CELEX: 62017CJ0214
Begäran om förhandsavgörande
Civilrättsligt samarbete
Haagprotokollet om tillämplig lag avseende underhållsskyldighet
Artikel 4.3
Ansökan om underhållsbidrag som den underhållsberättigade inger till den behöriga myndigheten i den stat där den underhållsskyldige har hemvist
Lagakraftvunnet avgörande
Efterföljande ansökan ingiven av den underhållsskyldige till samma myndighet med yrkande om nedsättning av det fastställda underhållsbidraget
Den underhållsberättigade går i svaromål
Fastställande av tillämplig lag

Begäran om förhandsavgörande avser tolkningen av artikel 4.3 i Haagprotokollet av den 23 november 2007 om tillämplig lag avseende underhållsskyldighet, som godkändes på Europeiska gemenskapens vägnar genom rådets beslut 2009/941/EG av den 30 november 2009 (
EUT L 331, 2009, s. 17
) (nedan kallat Haagprotokollet).
Begäran har framställts i ett mål mellan Alexander Mölk och hans dotter, Valentina Mölk, angående underhållskrav.
Tillämpliga bestämmelser
Haagprotokollet
Artikel 3 i Haagprotokollet har rubriken ”Allmän regel om tillämplig lag” och föreskriver följande:
”1.   Underhållsskyldighet ska regleras av lagen i den stat där den underhållsberättigade har sin hemvist, om inte annat föreskrivs i detta protokoll.
2.   Om den underhållsberättigades hemvist ändras ska lagen i den nya hemviststaten tillämpas från och med den tidpunkt då ändringen inträffar.”
I artikel 4 i protokollet, med rubriken ”Särskilda regler till förmån för vissa underhållsberättigade”, föreskrivs följande:
”1.   Följande bestämmelser ska gälla i fråga om
a)
föräldrars underhållsskyldighet mot sina barn,
…
2.   Om den underhållsberättigade inte kan få underhåll från den underhållsskyldige med stöd av den lag som avses i artikel 3 ska domstolslandets lag tillämpas.
3.   Utan hinder av artikel 3 ska domstolslandets lag tillämpas om den underhållsberättigade har väckt talan vid behörig myndighet i den stat där den underhållsskyldige har sin hemvist. Om den underhållsberättigade inte kan få underhåll från den underhållsskyldige med stöd av denna lag, ska dock lagen i den stat där den underhållsberättigade har sin hemvist tillämpas.
…”
Artikel 7 i nämnda protokoll har rubriken ”Val av tillämplig lag vid särskilt förfarande” och föreskriver följande:
”1.   Utan hinder av artiklarna 3–6 får den underhållsberättigade och den underhållsskyldige, om det är fråga om ett särskilt förfarande i en bestämd stat, uttryckligen ange att lagen i den staten ska vara tillämplig på underhållsskyldigheten i det förfarandet.
2.   Val av tillämplig lag som gjorts innan ett sådant förfarande inleds, ska anges i ett avtal som undertecknas av båda parterna och som ska vara skriftligt eller dokumenterat på ett sådant sätt att informationen är tillgänglig för senare användning.”
I artikel 8 i protokollet, med rubriken ”Val av tillämplig lag”, föreskrivs följande:
”1.   Utan hinder av artiklarna 3–6 får den underhållsberättigade och den underhållsskyldige oavsett tidpunkt peka ut att någon av följande lagar ska tillämpas på underhållsskyldigheten.
…
b)
Lagen i den stat där någon av parterna har sin hemvist vid tidpunkten för utpekandet.
…
3.   Punkt 1 ska inte gälla för underhållsskyldighet avseende en person under 18 år eller en vuxen som på grund av nedsatt eller bristande förmåga inte kan bevaka sina intressen.
4.   Utan hinder av vilken lag som pekats ut av parterna i enlighet med punkt 1 ska frågan om huruvida den underhållsberättigade kan avsäga sig sin rätt till underhåll bestämmas enligt lagen i den stat där den underhållsberättigade hade sin hemvist vid tidpunkten för utpekandet.
5.   Om parterna vid tidpunkten för utpekandet av tillämplig lag inte var fullt informerade och medvetna om konsekvenserna av sitt utpekande ska den lag som parterna pekat ut inte tillämpas om tillämpningen av denna skulle leda till uppenbart orättvisa och orimliga konsekvenser för någon av parterna.”
Förordning (EG) nr 4/2009
Artikel 1, med rubriken ”Tillämpningsområde”, i rådets förordning (EG) nr 4/2009 av den 18 december 2008 om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt samarbete i fråga om underhållsskyldighet (
EUT L 7, 2009, s. 1
), föreskriver följande:
”Denna förordning ska tillämpas på underhållsskyldighet som har sin grund i familje-, släktskaps-, äktenskaps- eller svågerlagsförhållande.
…”
I artikel 3 i förordningen, med rubriken ”Allmänna bestämmelser”, anges följande:
”I frågor som gäller underhållsskyldighet i medlemsstaterna ska behörigheten ligga hos
a)
domstolen i den ort där svaranden har hemvist, eller
b)
domstolen i den ort där den underhållsberättigade har hemvist, eller
…”
Artikel 5 i förordning nr 4/2009, som har rubriken ”Behörighet grundad på att svaranden går i svaromål”, har följande lydelse:
”Utöver den behörighet som en domstol i en medlemsstat har enligt andra bestämmelser i denna förordning, är domstolen behörig om svaranden går i svaromål inför denna. Detta gäller dock inte om svaranden gick i svaromål för att bestrida domstolens behörighet.”
Artikel 15 i samma förordning, med rubriken ”Fastställande av tillämplig lag”, har följande lydelse:
”Den lag som ska tillämpas på underhållsskyldighet ska fastställas i enlighet med [Haagprotokollet] i de medlemsstater som är bundna av det instrumentet.”
Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna
Alexander Mölk har hemvist i Österrike, medan hans dotter, Valentina Mölk, har hemvist i Italien.
Enligt beslut av den 10 oktober 2014 från Bezirksgericht Innsbruck (Distriktsdomstolen i Innsbruck, Österrike) är Alexander Mölk skyldig att betala månatligt underhållsbidrag till Valentina Mölk.
Beslutet fattades med stöd av österrikisk rätt och på en ansökan som den underhållsberättigade, Valentina Mölk, inkom med till nämnda domstol enligt artikel 4.3 i Haagprotokollet.
År 2015 ansökte Alexander Mölk om nedsättning av underhållsbidraget hos Bezirksgericht Innsbruck (Distriktsdomstolen i Innsbruck) från den 1 februari 2015 på den grunden att hans nettoinkomst hade minskat. Valentina Mölk yrkade att talan om nedsättning skulle ogillas.
Genom beslut av den 11 december 2015 ogillade Bezirksgericht Innsbruck (Distriktsdomstolen i Innsbruck) Alexander Mölks talan med tillämpning av italiensk rätt. Distriktsdomstolen bedömde att ansökan skulle prövas med tillämpning av italiensk rätt enligt artikel 3.1 i Haagprotokollet, eftersom Valentina Mölk hade hemvist i Italien vid tidpunkten för ansökan.
Beslutet från Bezirksgericht Innsbruck (Distriktsdomstolen i Innsbruck) överklagades till Landesgericht Innsbruck (Regionala domstolen i Innsbruck, Österrike), som fastställde detsamma genom beslut av den 9 mars 2016. Den regionala domstolen tillämpade emellertid österrikisk lag i sin bedömning.
Den regionala domstolen bedömde att, då ingen av parterna hade bytt hemvist, kunde den lag som hade tillämpats i beslutet från Bezirksgericht Innsbruck (Distriktsdomstolen i Innsbruck) av den 10 oktober 2014 inte ändras endast av den anledningen att den underhållsskyldige hade inkommit med en ansökan om nedsättning av underhållsbidraget bara några månader efter det att beslutet hade meddelats, vilket beslut hade vunnit laga kraft.
Alexander Mölk överklagade beslutet från Landesgericht Innsbruck (Regionala domstolen i Innsbruck) till den hänskjutande domstolen och yrkade att den sistnämnda domstolen skulle avgöra underhållskravet i enlighet med italiensk rätt. Han gjorde gällande att hans talan skulle ha bifallits om italiensk rätt hade tillämpats korrekt.
Den hänskjutande domstolen undrar vilken lagstiftning som är tillämplig i ett sådant fall som i det nationella målet och anger härvidlag att det finns två olika riktningar i doktrin.
Enligt den första riktningen är tillämplig lag, fastställd i enlighet med artikel 3 i Haagprotokollet, lagen i det land där den underhållsberättigade har hemvist, även om det inte är fråga om lagen i det land där den myndighet som fattade det första beslutet om underhåll är belägen.
Enligt den andra riktningen är det den lag som redan tillämpats på underhållsskyldighet som ska tillämpas på en ansökan om ändring av ett nationellt avgörande eller ett utländskt avgörande som har erkänts.
Mot denna bakgrund beslutade Oberster Gerichtshof (Högsta domstolen, Österrike) att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till EU-domstolen:
”1)
Ska artikel 4.3 i förening med artikel 3 i [Haagprotokollet], tolkas så, att lagen i den stat i vilken den underhållsberättigade har sin hemvist också ska vara tillämplig när den underhållsskyldige, på grund av ändrade inkomstförhållanden, begär nedsättning av ett underhållsbidrag som fastställts genom ett lagakraftvunnet beslut, och det hittillsvarande underhållsbidraget, på begäran av den underhållsberättigade och i enlighet med artikel 4.3 i [Haagprotokollet], har fastställts av domstolen i den stat i vilken den underhållsskyldige oförändrat har sin hemvist?
2)
Om den första frågan besvaras jakande:
Ska artikel 4.3 i [Haagprotokollet] tolkas så, att den underhållsberättigade personen även ska anses ’väcka talan’ vid den behöriga myndigheten i den stat där den underhållsskyldige har sin hemvist, när den underhållsberättigade, i ett förfarande som inletts vid denna myndighet av den underhållsskyldige, går i svaromål inför denna myndighet i den mening som avses i artikel 5 i [förordning nr 4/2009] och yrkar att talan ska ogillas?”
Prövning av tolkningsfrågorna
Inledningsvis ska det erinras om att domstolen är behörig att tolka Haagprotokollet (dom av den 7 juni 2018, KP,
C‑83/17
,
EU:C:2018:408
, punkt
).
Den första frågan
Genom sin första fråga vill den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida artikel 4.3 i Haagprotokollet ska tolkas så, att en sådan situation som den i det nationella målet, i vilken det underhållsbidrag som ska betalas har fastställts på ansökan av den underhållsberättigade genom ett lagakraftvunnet avgörande och i enlighet med domstolslandets lag såsom den fastställts med stöd av artikel 4.3 i samma protokoll, medför att den lagen ska tillämpas på en efterföljande ansökan mot den underhållsberättigade som den underhållsskyldige inkommer med till den behöriga myndigheten i den stat där den underhållsskyldige har hemvist med yrkande om nedsättning av underhållsbidraget.
Enligt artikel 4.3 i Haagprotokollet ska domstolslandets lag tillämpas, utan hinder av artikel 3 i protokollet, på den underhållsberättigades initiativ när vederbörande, i likhet med Valentina Mölk i det nationella målet, inkommer med en begäran till den behöriga myndigheten i den stat där den underhållsskyldige har sin hemvist.
Frågan uppkommer huruvida artikel 4.3 i Haagprotokollet, i avsaknad av uttrycklig föreskrift därom i den artikeln, fortsätter att ha en verkan när den underhållsskyldige, i likhet med Alexander Mölk i det nationella målet, väcker talan vid samma myndighet med en efterföljande ansökan, så att den lag som tidigare fastställts är tillämplig även i det nya förfarandet.
För att kunna besvara denna fråga är det nödvändigt att tolka artikel 4.3 i Haagprotokollet inte bara med hänsyn till dess lydelse, utan också med hänsyn till sammanhanget och de mål som eftersträvas med de föreskrifter som den ingår i.
Vad gäller det sammanhang som artikel 4.3 i Haagprotokollet ingår i, omfattas bestämmelsen av ett system av anknytningsregler som införts genom Haagprotokollet, vilket föreskriver att lagen i den stat där den underhållsberättigade har hemvist ska tillämpas i första hand, i enlighet med artikel 3 i protokollet. Upphovsmännen till Haagprotokollet bedömde att denna lag har den starkaste kopplingen till den underhållsberättigades situation och framstår således som bäst ägnad att reglera de konkreta problem som den underhållsberättigade kan ställas inför (dom av den 7 juni 2018, KP,
C‑83/17
,
EU:C:2018:408
, punkt
).
I artikel 4 i Haagprotokollet återfinns särskilda regler till förmån för vissa underhållsberättigade, avseende bland annat föräldrars underhållsskyldighet mot sina barn, som tillämpas i andra hand. Artikel 4.2 i Haagprotokollet föreskriver sålunda att domstolslandets lag tillämpas om den underhållsberättigade inte kan få underhåll enligt den lag som har utpekats i första hand i enlighet med artikel 3 i Haagprotokollet.
Artikel 4.3 i Haagprotokollet utgör ett undantag till regeln i Haagprotokollet som anges i punkt 28 ovan, enligt vilken den behöriga myndigheten i första hand ska tillämpa lagen i den stat där den underhållsberättigade har hemvist. Artikel 4.3 i Haagprotokollet vänder på de anknytningsregler som föreskrivs i artiklarna 3 och 4.2 i protokollet genom att primärt peka ut domstolslandets lag när den underhållsberättigade har väckt talan vid behörig myndighet i den stat där den underhållsskyldige har sin hemvist (dom av den 7 juni 2018, KP,
C‑83/17
,
EU:C:2018:408
, punkt
) och sekundärt lagen i den stat där den underhållsberättigade har hemvist om han eller hon inte kan få underhåll med stöd av domstolslandets lag.
Genom att föreskriva att domstolslandets lag, i stället för lagen i den stat där den underhållsberättigade har sin hemvist, kan tillämpas primärt, ger Haagprotokollet den underhållsberättigade möjlighet att indirekt välja den förstnämnda av dessa lagar när vederbörande inkommer med sin begäran till den behöriga myndigheten i den stat där den underhållsskyldige har sin hemvist.
Denna möjlighet avser att skydda den underhållsberättigade, som anses vara den svagare parten i sina förehavanden med den underhållsskyldige, genom att göra det möjligt för den underhållsberättigade att de facto välja vilken lag som ska tillämpas på ansökan. Mot denna bakgrund följer det inte av artikel 4.3 i Haagprotokollet att när det förfarande som avser ansökan har avslutats genom ett lagakraftvunnet avgörande, detta val ska ha en inverkan på ett nytt förfarande som inleds, inte av den underhållsberättigade, utan av den underhållsskyldige.
Eftersom denna regel är ett undantag från regeln i artikel 3 i Haagprotokollet, ska den dessutom tolkas strikt, utan att gå utöver de fall som uttryckligen avses.
Dessa överväganden stöds av Andrea Bonomis förklarande rapport beträffande Haagprotokollet (text antagen vid tidpunkten för den tjugoförsta sessionen för Haagkonferensen för internationell privaträtt).
Såsom Andrea Bonomi påpekar i punkt 67 i rapporten, är nämligen det undantag som föreskrivs från den anknytning som tillämpas i första hand till den underhållsberättigades hemvist rättfärdigat om det är den underhållsberättigade själv som beslutar att inleda förfarandet i den stat där den underhållsskyldige har sin hemvist, medan ett sådant undantag vore överflödigt för det fall förfarandet inleds i den staten på den underhållsskyldiges initiativ, bland annat vid en ansökan om ändring av ett avgörande om underhållsskyldighet.
En jämförelse mellan artikel 4.3 i Haagprotokollet och de bestämmelser i protokollet som gör det möjligt för parterna att gemensamt välja tillämplig lag för underhållsskyldighet, nämligen artiklarna 7 och 8 i det protokollet, ger också stöd för denna bedömning.
Enligt artikel 8 i Haagprotokollet får den underhållsberättigade och den underhållsskyldige oavsett tidpunkt peka ut att någon av de lagar som anges i artikel 8.1 ska tillämpas på underhållsskyldigheten. Den sålunda utpekade lagen tillämpas inte på ett visst förfarande, utan på alla förfaranden som avser en underhållsskyldighet.
Eftersom valet av tillämplig lag är långvarigt, har upphovsmännen till Haagprotokollet uppställt vissa villkor för tillämpningen av nämnda artikel 8 i syfte att förebygga negativa effekter, särskilt för den underhållsberättigade. Dessa omfattar bland annat villkoret i punkt 3 i artikel 8, enligt vilket endast de som är 18 år eller äldre har en sådan valmöjlighet med stöd av artikel 8 i protokollet. Vidare föreskrivs i punkt 5 i den artikeln att om parterna vid tidpunkten för utpekandet av tillämplig lag inte var fullt informerade och medvetna om konsekvenserna av sitt utpekande ska den lag som parterna pekat ut inte tillämpas om tillämpningen av denna skulle leda till uppenbart orättvisa och orimliga konsekvenser för någon av parterna.
Dessa skyddsregler finns inte i förhållande till artikel 7 i Haagprotokollet, vilken visserligen också gör det möjligt för parterna att välja tillämplig lag, men endast i ett särskilt förfarande. Lagvalet gäller således endast för det förfarandet och inte för efterföljande förfaranden rörande samma underhållsskyldighet, vilket minskar risken för att valet för med sig negativa effekter.
Avsaknaden av sådana skyddsregler i lydelsen av artikel 4.3 i Haagprotokollet ger också stöd för bedömningen att bestämmelsen endast är tillämplig i ett enda förfarande, nämligen det som har inletts av den underhållsberättigade enligt de villkor som den uttryckligen föreskriver.
Det hade i detta avseende, såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 48 i sitt förslag till avgörande, varit möjligt att kringgå åldersgränsen i artikel 8.3 i Haagprotokollet och de andra skyddsregler som föreskrivs i den artikeln om den underhållsberättigades ursprungliga val av domstolslandets lag i enlighet med artikel 4.3 i Haagprotokollet innebar att samma lag även skulle tillämpas på ett efterföljande förfarande inlett av den underhållsskyldige vid den behöriga myndigheten i den stat där den sistnämnde har hemvist.
Det ska således konstateras att artikel 4.3 i Haagprotokollet endast avser den situation där den underhållsberättigade indirekt väljer domstolslandets lag i ett förfarande som den har inlett vid den behöriga myndigheten i den stat där den underhållsskyldige har hemvist och inte omfattar ett efterföljande förfarande som inleds efter det att avgörandet i det första förfarandet har vunnit laga kraft.
Denna slutsats påverkas inte av den omständigheten, som den portugisiska regeringen har angett, att det efterföljande förfarandet inleds kort tid efter det första och att det vore paradoxalt om konkurrerande ansökningar som avser en kort period under vilken ingen av parterna har bytt hemvist, prövas mot bakgrund av olika rättssystem.
I detta avseende bör det understrykas att fastställandet av vilken lag som ska tillämpas inte kan göras beroende av tidpunkten för när ett eventuellt andra förfarande inleds. En sådan tolkning skulle nämligen underminera det förutsebarhetssyfte som eftersträvas i Haagprotokollet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 7 juni 2018, KP,
C‑83/17
,
EU:C:2018:408
, punkt
).
Såsom generaladvokaten har påpekat i punkterna 42 och 64 i sitt förslag till avgörande, utgör den olägenhet som uppkommer till följd av att olika lagar tillämpas i på varandra följande förfaranden mellan samma parter en del av det system av lagvalsregler som införts genom Haagprotokollet.
Mot bakgrund av det ovan anförda ska den första frågan besvaras enligt följande. Artikel 4.3 i Haagprotokollet ska tolkas så, att en sådan situation som den i det nationella målet, i vilken det underhållsbidrag som ska betalas har fastställts på ansökan av den underhållsberättigade genom ett lagakraftvunnet avgörande och i enlighet med domstolslandets lag såsom den fastställts med stöd av artikel 4.3 i samma protokoll, inte medför att den lagen ska tillämpas på en efterföljande ansökan mot den underhållsberättigade som den underhållsskyldige inkommer med till domstolen i den stat där den underhållsskyldige har hemvist med yrkande om nedsättning av underhållsbidraget.
Den andra frågan
Genom sin andra fråga vill den hänskjutande domstolen få klarhet i huruvida artikel 4.3 i Haagprotokollet ska tolkas så, att den underhållsberättigade ska anses ha ”väckt talan” i den mening som avses i artikeln vid den behöriga myndigheten i den stat där den underhållsskyldige har sin hemvist, när den underhållsberättigade, i ett förfarande som inletts vid denna myndighet av den underhållsskyldige, går i svaromål inför denna myndighet i den mening som avses i artikel 5 i förordning nr 4/2009, och yrkar att talan ska ogillas.
Såsom framgår av den analys som gjorts inom ramen för svaret på den första frågan, utgör artikel 4.3 i Haagprotokollet ett undantag från den anknytningsregel som tillämpas i första hand, vilken det erinrats om ovan i punkt 28, varför det inte finns anledning att utvidga dess tillämpning till situationer som inte uttryckligen föreskrivs i artikeln.
Denna bestämmelse tillämpas endast om två villkor är uppfyllda, nämligen att den myndighet vid vilken talan väckts ligger i den stat där den underhållsskyldige har hemvist och att det är den underhållsberättigade som väcker talan, det vill säga att den underhållsberättigade inleder förfarandet.
För det fall den underhållsskyldige inleder ett förfarande vid myndigheten i den stat där den har hemvist, kan behörigheten för myndigheten grundas på att den underhållsberättigade går i svaromål inför denna i enlighet med artikel 5 i förordning nr 4/2009.
Detta godtagande av behörighet innebär emellertid inte att den underhållsberättigade även har ”väckt talan” vid den myndighet i den stat där den underhållsskyldige har hemvist i den mening som avses i artikel 4.3 av Haagprotokollet.
En sådan tolkning skulle, såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 72 i sitt förslag till avgörande, innebära att domstolslandets lag, som den bestämmelsen föreskriver, skulle tillämpas på alla förfaranden som inletts vid en sådan myndighet. Det framgår emellertid av svaret på den första frågan att den möjlighet den underhållsberättigade har enligt artikel 4.3 i Haagprotokollet att indirekt välja domstolslandets lag endast avser förfaranden som den inlett på eget initiativ.
Mot bakgrund av det ovan anförda ska den andra frågan besvaras enligt följande. Artikel 4.3 i Haagprotokollet ska tolkas så, att den underhållsberättigade inte ska anses ha ”väckt talan” i den mening som avses i artikeln vid den behöriga myndigheten i den stat där den underhållsskyldige har sin hemvist, när den underhållsberättigade, i ett förfarande som inletts vid denna myndighet av den underhållsskyldige, går i svaromål inför denna myndighet i den mening som avses i artikel 5 i förordning nr 4/2009, och yrkar att talan ska ogillas.
Rättegångskostnader
Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i det nationella målet utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den hänskjutande domstolen att besluta om rättegångskostnaderna. De kostnader för att avge yttrande till domstolen som andra än nämnda parter har haft är inte ersättningsgilla.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (sjätte avdelningen) följande:

1)
Artikel 4.3 i Haagprotokollet av den 23 november 2007 om tillämplig lag avseende underhållsskyldighet, som godkändes på Europeiska gemenskapens vägnar genom rådets beslut 2009/941/EG av den 30 november 2009, ska tolkas så, att en sådan situation som den i det nationella målet, i vilken det underhållsbidrag som ska betalas har fastställts på ansökan av den underhållsberättigade genom ett lagakraftvunnet avgörande och i enlighet med domstolslandets lag såsom den fastställts med stöd av artikel 4.3 i samma protokoll, inte medför att den lagen ska tillämpas på en efterföljande ansökan mot den underhållsberättigade som den underhållsskyldige inkommer med till domstolen i den stat där den underhållsskyldige har hemvist med yrkande om nedsättning av underhållsbidraget.

2)
Artikel 4.3 i Haagprotokollet av den 23 november 2007 ska tolkas så, att den underhållsberättigade inte ska anses ha ”väckt talan” i den mening som avses i artikeln vid den behöriga myndigheten i den stat där den underhållsskyldige har sin hemvist, när den underhållsberättigade, i ett förfarande som inletts vid denna myndighet av den underhållsskyldige, går i svaromål inför denna myndighet i den mening som avses i artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 4/2009 av den 18 december 2008 om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt samarbete i fråga om underhållsskyldighet, och yrkar att talan ska ogillas.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.