CELEX: 62014TJ0335
Gemenskapsvarumärke
Ogiltighetsförfarande
Gemenskapsfigurmärket DoggiS
De äldre nationella figurmärkena DoggiS
De äldre nationella ordmärkena DOGGIS och DOGGIBOX
Äldre nationella figurmärken som föreställer en figur i form av en varmkorv
Kompletterande bevisning som har åberopats för första gången vid överklagandenämnden
Artikel 76 i förordning (EG) nr 207/2009
Ond tro
Artikel 52.1 b i förordning nr 207/2009
Bevisning som har åberopats för första gången vid tribunalen

Bakgrunden till tvisten
José-Manuel Davó Lledó, som är klagande i målet, ingav den 18 februari 2010 en ansökan om registrering av gemenskapsvarumärke till harmoniseringskontoret i enlighet med rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om gemenskapsvarumärken (
EUT L 78, s. 1
).
Det sökta varumärket utgörs av det nedan återgivna figurkännetecknet i rött:
De varor och tjänster som registreringsansökan avsåg omfattas av klasserna 29, 30 och 43 i Niceöverenskommelsen om internationell klassificering av varor och tjänster vid varumärkesregistrering av den 15 juni 1957, med ändringar och tillägg, och motsvarar, för var och en av dessa klasser, följande beskrivningar:
—
Klass 29: ”Hamburgare; korvar; kallt kött; bearbetade frukt och grönsaker; fruktsallader; grönsakssallader, grönsaker och baljväxter; sallader av frukter, köksväxter och baljväxter; pommes frites; bearbetad potatis; grädde; mjölk; potatisprodukter; kött, fisk, fjäderfä och vilt; köttextrakt; konserverade, frusna, torkade och tillagade frukter och grönsaker; geléer (geléer), sylter, kompotter; ägg, mjölk och mjölkprodukter; ätliga oljor och fetter”.
—
Klass 30: ”Pizzor; bröd med pålägg; sandwichar; bageriprodukter; glass; såser för livsmedel; konditorivaror; efterrätter; salladsdressingar; choklad; kaffe, te, kakao, socker, ris, tapioka, sagogryn, kaffeersättning; mjöl och näringspreparat tillverkade av spannmål, bröd, konditorivaror och godsaker, glass; honung, sirap; jäst, bakpulver; salt, senap; vinäger, såser (smaktillsatser); kryddor; is”.
—
Klass 43: ”Restaurangtjänster; kafeteriatjänster; snabbmatsrestaurangverksamhet; restaurangtjänster och tjänster avseende mat för avhämtning; restaurang-, café-, brasserie-, pub-, bar-, färdigmats- och hotellverksamhet; restaurang- och cateringtjänster; tillagning och tillredning av mat; tjänster avseende catering; snackbarer; restaurangverksamhet och utskänkning av mat och dryck; upplåtande av kortvarigt boende”.
Registreringsansökan offentliggjordes i
Bulletinen för gemenskapsvarumärken
nr 65/2010 av den 12 april 2010.
Det omtvistade varumärket registrerades den 14 december 2010 under nummer 8894826 för samtliga varor och tjänster som angetts ovan i punkt 3.
Den 6 juni 2012 ingav Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda en ansökan om ogiltighetsförklaring av det omtvistade varumärket med stöd av artikel 52.1 b i förordning nr 207/2009 för samtliga varor och tjänster som detta hade registrerats för.
Det huvudsakliga verksamhetsföremålet för Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda utgörs av drift av barer, restauranger, kafeterior och snabbmatsrestauranger samt upplåtelse, drift och nyttjande av franchising i den branschen.
Till stöd för sin ansökan om ogiltighetsförklaring åberopade Inversiones Ged följande äldre varumärken som företaget var innehavare av:
—
Det nedan återgivna chilenska figurmärket i röda bokstäver mot gul bakgrund, vilket registrerades den 12 januari 2004 under nummer 683048 för ”serveringar, barer, restauranger” i klass 43:
—
Det nedan återgivna chilenska figurmärket i röda bokstäver mot gul bakgrund, vilket registrerades den 15 september 2008 under nummer 857568 för ”restaurangtjänster, barer, serveringar, kafeterior, konditorier och snabbmatsrestauranger” i klass 43:
—
Det nedan återgivna chilenska figurmärket i röda bokstäver mot gul bakgrund, vilket registrerades den 26 november 2007 under nummer 801904 för varor i klasserna 16, 25, 28 och 32:
—
Det nedan återgivna chilenska figurmärket, vilket registrerades den 21 juni 2005 under nummer 728038 för ”tjänster som tillhandahålls av inrättningar som i första hand tillhandahåller mat och drycker som gjorts i ordning för att konsumeras, såsom restauranger, självserveringar, kafeterior och konditorier, serveringar, personalrestauranger, barer, tjänster för tillhandahållande av mat som tillagas i hemmet” i klass 43:
—
Det nedan återgivna chilenska figurmärket, vilket registrerades den 5 maj 2005 under nummer 724717 för varor i klasserna 16, 25, 28 och 32:
—
Det chilenska ordmärket DOGGIS, vilket registrerades den 6 december 2009 under nummer 867740 för ”serveringar, barer, restauranger” i klass 43.
—
Det peruanska ordmärket DOGGIS, vilket registrerades den 12 juni 2009 under nummer 352647 för varor i klass 43.
—
Det chilenska ordmärket DOGGIBOX, vilket registrerades den 1 september 2004 under nummer 702110 för varor i klass 32.
—
Det nedan återgivna chilenska figurmärket, vilket registrerades den 5 maj 2005 under nummer 724718 för samma tjänster i klass 43 som de som skyddas enligt det chilenska varumärket nr 728038:
—
Det nedan återgivna chilenska figurmärket, vilket registrerades den 5 maj 2005 under nummer 724716 för varor i klasserna 16, 25, 28 och 32:
—
Det nedan återgivna brasilianska figurmärket, vilket registrerades den 22 juni 1999 under nummer 819295671 för ”livsmedelsvaror/livsmedelstjänster” i klasserna 38 och 60.
Till stöd för samma ansökan om ogiltighetsförklaring åberopade Administradora y Franquicias América följande äldre varumärken som företaget var innehavare av:
—
Det chilenska ordmärket COFFEE BREAK DOGGIS, vilket registrerades den 13 december 2004 under nummer 711375 för samma tjänster i klass 43 som de som skyddas enligt det chilenska varumärket nr 728038.
—
Det nedan återgivna chilenska figurmärket, vilket registrerades den 12 juli 2006 under nummer 762423 för ”restaurangtjänster, barer, serveringar, kafeterior, konditorier” i klass 42.
—
Det nedan återgivna uruguayanska figurmärket, vilket registrerades den 14 maj 2008 under nummer 387908 för tjänster i klass 43.
Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda har preciserat att när Inversiones Ged i augusti 2011 ville registrera varumärket doggis i Spanien, upptäckte företaget att följande varumärken fanns och var registrerade i klagandens namn: det omtvistade varumärket, det spanska varumärket doggis som registrerats den 2 juni 2010 under nummer 2914857 för varor och tjänster i klasserna 29, 30, 39 och 43 samt det internationella varumärket doggis, registrerat den 16 mars 2010 under nummer 1037118 för tjänster i klass 43. De har tillagt att de även fick veta att klaganden var innehavare av domännamnen doggis.es och doggis.com.es.
Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda har hävdat att klaganden var i ond tro när han ansökte om registrering av det omtvistade varumärket, och att de inte informerats i förväg och inte lämnat sitt medgivande. De har anfört att detta varumärke i verbalt avseende var identiskt med deras samtliga äldre varumärken och i visuellt avseende identiskt med vissa av dem. De har anfört att de tjänster som avsågs med varumärket var identiska med de tjänster som skyddas enligt flera av deras äldre varumärken och att de varor som avsågs kompletterade de tjänster som skyddas enligt de flesta av deras äldre varumärken. De har även gjort gällande att klaganden hade kännedom om deras äldre varumärken och om deras verksamhet, såsom denna beskrivits ovan i punkt 7, när han ansökte om registrering av det omtvistade varumärket.
Harmoniseringskontorets annulleringsenhet avslog ansökan om ogiltighetsförklaring i dess helhet genom beslut av den 18 juli 2013.
Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda överklagade annulleringsenhetens beslut den 18 september 2013.
Genom beslut av den 13 mars 2014 (nedan kallat det överklagade beslutet) biföll första överklagandenämnden överklagandet från Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda, upphävde annulleringsenhetens beslut och hävde registreringen av det omtvistade varumärket. Nämnden förpliktade vidare klaganden att ersätta kostnaderna för förfarandet vid annulleringsenheten och i överklagandenämnden.
För det första tillät överklagandenämnden i enlighet med artikel 76.2 i förordning nr 207/2009 viss kompletterande bevisning som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda åberopat för första gången vid överklagandenämnden. Det var fråga om ett utdrag ur webbplatsen www.consultafranquicias.com och ett utdrag ur webbsidan es.negocius.com/franquicia-doggis_fv1793.html (punkterna 20 och 21 i det överklagade beslutet).
Överklagandenämnden ansåg för det andra att det vid den tidpunkt då ansökan om registrering av det omtvistade varumärket gavs in, den 18 februari 2010, fanns relevanta omständigheter som var utmärkande för det aktuella målet och som utvisade att klaganden uttryckligen hade medgett att de chilenska figurmärkena DoggiS, som skyddades enligt registreringarna nr 683048, 857568 och 801904 (punkt 32 i det överklagade beslutet) existerade sedan tidigare. Till stöd för den bedömningen hänvisade överklagandenämnden till utdrag ur klagandens webbplats och till utdrag ur dennes reklam på webbplatser som avsåg franchising (punkterna 33–37 i det överklagade beslutet).
För det tredje angav överklagandenämnden, med beaktande av det omtvistade varumärkets art, att det var identiskt med de äldre chilenska figurmärkena DoggiS och avsåg samma tjänster som nämnda figurmärken samt varor som är oundgängliga för de aktuella restaurangtjänsterna. Överklagandenämnden ansåg att likheten inte kunde vara ”frukten av en tillfällig likhet” (punkterna 37–41 i det överklagade beslutet).
Överklagandenämnden angav för det fjärde att Administradora y Franquicias América, SA:s och Inversiones Ged Ltdas varumärke doggis, vid den tidpunkt då ansökan om registrering av det omtvistade varumärket gavs in, sedan flera år hade använts och att det haft en allt större framgång i Chile under de senaste åren, något som förstärkt märkets renommé hos omsättningskretsen (punkt 42 i det överklagade beslutet).
För det femte ansåg överklagandenämnden att den omständigheten att Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda inte hade visat något intresse av att skydda sina äldre varumärken i Europeiska unionen innan ansökan om registrering av det omtvistade varumärket gavs in, trots att de använde de varumärkena i Chile, inte utvisade att klaganden inte hade handlat i ond tro när ansökan gavs in, eftersom den omständigheten ”[omfattades] av den subjektiva uppfattningen hos Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda” (punkt 43 i det överklagade beslutet).
Att ansöka om ett figurmärke som var identiskt med de äldre figurmärken som innehades av Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda för tjänster som var identiska med de tjänster som avsågs med nämnda märken och för varor som är oundgängliga för de tjänsterna, ansåg överklagandenämnden för det sjätte inte bara vara kommersiellt ologiskt, utan att det dessutom kunde bekräfta avsikten att tillskansa sig de rättigheter som var knutna till dessa äldre varumärken (punkt 45 i det överklagade beslutet).
Parternas yrkanden
Klaganden har yrkat att tribunalen ska
—
ogiltigförklara det överklagade beslutet och därmed fastställa annulleringsenhetens beslut,
—
förplikta harmoniseringskontoret samt Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda att ersätta rättegångskostnaderna.
Harmoniseringskontoret har yrkat att tribunalen ska
—
ogilla överklagandet,
—
förplikta klaganden att ersätta rättegångskostnaderna.
Rättslig bedömning
Klaganden har anfört två grunder till stöd för sitt överklagande. Den första grunden avser att harmoniseringskontoret åsidosatte artikel 76 i förordning nr 207/2009, och den andra grunden avser att harmoniseringskontoret åsidosatte artikel 52.1 b i samma förordning.
Den första grunden: Åsidosättande av artikel 76 i förordning nr 207/2009
Klaganden har hävdat att överklagandenämnden åsidosatte artikel 76 i förordning nr 207/2009, eftersom nämnden beaktade bevisning som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda åberopat för första gången vid överklagandenämnden; det är därvid fråga om utdrag ur den webbplats och den webbsida som angetts ovan i punkt 15. Bevisningen åberopades till stöd för en ny grund, som i sin tur hänförde sig till nya omständigheter.
De nya omständigheterna i fråga utgörs av följande:
—
Den omständigheten, som härletts ur utdraget ur webbplatsen www.consultafranquicias.com, att klaganden hade ”konstaterat att varmkorv hade framgång på den amerikanska kontinenten” och ”syftade till att erövra Europa” (punkt 35 i det överklagade beslutet).
—
Den omständigheten att utdraget ur webbsidan es.negocius.com/franquicia-doggis_fv1793.html ”visar att [klaganden] medgett att [de latinamerikanska varumärkena] Doggis existerade sedan tidigare” och att klaganden gjort reklam med påståendet att ”Doggis är ett franchisingföretag för varmkorv som har gott internationellt anseende”, att ”kedjan nyligen har etablerat sig i Spanien och [att] målsättningen är att bli den första varmkorv-kedjan i Europa” (punkt 36 i det överklagade beslutet).
—
Den omständigheten att den nedan återgivna figuren i form av en varmkorv som visas i utdraget ur webbsidan es.negocius.com/franquicia-doggis_fv1793.html liknar de äldre chilenska varumärkena nr 728038 och 724717 (punkt 37 i det överklagade beslutet).
Harmoniseringskontoret har i huvudsak genmält att kontoret enligt artikel 76.2 i förordning nr 207/2009 har möjlighet att beakta omständigheter och bevisning som åberopats respektive förebringats för sent och att det därvid har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning.
Artikel 76 i förordning nr 207/2009 har följande lydelse:
”1.   Vid förfarande inför [harmoniseringskontoret] ska [detta] utan särskilt yrkande pröva sakförhållandena; dock ska i ärenden om relativa registreringshinder prövningen vara begränsad till vad parterna åberopat och yrkat.
2.   [Harmoniseringskontoret] behöver inte beakta omständigheter eller bevis som part inte åberopat eller ingivit i rätt tid.”
Enligt fast rättspraxis följer det av lydelsen i artikel 76.2 i förordning nr 207/2009 att parterna – som regel och såvida inget annan föreskrivs – har möjlighet att åberopa omständigheter och inge bevisning även efter utgången av de tidsfrister som gäller enligt bestämmelserna i förordning nr 207/2009 och att harmoniseringskontoret inte på något sätt är förhindrat att beakta omständigheter och bevisning som således har åberopats respektive ingetts för sent, det vill säga efter den frist som annulleringsenheten föreskrivit och i förekommande fall för första gången vid överklagandenämnden (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 mars 2007, harmoniseringskontoret/Kaul,
C‑29/05 P
, REG,
EU:C:2007:162
, punkt
, och dom av den 18 juli 2013, New Yorker SHK Jeans/harmoniseringskontoret,
C‑621/11 P
, REU,
EU:C:2013:484
, punkt
).
Genom att det i artikel 76.2 i förordning nr 207/2009 anges att harmoniseringskontoret ”inte behöver” beakta omständigheter och bevisning som åberopats respektive förebringats för sent tillerkänns harmoniseringskontoret ett stort utrymme för skönsmässig bedömning, med angivande av en motivering till sitt beslut, huruvida dessa omständigheter och denna bevisning ska beaktas (dom harmoniseringskontoret/Kaul, punkt
ovan,
EU:C:2007:162
, punkterna
och
, och dom New Yorker SHK Jeans/harmoniseringskontoret, punkt
ovan,
EU:C:2013:484
, punkt
).
Vad därutöver gäller harmoniseringskontorets befogenhet att skönsmässigt besluta huruvida för sent ingiven bevisning ska beaktas, kan det vara befogat att harmoniseringskontoret i ett ogiltighetsförfarande beaktar för sent ingiven bevisning, framför allt när harmoniseringskontoret anser att det material som har ingetts för sent vid ett första påseende förefaller kunna få en faktisk inverkan på utgången i ogiltighetsförfarandet och att det inte föreligger några hinder för ett sådant beaktande med hänsyn till på vilket stadium i förfarandet som denna bevisning har ingetts och omständigheterna kring ingivandet (se, analogt, dom harmoniseringskontoret/Kaul, punkt
ovan,
EU:C:2007:162
, punkt
, och dom New Yorker SHK Jeans/harmoniseringskontoret, punkt
ovan,
EU:C:2013:484
, punkt
).
I förevarande mål konstaterar tribunalen först och främst att det framgår av skälen i det överklagade beslutet att överklagandenämnden på ett effektivt sätt utnyttjade sitt stora utrymme för skönsmässig bedömning enligt artikel 76.2 i förordning nr 207/2009 när den med en motivering och med hänsyn till samtliga relevanta omständigheter beslutade att beakta de två ytterligare bevis som åberopats för första gången vid nämnden för det beslut som nämnden hade att meddela.
I punkt 20 i det överklagade beslutet redovisade överklagandenämnden den aktuella bevisningen, det vill säga ett utdrag ur webbplatsen www.consultafranquicias.com och ett utdrag ur webbsidan es.negocius.com/franquicia-doggis_fv1793.html. Därefter angav överklagandenämnden följande i punkt 21:
”Den bevisning som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda har åberopat vid överklagandenämnden omfattar handlingar som endast bekräftar och kompletterar innehållet i webbsidan [www.doogis.es]. Den webbsidan har redan åberopats till styrkande av att [klaganden] hade kännedom om de varumärken som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda är innehavare av och deras verksamhet i snabbmatsrestaurangbranschen. Dessa handlingar ska därför beaktas i enlighet med artikel 76.2 i [förordning nr 207/2009].”
Överklagandenämnden använde därmed sitt utrymme för skönsmässig bedömning enligt artikel 76.2 i förordning nr 207/2009 på ett lämpligt sätt när den tillät de två aktuella bevisen.
Såsom angetts av överklagandenämnden och harmoniseringskontoret, utgör de två omtvistade utdragen endast ett stöd för och ett tillägg till den bevisning som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda redan inledningsvis hade åberopat vid annulleringsenheten, det vill säga utdragen ur klagandens webbplats www.doggis.es.
Tribunalen konstaterar för det andra att de påstått nya omständigheter som klaganden har angett (se ovan punkt 25), redan fanns angivna under rubriken ”Företag” på klagandens egen webbplats www.doggis.es. Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda hade redan ingett ett utdrag därav vid annulleringsenheten. I detta sistnämnda utdrag förs nämligen samma idéer fram som de som anges i de två omtvistade utdragen. Bland annat anges följande:
—
”[Klaganden] tog Doggis till Spanien år 2010 med målsättningen att påbörja en expansion på global nivå genom ett franchisingsystem”.
—
”Varmkorv … är en vara som har haft stor framgång i många länder i världen, såsom i USA, Chile, Brasilien, Colombia, Tyskland och så vidare”.
—
”I Spanien är vi det första franchisingföretaget för varmkorv och vi erbjuder våra franchisingtagare möjligheten att arbeta under våra vingars skugga på grundval av vår erfarenhet, vår kännedom om branschen och ett kontinuerligt stöd till franchisingtagarna. De franchisingtagare som väljer oss för att upprätta sin egen varmkorv-franchising får tillgång till detta”.
Tribunalen tillägger att den figur i form av en varmkorv som avbildas i utdraget ur webbplatsen es.negocius.com/franquicia-doggis_fv1793.html förekom redan i vissa utdrag ur webbplatsen www.doggis.es som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda hade åberopat vid annulleringsenheten.
För det tredje påpekar tribunalen att – i motsats till vad klaganden har hävdat – Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda inte åberopade de två omtvistade utdragen och de omständigheter som är knutna till dessa till stöd för någon ny grund. Såsom överklagandenämnden och harmoniseringskontoret betonat, åberopades utdragen endast som stöd för en av de huvudsakliga uppfattningarna hos Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda och som de hade försvarat vid annulleringsenheten, nämligen att klaganden hade kännedom om deras varumärken och deras affärsverksamhet när han ansökte om registrering av det omtvistade varumärket (se punkt 4 sista avsnittet i annulleringsenhetens beslut av den 18 juli 2013).
För det fjärde konstaterar tribunalen, i linje med vad som angetts ovan i punkt 37, att Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda gav in de två omtvistade utdragen för sent som svar på annulleringsenhetens bedömning att de inte hade styrkt att klaganden hade förhandskännedom om de två äldre varumärkena (se punkterna 16 och 17 i annulleringsenhetens beslut av den 18 juli 2013).
Den bevisning som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda åberopade för första gången vid överklagandenämnden var således verkligen relevant för utgången i ärendet. De åberopade dessutom denna ytterligare bevisning när de gav in grunderna för överklagandet. Därmed fick överklagandenämnden tillfälle att, på ett objektivt sätt och med en motivering, utnyttja sitt utrymme för skönsmässig bedömning av huruvida den bevisningen skulle beaktas. Mot bakgrund av vad tribunalen har konstaterat ovan i punkt 38, kan Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda inte anses ha missbrukat de föreskrivna fristerna genom att vara uppenbart oaktsamma.
Överklagandet kan följaktligen inte vinna bifall såvitt avser den första grunden.
Den andra grunden: Åsidosättande av artikel 52.1 b i förordning nr 207/2009
Klaganden har hävdat att överklagandenämnden åsidosatte artikel 52.1 b i förordning nr 207/2009 när nämnden drog slutsatsen att klaganden var i ond tro när han gav in ansökan om registrering av det omtvistade varumärket.
Harmoniseringskontoret har bestritt klagandens argument och har yrkat att överklagandet inte ska bifallas på den andra grunden.
Ordningen för gemenskapsvarumärken bygger på principen om ”första ansökan” enligt artikel 8.2 i förordning nr 207/2009. Enligt denna princip kan ett kännetecken registreras som gemenskapsvarumärke endast om ett äldre varumärke inte utgör hinder härför. Detta gäller oavsett om det äldre varumärket är ett gemenskapsvarumärke, ett varumärke som registrerats i en medlemsstat eller hos Benelux varumärkesbyrå, ett varumärke som blivit föremål för en internationell registrering med rättsverkan i en medlemsstat eller ett varumärke som blivit föremål för en internationell registrering med rättsverkan i unionen. Den omständigheten att tredje man använder ett icke-registrerat varumärke utgör däremot, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8.4 i förordning nr 207/2009, inte ensam hinder för att ett identiskt eller liknande varumärke registreras som gemenskapsvarumärke för varor eller tjänster som är identiska eller av liknande slag (dom av den 11 juli 2013, SA.PAR./harmoniseringskontoret – Salini Costruttori (GRUPPO SALINI),
T‑321/10
, REU,
EU:T:2013:372
, punkt
). Detsamma gäller i princip beträffande tredje mans användning av ett varumärke som registrerats utanför unionen (dom av den 21 mars 2012, Feng Shen Technology/harmoniseringskontoret – Majtczak (FS),
T‑227/09
, REU,
EU:T:2012:138
, punkt
).
Nämnda regel nyanseras bland annat av artikel 52.1 b i förordning nr 207/2009. Enligt den bestämmelsen ska, efter ansökan till harmoniseringskontoret eller på grundval av ett genkäromål i mål om varumärkesintrång, ett gemenskapsvarumärke förklaras ogiltigt om den som ansökt om registrering var i ond tro när ansökan om varumärkesregistrering gavs in. Det ankommer på den som ansöker om ogiltighetsförklaring och som har för avsikt att stödja sig på denna grund att styrka sådana faktiska omständigheter som gör det möjligt att slå fast att innehavaren av ett gemenskapsvarumärke var i ond tro när registreringsansökan gavs in (dom GRUPPO SALINI, punkt
ovan,
EU:T:2013:372
, punkt
).
Begreppet ond tro i artikel 52.1 b i förordning nr 207/2009 har inte definierats, avgränsats eller ens beskrivits på något sätt i unionslagstiftningen (dom av den 26 februari 2015, Pangyrus/harmoniseringskontoret – RSVP Design (COLOURBLIND),
T‑257/11
,
EU:T:2015:115
, punkt
).
Såsom överklagandenämnden angav i punkt 27 i det överklagade beslutet gav emellertid domstolen i dom av den 11 juni 2009, Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (
C‑529/07
, REG,
EU:C:2009:361
, punkt
) ett flertal preciseringar av hur det begreppet ska tolkas och tillämpas i samband med lagstiftningen om gemenskapsvarumärken. Domstolen angav att bedömningen av ond tro hos varumärkessökanden ska vara en helhetsbedömning, med beaktande av samtliga relevanta omständigheter i det enskilda fallet vilka förelåg vid den tidpunkt då registreringsansökan gavs in, i synnerhet
—
den omständigheten att varumärkessökanden känner till eller borde känna till att en tredje man i minst en medlemsstat använder ett identiskt eller liknande kännetecken för en vara eller tjänst som är identisk eller av liknande slag, vilket innebär risk för förväxling med det kännetecken som avses i registreringsansökan,
—
varumärkessökandens avsikt att hindra denna tredje man från att fortsätta att använda ett sådant kännetecken, och
—
graden av rättsligt skydd för tredje mans kännetecken och för det kännetecken som avses i registreringsansökan.
Såsom överklagandenämnden betonade i punkt 30 i det överklagade beslutet är de omständigheter som angetts ovan i punkt 46 endast exempel på omständigheter som kan beaktas i samband med bedömningen av huruvida varumärkessökanden var i ond tro när ansökan gavs in (dom av den 14 februari 2012, Peeters Landbouwmachines/harmoniseringskontoret – Fors MW (BIGAB),
T‑33/11
, REU,
EU:T:2012:77
, punkt
, och dom GRUPPO SALINI, punkt
ovan,
EU:T:2013:372
, punkt
).
I samband med den helhetsbedömning som ska göras enligt artikel 52.1 b i förordning nr 207/2009 kan man även beakta vilket ursprung det ord eller den förkortning har som utgör det omtvistade varumärket och hur ordet eller förkortningen tidigare har använts som varumärke i affärsverksamhet; vilka affärsmässiga överväganden som legat till grund för ansökan om registrering av det gemenskapsvarumärke som utgörs av det ordet eller den förkortningen samt i vilken tidsföljd händelserna ägde rum i samband med att ansökan gavs in (se, för ett liknande resonemang, dom GRUPPO SALINI, punkt
ovan,
EU:T:2013:372
, punkt
, dom av den 8 maj 2014, Simca Europe/harmoniseringskontoret – PSA Peugeot Citroën (Simca),
T‑327/12
, REU,
EU:T:2014:240
, punkt
, och dom COLOURBLIND, punkt
ovan,
EU:T:2015:115
, punkt
).
Det är mot bakgrund av ovan angivna överväganden som tribunalen kommer att kontrollera huruvida det överklagade beslutet var lagenligt, varvid överklagandenämnden drog slutsatsen att klaganden var i ond tro när han gav in ansökan om registrering av det omtvistade varumärket.
För att komma till den slutsatsen konstaterade överklagandenämnden först och främst att klaganden vid den tidpunkt då registreringsansökan gavs in hade kännedom om de äldre chilenska figurmärkena DoggiS, som skyddas enligt registreringarna nr 683048, 857568 och 801904 (punkt 32 i det överklagade beslutet). Överklagandenämnden gjorde den bedömningen på grundval av utdrag ur webbplatser och en webbsida som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda hade ingett till annulleringsenheten samt, för första gången, till överklagandenämnden (punkterna 33–37 i det överklagade beslutet).
För det första kan tribunalen därvid inte godta klagandens påstående att de omständigheter och den bevisning som åberopats vid annulleringsenheten, och som enligt klaganden var de enda som överklagandenämnden lagligen kunde beakta, inte gjorde det möjligt att komma till den slutsatsen. Tribunalen kan inte heller godta klagandens påstående att punkterna 35–37 i det överklagade beslutet ska ogiltigförklaras mot bakgrund av det påstådda åsidosättandet av artikel 76 i förordning nr 207/2009.
Såsom tribunalen slagit fast i samband med prövningen av den första grunden (se ovan punkterna 24–40) hade överklagandenämnden nämligen goda grunder för att beakta utdragen ur den webbplats och den webbsida som angetts ovan i punkt 15, vilka utdrag Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda hade gett in för första gången till överklagandenämnden.
För det andra har det genom den bevisning som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda åberopat styrkts att klaganden hade kännedom om de äldre chilenska figurmärkena DoggiS när han gav in ansökan om registrering av det omtvistade varumärket.
Tribunalen finner därvid att överklagandenämnden, i punkt 34 i det överklagade beslutet, korrekt angav att det framgick av ett utdrag ur webbplatsen www.doggis.es (se ovan punkt 35) – där klaganden beskrev ett företag som kallades Doggis España – att Doggis inte var ett näringskännetecken som ursprungligen hade skapats i Spanien (”[Klaganden] tog Doggis till Spanien år 2010”), utan en utländsk enhet som påstods ha förts in i landet för att det skulle utvecklas på global nivå. Överklagandenämnden angav vidare helt korrekt att det företaget i nämnda utdrag angavs vara det första Doggis-franchisingföretaget för varmkorv i Spanien, och att det nämndes att varmkorv hade haft stor framgång ”i många länder i världen, såsom i USA, Chile, Brasilien, Colombia, Tyskland och så vidare”.
Såsom klaganden har anfört återfinns de ovanstående upplysningarna visserligen inte under rubriken ”Franchising” på webbplatsen www.doggis.es, vilket angavs i punkt 34 i det överklagade beslutet, utan under rubriken ”Företag”. Det är emellertid tydligt att det här bara är fråga om ett skrivfel som ingalunda kan innebära att överklagandenämndens slutsatser inte kan anses vara välgrundade.
I likhet med vad överklagandenämnden angav i punkt 35 i det överklagade beslutet, angavs i utdraget från webbplatsen www.consultafranquicias.com – på vilken Doggis-franchising uppgavs vara en ”kedja för snabbmatsrestauranger som har varmkorv som basvara” –
dels
att klaganden tog ”Doggis-franchising” till Spanien år 2010 sedan denne hade konstaterat att varmkorv hade framgång på den amerikanska kontinenten och att han hade som målsättning att påbörja en expansion i Europa,
dels
att ”[d]et [hade] visat sig att andra franchisingmodeller för snabbmatsrestauranger från Amerika [hade] haft stor framgång i hela världen”. Det ska tilläggas att det även i det utdraget uttryckligen hänvisas till framgångarna för varmkorv i Chile och i Brasilien.
Överklagandenämnden gjorde slutligen även rätt då den i punkt 36 i det överklagade beslutet konstaterade att det i utdraget från webbsidan es.negocius.com/franquicia-doggis_fv1793.html angavs att ”Doggis [var] det franchisingföretag för varmkorv som hade mycket gott internationellt anseende”, att ”[klagandens] kedja [nyligen] etablerat sig i Spanien och [att] målsättningen [var] att bli den största varmkorv-kedjan i Europa”.
I likhet med vad harmoniseringskontoret har hävdat framgår det av de olika utdrag som angett ovan i punkterna 54, 56 och 57 att klaganden – före lanseringen i Spanien, under beteckningen Doggis, av ett franchisingmärke i restaurangbranschen för snabbmat med varmkorv – hade genomfört en undersökning av den branschen på internationell nivå. Klaganden hade därvid konstaterat att varmkorv hade haft stor framgång på den amerikanska kontinenten och i synnerhet i Chile och i Brasilien, vilka var just de länder där Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda sedan flera år utvecklade ett franchisingnätverk i samma bransch och under samma beteckning. Vid den tidpunkt då klaganden gav in ansökan om registrering av det omtvistade varumärket hade han därmed med nödvändighet kännedom om inte bara det franchisingnätverk som tillhörde Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda, utan även om deras äldre chilenska figurmärken DoggiS.
Denna slutsats gör sig i än högre grad gällande då – i likhet med vad överklagandenämnden konstaterade i punkt 37 i det överklagade beslutet – de äldre chilenska figurmärkena DoggiS i röda bokstäver mot gul bakgrund är identiska eller så gott som identiska med det nedan återgivna kännetecknet, vilket klaganden använt på sin webbplats www.doggis.es och i sin reklam på webbplatser för franchising.
Den omständigheten att dessa kännetecken är identiska eller så gott som identiska – vilken tillkommer utöver att de ovannämnda äldre varumärkena är så gott som identiska med det omtvistade varumärket (se nedan punkterna 76–78) – kan uppenbarligen inte bero på en tillfällighet.
Det finns inte anledning att göra någon annan bedömning med anledning av klagandens påstående att det är vanligt förekommande att använda färgerna rött och gult för snabbmatsrestauranger och i synnerhet för amerikanska inrättningar för varmkorv, eftersom färgerna anspelar på ketchup och senap. Det ska nämligen anges att i förevarande mål är inte bara färgerna identiska, utan de är även disponerade på samma sätt, där rött används för bokstäverna och gult för bakgrunden. Även om det är möjligt att det är vanligt att de färgerna används i snabbmatsrestaurangbranschen, skulle andra färger ha kunnat väljas med avseende på varmkorv, bland annat, såsom harmoniseringskontoret har anmärkt, färgen mörkbrunt som anspelar på färgen hos frankfurterkorv och korvbröd.
På samma sätt finner tribunalen att överklagandenämnden gjorde en riktig bedömning när den i punkt 37 i det överklagade beslutet angav att det förelåg en hög grad av likhet mellan, å ena sidan, den figur i form av en varmkorv som visas i utdraget från webbsidan es.negocius.com/franquicia-doggis_fv1793.html och i utdrag från webbplatsen www.doggis.es (se ovan punkterna 25 och 36) och, å andra sidan, de äldre chilenska varumärkena nr 728038 och 724717 (se ovan punkt 8).
Denna höga grad av likhet mellan de båda ovannämnda figurerna kan inte heller bero på en tillfällighet. Det är, såsom klaganden har hävdat, visserligen vanligt att många snabbmatsrestauranger ”förmänskligar” varan. I förevarande fall sammanfaller emellertid figurernas hållning, färgernas disposition, figurernas glada uttryck och sådana accessoarer som en basebollkeps, vita handskar och sportskor. Beträffande de handlingar som klaganden har åberopat till styrkande av att den figurtypen inte är originell i restaurangbranschen för snabbmat med varmkorv, är det tillräckligt att ange att de handlingarna har åberopats för första gången vid tribunalen och att de enligt fast rättspraxis därmed ska avvisas (se dom av den 27 juni 2013, MOL/harmoniseringskontoret – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (MOL Blue Card),
T‑367/12
,
EU:T:2013:336
, punkt
och där angiven rättspraxis).
För det tredje kan inte något av de argument som klaganden har anfört påverka överklagandenämndens slutsats att klaganden, vid den tidpunkt då ansökan om registrering av det omtvistade varumärket gavs in, hade kännedom om de äldre chilenska figurmärkena DoggiS, vilka skyddades enligt registreringarna nr 683048, 857568 och 801904.
Tribunalen kan således inte godta klagandens argument som grundas på utdraget från webbplatsen www.doggis.es och som nämns i första strecksatsen i punkt 35 ovan. I det argumentet angavs att ”[om] målsättningen var att påbörja [en] expansion på global nivå, går det inte att förstå att företaget och varumärket existerade tidigare och hädanefter importeras till Spanien från den amerikanska kontinenten”.
Det framgår nämligen, å ena sidan, tydligt av det ovannämnda utdraget att företaget och varumärket doggis redan fanns (se ovan punkt 54) och att klaganden framställde sig som ansvarig för deras etablering på den spanska marknaden. Å andra sidan är den omständigheten att det företaget och det varumärket fanns redan innan de ”importerades” till Spanien inte på något sätt oförenlig med målsättningen att ”påbörja” en utveckling på global nivå. I likhet med vad harmoniseringskontoret har hävdat är det mot bakgrund av de historiska och kulturella banden mellan Latinamerika och Spanien helt och hållet tänkbart att innehavaren av ett latinamerikanskt varumärke väljer den spanska marknaden som utgångspunkt för en expansion av varumärket på den europeiska kontinenten. Uppgifterna i utdraget från webbplatsen www.consultafranquicias.com (se ovan punkt 56) går för övrigt i den riktningen, liksom uppgifterna i utdraget ur webbsidan es.negocius.com/franquicia-doggis_fv1793.html (se ovan punkt 57).
Tribunalen kan inte heller godta klagandens argument att hänvisningen till amerikanska snabbmatsrestauranger som har haft stor framgång på global nivå, vilken återfinns i punkt 35 i det överklagade beslutet, ska förstås så, att den avser ”nordamerikanska mycket välkända varumärken från Förenta staterna, såsom Burger King, McDonald’s, pizza Hut och så vidare”, varvid klaganden argumenterat att inte någon spansk konsument tänker på ett chilenskt snabbmatsrestaurangföretag.
Det finns nämligen inte någonting i utdraget från webbplatsen www.consultafranquicias.com, som den aktuella hänvisningen är hämtad från, som gör det möjligt att anse att endast den nordamerikanska marknaden avses med den hänvisningen. Det ska tvärtom konstateras att det inte bara är den ”amerikanska kontinenten” i allmänhet som anges uttryckligen i det utdraget, utan även länder i Sydamerika, såsom Chile, Brasilien och Colombia. Vidare kan det inte uteslutas på förhand att det även finns sydamerikanska framgångsrika märken på marknaden för snabbmatsrestauranger och att den spanska omsättningskretsen kommer att tänka även på dem – en omsättningskrets som bland annat omfattar konsumenter som har band till sydamerikanska länder.
Klaganden har vidare hävdat att Chile och Brasilien nämns förutom Förenta staterna i utdragen från webbplatserna www.consultafranquicias.com och www.doggis.es på grund av att de länderna har den största ekonomiska tillväxten och därmed på grund av ”ett styrkt samband med potentialen hos deras respektive ekonomier, i det legitima reklamsyftet att stödja ett franchisingsystem som är planerat att införas i Spanien”. Tribunalen kan emellertid inte godta det påståendet. Det är nämligen överraskande att klaganden i de utdragen nämner Chile och Brasilien, vilka är just två länder där Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda innehar registreringar för varumärket doggis, men inte andra sydamerikanska länder såsom Argentina och Mexico, vilka han emellertid nämner i sina inlagor såsom länder med en stark ekonomisk tillväxt på den amerikanska kontinenten. Vidare innebär den omständigheten att klaganden angett Chile som ett exempel på ett land där varmkorv haft stor framgång, att han i förväg har undersökt marknaden för varmkorv i Chile och att han inte kunde sakna kännedom om de viktigaste varumärkena på den marknaden, däribland varumärket doggis.
Klaganden kan inte heller vinna framgång med argumentet att han aldrig har stått i något inom- eller utomobligatoriskt förhållande till Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda.
Även om ett sådant förhållande hade kunnat styrka att klaganden hade förhandskännedom om de aktuella äldre varumärkena, så innebär däremot inte den omständigheten att något sådant förhållande inte förelegat att klaganden inte haft någon sådan kännedom.
Beträffande klagandens påståenden att han aldrig har varit i Chile och aldrig har haft för avsikt att utveckla sitt varumärke och sin affärsmodell i Sydamerika, är det tillräckligt att konstatera att de påståendena är rent subjektiva och inte kan vederlägga de objektiva omständigheter som överklagandenämnden lade till grund för sin bedömning.
Det framgår vidare av det överklagade beslutet att överklagandenämnden inte beaktade endast klagandens förhandskännedom om de äldre chilenska varumärkena. Nämnden konstaterade även att klaganden var i ond tro och beaktade därvid vissa objektiva omständigheter som kunde sprida ljus över hans avsikter, däribland karaktären hos det sökta varumärket (punkterna 38–41 i det överklagade beslutet), i vilken utsträckning de aktuella varumärkena var kända (punkt 42 i det överklagade beslutet) och vilka affärsmässiga överväganden som legat till grund för ansökan om registrering av det omtvistade varumärket (punkt 45 i det överklagade beslutet).
Att varumärkessökanden har sådan kännedom är nämligen inte i sig tillräckligt för att styrka att denne varit i ond tro. Hänsyn ska även tas till dennes avsikt när registreringsansökan gavs in (dom Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, punkt
ovan,
EU:C:2009:361
, punkterna
och
). Denna avsikt är givetvis en subjektiv omständighet, men den ska ändå fastställas mot bakgrund av de objektiva omständigheterna i det enskilda fallet (dom Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, punkt
ovan,
EU:C:2009:361
, punkt
).
För det första kan det sökta varumärkets karaktär vara relevant vid prövningen av huruvida ond tro föreligger (se, för ett liknande resonemang, dom Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, punkt 46 ovan,
EU:C:2009:361
, punkt
).
Vidare finner tribunalen att överklagandenämnden gjorde en riktig bedömning när den i punkt 39 i det överklagade beslutet slog fast att det omtvistade varumärket och de äldre chilenska figurmärkena DoggiS, som registrerats under nr 683048, 857568 och 801904, var identiska. De är åtminstone så gott som identiska.
Det omtvistade varumärket och de äldre chilenska figurmärkena består av samma ordelement, ”doggis”. Klagandens argument att det ordelementet saknar originalitet kan inte godtas. De handlingar som ingetts som bilaga till ansökan och som ligger till grund för detta argument åberopades för första gången vid tribunalen och ska därför avvisas (se punkt 63 ovan). Även om det antas att ordet doggis har en innebörd i förhållande till varmkorv, har emellertid (så som kommer att förklaras i detalj nedan i punkt 78) det sätt som det framställs på i de äldre chilenska varumärkena ett antal särdrag som är identiska i det omtvistade varumärket.
Tribunalen anför vidare följande visuella likheter mellan de aktuella äldre chilenska varumärkena och det omtvistade varumärket:
—
Ordet doggis är skrivet i rött.
—
Ordet doggis är skrivet med ett särskilt typsnitt som har en avrundad form.
—
Initialbokstaven d och slutbokstaven s är skrivna med versaler, medan bokstäverna i mitten är skrivna med gemena bokstäver.
—
Bokstäverna d och s är tjockare än bokstäverna i mitten.
—
Bokstäverna o, g och g har samma utskjutande del upptill.
Den enda skillnaden i visuellt hänseende mellan det omtvistade varumärket och de aktuella äldre chilenska varumärkena är att dessa har en gul bakgrund, vilket uppenbarligen inte kan vara tillräckligt för att varumärkena inte ska anses ge samma helhetsintryck.
Till det som tribunalen konstaterat ovan i punkterna 77 och 78 kommer den mellan parterna ostridiga omständigheten att det omtvistade varumärket avser samma tjänster som de aktuella äldre chilenska varumärkena, och att det avser varor som är oundgängliga för de restaurangtjänster som avses med varumärkena.
I likhet med vad överklagandenämnden angav i punkt 41 i det överklagade beslutet, är det uppenbart att en så hög grad av likhet mellan de ovannämnda varumärkena och de ekonomiska sektorer som de omfattar inte kan bero på en tillfällighet.
Med beaktande av den mycket höga graden av likhet mellan de aktuella varumärkena, kan tribunalen inte godta klagandens argument att både han och Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda inspirerades av samma nordamerikanska förebilder när de skapade sina respektive varumärken.
Vad för det andra gäller frågan i vilken utsträckning som de aktuella varumärkena är kända, erinrar tribunalen om att vid prövningen av huruvida en varumärkessökande varit i ond tro kan hänsyn tas till hur känt ett kännetecken är när registreringsansökan ges in. Om kännetecknet är känt kan det motivera intresset hos varumärkessökanden att skaffa ett mer omfattande rättsligt skydd för sitt kännetecken (dom Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, punkt
ovan,
EU:C:2009:361
, punkterna
och
).
I förevarande mål finner tribunalen att det inte framgår av utredningen i målet att det omtvistade varumärket redan hade tagits i bruk när registreringsansökan gavs in. Det framgår däremot tydligt av de handlingar som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda har bilagt sin ansökan om ogiltighetsförklaring att deras varumärken doggis hade använts sedan flera år tillbaka i Chile och att de hade haft en allt större framgång under de senaste åren, vilket inneburit att de blivit ännu mer välkända hos omsättningskretsen. Utöver den omständigheten att väldigt många snabbmatsrestauranger driver verksamhet under näringskännetecknet Doggis i Chile, bedriver Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda verksamhet i Brasilien sedan år 2009.
Tribunalen kan inte godta klagandens argument att det chilenska varumärket nr 683048 har registrerats först nyligen, nämligen i januari 2004. I likhet med vad harmoniseringskontoret har hävdat kan en längre tids användning av ett varumärke visserligen utgöra en omständighet som ska beaktas vid prövningen av hur känt det är, men att ett varumärke är känt beror inte uteslutande på en sådan omständighet. I en sådan bransch som snabbmatsrestauranger kan ett varumärke bli känt i viss omfattning på ganska kort tid beroende på andra omständigheter, såsom reklamkampanjer eller antalet försäljningsställen. Det ska tilläggas att klaganden själv, på webbsidan es.negocius.com/franquicia-doggis_fv1793.html, framställer Doggis som ”det franchisingföretag för varmkorv som hade mycket gott internationellt anseende”.
I motsats till vad klaganden har anfört, finner tribunalen att konstaterandet att varumärket doggis i viss mån är känt inte motsägs av att Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda inte är innehavare av några varumärkesrättigheter i Spanien eller internationellt. Tribunalen erinrar nämligen om att dessa bolag är innehavare av flera doggis-varumärken i olika länder i Latinamerika (se ovan punkterna 8 och 9). Vidare omfattas valet att skydda ett varumärke genom registrering endast av innehavarens affärsstrategi, och om ett varumärke inte är registrerat måste detta inte med nödvändighet innebära att varumärket inte finns eller inte är känt på marknaden.
Klaganden kan inte heller vinna framgång med att den omständigheten att Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda inte är innehavare av domännamnet www.doggis.com visar att deras vilja att utvecklas på global nivå är svag. Valet att låta registrera ett domännamn omfattas nämligen endast av affärsstrategin hos Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda. Vidare är det tydligt att dessa hade för avsikt att utveckla sin verksamhet på den europeiska marknaden sedan de hade skaffat sig en solid grund i Sydamerika. Det var nämligen just när Inversiones Ged ville registrera varumärket doggis i Spanien som man upptäckte att det omtvistade varumärket fanns.
I likhet med vad som angavs i punkt 45 i det överklagade beslutet, finner tribunalen för det tredje att det var kommersiellt ologiskt att klaganden ansökte om registrering av ett figurmärke som var så gott som identiskt med vissa av de äldre figurmärken som innehades av Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda för samma tjänster som de sistnämnda varumärkena och för varor som är oundgängliga för de tjänsterna. Klaganden har inte ens åberopat något som helst affärsmässigt övervägande för att motivera sitt agerande. Han har i huvudsak endast åberopat ett antal grundlösa argument och därvid gjort gällande att han när han gav in sin ansökan om registrering av det omtvistade varumärket inte hade kännedom om de äldre varumärken som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda var innehavare av.
Mot bakgrund av vad ovan anförts finner tribunalen att överklagandenämnden gjorde en riktig bedömning när den i punkterna 44 och 45 i det överklagade beslutet drog slutsatsen att klaganden varit i ond tro när han gav in ansökan om registrering av det omtvistade varumärket. I likhet med vad överklagandenämnden angav i punkt 45 i det överklagade beslutet, hade klaganden, när han gjorde sin ansökan, obestridligen avsikten att tillskansa sig de rättigheter som var knutna till de varumärken som tillhörde Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda. Den avsikten bekräftas bland annat av klagandens sätt att framställa sin franchisingkedja för allmänheten. Förutom att det omtvistade varumärket och de äldre chilenska varumärkena nr 683048, 857568 och 801904 är så gott som identiska och omfattar samma slags verksamhet, i synnerhet franchising i restaurangbranschen för snabbmat med varmkorv, har klaganden, vilket framgår av de handlingar som Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda åberopat vid harmoniseringskontoret (se ovan punkterna 25 och 35), låtit förstå att hans franchisingkedja är knuten till en utländsk franchisingkedja som har mycket gott internationellt anseende och som låter framtida franchisingtagare komma i åtnjutande av dess erfarenhet och branschkunnande samt ett kontinuerligt stöd.
Denna bedömning påverkas inte av klagandens påstående att hans registreringsansökan motsvaras av ett seriöst, rigoröst och legitimt affärsprojekt utan spekulationsintressen i varumärket doggis, med bland annat lång erfarenhet av franchisingbranschen i Spanien. Dessa omständigheter förklarar inte på något sätt varför de aktuella varumärkena var så gott som identiska och varför de avsåg samma tjänster. Den erfarenhet som klaganden har åberopat avser dessutom den finansiella sektorn, det vill säga ett område som helt skiljer sig från snabbmatsrestaurangbranschen.
Klaganden har även stött sig på en dom meddelad av Juzgado de lo Mercantil no 2 de Murcia (handelsdomstol nr 2 i Murcia, Spanien) av den 10 maj 2015 i det ordinarie förfarandet nr 263/2012, en dom som klaganden ingav i en inlaga som inkom till tribunalens kansli den 18 maj samma år. Enligt klaganden utgör den domen en ”ny omständighet”, eftersom rätten bland annat avslår en ansökan om ogiltighetsförklaring av hans spanska varumärke doggis nr 2914857, vilken ingetts av Administradora y Franquicias América, SA och Inversiones Ged Ltda. Klaganden har anfört att det i den ovannämnda domen slås fast att det inte föreligger någon faktisk omständighet som styrker att han agerade i ond tro när han ingav ansökan om registrering av det spanska varumärket.
Tribunalen finner att inte heller denna dom kan påverka överklagandenämndens slutsats som angetts ovan i punkt 89. Det saknas därvid anledning att pröva huruvida denna nya bevisning kan tillåtas, vilket bestritts av harmoniseringskontoret.
Det framgår nämligen först och främst av den ovannämnda domen att rätten, i fråga om den ansökan om ogiltighetsförklaring som getts in, huvudsakligen gjorde en bedömning av de faktiska omständigheterna på grundval av den bevisning som åberopats av parterna i den aktuella tvisten. Den bedömningen avser inte tolkningen av unionens varumärkesrätt, och klaganden har inte lämnat någon förklaring till hur så skulle kunna vara fallet.
I den aktuella domen anges vidare att domen får överklagas. Det kan därför inte uteslutas att den inte har vunnit laga kraft.
Tribunalen erinrar slutligen om att unionsordningen för varumärken är ett självständigt system, som består av en samling regler och som syftar till att uppnå de mål som är specifika för detta system. Detta system ska tillämpas utan hänsyn till de nationella systemen och lagenligheten av överklagandenämndernas beslut ska enbart bedömas på grundval av förordning nr 207/2009, såsom den tolkas av unionsdomstolen (dom av den 17 juli 2008, L & D/harmoniseringskontoret,
C‑488/06 P
, REG,
EU:C:2008:420
, punkt
).
Härav följer att överklagandet inte kan vinna bifall på den andra grunden. Överklagandet ska därmed ogillas i sin helhet.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 134.1 i tribunalens rättegångsregler ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Harmoniseringskontoret har yrkat att klaganden ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom klaganden har tappat målet, ska harmoniseringskontorets yrkande bifallas.

Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (sjätte avdelningen)
följande:

1)
Överklagandet ogillas.

2)
José-Manuel Davó Lledó ska ersätta rättegångskostnaderna.

Frimodt Nielsen
Dehousse
Collins
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 28 januari 2016.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: spanska.