CELEX: 62019CJ0912
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Teisės aktų derinimas
Augalų apsaugos produktų pateikimas rinkai
Reglamentas (EB) Nr. 1107/2009
52 straipsnio 1 dalis
Lygiagrečios prekybos leidimas
Šio leidimo individualus pobūdis

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką ir panaikinančio Tarybos direktyvas 79/117/EEB ir 91/414/EEB (
OL L 309, 2009, p. 1
) 52 straipsnio išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Agrimotion S.A
. ir
ADAMA Deutschland GmbH
ginčą dėl pirmosios Vokietijos rinkoje parduodamų augalų apsaugos produktų.
Teisinis pagrindas
Reglamento Nr. 1107/2009 8 ir 9 konstatuojamosios dalys išdėstytos taip:
„(8)
Šiuo reglamentu siekiama užtikrinti aukštą žmonių ir gyvūnų sveikatos bei aplinkos apsaugos lygį, ir tuo pačiu metu apsaugoti Bendrijos žemės ūkio konkurencingumą. <…>
(9)
Siekiant pašalinti kuo daugiau kliūčių prekybai augalų apsaugos produktais, kurios egzistuoja dėl skirtingų apsaugos lygių valstybėse narėse, šiame reglamente taip pat reikėtų nustatyti suderintas veikliųjų medžiagų patvirtinimo ir augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką taisykles, įskaitant abipusio autorizacijos pripažinimo ir lygiagrečios prekybos taisykles. Todėl šio reglamento tikslas – suintensyvinti laisvą tokių produktų judėjimą ir užtikrinti šių produktų prieinamumą valstybėse narėse.“
Reglamento Nr. 1107/2009 III skyrių „Augalų apsaugos produktai“ sudaro du skirsniai. 1 skirsnis „Autorizacija“ padalytas į šešis poskirsnius. 1, 2 ir 5 poskirsniai pavadinti atitinkamai „Reikalavimai ir turinys“, „Procedūra“ ir „Ypatingi atvejai“.
Šio reglamento III skyriaus 1 skirsnio 1 poskirsnyje esančiame 28 straipsnyje „Autorizacija pateikimu[i] į rinką ir naudojimui“ nustatyta:
„1.   Augalų apsaugos produktas negali būti teikiamas į rinką ar naudojamas, jei jis pagal šį reglamentą neautorizuotas atitinkamoje valstybėje narėje.
2.   Nukrypstant nuo 1 dalies, autorizacija nereikalinga šiais atvejais:
<…>
e)
augalų apsaugos produktų, dėl kurių pagal 52 straipsnį yra suteiktas lygiagrečios prekybos leidimas, pateikimui į rinką ir naudojimui.“
Šio reglamento III skyriaus 1 skirsnio 2 poskirsnyje esančio 33 straipsnio „Paraiška dėl autorizacijos arba autorizacijos pakeitimas“ 1 dalyje numatyta:
„Pareiškėjas, pageidaujantis pateikti augalų apsaugos produktą į rinką, asmeniškai arba per atstovą teikia paraišką dėl autorizacijos arba autorizacijos pakeitimo kiekvienoje valstybėje narėje, kurioje šį augalų apsaugos produktą ketinama pateikti į rinką.“
Reglamento III skyriaus 1 skirsnio 5 poskirsnyje esančio 52 straipsnio „Lygiagreti prekyba“ 1 dalyje įtvirtinta:
„Vienoje valstybėje narėje (kilmės valstybėje narėje) autorizuotas augalų apsaugos produktas gali, jei suteiktas lygiagrečios prekybos leidimas, būti diegiamas [įvežamas], pateikiamas į rinką bei naudojamas kitoje valstybėje narėje (įdiegimo [įvežimo] valstybėje narėje), jei ši valstybė narė nusprendžia, kad augalų apsaugos produktas savo sudėtimi yra tapatus augalų apsaugos produktui, kuris jau yra autorizuotas jos teritorijoje (referencinis produktas). Paraiška pateikiama įdiegimo [įvežimo] valstybės narės kompetentingai institucijai (kompetentingai institucijai).“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
Vokietijoje įsteigta įmonė
ADAMA Deutschland
šioje valstybėje narėje prekiauja augalų apsaugos produktais, dėl kurių pateikimo rinkai gavo autorizacijas. Ji taip pat platina šiuos augalų apsaugos produktus kitose valstybėse narėse, ten juos superka Lenkijoje įsteigta įmonė
Agrimotion
, kuri iš naujo juos įveža į Vokietiją ir ten jais prekiauja.
Prieš įveždama augalų apsaugos produktus į Vokietiją,
Agrimotion
ant jų užklijuoja naują etiketę; joje nurodytas pavadinimas
Agrimotion
, naujas atitinkamo augalų apsaugos produkto pavadinimas, Vokietijoje autorizuoto referencinio produkto pavadinimas ir lygiagrečios prekybos Vokietijoje leidimo turėtojo pavadinimas, konkrečiu atveju –
Bernbeck LLP
.
Manydama, kad
Agrimotion
neturėjo teisės prekiauti pagrindinėje byloje aptariamais augalų apsaugos produktais Vokietijoje, nes lygiagrečios prekybos leidimą turėjo ne ji, o
Bernbeck
,
ADAMA Deutschland
pareiškė ieškinį
Landgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo apygardos teismas, Vokietija), prašydama įpareigoti šią bendrovę nutraukti prekybą minėtais produktais.
Landgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo apygardos teismas) tenkino šį reikalavimą ir pripažino atsakovės pareigą atlyginti
ADAMA Deutschland
patirtą žalą. Šis teismas rėmėsi tuo, kad
Agrimotion
negalėjo remtis
Bernbeck
išduotu lygiagrečios prekybos leidimu, nes pagal Reglamento Nr. 1107/2009 52 straipsnio 4 dalies antrą pastraipą toks leidimas yra individualaus pobūdžio.
Agrimotion
pateikė apeliacinį skundą dėl šio sprendimo
Oberlandesgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo apeliacinis apygardos teismas, Vokietija) ir nurodė, kad, remiantis kompetentingos Vokietijos institucijos, t. y.
Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit
(Federalinė vartotojų apsaugos ir maisto saugos tarnyba, Vokietija), pateikta teisine nuomone ir kitose valstybėse narėse taikoma praktika, ji gali remtis
Bernbeck
išduotu lygiagrečios prekybos leidimu, jeigu šios bendrovės pavadinimas nurodomas naujoje ant augalų apsaugos produktų užklijuotoje etiketėje.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar Reglamento Nr. 1107/2009 52 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kaip siūlo
Agrimotion
.
Jis pažymi, kad Teisingumo Teismas 2007 m. lapkričio 8 d. Sprendime Escalier ir Bonnarel (
C‑260/06 ir C‑261/06
,
EU:C:2007:659
, 37 ir paskesni punktai) konstatavo, kad, atsižvelgiant į augalų apsaugos produktų pavojingumą ir riziką, susijusią su jų naudojimu, poreikis veiksmingai ir patikimai patikrinti, ar laikomasi 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką reikalavimų (
OL L 230, 1991, p. 1
), gali pateisinti individualų leidimo pateikti rinkai pobūdį. Vokietijos jurisprudencijoje ir doktrinoje galima rasti teiginių, kad nurodyta Teisingumo Teismo jurisprudencija taikoma ir kalbant apie Reglamentą Nr. 1107/2009, kuriuo buvo panaikinta ir pakeista Direktyva 91/414, ypač dėl to, kad šio reglamento 52 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje numatyta galimybė išduoti kelis lygiagrečios prekybos leidimus dėl to paties produkto.
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja dėl šios nuomonės ir pažymi, kad Reglamentu Nr. 1107/2009, kaip matyti iš jo 9 konstatuojamosios dalies, siekiama „pašalinti kuo daugiau kliūčių prekybai augalų apsaugos produktais, kurios egzistuoja dėl skirtingų apsaugos lygių valstybėse narėse“.
Be to, kai, kaip šiuo atveju, atitinkamą augalų apsaugos produktą rinkai teikia įmonė, kuriai nebuvo išduotas lygiagrečios prekybos leidimas, nurodant lygiagrečios prekybos leidimo turėtoją tokio produkto etiketėje būtų galima veiksmingai ir patikimai patikrinti, ar laikomasi teisinių reikalavimų, susijusių su augalų apsaugos produktų pavojingumu ir jų naudojimo rizika.
Galiausiai prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad kai kuriose valstybėse narėse dokumentuose, susijusiuose su lygiagrečios prekybos leidimu, atskiriamas autorizacijos turėtojas ir augalų apsaugos produkto importuotojas.
Šiomis aplinkybėmis
Oberlandesgericht Düsseldorf
(Diuseldorfo apeliacinis apygardos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar įmonė, kuri kilmės valstybėje narėje autorizuotą augalų apsaugos produktą pateikia įvežimo valstybės narės rinkai, gali remtis įvežimo valstybės narės kompetentingos institucijos trečiajai įmonei suteiktu lygiagrečios prekybos leidimu, kai ant kanistrų, į kuriuos išpilstytas augalų apsaugos produktas ir kuriais jis pateikiamas įvežimo valstybės narės rinkai, nurodytas leidimo turėtojas ir importuojanti įmonė? Ar taikytini papildomi reikalavimai, jei taip, kokie?“
Dėl prejudicinio klausimo
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 1107/2009 52 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad tik lygiagrečios prekybos leidimo turėtojas gali pateikti augalų apsaugos produktą į šį leidimą išdavusios valstybės narės rinką.
Šioje nuostatoje įtvirtinta, kad vienoje valstybėje narėje autorizuotas augalų apsaugos produktas gali, jei suteiktas lygiagrečios prekybos leidimas, būti įvežamas į kitą valstybę narę, pateikiamas jos rinkai ar naudojamas joje, jei ši valstybė narė nusprendžia, kad augalų apsaugos produkto sudėtis yra tapati augalų apsaugos produkto, kuris jau yra autorizuotas jos teritorijoje, sudėčiai.
Primintina, kad aiškinant Sąjungos teisės nuostatą būtina atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į kontekstą, taip pat teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, bendrą struktūrą, tikslus ir paskirtį. Sąjungos teisės nuostatos genezė taip pat gali atskleisti jos aiškinimui reikšmingos informacijos (šiuo klausimu žr. 2020 m. birželio 25 d. Sprendimo A ir kt. (Vėjo jėgainės Alteryje ir Nevelėje),
C‑24/19
,
EU:C:2020:503
,
punktą).
Dėl Reglamento Nr. 1107/2009 52 straipsnio 1 dalies formuluotės pažymėtina, kad vien ja remiantis negalima atsakyti į klausimą, ar šią nuostatą reikia aiškinti taip, kad tik lygiagrečios prekybos leidimo turėtojas gali pateikti augalų apsaugos produktą į šį leidimą išdavusios valstybės narės rinką.
Tačiau tiek šio reglamento bendra struktūra ir tikslas, tiek 52 straipsnio 1 dalies genezė pateisina tokį aiškinimą.
Dėl Reglamento Nr. 1107/2009 bendros struktūros reikia nurodyti, kad jo III skyriaus 1 skirsnio „Autorizacija“ 2 poskirsnyje „Procedūra“ reglamentuojama įprasta prašymų pateikti augalų apsaugos produktus į valstybės narės rinką nagrinėjimo procedūra.
2 poskirsnyje esančio 33 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad „[p]areiškėjas, pageidaujantis pateikti augalų apsaugos produktą į rinką, asmeniškai arba per atstovą teikia paraišką dėl autorizacijos arba autorizacijos pakeitimo kiekvienoje valstybėje narėje, kurioje šį augalų apsaugos produktą ketinama pateikti į rinką“.
Vadinasi, augalų apsaugos produkto autorizacija yra individualaus pobūdžio, todėl jos turėtojas negali jos perduoti kitam asmeniui.
Tas pats pasakytina apie Reglamento Nr. 1107/2009 52 straipsnio 1 dalyje nurodytą lygiagrečios prekybos leidimą.
5 poskirsnis „Ypatingi atvejai“, kuriame yra 52 straipsnio 1 dalis, yra tame pačiame skirsnyje kaip ir Reglamento Nr. 1107/2009 33 straipsnis, t. y. jo III skyriaus 1 skirsnyje. Be to, reglamento 28 straipsnio 2 dalies e punkte nurodyta, kad jo 52 straipsniu nukrypstama nuo bendros taisyklės, pagal kurią augalų apsaugos produktas gali būti teikiamas rinkai ar naudojamas, tik jeigu yra autorizuotas atitinkamoje valstybėje narėje. Taigi ši nuostata aiškintina siaurai.
Reglamento Nr. 1107/2009 52 straipsnio 1 dalyje nenumatyta, kad kitas asmuo nei lygiagrečios prekybos leidimo turėtojas gali pateikti augalų apsaugos produktą įvežimo valstybės narės rinkai. Darytina išvada, kad toks leidimas, kaip ir augalų apsaugos produkto autorizacija, yra individualaus pobūdžio.
Be to, Reglamento Nr. 1107/2009 52 straipsnyje numatytos lygiagrečios prekybos tvarkos taikymas priklauso nuo šio reglamento 33 straipsnyje numatytos autorizacijos tvarkos taikymo, nes pagal pirmąją nuostatą lygiagrečios prekybos leidimas išduodamas tik dėl augalų apsaugos produkto, kurio sudėtis yra tokia pati kaip augalų apsaugos produkto, jau autorizuoto įvežimo valstybės narės teritorijoje, minėtoje nuostatoje toks produktas vadinamas „referenciniu produktu“.
Jeigu lygiagrečios prekybos leidimas nebūtų laikomas individualiu, kiltų grėsmė nagrinėjamo reglamento darnai, nes asmuo, neturintis tokio leidimo, galėtų pateikti į valstybės narės rinką augalų apsaugos produktą, nors pateikti šį produktą į minėtą rinką turi teisę tik referencinio produkto autorizaciją joje turintis asmuo.
Be to, Reglamento Nr. 1107/2009 52 straipsnio 1 dalies aiškinimą, kad lygiagrečios prekybos leidimas yra individualaus pobūdžio, patvirtina jo 8 ir 9 konstatuojamosios dalys.
Kaip nurodyta šiose konstatuojamosiose dalyse, Reglamentu Nr. 1107/2009 siekiama užtikrinti aukštą žmonių ir gyvūnų sveikatos bei aplinkos apsaugos lygį ir kartu apsaugoti Europos Sąjungos žemės ūkio konkurencingumą, taip pat padidinti laisvą augalų apsaugos produktų judėjimą ir jų prieinamumą valstybėse narėse pašalinant jose taikomus skirtingus apsaugos lygius ir suderinant šių produktų abipusio autorizacijos pripažinimo ir lygiagrečios prekybos taisykles.
Tokiomis aplinkybėmis lygiagrečios prekybos leidimo individualaus pobūdžio pripažinimas padeda ne tik siekti tikslo užtikrinti aukštą žmonių ir gyvūnų sveikatos bei aplinkos apsaugos lygį, bet ir visiškai atitinka siekį Reglamentu Nr. 1107/2009 suderinti lygiagrečios prekybos taisykles siekiant padidinti laisvą augalų apsaugos produktų judėjimą.
Šiuo aspektu reikia priminti, kad 2007 m. lapkričio 8 d. Sprendime Escalier ir Bonnarel (
C‑260/06 ir C‑261/06
,
EU:C:2007:659
,
–
punktai) Teisingumo Teismas iš esmės konstatavo, kad lygiagrečios prekybos leidimo individualus pobūdis pateisinamas poreikiu užkirsti kelią bet kokiai neteisingo aptariamo produkto naudojimo ar piktnaudžiavimo juo rizikai.
Nors tiesa, kad šis teismo sprendimas buvo priimtas galiojant Direktyvai 91/414, o ne Reglamentui Nr. 1107/2009, iš šio reglamento genezės, ypač iš 2008 m. rugsėjo 22 d. Komisijos komunikato Europos Parlamentui dėl Tarybos bendrosios pozicijos dėl Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką priėmimo (COM (2008) 578 galutinis) 3.2. punkto, matyti, kad priimdamas Reglamentą Nr. 1107/2009 Sąjungos teisės aktų leidėjas atsižvelgė į šį sprendimą.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 1107/2009 52 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad tik lygiagrečios prekybos leidimo turėtojas gali pateikti augalų apsaugos produktą į šį leidimą išdavusios valstybės narės rinką.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:

2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1107/2009 dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką ir panaikinančio Tarybos direktyvas 79/117/EEB ir 91/414/EEB 52 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad tik lygiagrečios prekybos leidimo turėtojas gali pateikti augalų apsaugos produktą šį leidimą išdavusios valstybės narės rinkai.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.