CELEX: 62022CJ0042
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Spoločný systém dane z pridanej hodnoty (DPH)
Smernica 2006/112/ES
Oslobodenie od DPH
Článok 135 ods. 1 písm. a)
Oslobodenie poisťovacích a zaisťovacích transakcií od dane
Článok 136 písm. a)
Oslobodenie od dane dodania tovaru používaného výhradne na činnosť oslobodenú od dane
Pojem ‚poisťovacie transakcie‘
Ďalší predaj vrakov motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach nadobudnutých od poistených
Zásada daňovej neutrality

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (
Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1
, ďalej len „smernica o DPH“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi poisťovňou Generali Seguros SA, predtým Global – Companhia de Seguros SA, a Autoridade Tributária e Aduaneira (daňový a colný orgán, Portugalsko), vo veci zdaniteľnosti, resp. oslobodenia od dane transakcií ďalšieho predaja vozidiel uskutočnených týmto podnikom na účely dane z pridanej hodnoty (DPH).
Právny rámec
Právo Únie
Podľa odôvodnenia 66 smernice o DPH:
„Povinnosť transponovať túto smernicu do vnútroštátnych právnych predpisov by mala byť obmedzená na tie ustanovenia, ktoré predstavujú podstatnú zmenu v porovnaní s predchádzajúcimi smernicami. Povinnosť transponovať do vnútroštátnych právnych predpisov ustanovenia, ktoré zostávajú nezmenené, vyplýva z predchádzajúcich smerníc.“
Článok 1 ods. 2 tejto smernice stanovuje:
„Spoločný systém DPH je založený na zásade, že na tovar a služby sa uplatňuje všeobecná daň zo spotreby presne úmerná cene tovaru a služieb bez ohľadu na počet transakcií uskutočnených vo výrobnom a distribučnom procese pred stupňom, na ktorom sa daň účtuje.
Na každú transakciu sa uplatní DPH vypočítaná z ceny tovaru alebo služieb podľa sadzby platnej pre tento tovar alebo služby po odpočítaní sumy DPH, ktorou boli priamo zaťažené rôzne nákladové prvky.
…“
Článok 2 ods. 1 písm. a) uvedenej smernice stanovuje:
„DPH podliehajú tieto transakcie:
a)
dodanie tovaru za protihodnotu na území členského štátu zdaniteľnou osobou, ktorá koná ako taká“.
Podľa článku 14 ods. 1 tej istej smernice:
„‚Dodanie tovaru‘ je prevod práva nakladať s hmotným majetkom ako majiteľ.“
Článok 24 ods. 1 smernice o DPH znie takto:
„‚Poskytovaním služieb‘ je každá transakcia, ktorá nie je dodaním tovaru.“
Článok 135 ods. 1 písm. a) tejto smernice stanovuje:
„Členské štáty oslobodia od dane tieto transakcie:
a)
poisťovacie a zaisťovacie transakcie vrátane súvisiacich služieb poskytovaných poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi“.
Článok 136 písm. a) uvedenej smernice znie:
„Členské štáty oslobodia od dane tieto transakcie:
a)
dodanie tovaru používaného výhradne na činnosť oslobodenú od dane podľa článkov 132, 135, 371, 375, 376 a 377, článku 378 ods. 2, článku 379 ods. 2 a článkov 380 až 390c, ak pri tomto tovare nie je možnosť odpočítania DPH“.
Ustanovenia, na ktoré sa odkazuje v bodoch 8 a 9 tohto rozsudku, zodpovedajú článku 13 B písm. a) a článku 13 B písm. c) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (
Ú. v. ES L 145, 1977, s. 1
; Mim. vyd. 09/001, s. 23, ďalej len „šiesta smernica“).
Portugalské právo
Článok 9 body 29 a 33 Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (zákon o dani z pridanej hodnoty), ktorý bol schválený prostredníctvom decreto‑lei n. 394‑B/84 (zákonný dekrét č. 394‑B/84) z 26. decembra 1984 (
Diário da República
I, séria I‑A, č. 297 z 26. decembra 1984), v znení uplatniteľnom na skutkové okolnosti sporu vo veci samej (ďalej len „zákon o DPH“), stanovuje:
„Od dane sú oslobodené:
…
29.
poisťovacie a zaisťovacie transakcie, ako aj súvisiace služby poskytované poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi;
…
33.
Prevody tovaru používaného výhradne na činnosť oslobodenú od dane, ak pri tomto tovare nie je možnosť odpočítania dane, ako aj prevody tovaru, ktorého nadobudnutie alebo použitie sa uskutočnilo s vylúčením práva na odpočítanie dane v súlade s článkom 21 ods. 1“.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Generali Seguros je poisťovňa, ktorá v rámci svojich činností nadobúda vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach, na ktorých sa zúčastnili ňou poistené osoby, a následne ich ďalej predáva tretím osobám bez toho, aby z týchto predajov účtovala DPH.
V nadväznosti na kontrolu týkajúcu sa zdaňovacieho obdobia 2007 daňový a colný orgán konštatoval, že predaj vrakov motorových vozidiel spoločnosťou Generali Seguros podlieha ako prevod hmotného majetku za protihodnotu zaplateniu DPH podľa zákona o DPH a že sa naň nevzťahuje žiadne oslobodenie od dane stanovené v tomto zákone. V dôsledku toho tento daňový orgán vyrubil DPH z týchto predajov na sumu vo výške 17213,70 eura zvýšenú o kompenzačné úroky.
Generali Seguros túto sumu zaplatila, ale spochybnila, že je osobou povinnou platiť daň v konaní o žalobe, ktorú podala na Tribunal Tributário de Lisboa (Súd pre daňové veci Lisabon, Portugalsko).
Generali Seguros pred týmto súdom tvrdila, že predaj vrakov vozidiel sa mal za okolností, o aké ide vo veci samej, považovať za transakciu oslobodenú od DPH. Poukázala na jednej strane na článok 9 bod 29 zákona o DPH, ktorý od dane oslobodzuje „poisťovacie a zaisťovacie transakcie, ako aj súvisiace služby poskytované poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi“, a na druhej strane na článok 9 bod 33 tohto zákona, ktorý od dane oslobodzuje „[p]revody tovaru používaného výhradne na činnosť oslobodenú od dane, ak pri tomto tovare nie je možnosť odpočítania dane“.
Rozsudkom z 30. decembra 2017 uvedený súd zamietol žalobu spoločnosti Generali Seguros.
Táto spoločnosť podala proti tomuto rozsudku odvolanie na Supremo Tribunal Administrativo (Najvyšší správny súd, Portugalsko), ktorý je vnútroštátnym súdom, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania.
Generali Seguros pred týmto súdom tvrdí, že transakcia predaja vrakov automobilových vozidiel podnikom, ktorý vykonáva ako hlavnú činnosť poisťovanie, s touto činnosťou súvisí a je neoddeliteľná od bežnej činnosti, ktorou je dojednávanie a vyplácanie náhrady škody v prípade poistnej udalosti, takže patrí do predmetu činnosti tohto podniku.
Uvedený súd zdôrazňuje, že otázka, či je takáto transakcia oslobodená od DPH v zmysle článku 9 bodov 29 alebo 33 zákona o DPH, teda ustanovení, ktorých cieľom je prebrať článok 13 B písm. a), resp. článok 13 B písm. c) šiestej smernice do portugalského právneho poriadku, je v Portugalsku predmetom významných rozporov právnej náuky a judikatúry. Vzhľadom na to dospel k záveru, že sa musí obrátiť na Súdny dvor s návrhom na začatie prejudiciálneho konania s cieľom overiť kvalifikáciu týchto transakcií z hľadiska relevantných ustanovení tejto smernice a smernice o DPH.
Za týchto podmienok Supremo Tribunal Administrativo (Najvyšší správny súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa článok 13 B… písm. a) šiestej smernice…, a teda článok 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH vykladať v tom zmysle, že pojem ‚poisťovacie a zaisťovacie transakcie‘ zahŕňa na účely oslobodenia od DPH súvisiace alebo doplnkové činnosti, akými sú nadobudnutie a predaj vrakov [motorových vozidiel]?
2.
Má sa článok 13 B… písm. c) šiestej smernice…, a teda článok 136 písm. a) smernice o DPH vykladať v tom zmysle, že nadobudnutie a predaj vrakov [motorových vozidiel] sa dotýka výhradne [činnosti] osloboden[ej] od dane, pokiaľ tento tovar nezakladá právo na odpočítanie DPH?
3.
Je v rozpore so zásadou neutrality DPH, ak predaj vrakov [motorových vozidiel] poisťovňami nie je oslobodený od DPH v prípade, keď nevzniklo právo na odpočítanie DPH?“
O prejudiciálnych otázkach
Svojimi otázkami sa vnútroštátny súd v súvislosti so spoločným systémom DPH pýta na transakcie spočívajúce v tom, že poisťovňa ďalej predáva tretím osobám vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, ktoré táto poisťovňa nadobudla od ňou poistených osôb.
V prvom rade, pokiaľ ide o právo Únie uplatniteľné z hľadiska
ratione temporis
v spore vo veci samej, treba uviesť, že z článku 413 smernice o DPH vyplýva, že táto smernica nadobudla účinnosť 1. januára 2007. Odôvodnenie 66 tejto smernice uvádza, že povinnosť transponovať túto smernicu do vnútroštátneho práva by mala byť obmedzená na tie ustanovenia, ktoré predstavujú podstatnú zmenu v porovnaní s predchádzajúcimi smernicami, a že povinnosť transponovať do vnútroštátnych právnych predpisov ustanovenia, ktoré zostávajú nezmenené, vyplýva z predchádzajúcich smerníc.
Článok 135 ods. 1 písm. a) a článok 136 písm. a) smernice o DPH zodpovedajú článku 13 B písm. a) a článku 13 B písm. c) šiestej smernice, takže povinnosť ich prebratia vyplýva z tejto poslednej uvedenej smernice. Preto vzhľadom na to, že spor vo veci samej sa týka dodatočných výmerov na DPH za rok 2007, smernica o DPH sa na tento spor uplatňuje (pozri analogicky rozsudok zo 4. októbra 2017, Federal Express Europe,
C‑273/16
,
EU:C:2017:733
, body
a
).
Okrem toho treba tiež uviesť, že hoci sa položené prejudiciálne otázky týkajú transakcií spočívajúcich v tom, že poisťovňa kupuje vraky vozidiel poškodených pri poistných udalostiach patriace ňou poisteným osobám a ďalej ich predáva tretím osobám, z návrhu na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že spor vo veci samej sa týka výlučne daňového zaobchádzania s takouto transakciou ďalšieho predaja vo vzťahu k DPH.
V dôsledku toho s cieľom poskytnúť vnútroštátnemu súdu užitočnú odpoveď, ktorá mu umožní rozhodnúť v tomto spore, je potrebné preformulovať položené otázky tak, že sa týkajú len transakcií ďalšieho predaja zo strany poisťovne tretím osobám vrakov vozidiel poškodených pri poistných udalostiach nadobudnutých od ňou poistených osôb.
O prvej otázke
Svojou prvou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH vykladať v tom zmysle, že transakcie spočívajúce v tom, že poisťovňa predáva tretím osobám vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, ktoré táto poisťovňa nadobudla od ňou poistených osôb, patria do pôsobnosti tohto ustanovenia, a sú teda oslobodené od dane na základe tohto ustanovenia.
Na úvod treba uviesť, že na jednej strane zo skutočností uvedených v spise, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že v rámci portugalského systému povinného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel v prípade poistnej udalosti, ktorá spôsobí úplné zničenie poisteného vozidla, majú poistený a poisťovňa možnosť rozhodnúť o prevode vlastníctva vraku tohto vozidla na túto poisťovňu. Na tento účel je poisťovňa povinná oznámiť poistenému hodnotu, za ktorú je ochotná tento vrak kúpiť, aby sa poistený mohol rozhodnúť. Ak sa tento prevod uskutoční, uvedená poisťovňa následne pristúpi, ako k tomu došlo v situáciách vo veci samej, k ďalšiemu predaju uvedeného vraku tretej osobe. Suma, ktorú poisťovňa zaplatí poistenému, zahŕňa takto stanovenú hodnotu vraku.
Na druhej strane treba pripomenúť, že oslobodenia od dane stanovené v článku 135 ods. 1 smernice o DPH predstavujú autonómne pojmy práva Únie, ktorých cieľom je vyhnúť sa rozdielnemu uplatňovaniu systému DPH v jednotlivých členských štátoch (rozsudok z 25. júla 2018, DPAS,
C‑5/17
,
EU:C:2018:592
, bod
a citovaná judikatúra), ktoré sa teda musia vykladať jednotne na území všetkých členských štátov.
Okrem toho sa výrazy použité na označenie oslobodenia od dane uvedené v článku 135 smernice o DPH majú vykladať doslovne, keďže predstavujú výnimku zo všeobecnej zásady, podľa ktorej DPH podlieha každé dodanie tovaru a každé poskytnutie služieb, ktoré zdaniteľná osoba uskutoční za protihodnotu. Výklad týchto pojmov však musí byť v súlade s cieľmi sledovanými týmto oslobodením od dane a musí rešpektovať požiadavky zásady daňovej neutrality, ktorá charakterizuje spoločný systém DPH. Toto pravidlo doslovného výkladu teda neznamená, že výrazy použité na definovanie uvedených oslobodení od dane sa majú vykladať spôsobom, ktorý by im odnímal ich účinky (rozsudok zo 17. januára 2013, Woningstichting Maasdriel,
C‑543/11
,
EU:C:2013:20
, bod
a citovaná judikatúra).
Vzhľadom na tieto predbežné úvahy je potrebné určiť, či transakcie spočívajúce v tom, že poisťovňa predáva tretím osobám vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, ktoré nadobudla od ňou poistených osôb, patria do pôsobnosti článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH.
Podľa tohto ustanovenia členské štáty oslobodia od dane poisťovacie a zaisťovacie transakcie vrátane súvisiacich služieb poskytovaných poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi.
Cieľ tohto oslobodenia od dane sa týka hlavne ťažkostí pri určení správneho základu DPH pre platby poistného súvisiace s krytím rizika [pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. októbra 2020, United Biscuits (Pensions Trustees) a United Biscuits Pension Investments,
C‑235/19
,
EU:C:2020:801
, bod
].
Pokiaľ ide v prvom rade o pojem „poisťovacie transakcie“ v zmysle článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH, tieto transakcie sa vyznačujú tým, že poisťovateľ sa zaväzuje na základe predchádzajúcej platby poistného poskytnúť poistenému v prípade, že dôjde k pokrytému riziku, plnenie dohodnuté pri uzatvorení zmluvy [rozsudky z 25. februára 1999, CPP,
C‑349/96
,
EU:C:1999:93
, bod
, a z 8. októbra 2020, United Biscuits (Pensions Trustees) a United Biscuits Pension Investments,
C‑235/19
,
EU:C:2020:801
, bod
ako aj citovaná judikatúra]. Samotná podstata týchto transakcií spočíva v skutočnosti, že poistený sa chráni pred rizikom finančných strát, ktoré sú neisté, ale potenciálne významné, prostredníctvom prémie, ktorej zaplatenie je isté, ale obmedzené (rozsudok zo 16. júla 2015, Mapfre asistencia a Mapfre warranty,
C‑584/13
,
EU:C:2015:488
, bod
).
Okrem toho totožnosť príjemcu plnenia má význam na účely definovania poisťovacích transakcií, ktoré svojou povahou predpokladajú existenciu zmluvného vzťahu medzi poskytovateľom poisťovacích služieb a osobou, ktorej riziká sú pokryté poistením, teda poisteným (pozri analogicky rozsudky z 8. marca 2001, Skandia,
C‑240/99
,
EU:C:2001:140
, bod
, a z 22. októbra 2009, Swiss Re Germany Holding,
C‑242/08
,
EU:C:2009:647
, bod
).
Treba však konštatovať, že transakcie predaja vrakov motorových vozidiel poškodených pri poistnej udalosti, o aké ide vo veci samej, sa uskutočňujú na základe zmlúv odlišných od poistných zmlúv vzťahujúcich sa na tieto vozidlá, ktoré poisťovňa uzatvára s inými osobami, ako sú poistení, a ktoré nie sú súčasťou poistného vzťahu.
Predaj tovaru totiž nesúvisí s krytím rizika a cena zodpovedá hodnote dotknutého tovaru v čase tohto predaja. Určenie vymeriavacieho základu DPH v takomto prípade nie je ťažké.
V tejto súvislosti je irelevantná skutočnosť, ako bolo uvedené v bode 27 tohto rozsudku, že takáto transakcia sa týka vraku motorového vozidla poškodeného pri poistnej udalosti krytej poisťovňou, ktorá ho predáva, a že výška náhrady škody prináležiacej poistenému v dôsledku tejto poistnej udalosti zahŕňa kúpnu cenu tohto vraku. Hodnota vraku totiž predstavuje zostatkovú hodnotu poisteného vozidla po poistnej udalosti, a teda logicky nie je súčasťou škody, ktorá vznikla poistenému. V dôsledku toho táto cena nie je súčasťou poistného plnenia vo vlastnom zmysle slova, keďže sa vypláca poistenému na základe kúpnej zmluvy, ktorá je odlišná od poistnej zmluvy, a je možné ju od nej oddeliť.
Preto transakcia predaja vraku motorového vozidla, o akú ide vo veci samej, nepredstavuje „poisťovaciu transakciu“ v zmysle článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH.
Napokon treba konštatovať, že takúto transakciu predaja nemožno považovať za nerozlučne spojenú s poistnou zmluvou týkajúcou sa dotknutého vozidla, a preto musí podliehať rovnakému daňovému zaobchádzaniu ako táto zmluva.
Z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že za určitých okolností viaceré formálne odlišné plnenia, ktoré môžu byť poskytnuté oddelene, a teda osobitne môžu viesť buď k zdaneniu, alebo k oslobodeniu od dane, sa musia, ak nie sú nezávislé, považovať za jedinú transakciu. O jedinú transakciu ide predovšetkým vtedy, ak dva alebo viaceré prvky či úkony poskytnuté zdaniteľnou osobou sú tak úzko zviazané, že objektívne tvoria jedno nerozlučné hospodárske plnenie, ktorého rozčlenenie by bolo neprirodzené. O takýto prípad ide tiež vtedy, keď jedno alebo viacero plnení tvorí hlavné plnenie, a že jedno alebo viacero iných plnení tvorí vedľajšie plnenia, ktoré podliehajú rovnakému daňovému režimu ako hlavné plnenie (rozsudok zo 16. apríla 2015, Wojskowa Agencja Mieszkaniowa w Warszawie,
C‑42/14
,
EU:C:2015:229
, bod
a citovaná judikatúra).
Súdny dvor však tiež rozhodol, že hoci má každá poistná transakcia zo svojej podstaty spojitosť s majetkom, ktorého pokrytie je jej cieľom, takže existuje určitá zviazanosť medzi touto transakciou a inou transakciou týkajúcou sa toho istého majetku, takáto zviazanosť sama osebe nemôže postačovať na určenie, či existuje, alebo neexistuje jediné komplexné plnenie na účely DPH (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. januára 2013, BGŻ Leasing,
C‑224/11
,
EU:C:2013:15
, bod
).
V prejednávanej veci, ako bolo konštatované v bode 35 tohto rozsudku, predaj vrakov motorových vozidiel poškodených pri poistnej udalosti, o ktoré ide vo veci samej, vyplýva z dohôd, ktoré sú odlišné od poistných zmlúv vzťahujúcich sa na tieto vozidlá a ktoré poisťovňa uzatvára s inými osobami, ako sú poistení. Navyše z bodu 27 tohto rozsudku vyplýva, že títo poslední uvedení, ktorí sú pôvodnými vlastníkmi týchto vrakov, nie sú povinní previesť ich na túto poisťovňu, takže rozhodnutie týchto poistených nezávisí od týchto poistných zmlúv a prijíma sa po ich uzavretí, a dokonca aj po realizácii krytého rizika.
Nemožno sa teda domnievať, že skutočnosť, že predaje, o aké ide vo veci samej, sú realizované poisťovňou a týkajú sa vrakov motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, má za následok, že tieto predaje a poistné zmluvy týkajúce sa týchto vozidiel by boli tak úzko zviazané, že z hospodárskeho hľadiska objektívne tvoria celok, ktorého rozčlenenie by bolo neprirodzené.
Pokiaľ ide v druhom rade o pojem „poisťovacie a zaisťovacie transakcie vrátane súvisiacich služieb poskytovaných poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi“ v zmysle článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH, treba uviesť, že „poskytovanie služieb“ je definované v článku 24 ods. 1 tejto smernice ako každá transakcia, ktorá nie je dodaním tovaru.
Predaj vraku motorového vozidla teda predstavuje „dodanie tovaru“ v zmysle článku 14 ods. 1 uvedenej smernice, ktorý sa týka prevodu práva nakladať s hmotným majetkom ako majiteľ. Takýto predaj preto nemôže spadať pod pojem uvedený v predchádzajúcom bode.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na prvú otázku odpovedať tak, že článok 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH sa má vykladať v tom zmysle, že transakcie spočívajúce v tom, že poisťovňa predáva tretím osobám vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, ktoré táto poisťovňa nadobudla od ňou poistených osôb, nepatria do pôsobnosti tohto ustanovenia.
O druhej otázke
Svojou druhou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 136 písm. a) smernice o DPH vykladať v tom zmysle, že transakcie spočívajúce v tom, že poisťovňa predáva tretím osobám vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, ktoré táto poisťovňa nadobudla od ňou poistených osôb, patria do pôsobnosti tohto ustanovenia, a sú teda oslobodené od dane na základe tohto ustanovenia.
Článok 136 písm. a) smernice o DPH stanovuje, že od dane je oslobodené dodanie tovaru používaného výhradne na činnosť oslobodenú od dane najmä podľa článku 135 tejto smernice, ak pri tomto tovare nie je možnosť odpočítania dane.
V rámci článku 136 písm. a) smernice o DPH sa pojem „používaný“ vzťahuje na skutočnosť, že tovar je určený na konkrétne použitie, v prejednávanej veci sa používa pre potreby činnosti spočívajúcej vo vykonávaní poisťovacích transakcií, ako sú definované v bodoch 33 a 34 tohto rozsudku.
To však nie je prípad tovaru, ktorý poisťovňa nadobudne pri poistných udalostiach, ktoré kryje, a ktorý nemá v úmysle použiť v rámci svojej poisťovacej činnosti, ale ktorý chce ďalej predať tretím stranám v danom stave a bez toho, aby ho používala. Táto posledná okolnosť postačuje na preukázanie, že takýto tovar nemá v rámci tejto poisťovacej činnosti význam.
Na druhú otázku je preto potrebné odpovedať tak, že článok 136 písm. a) smernice o DPH sa má vykladať v tom zmysle, že transakcie spočívajúce v tom, že poisťovňa predáva tretím osobám vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, ktoré táto poisťovňa nadobudla od ňou poistených osôb, nepatria do pôsobnosti tohto ustanovenia.
O tretej otázke
Svojou treťou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa zásada daňovej neutrality, ktorá je vlastná spoločnému systému DPH, má vykladať v tom zmysle, že bráni tomu, aby neexistovalo oslobodenie od dane transakcií spočívajúcich v tom, že poisťovňa predáva tretím osobám vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, ktoré táto poisťovňa nadobudla od ňou poistených osôb, ak tieto nadobudnutia neviedli k vzniku práva na odpočítanie dane.
Zásada daňovej neutrality sa odráža v režime odpočítaní, ktorého cieľom je úplne zbaviť podnikateľa bremena DPH splatnej alebo zaplatenej v rámci všetkých jeho hospodárskych činností. Spoločný systém DPH v dôsledku toho zabezpečuje úplnú daňovú neutralitu všetkých hospodárskych činností bez ohľadu na ich ciele alebo výsledky pod podmienkou, že tieto činnosti samy v zásade podliehajú DPH (rozsudok z 13. marca 2014, Malburg,
C‑204/13
,
EU:C:2014:147
, bod
a citovaná judikatúra).
Hoci, ako vyplýva z bodu 29 tohto rozsudku, výklad ustanovení smernice o DPH, ktoré stanovujú oslobodenia od dane, musí rešpektovať požiadavky zásady daňovej neutrality, táto zásada neumožňuje rozšíriť pôsobnosť oslobodenia od dane, ak neexistuje jednoznačne znejúce ustanovenie. Uvedená zásada nie je totiž pravidlom primárneho práva, ktoré by umožňovalo určiť platnosť oslobodenia od dane, ale výkladovou zásadou, ktorá sa má uplatňovať súčasne so zásadou doslovného výkladu výnimiek (rozsudky z 19. júla 2012, Deutsche Bank,
C‑44/11
,
EU:C:2012:484
, bod
, a z 8. júla 2021, Rádio Popular,
C‑695/19
,
EU:C:2021:549
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Vylúčenie transakcií, o aké ide vo veci samej, z pôsobnosti oslobodení stanovených v článku 135 ods. 1 písm. a) a článku 136 písm. a) smernice o DPH teda nemožno spochybniť z dôvodu, že je v rozpore so zásadou daňovej neutrality.
Na tretiu otázku je teda potrebné odpovedať tak, že zásada daňovej neutrality, ktorá je vlastná spoločnému systému DPH, sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni tomu, aby neexistovalo oslobodenie od dane transakcií spočívajúcich v tom, že poisťovňa predáva tretím osobám vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, ktoré táto poisťovňa nadobudla od ňou poistených osôb, ak tieto nadobudnutia neviedli k vzniku práva na odpočítanie dane.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (deviata komora) rozhodol takto:

1.
Článok 135 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty
sa má vykladať v tom zmysle, že:
transakcie spočívajúce v tom, že poisťovňa predáva tretím osobám vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, ktoré táto poisťovňa nadobudla od ňou poistených osôb, nepatria do pôsobnosti tohto ustanovenia.

2.
Článok 136 písm. a) smernice 2006/112/ES
sa má vykladať v tom zmysle, že:
transakcie spočívajúce v tom, že poisťovňa predáva tretím osobám vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, ktoré táto poisťovňa nadobudla od ňou poistených osôb, nepatria do pôsobnosti tohto ustanovenia.

3.
Zásada daňovej neutrality, ktorá je vlastná spoločnému systému dane z pridanej hodnoty,
sa má vykladať v tom zmysle, že:
nebráni tomu, aby neexistovalo oslobodenie od dane transakcií spočívajúcich v tom, že poisťovňa predáva tretím osobám vraky motorových vozidiel poškodených pri poistných udalostiach krytých touto poisťovňou, ktoré táto poisťovňa nadobudla od ňou poistených osôb, ak tieto nadobudnutia neviedli k vzniku práva na odpočítanie dane.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: portugalčina.