir gaminiams, ir gaminio dalims. Vis dėlto, kalbant apie sudėtinio gaminio sudedamosios dalies vaizdo apsaugą, reikia atsižvelgti į šio reglamento 4 straipsnio 2 dalyje nustatytus reikalavimus.
Nagrinėjamu atveju prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi nustatyti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamo automobilio kėbulo elementai yra „gaminio dalys“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 3 straipsnio a punktą, ar „sudėtinio gaminio sudedamosios dalys“, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 3 straipsnio c punktą ir 4 straipsnio 2 dalį. O Teisingumo Teismas turi tam teismui pateikti visas jo nagrinėjamam ginčui išspręsti naudingas gaires (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2019 m. liepos 4 d. Sprendimo Tronex,
C‑624/17
,
EU:C:2019:564
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui visų pirma kyla klausimas, ar gaminio bendro vaizdo atskleidimas visuomenei, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 11 straipsnio 2 dalį, reiškia ir šio gaminio dalių dizaino atskleidimą.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad pagal Reglamento Nr. 6/2002 1 straipsnio 2 dalies a punktą, jeigu įvykdytos apsaugos suteikimo materialinės sąlygos, formali sąlyga neregistruotojo Bendrijos dizaino apsaugai atsirasti yra jo atskleidimas visuomenei šio reglamento 11 straipsnio 2 dalyje numatytu būdu. Pagal pastarąją nuostatą dizainas laikomas tapęs atskleistu Sąjungos visuomenei, „jeigu jis buvo paskelbtas, eksponuotas, naudotas versle ar kitaip atskleistas, kad apie tai įprastu būdu būtų sužinoję [Sąjungoje] veikiantys atitinkamos srities specialistai“.
Kaip matyti iš minėtos nuostatos, neregistruotasis Bendrijos dizainas pradedamas naudoti nuo tos dienos, kai jis pirmą kartą tapo prieinamas Sąjungos visuomenei. Iš tiesų pagal šią nuostatą dizainas yra „atskleistas“, jei tampa prieinamas visuomenei, kai apie tai versle įprastu būdu pagrįstai gali „sužino[ti] <…> atitinkamos srities specialistai“, veikiantys Sąjungoje, atitinkamame sektoriuje. Šis kriterijus gali būti tenkinamas, jei nagrinėjamo dizaino vaizdas buvo išplatintas šioje srityje veikiantiems prekybininkams (šiuo klausimu žr. 2014 m. vasario 13 d. Sprendimo H. Gautzsch Großhandel,
C‑479/12
,
EU:C:2014:75
,
punktą).
Taigi, kaip pažymėjo generalinis advokatas savo išvados 64 punkte, tam, kad viso gaminio dizaino atskleidimas visuomenei lemtų šio gaminio dalies dizaino atskleidimą, būtina, kad šio atskleidimo momentu ši dalis būtų aiškiai identifikuojama. Priešingu atveju specialistai negali tuo metu pagrįstai apie atitinkamo gaminio dalį sužinoti, kaip reikalaujama pagal Reglamento Nr. 6/2002 11 straipsnio 2 dalį.
Šiuo klausimu dėl įregistruotųjų Bendrijos dizainų Teisingumo Teismas jau yra pažymėjęs, kad pagal iš Reglamento Nr. 6/2002 išplaukiančią Bendrijos dizaino sistemą reikalaujama, kad dizaino vaizdas leistų jį aiškiai identifikuoti tam, kad ūkio subjektai gautų svarbią informaciją apie trečiųjų asmenų teises (šiuo klausimu žr. 2018 m. liepos 5 d. Sprendimo Mast-Jägermeister / EUIPO,
C‑217/17 P
,
EU:C:2018:534
,
,
ir
punktus). Šie argumentai taip pat svarbūs, kiek tai susiję su neregistruotaisiais Bendrijos dizainais, nes esami ir potencialūs nagrinėjamo dizaino dizainerio ar valdytojo konkurentai šiuo atveju taip pat turi gauti aiškios ir tikslios informacijos.
Atsižvelgiant į tai, reikalavimas, susijęs su galimybe nustatyti apsaugos objektą, kuris prisideda prie tam tikro teisinio saugumo lygio taikant neregistruotojo Bendrijos dizaino apsaugos sistemą, nereiškia, kad dizaineriams yra nustatytas reikalavimas atskirai atskleisti kiekvieną savo gaminių dalį, kuriai jie nori taikyti neregistruotojo Bendrijos dizaino apsaugą. Kaip generalinis advokatas pažymėjo savo išvados 70 punkte, toks reikalavimas prieštarautų paprastumo ir greitumo tikslui, kuris, kaip pažymėjo Teisingumo Teismas, pateisino neregistruotojo Bendrijos dizaino įvedimą (šiuo klausimu žr. Sprendimo 2014 m. birželio 19 d. Sprendimo Karen Millen Fashions,
C‑345/13
,
EU:C:2014:2013
,
punktą).
Be to, kaip generalinis advokatas nurodė savo išvados 76 punkte, trečiųjų šalių teisinio saugumo tikslais nustačius dizaineriams tokį atskiro gaminio dalies dizaino atskleidimo reikalavimą, tai reikštų, kad būtų pažeista pusiausvyra, kurios siekė Sąjungos teisės aktų leidėjas, sukurdamas neregistruotojo Bendrijos dizaino sistemą, savaime reiškiančią šio saugumo lygio sumažėjimą, palyginti su tuo, kuris atsiranda registruotojo Bendrijos dizaino atveju.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad neregistruotojo Bendrijos dizaino savininkui suteikiama apsauga taip pat sumažinama. Pirma, pagal Reglamento Nr. 6/2002 19 straipsnio 2 dalį savininkas yra apsaugotas tik nuo jo neregistruotojo Bendrijos dizaino kopijavimo. Antra, pagal šio reglamento 11 straipsnio 1 dalį neregistruotųjų Bendrijos dizainų savininkams suteikiama apsauga galioja ne ilgiau kaip trejus metus nuo pirmojo atskleidimo visuomenei.
Šiuo požiūriu, kadangi Sąjungos teisės aktų leidėjas neišreiškė kitokio ketinimo, Reglamento Nr. 6/2002 11 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją dizaineriams nėra nustatyto reikalavimo atskirai atskleisti kiekvieną savo gaminių dalį, kuriai jie ketina taikyti neregistruotojo Bendrijos dizaino apsaugą.
Vis dėlto kriterijus, pagal kurį specialistai sužino apie atskleidimo faktą, reiškia, kad gaminio dalies ar sudedamosios dalies dizainą galima aiškiai identifikuoti. Jeigu, kaip nagrinėjamu atveju, atskleidimo veiksmas yra gaminio vaizdų paskelbimas, šio gaminio dalies ar sudedamosios dalies, kuriai prašoma apsaugoti nagrinėjamą dizainą, savybės turi būti aiškiai matomos.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad, kaip Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs dėl Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnyje esančių žodžių „bet koks dizainas“, siekiant įvertinti prašomo apsaugoti dizaino individualias savybes, reikia galėti jį palyginti su vienu ar daugiau konkrečių, individualizuotų, apibrėžtų ir nustatytų dizainų iš visų dizainų, kurie anksčiau tapo prieinami visuomenei (šiuo klausimu žr. 2014 m. birželio 19 d. Sprendimo Karen Millen Fashions,
C‑345/13
,
EU:C:2014:2013
,
punktą). Tam svarbu turėti šio prašomo apsaugoti dizaino vaizdą, leidžiantį tiksliai ir aiškiai jį nustatyti.
Dizainų, dėl kurių kilo ginčas, sukuriamo bendro įspūdžio palyginimas turi būti atliekamas atsižvelgiant į kiekvieno iš šių dizainų bendrą vaizdą. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas nusprendė, kad Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad, siekiant dizainą laikyti turinčiu individualių savybių, bendras įspūdis, kurį šis dizainas daro informuotam vartotojui, turi skirtis nuo bendro įspūdžio, kurį tokiam vartotojui daro ne kelių ankstesnių dizainų atskirų savybių derinys, o vienas ar keli ankstesni atskirai vertinami dizainai (2014 m. birželio 19 d. Sprendimo Karen Millen Fashions,
C‑345/13
,
EU:C:2014:2013
,
punktas).
Iš to matyti, kad, kaip savo išvados 104 punkte pažymėjo generalinis advokatas, sąvoka „individualios savybės“, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnį, reglamentuoja ne gaminio ir jį sudarančių dalių dizainų santykį, bet šių dizainų ir kitų ankstesnių dizainų santykį.
Siekiant įvertinti individualias savybes, atsižvelgiant į bendrą įspūdį, kurį informuotam vartotojui sukelia prašomo apsaugoti dizaino vaizdas, reikia remtis pačia sąvokos „dizainas“ apibrėžtimi, pateikta Reglamento Nr. 6/2002 3 straipsnio a punkte, visų pirma atsižvelgiant į linijų, kontūrų, spalvų, formos, tekstūros ir (arba) medžiagų savybes.
Kadangi „sudedamosios dalies“ sąvoka Reglamente Nr. 6/2002 nėra apibrėžta, ją reikia suprasti taip, kaip ji įprastai suprantama bendrinėje kalboje (pagal analogiją žr. 2017 m. gruodžio 20 d. Teisingumo Teismo sprendimo Acacia ir D'Amato,
C‑397/16 ir C‑435/16
,
EU:C:2017:992
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Kaip savo išvados 107 punkte pažymėjo generalinis advokatas, tai yra „visumos“, kurią sudaro gaminys, dalis. Tam, kad tos dalies vaizdas galėtų būti saugomas kaip Bendrijos dizainas, ji iš esmės turi būti matoma. Kaip matyti iš Reglamento Nr. 6/2002 4 straipsnio 2 dalies formuluotės, ta pati nuostata taikoma ir tais atvejais, kai prašomą apsaugoti dizainą sudaro sudėtinio gaminio sudedamoji dalis.
Vadinasi, tam, kad būtų galima įvertinti tokios apsaugos, kaip Bendrijos dizaino, suteikimo sąlygas, nagrinėjama gaminio dalis ar sudėtinio gaminio sudedamoji dalis turi būti matoma ir apribota savybėmis, sudarančiomis jos ypatingą vaizdą, t. y. linijomis, kontūrais, spalvomis, formomis ar konkrečia tekstūra. Tai reiškia, kad šios gaminio dalies ar šios sudėtinio gaminio sudedamosios dalies vaizdas pats savaime gali sukurti bendrą įspūdį ir negali visiškai susilieti su viso gaminio sukeliamu bendru įspūdžiu.
Taigi pagrindinėje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti, ar
Ferrari
nurodyto dizaino, skirto nagrinėjamo automobilio kėbulo dalims, savybės atitinka minėtas sąlygas, kad jam, kaip neregistruotajam Bendrijos dizainui, būtų suteikta apsauga.
Atsižvelgdamas į tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti: Reglamento Nr. 6/2002 11 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad toks gaminio vaizdų atskleidimas visuomenei, kaip transporto priemonės nuotraukų paskelbimas, lemia šio gaminio dalies, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 3 dalies a punktą, arba minėto gaminio, kaip sudėtinio, sudedamosios dalies, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 3 straipsnio c punktą ir 4 straipsnio 2 dalį, dizaino atskleidimą visuomenei, su sąlyga, kad tos dalies ar sudedamosios dalies vaizdas šio atskleidimo veiksmo momentu yra aiškiai identifikuojamas. Tam, kad būtų galima nustatyti, ar toks vaizdas atitinka to paties reglamento 6 straipsnio 1 dalyje nurodytą individualių savybių sąlygą, būtina, kad nagrinėjama dalis ar sudedamoji dalis būtų matoma gaminio ar sudėtinio gaminio dalis, aiškiai apibrėžta linijomis, kontūrais, spalvomis, formomis ar konkrečia tekstūra.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

2001 m. gruodžio 12 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 6/2002 dėl Bendrijos dizaino 11 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinama taip, kad toks gaminio vaizdų atskleidimas visuomenei, kaip transporto priemonės nuotraukų paskelbimas, lemia šio gaminio dalies, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 3 dalies a punktą, arba minėto gaminio, kaip sudėtinio, sudedamosios dalies, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 3 straipsnio c punktą ir 4 straipsnio 2 dalį, dizaino atskleidimą visuomenei, su sąlyga, kad tos dalies ar sudedamosios dalies vaizdas šio atskleidimo veiksmo momentu yra aiškiai identifikuojamas.

Tam, kad būtų galima nustatyti, ar toks vaizdas atitinka to paties reglamento 6 straipsnio 1 dalyje nurodytą individualių savybių sąlygą, būtina, kad nagrinėjama dalis ar sudedamoji dalis būtų matoma gaminio ar sudėtinio gaminio dalis, aiškiai apibrėžta linijomis, kontūrais, spalvomis, formomis ar konkrečia tekstūra.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.