CELEX: 62015CJ0097
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Bendrasis muitų tarifas
Kombinuotoji nomenklatūra
8471 ir 8521 pozicijos
Paaiškinimai
Susitarimas dėl prekybos informacijos technologijų produktais
„Screenplays

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (
OL L 256
, 1987, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 382) I priede pateiktos Kombinuotosios nomenklatūros (toliau – KN) redakcijų, išplaukiančių iš 2006 m. spalio 17 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1549/2006 (
OL L 301
, 2006, p. 1) ir 2007 m. rugsėjo 20 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1214/2007 (
OL L 286, 2007, p. 1
), išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Sprengen/Pakweg Douane BV
(toliau –
Sprengen
) ir
Staatssecretaris van Financiën
(valstybės sekretorius, atsakingas už finansus) ginčą dėl aparatų, vadinamų „screenplays“, kuriuose yra multimedijos kietasis diskas ir kuriais suteikiama galimybė iš kompiuterio į televizorių arba monitorių tiesiogiai perduoti didelį kiekį multimedijos duomenų – nuo nuotraukų ir muzikos iki filmų, klasifikavimo KN.
Teisinis pagrindas
KN ir SS
Į Europos Sąjungą importuotų prekių muitinį klasifikavimą reglamentuoja KN.
Ji pagrįsta suderinta prekių aprašymo ir kodavimo sistema (toliau – SS), kurią parengė Muitinių bendradarbiavimo taryba, vėliau tapusi Pasaulio muitinių organizacija (toliau – PMO), įsteigta 1950 m. gruodžio 15 d. Briuselyje sudaryta konvencija dėl šios tarybos sukūrimo. Tarptautinės suderintos prekių aprašymo ir kodavimo sistemos konvencija, sudaryta 1983 m. birželio 14 d. Briuselyje, ir 1986 m. birželio 24 d. jos pakeitimo protokolas (toliau ‐ SS konvencija) Europos ekonominės bendrijos vardu buvo patvirtinti 1987 m. balandžio 7 d. Tarybos sprendimu 87/369/EEB (
OL L 198, 1987, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 2 sk., 2 t., p. 288). KN perimamos šešių skaitmenų SS pozicijos ir subpozicijos ir tik septintas ir aštuntas skaitmenys sudaro jai būdingą skirstymą.
Pagal Reglamento Nr. 2658/87 12 straipsnį kiekvienais metais Europos Komisija priima reglamentą, kuriame išdėstoma išsami KN redakcija kartu su Bendrojo muitų tarifo autonominių ir konvencinių muitų normomis, parengtomis pritaikius Europos Sąjungos Tarybos arba Komisijos patvirtintas priemones. Minėtas reglamentas ne vėliau kaip spalio 31 d. paskelbiamas
Europos Sąjungos oficialiame leidinyje
ir taikomas nuo kitų metų sausio 1 d.
Iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos matyti, kad pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos KN redakcijos yra susijusios su 2007 ir 2008 m., atitinkamai patvirtintos reglamentais Nr. 1549/2006 ir 1214/2007. Šiais reglamentais patvirtintose visose redakcijose su prejudiciniais klausimais susijusios bendrosios taisyklės ir KN 84 ir 85 skirsnių tarifinės pozicijos bei šių skirsnių pastabos nesiskiria.
KN antroje dalyje yra XVI skyrius „Mašinos ir mechaniniai įrenginiai; elektros įrenginiai; jų dalys; garso įrašymo ir atkūrimo aparatai, televizijos vaizdo ir garso įrašymo ir atkūrimo aparatai, šių gaminių dalys ir reikmenys“.
KN XVI skyriaus 3 ir 5 pastabos suformuluotos taip:
„3.
Jeigu kontekste nenurodyta kitaip, tai sudėtinės mašinos, sudarytos iš dviejų arba daugiau tarpusavyje sujungtų ir sudarančių bendrą visumą mašinų, ir kitos mašinos, skirtos atlikti dvi arba daugiau viena kitą papildančių arba alternatyvių funkcijų, turi būti klasifikuojamos taip, lyg jos būtų sudarytos tik iš sudedamosios dalies, atliekančios pagrindinę funkciją, arba būtų tik šią funkciją atliekanti mašina.
<…>
5.
Šiose pastabose sąvoka „mašina“ reiškia bet kurią mašiną, mašinų junginį, gamybos liniją, įrenginį, įrangą, aparatą arba prietaisą, nurodytą 84 arba 85 skirsnio pozicijose.“
KN XVI skyriuje yra 84 skirsnis „Branduoliniai reaktoriai, katilai, mašinos ir mechaniniai įrenginiai; jų dalys“.
Šio skirsnio 5 pastaba suformuluota taip:
„<…>
C)
Atsižvelgiant į toliau išdėstytus D ir E punktus, įtaisas turi būti laikomas tam tikros automatinio duomenų apdorojimo sistemos dalimi, jeigu jis atitinka visas šias sąlygas:
1)
yra priskiriamas įtaisams, naudojamiems vien tik arba daugiausia automatinio duomenų apdorojimo sistemoje;
2)
galima tiesiogiai arba per vieną ar kelis įtaisus sujungti su pagrindiniu procesoriumi; ir
3)
gali priimti arba perduoti duomenis tokiu pavidalu (kodų arba signalų), kuris gali būti naudojamas sistemoje.
Atskirai pateikti automatinio duomenų apdorojimo mašinų įtaisai turi būti klasifikuojami 8471 pozicijoje.
Tačiau klaviatūros, X–Y koordinačių įvesties įtaisai ir diskinės atmintinės, kurie atitinka šios pastabos C dalies 2 punkto ir C dalies 3 punkto sąlygas, turi būti laikomi įtaisais, klasifikuojamais 8471 pozicijoje.
D)
<…>
E)
Mašinos, kurių sudėtinė dalis yra automatinio duomenų apdorojimo mašina arba kurios veikia kartu su ja ir atlieka specifinę funkciją, tačiau ne duomenų apdorojimo, klasifikuojamos jų funkcijas atitinkančiose pozicijose arba, jeigu tai neįmanoma, pozicijose, kuriose klasifikuojami gaminiai, nenurodyti kitoje vietoje.“
KN 8471 pozicija ir jos 8471 70 50 subpozicija suformuluotos taip:
„8471
Automatinio duomenų apdorojimo mašinos ir jų įtaisai; magnetiniai arba optiniai (duomenų) skaitymo įrenginiai, užkoduotų duomenų perrašymo į informacijos laikmenas mašinos ir tokių duomenų apdorojimo mašinos, nenurodytos kitoje vietoje:
<…>
8471 70
– Atmintinės
<…>
8471 70 50
– – – – – Standžiųjų diskų diskasukiai
<…>„
KN XVI skyriuje taip pat yra 85 skirsnis „Elektros mašinos ir įranga bei jų dalys; garso įrašymo ir atkūrimo aparatai, televizijos vaizdo ir garso įrašymo ir atkūrimo aparatai, šių gaminių dalys ir reikmenys“.
KN 8521 pozicija ir jos 8521 90 00 subpozicija suformuluotos taip:
„8521
„Vaizdo įrašymo arba atkūrimo aparatai, sumontuoti kartu arba atskirai su imtuviniais vaizdo derintuvais (tiuneriais):
<…>
8521 90 00
‐ Kiti.“
SS paaiškinimai
Laikydamasi SS konvencijos 8 straipsnyje įtvirtintų sąlygų, PMO tvirtina SS komiteto, t. y. institucijos, kurios sudėtis reglamentuojama SS konvencijos 6 straipsnyje, priimtus paaiškinimus ir nuomones dėl klasifikavimo. Pagal SS konvencijos 7 straipsnio 1 dalį šio komiteto funkcija yra visų pirma siūlyti šios konvencijos pakeitimus ir rengti paaiškinimus, klasifikavimo nuomones ir kitas nuomones, kaip aiškinti SS.
Pagal SS konvencijos 3 straipsnio 1 dalį kiekviena susitariančioji šalis įsipareigoja užtikrinti, kad jos muitų tarifų ir statistikos nomenklatūra atitiktų SS, taip pat be papildymų ar pakeitimų naudoti visas SS pozicijas ir subpozicijas kartu su jas atitinkančiais skaitmeniniais kodais ir laikytis šios sistemos numeracijos tvarkos. Kiekviena susitariančioji šalis taip pat įsipareigoja taikyti bendrąsias SS aiškinimo taisykles ir visas SS skyrių, skirsnių ir subpozicijų pastabas, taip pat nekeisti jų apimties.
2007 m. priimtos redakcijos SS 8521 pozicijos paaiškinimai suformuluoti taip:
„A.– Įrašymo aparatai ir sujungti vaizdo bei garso įrašymo ir atkūrimo aparatai
Prijungti prie televizijos kameros ar televizijos imtuvo, šie aparatai gali į laikmeną įrašyti elektros impulsus (analoginius signalus) arba į skaitmeninius signalus (arba šių signalų derinį) konvertuotus analoginius signalus, atitinkančius iš televizijos kameros ar televizijos imtuvo gautą vaizdą ir garsą. Paprastai vaizdas ir garsas įrašomi į tą pačią laikmeną. Įrašymo metodas gali būti magnetinis arba optinis, o įrašymo laikmena paprastai yra diskai arba kasetės.
Prie šios pozicijos taip pat priskiriami aparatai, kurie (paprastai į magnetinį diską) įrašo vaizdą ir garsą atitinkančius skaitmeninius kodus, perduodami juos iš automatinio duomenų apdorojimo mašinos (pvz., skaitmeninio vaizdo įrašymo įrenginio).
Darant magnetinį įrašą į kasetę vaizdas ir garsas įrašomi į skirtingus takelius, o darant magnetinį įrašą į diską – tie patys duomenys įrašomi į spiralės formos takelį, kuris dengia diską, kaip magnetiniai kodai ar taškai.
Darant optinį įrašą vaizdą ir garsą atitinkantys skaitmeniniai duomenys diske įrašomi lazeriu.
Vaizdo įrašymo aparatuose, kurie signalus gauna iš televizijos imtuvo, taip pat yra reguliavimo sistema, leidžianti pasirinkti norimą signalą (arba kanalą) iš televizijos perdavimo stoties perduodamų signalų dažnių juostos.
Jeigu aparatai naudojami vaizdui atkurti, jie įrašus konvertuoja į vaizdo ir garso signalus. Šie signalai perduodami arba į siųstuvą, arba į televizijos imtuvą.“
B.‑ ATKŪRIMO APARATAI
Šie aparatai skirti vien tiesiogiai atkurti vaizdą ir garsą televizijos imtuve. Į šiuose aparatuose naudojamas laikmenas pirmiausia įrašoma mechaniniu, magnetiniu arba optiniu metodu naudojant specialią įrašymo įrangą. Galima paminėti:
Diskų aparatai, kuriuose garso ir vaizdo informacija įrašoma į diską įvairiais metodais ir ji skaitoma lazerine skaitymo sistema, talpiniu jutikliu, zondu arba magnetine galvute. Nepažeidžiant XVI skyriaus 3 paaiškinimo, aparatai, kurie kartu gali atkurti vaizdo ir garso įrašus, klasifikuojami šioje pozicijoje.
Aparatai, kurie atkoduoja ir konvertuoja į vaizdo ir garso signalus informaciją, susijusią su vaizdais, įrašytais į jautrią šviesai juostą (garsas yra taip pat įrašytas magnetiniu metodu į tą pačią juostą).“
Susitarimas dėl prekybos informacijos technologijų produktais
Susitarimas dėl prekybos informacijos technologijų produktais, kurį sudaro 1996 m. gruodžio 13 d. per pirmąją PPO konferenciją Singapūre priimta ministrų deklaracija dėl prekybos informacijos technologijų produktais, jos priedai ir priedėliai (toliau – ITA) bei pranešimas apie jo įgyvendinimą Bendrijos vardu buvo patvirtintas 1997 m. kovo 24 d. Tarybos sprendimu 97/359/EB dėl informacinių technologijų produktams taikomų mokesčių panaikinimo (
OL L 155
, 1997, p. 1; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 11 sk., 26 t., p. 3). ITA 1 dalyje nurodoma, kad kiekvienos šalies prekybos režimas turėtų būti toks, kad informacijos technologijų produktams būtų sudarytos palankios galimybės patekti į rinką.
2000 m. lapkričio 16 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2559/2000, iš dalies keičiantis Reglamento Nr. 2658/87 I priedą (
OL L 293
, 2000, p. 1), buvo priimtas siekiant taikyti ITA, kaip matyti iš šio reglamento 2 ir 3 konstatuojamųjų dalių.
ITA priedo A ir B priedėliai suformuluoti taip:
„A priedėlio 1 skyrius
<…>
Automatinio duomenų apdorojimo mašinos ir jų įtaisai; magnetiniai arba optiniai (duomenų) skaitliai, užkoduotų duomenų perrašymo į informacijos laikmenas mašinos ir tokių duomenų apdorojimo mašinos, nenurodytos kitoje vietoje
<…>
8471 70
Atmintinės, įskaitant centrines atmintines, optinių diskų atmintines, kietųjų diskų atmintines ir juostų atmintines
<…>
B priedėlis
Konkrečių gaminių nurodant jų SS pozicijas, kuriems taikomas ITA, sąrašas
<…>
Specialaus formato magnetinės, optinės arba kitokios atmintinės, įkaitant informacijos laikmenas automatinio informacijos apdorojimo mašinoms su pridedama laikmena arba be jos, įskaitant diskelių įtaisus
Bernoulli Box
,
Syquest
arba
Zipdrive
.
<…>“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2007 ir 2008 m.
Sprengen
savo vardu ir sąskaita deklaravo užsakovei
Iomega International S.A
. vadinamųjų „screenplays“ išleidimą į laisvą apyvartą.
Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad „screenplays“ yra aparatai, kuriais suteikiama galimybė laikyti multimedijos duomenis ir juos atkurti televizoriuje arba vaizdo monitoriuje.
Šiuo tikslu „screenplays“ turi kietąjį diską, kuriame gali būti laikomi iš asmeninio kompiuterio perkelti skirtingų plačiai naudojamų formatų vaizdo, muzikos rinkmenos arba nuotraukos. „Screenplays“ su asmeniniu kompiuteriu sujungiami naudojant juose įmontuotą bevielę arba USB jungtį.
Šie aparatai gali būti vėliau atjungiami nuo kompiuterio ir prijungiami prie televizoriaus arba vaizdo monitoriaus tam, kad galėtų atkurti minėtus vaizdo įrašus, muziką arba nuotraukas. „Screenplays“ esančia įranga ir programomis jų diske laikomos multimedijos (skaitmeniniai) rinkmenos dekoduojamos ir konvertuojamos į (analoginį) signalą pal/ntsc, kuris gali būti matomas tokiame televizoriuje arba vaizdo monitoriuje.
Su „Screenplays“ pateikiamoje instrukcijoje nurodyta:
„Naudodami
multimedia Iomega Screenplay
galite mėgstamiausius multimedijos duomenis iš savo kompiuterio atkurti televizoriuje. Paprasčiausiai iš asmeninio kompiuterio arba kompiuterio
Mac
nukopijuokite filmus, nuotraukas ir muziką į „screenplay“ skaitytuvą naudodami USB arba bevielę jungtį. Tada galėsite atkurti filmus, nuotraukų pateiktis ir muziką kiekviename televizijos aparate.“
„Screenplays“, kaip „standžiųjų diskų diskasukius“,
Sprengen
deklaravo KN 8471 70 50 subpozicijoje, kuriai taikomas 0 % muitas.
Po tyrimo Nyderlandų muitinės institucijos nusprendė, kad „screenplays“, kaip „vaizdo atkūrimo aparatai“, turėjo būti priskiriami prie KN 8521 90 00 subpozicijos, kuriai taikomas 13,9 % muitas. Šiomis aplinkybėmis
Sprengen
buvo parengti ir nusiųsti nurodymai sumokėti muitą.
Sprengen
šiuos nurodymus apskundė. Atmetus jos skundą, šiuos nurodymus ji apskundė
Rechtbank Haarlem
(Harlemo pirmosios instancijos teismas, Nyderlandai), šis jos skundą atmetė 2011 m. gruodžio 22 d.
Sprengen
pateikė apeliacinį skundą dėl šio sprendimo
Gerechtshof Amsterdam
(Amsterdamo apeliacinis teismas, Nyderlandai), šis teismas jį atmetė 2013 m. spalio 24 d. sprendimu, remdamasis tuo, kad „screenplays“ turėjo būti priskiriami prie KN 8521 pozicijos.
Sprengen
kasacinį skundą dėl apeliacinės instancijos priimto sprendimo pateikė
Hoge Raad der Nederlanden
(Nyderlandų Aukščiausiasis Teismas). Šiame teisme
Sprengen
teigė, kad, pirma, apeliacinės instancijos teismas pernelyg plačiai aiškino KN 8521 pozicijos apimtį ir, be kita ko, „vaizdo atkūrimo aparatų“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal šią poziciją, ir kad šis aiškinimas prieštarauja SS ir KN. Antra, net jeigu „screenplays“ galėtų būti priskiriami prie KN 8521 pozicijos,
Sprengen
manė, kad apeliacinės instancijos teismas bet kokiu atveju neteisingai aiškino KN XVI skyriaus 3 pastabą, pagal kurią mašinos, skirtos dviem arba daugiau viena kitą papildančių arba alternatyvių funkcijų atlikti, turi būti klasifikuojamos taip, lyg jos būtų sudarytos tik iš sudedamosios dalies, atliekančios pagrindinę funkciją, arba būtų tik šią funkciją atliekanti mašina. Galiausiai,
Sprengen
teigia, kad
Gerechtshof Amsterdam
(Amsterdamo apeliacinis teismas) neteisingai nusprendė, jog „screenplays“ nepateko į ITA taikymo sritį, ir kad ji negalėjo sėkmingai remtis šiuo susitarimu dėl muito taikymo.
Šiomis aplinkybėmis
Hoge Raad der Nederlanden
(Nyderlandų Aukščiausiasis Teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar KN 84 skirsnio 5C pastabos paskutinę pastraipą, prireikus atsižvelgiant į [ITA A ir B priedėlius], reikia aiškinti taip, kad tokie aparatai, kaip šiame sprendime aprašyti „screenplays“, priskiriami prie KN 8471 70 50 subpozijos kaip „standžiųjų diskų diskasukiai“, nors jie turi požymių ir savybių, dėl kurių gali standžiuosiuose diskuose išsaugotus duomenis, paverstus analoginiais signalais, atkurti televizoriuje arba vaizdo monitoriuje?
2.
Jeigu į 1 klausimą būtų atsakyta neigiamai, ar tuomet KN 8521 poziciją reikia aiškinti taip, kad tokie aparatai kaip „screenplays“, net ir tuomet priskiriami prie šios pozicijos, kai vaizdo atkūrimo funkcija yra jų ne vienintelė, bet pagrindinė funkcija?“
Dėl prejudicinių klausimų
Savo prejudiciniais klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės teiraujasi, ar KN reikia aiškinti taip, kad tokie aparatai, kaip pagrindinėje byloje nagrinėjami „screenplays“, kurie skirti, pirma, multimedijos rinkmenoms saugoti ir, antra, joms atkurti televizoriuje arba vaizdo monitoriuje, priskirtini prie KN 8471 70 50 subpozicijos, ar prie šios nomenklatūros 8521 pozicijos.
Siekiant atsakyti į pateiktus klausimus, svarbu, viena vertus, pažymėti, kad pagal bendrąsias KN aiškinimo taisykles prekių klasifikacija nustatoma pagal pozicijų pavadinimus ir skyrių bei skirsnių pastabas, o skyrių, skirsnių ir poskirsnių pavadinimai pateikiami tik nurodymui palengvinti (žr. 2014 m. birželio 12 d. Sprendimo Lukoyl Neftohim Burgas,
C‑330/13
,
EU:C:2014:1757
,
punktą ir 2015 m. birželio 11 d. Sprendimo Baby Dan,
C‑272/14
,
EU:C:2015:388
,
punktą).
Kita vertus, iš nusistovėjusios teismo praktikos matyti, kad, siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir lengvesnę kontrolę, lemiamas prekių tarifinio klasifikavimo kriterijus paprastai turi būti nustatytas pagal šių prekių objektyvius požymius ir objektyvias savybes, nurodytas KN pozicijos tekste ir skyriaus ar skirsnio pastabose (žr., be kita ko, 2006 m. vasario 16 d. Sprendimo Proxxon,
C‑500/04
,
EU:C:2006:111
,
punktą ir 2015 m. kovo 5 d. Sprendimo Vario Tek,
C‑178/14
,
EU:C:2015:152
,
punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Iš paties KN 8471 pozicijos, prie kurios priklauso 8471 70 50 subpozicija, ir iš 8521 pozicijos teksto bei su jomis susijusių aiškinamųjų pastabų matyti, kad atitinkamos prekės funkcija yra lemiama sprendžiant šios prekės priskyrimo prie vienos iš šių pozicijų klausimą.
Iš tiesų, minėtose pozicijose konkrečiai aprašoma funkcija, kurią atlieka prie jų priskiriamos prekės. KN 8471 pozicija apima, be kita ko, „automatinio duomenų apdorojimo mašinas ir jų įtaisus“. Prie KN 8521 pozicijos priskiriami „vaizdo įrašymo arba atkūrimo aparatai, sumontuoti kartu arba atskirai su imtuviniais vaizdo derintuvais“.
Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjami aparatai atlieka funkcijas, pagal kurias juos galima būtų priskirti prie šio sprendimo 30 punkte minėtų dviejų pozicijų. Konkrečiai kalbant, šie aparatai yra skirti, pirma, multimedijos rinkmenoms saugoti ir, antra, joms atkurti televizoriuje arba vaizdo monitoriuje.
Be to, iš sprendimo matyti, kad minėtų aparatų pagrindinė funkcija – vaizdo atkūrimas.
Taigi pažymėtina, kad KN XVI skyriaus, kuriame yra šios nomenklatūros 84 ir 85 skirsniai, 3 pastaboje nurodyta, kad jeigu kitose nuostatose nenurodyta kitaip, mašinos, sudarytos iš dviejų arba daugiau tarpusavyje sujungtų ir sudarančių bendrą visumą mašinų, ir kitos mašinos, skirtos dviem arba daugiau viena kitą papildančių arba alternatyvių funkcijų atlikti, turi būti klasifikuojamos taip, lyg jos būtų sudarytos tik iš sudedamosios dalies, atliekančios pagrindinę funkciją, arba būtų tik šią funkciją atliekanti mašina.
Darytina išvada, kad atsižvelgiant į jų pagrindinę funkciją, tokie aparatai, kaip pagrindinėje byloje nagrinėjami „screenplays“, iš esmės turi būti priskiriami prie KN 8521 pozicijos, prie kurios konkrečiai priskiriami vaizdo atkūrimo aparatai.
Tokios išvados nepaneigia
Sprengen
argumentas, pagal kurį toks klasifikavimas atmestinas dėl SS 8521 pozicijos paaiškinimo. Šiuo klausimu
Sprengen
teigia, kad pagal minėtą paaiškinimą prie šios pozicijos priskirtini tik aparatai, kurie skirti „vien“ tiesiogiai vaizdui ir garsui televizijos imtuve atkurti. Taigi, anot
Sprengen
, net manant, kad „screenplays“ turi tokią atkūrimo funkciją, bet kokiu atveju tai ne „vienintelė“ šių aparatų funkcija.
Šiuo klausimu pagal nusistovėjusią teismo praktiką SS paaiškinimai yra svarbūs aiškinant įvairių tarifinių pozicijų apimtį, tačiau neturi privalomosios teisinės galios. Todėl minėtų paaiškinimų apimtis turi atitikti KN nuostatas ir negali pakeisti jų apimties (2015 m. lapkričio 26 d. Sprendimo Duval,
C‑44/15
,
EU:C:2015:783
,
punktas).
Tai, kad SS 8521 pozicijos paaiškinimo B dalyje nurodyta, jog prie šios pozicijos priskirti aparatai yra skirti „vien“ vaizdui ir garsui televizijos imtuve tiesiogiai atkurti, nepaneigia šio sprendimo 38 punkte pateiktos išvados. Iš tiesų, žodžio „vien“ vartojimas nereiškia, kad atmetami visi aparatai, turintys kitų funkcijų nei vaizdo atkūrimo funkcija, o šis žodis yra tik skirtas šiems aparatams nuo aparatų, vadinamų „sujungtais vaizdo bei garso įrašymo ir atkūrimo aparatais“, nurodytų šio paaiškinimo A dalyje, atskirti.
Tokį aiškinimą patvirtina KN 84 skirsnio, kuriame yra KN 8471 70 50 subpozicija, 5 aiškinamoji pastaba. Šio skirsnio 5C pastaboje įtvirtintos nuostatos, kurios taikomos nepažeidžiant to paties skirsnio 5D ir 5E pastabų. KN 84 skirsnio 5E pastaboje nurodyta: „mašinos, kurių sudėtinė dalis yra automatinio duomenų apdorojimo mašina arba kurios veikia kartu su ja ir atlieka specifinę funkciją, tačiau ne duomenų apdorojimo, priskiriamos prie jų funkcijas atitinkančių pozicijų arba, jeigu tai neįmanoma, prie pozicijų, prie kurių priskiriami gaminiai, nenurodyti kitoje vietoje.“
Iš minėtos 5E pastabos teksto matyti, kad joje vartojamas žodžių junginys „specifinė funkcija“ reiškia kitą, „ne duomenų apdorojimo [funkciją]“ (šiuo klausimu žr. 2008 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Kip Europe ir kt.,
C‑362/07 ir C‑363/07
,
EU:C:2008:710
,
punktą).
Be to, iš šios pastabos struktūros ir tikslo matyti, kad joje įtvirtintais žodžiais „priskiriamos prie jų funkcijas atitinkančių pozicijų“ siekiama užkirsti kelią priskirti aparatus, kurių funkcijos skiriasi nuo duomenų apdorojimo, prie KN 8471 pozicijos vien dėl to, kad juose yra automatinio duomenų apdorojimo mašina arba kad jie veikia kartu su ja (2008 m. gruodžio 11 d. Sprendimo Kip Europe ir kt.,
C‑362/07 ir C‑363/07
,
EU:C:2008:710
,
punktas).
Konstatuotina, kad, kaip nurodė Nyderlandų vyriausybė ir Komisija Teisingumo Teisme, pagrindinėje byloje nagrinėjami aparatai atlieka specifinę funkciją, kaip ji suprantama pagal šią nuostatą, kurią sudaro vaizdų ir garsų atkūrimas televizijos ekranuose. Iš tiesų ši funkcija neturėtų būti laikoma duomenų apdorojimo funkcija, kaip ji suprantama pagal KN 8471 poziciją.
Priešingai, nei teigia prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, tai, kad aparatas, kaip ir pagrindinėje byloje nagrinėjami aparatai, atlieka dvi funkcijas, neturi reikšmės KN 84 skirsnio 5E pastabos taikymui. Iš tiesų, šioje pastaboje būtinai daroma prielaida, kad atitinkamas aparatas atlieka kelias funkcijas.
Todėl pagal KN 84 skirsnio 5E pastabą pagrindinėje byloje nagrinėjami aparatai nepriskirtini prie KN 8471 pozicijos ir, konkrečiai, prie šios nomenklatūros 8471 70 50 subpozicijos.
Trečia, reikia išnagrinėti, ar šį KN aiškinimą gali paneigti ITA nuostatos, kurias nurodė prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką net jei tokios sutarties, kaip antai ITA, nuostatomis privatiems asmenims nesuteikiamos teisės, kuriomis jie tiesiogiai galėtų remtis teisme pagal Sąjungos teisę, ir jei nagrinėjama sritis yra reguliuojama Sąjungos teisės aktais, Sąjungos sudarytų tarptautinių susitarimų viršenybė prieš antrinės teisės aktus reiškia, jog pastarieji kuo labiau turi būti aiškinami juos derinant su šiais susitarimais (2012 m. lapkričio 22 d. Sprendimo Digitalnet ir kt.,
C‑320/11, C‑330/11, C‑382/11 ir C‑383/11
,
EU:C:2012:745
,
punktas ir jame nurodyta teismo praktika).
Anot
Sprengen
, pagrindinėje byloje nagrinėjami aparatai priskirtini prie ITA priedo A priedėlio, kaip „atmintinės“, ir prie B priedėlio, kaip „specialaus formato atmintinės“.
Šiame A priedėlyje pateikiama nuoroda į SS 8471 70 poziciją, kuri atitinka KN 8471 70 subpoziciją. Taigi, kaip matyti iš šio sprendimo 47 punkto, šie aparatai negali būti priskiriami prie šios KN subpozicijos. Todėl minėtas A priedėlis yra netaikytinas pagrindinėje byloje.
ITA priedo B priedėlis, kuriame yra specialių produktų, kuriems taikoma ITA, neatsižvelgiant į jų klasifikavimą SS, sąrašas, yra minimos „specialaus formato atmintinės“. Taigi, kaip per posėdį nurodė Komisija, siekiant nustatyti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjami aparatai patenka į šią sąvoką, reikia atsižvelgti į jų pagrindinę funkciją ir jų objektyvius požymius. Iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad šių aparatų pagrindinė funkcija yra vaizdo atkūrimas, o ne duomenų laikymo funkcija. Todėl minėti aparatai nepatenka į „specialaus formato atmintinių“ sąvoką, minėtą B priedėlyje.
Vadinasi, manytina, kad ITA priedo A ir B priedėliai netaikytini pagrindinėje byloje.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktus klausimus reikia atsakyti taip: KN aiškintina taip, jog tokie aparatai, kaip pagrindinėje byloje nagrinėjami „screenplays“, kurie skirti, pirma, multimedijos rinkmenoms saugoti ir, antra, joms atkurti televizoriuje arba monitoriuje, yra priskirtini prie šios nomenklatūros 8521 pozicijos.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:

1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo I priede pateikta Kombinuotoji nomenklatūra, kurios redakcijos išplaukia iš 2006 m. spalio 17 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1549/2006 ir 2007 m. rugsėjo 20 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1214/2007, aiškintina taip, kad tokie aparatai, kaip pagrindinėje byloje nagrinėjami „screenplays“, kurie skirti, pirma, multimedijos rinkmenoms saugoti ir, antra, joms atkurti televizoriuje arba monitoriuje, yra priskirtini prie šios nomenklatūros 8521 pozicijos.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.