CELEX: 62015TJ0166
Gemenskapsformgivning
Ogiltlighetsförfarande
Registrerad gemenskapsformgivning för fodral till mobiltelefon
Formgivningen har offentliggjorts
Artikel 7.1 i förordning (EG) nr 6/2002
Bevisning som åberopats för första gången vid tribunalen

I.

Bakgrund till tvisten
Sorouch Mahdavi Sabet ingav den 25 december 2011 en ansökan om registrering av en gemenskapsformgivning till Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) i enlighet med rådets förordning (EG) nr 6/2002 av den 12 december 2001 om gemenskapsformgivning (
EGT L 3, 2002, s. 1
). Han åberopade prioritet för en ansökan i Frankrike från den 30 juni 2011.
Den utformning som registreringsansökan avser (nedan kallad den omtvistade formgivningen) är följande:
Enligt ansökan om registrering är den angripna formgivningen avsedd att användas för ”bärfodral för telefoner, väskor för bärbara datorer, fodral för mobiltelefoner” i klass 03.01 i Locarnoöverenskommelsen om upprättande av en internationell klassificering för mönster av den 8 oktober 1968, i dess ändrade lydelse.
EUIPO registrerade den omtvistade formgivningen den 25 december 2011 under nummer 001968496–0002, med den 30 juni 2011 som prioritetsdatum. Den offentliggjordes i
Bulletinen för gemenskapsvarumärken
nr 35/2012 av den 17 februari 2012.
Den 4 maj 2012 ingav klaganden, Claus Gramberg, med stöd av artikel 52 i förordning nr 6/2002, en ansökan till EUIPO om ogiltighetsförklaring av den omtvistade formgivningen på grund av att den inte var ny. Enligt klaganden saluför denne under varumärket mumbi tillbehör till mobiltelefoner, bland annat fodral för sådana apparater, främst på e-handelsportalen ”amazon.de”, med säljarnamnet HandyNow.
Till stöd för sin ansökan om ogiltighetsförklaring hävdade klaganden att den omtvistade formgivningen hade offentliggjorts före den dag från vilken prioritet räknas, den 30 juni 2011, under följande omständigheter:
–
den 23 maj 2011 hade han för det första från en grossist köpt fodral motsvarande den omstridda formgivningen (faktura, bilaga D 1 till ansökan om ogiltighetsförklaring). därefter, den 26 maj 2011, marknadsförde han fodralen utan bild på e-handelsportalen ”amazon.de” (utskrift av webbplatsen ”amazon.de”, bilaga D 2 till ansökan om ogiltighetsförklaring). Den 30 maj 2011 sålde han slutligen det första fodralet (faktura, bilaga D 3 till ansökan om ogiltighetsförklaring).
–
den 15 juni 2011 åtföljdes försäljningserbjudandet på webbplatsen ”amazon.de” av en bild av det aktuella fodralet (utskrift av webbplatsen ”amazon.de”, bilaga D 4a till ansökan om ogiltighetsförklaring).
–
den 27 juni 2011 offentliggjordes bilden av det aktuella fodralet på nytt på Amazon (utskrift av webbplatsen ”amazon.de” bilaga D 4b till ansökan om ogiltighetsförklaring) för att offentliggöra bilden hade ett foto tagits den 26 maj 2011 (digitalt foto, bilaga D 5 till ansökan om ogiltigförklaring).
Klaganden förklarade att de handlingar som bifogades ansökan om ogiltighetsförklaring och som angetts ovan i punkt 6 utvisade att den omtvistade formgivningen offentliggjorts före den dag från vilken prioritet räknas, den 30 juni 2011, vilket bekräftas genom följande handlingar:
–
En förklaring på heder och samvete där en leverantör intygar att klaganden, den 31 maj 2011, ”köpte” ett sådant fodral som återges i den förklaringen (bilaga D 6 till ansökan om ogiltigförklaring).
–
Tre nyhetsbrev från en e-handelsportal mellan den 15 och den 29 juni 2011 som innehåller en bild av det aktuella fodralet (bilagorna D 7–D 9 till ansökan om ogiltigförklaring).
–
Ett prospekt som en leverantör sände den 9 juni 2011 som innehåller en bild av det aktuella fodralet (bilaga D 10 till ansökan om ogiltigförklaring).
–
En bild från webbplatsen ”amazon.de” av ett fodral som bjudits ut till försäljning sedan den 31 december 2010 (bilaga D 11 till ansökan om ogiltigförklaring).
–
En bekräftelse på internetförsäljning av ett fodral (bilaga D 12 till ansökan om ogiltigförklaring).
–
Utskrifter av webbplatsen eBay.com på ungerska (bilaga D 13 till ansökan om ogiltigförklaring).
Den 22 januari 2013 förklarade annulleringsenheten den omstridda formgivningen ogiltig på grund av att den saknade särprägel enligt artiklarna 6 och artikel 25.1 b i förordning nr 6/2002. Annulleringsenheten fann att bilagorna D 1–D 11 i ansökan om ogiltighetsförklaring utgjorde giltig bevisning för offentliggörande, med hänsyn till att de var daterade före den dag från vilken prioritet räknas, den 30 juni 2011, och att Sorouch Mahdavi Sabet inte hade styrkt att offentliggörandet hade ägt rum på de villkor som anges i artikel 7.2 i förordning nr 6/2002.
Sorouch Mahdavi Sabet överklagade annulleringsenhetens beslut till EUIPO den 8 mars 2013 med stöd av artiklarna 55–60 i förordning nr 6/2002.
I sitt yttrande över överklagandet, som inkom den 30 oktober 2013, har klaganden, utöver de bevis som ingetts under det administrativa förfarandet vid annulleringsenheten, lagt fram följande tre nya bevis:
–
En fransk språkversion av ansökan om ogiltighetsförklaring (bilaga D 6b till klagandens yttrande).
–
En förklaring på heder och samvete från klaganden om att utskrifterna av webbplatser inte har ändrats vare sig beträffande datum eller beträffande bildens delar (bilaga D 14 till klagandens yttrande).
–
En förklaring på heder och samvete från tredje man, i vilken intygas att de nyhetsbrev som återges i bilagorna D 7 och D 8 till ansökan om ogiltighetsförklaring sändes till klaganden (bilaga D 15 till klagandens yttrande).
I beslut av den 13 januari 2015 (nedan kallat det angripna beslutet), upphävde harmoniseringsbyråns tredje överklagandenämnd annulleringsenhetens beslut och avslog ansökan om ogiltighetsförklaring. Överklagandenämnden ansåg i huvudsak att det inte fanns tillräckliga bevis för att styrka att den omtvistade formgivningen offentliggjorts före den 30 juni 2011.
II.

Parternas yrkanden
Klaganden har yrkat att tribunalen ska
–
ogiltigförklara det angripna beslutet och förklara den omstridda formgivningen ogiltig, och
–
i andra hand, ogiltigförklara det angripna beslutet och återförvisa ärendet till överklagandenämnden för att denna ska fatta ett nytt beslut och ogiltigförklara den angripna formgivningen.
–
förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna vid överklagandenämnden och tribunalen.
EUIPO har yrkat att tribunalen ska
–
ogilla överklagandet,
–
förplikta klaganden att ersätta rättegångskostnaderna.
III.

Rättslig bedömning
A.

Huruvida bevisning som har åberopats för första gången inför tribunalen kan tillåtas
EUIPO har bestritt att den bevisning som klaganden har åberopat för första gången inför tribunalen kan beaktas. EUIPO har gjort gällande att klaganden i överklagandet har gjort en ny detaljerad redogörelse för förhållandena och förebringat en mängd bevisning (bilagorna A 2–A 27 till överklagandet) som inte nämndes i förfarandet vid EUIPO. Med hänvisning till tribunalens fasta praxis anser EUIPO att denna nya redogörelse för förhållandena och därtill hörande bevisning inte kan beaktas, eftersom det skulle ändra föremålet för tvisten.
Klaganden har gjort gällande att tribunalen är skyldig att beakta de bestridda bevisen, i den mån de inte ändrar föremålet för tvisten, utan helt enkelt innebär att redogörelsen för förhållandena preciseras och fördjupas.
Tribunalen anger att klaganden inte har bestritt att bevisningen i bilagorna A 2–A 27 till överklagandet har framställts för första gången vid tribunalen. Dessa handlingar utgör således ny bevisning som överklagandenämnden inte hade tillgång till när den antog det omtvistade beslutet.
De aktuella bilagorna, som ingetts för första gången vid tribunalen, och beskrivningen av dem i den nya redogörelsen för förhållandena i överklagandet kan således inte beaktas. Överklagandet till tribunalen syftar nämligen till att, i den mening som avses i artikel 61 i förordning nr 6/2002, pröva lagenligheten av beslut som EUIPO:s överklagandenämnder har fattat, och tribunalen ska därför inte bedöma de faktiska omständigheterna på nytt, mot bakgrund av handlingar som getts in först vid tribunalen (dom av den 13 november 2012, Antrax It/harmoniseringskontoret – THC (radiatorer),
T-83/11 och T-84/11
,
EU:T:2012:592
, punkt
). Under dessa förhållanden kan tribunalen inte godta bilagorna A 2–A 27 till överklagandet, och den nya redogörelsen för förhållandena med beskrivningar av de bilagorna som anges i överklagandet.
B.

Prövning i sak
1.

Yrkandena om ogiltigförklaring och återförvisning till överklagandenämnden
Klaganden har till stöd för överklagandet åberopat tre grunder. Den första grunden avser åsidosättande av artiklarna 5.1 b och 7.1 i förordning nr 6/2002. Den andra grunden avser åsidosättande av ”väsentliga formföreskrifter”. Enligt den tredje grunden beaktade överklagandenämnden inte att Sorouch Mahdavi Sabet inte kunde göra anspråk på prioritet för den omtvistade formgivningen.
I samband med den första grunden, som avser åsidosättande av artikel 5.1 b i förordning nr 6/2002 och artikel 7.1 i samma förordning, har klaganden gjort gällande att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning när den ansåg att den omtvistade formgivningen inte hade varit föremål för ett föregående offentliggörande som skulle kunna hindra att den ansågs vara ny. Överklagandenämnden gjorde i synnerhet en felaktig bedömning av den bevisning som klaganden förebringade, när den beslutade att inte tillerkänna denna något bevisvärde. Genom de ingivna handlingarna styrks i realiteten på ett tillförlitligt sätt att den omstridda formgivningen redan hade offentliggjorts innan den registrerades i den mening som avses i artikel 7.1 i förordning nr 6/2002.
EUIPO har tillbakavisat klagandens argument. Myndigheten anser i huvudsak att klaganden har förkortat överklagandenämndens långa förklaringar – men inte lyckats vederlägga dem.
Enligt artikel 7.1 i förordning nr 6/2002 ska en formgivning anses ha gjorts tillgänglig för allmänheten om den har offentliggjorts i samband med registrering eller på annat sätt, eller förevisats, använts i yrkesmässig verksamhet eller blivit känd på annat sätt före den dag då den formgivning för vilken skydd begärs, för första gången gjordes tillgänglig för allmänheten, utom i de fall då dessa omständigheter inte rimligen kunde ha blivit kända vid normal yrkesmässig verksamhet i kretsar inom den berörda sektorn i Europeiska unionen.
Enligt rättspraxis ska en formgivning således anses ha offentliggjorts när den part som gör gällande att så skett har visat att det föreligger sådana förhållanden som innebär att formgivningen ska anses ha offentliggjorts. För att vederlägga denna presumtion åligger det däremot den part som bestrider att formgivningen har offentliggjorts att på ett tillfredsställande sätt styrka att omständigheterna i målet rimligen kunde utgöra hinder för att de förhållandena kunde ha blivit kända i specialiserade kretsar inom den berörda sektorn vid normal yrkesmässig verksamhet (dom av den 21 maj 2015, Senz Technologies/harmoniseringskontoret – Impliva (paraplyer),
T-22/13 och T-23/13
,
EU:T:2015:310
, punkt
).
Offentliggörande av den äldre formgivningen kan inte styrkas genom sannolikheter eller antaganden, utan måste bygga på konkreta och objektiva omständigheter som visar att den äldre formgivningen verkligen offentliggjorts (se dom av den 9 mars 2012, Coverpla/harmoniseringskontoret – Heinz-Glas (flaska),
T-450/08
, ej publicerad,
EU:T:2012:117
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Det framgår även av rättspraxis att olika delar av den bevisning som tillhandahålls av den som ansöker om ogiltighetsförklaring ska bedömas i förhållande till varandra. Även om en del av denna bevisning i sig kan vara otillräcklig för att visa att den äldre formgivningen offentliggjorts, kan de, när de förenas eller jämförs med andra handlingar eller uppgifter, utgöra bevis för att offeliggörande skett (dom av den 9 mars 2012, flaska,
T-450/08
, ej publicerad,
EU:T:2012:117
, punkt
).
För att bedöma bevisvärdet av en handling är det nödvändigt att kontrollera trovärdigheten och äktheten av de uppgifter den innehåller. Hänsyn behöver tas till bland annat handlingens ursprung, omständigheterna när den utarbetades, till vem den är riktad och huruvida dess innehåll verkar förnuftigt och trovärdigt (se dom av den 9 mars 2012, flaska,
T-450/08
, ej publicerad,
EU:T:2012:117
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Tribunalen erinrar om att det framgår av gällande unionslagstiftning avseende gemenskapsformgivning, för det första att den som ansöker om ogiltighetsförklaring är fri att välja den bevisning som han anser lämplig att förebringa vid EUIPO till stöd för ansökan om ogiltighetsförklaring och vidare att EUIPO är skyldig att undersöka all förebringad bevisning för att avgöra huruvida den verkligen styrker att den äldre formgivningen har offentliggjorts (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 mars 2012, flaska,
T-450/08
, ej publicerad,
EU:T:2012:117
, punkterna
–
; och dom av den 14 juli 2016, Thun 1794/EUIPO – Adekor (dekorativa grafiska symboler),
T-420/15
, ej publicerad,
EU:T:2016:410
, punkt
).
Vid tribunalen, i syfte att visa att den omtvistade formgivningen hade gjorts tillgänglig för allmänheten innan den registrerades av EUIPO, med den 30 juni 2011 som den dag från vilken prioritet räknas, hänvisade klaganden, bland de bevis som lagts fram vid överklagandenämnden, till bilagorna D 2, D 3, D 4a, D 4b, D 5, D 6, D 7–D 9 och D 11 till sin ansökan om ogiltighetsförklaring och till bilagorna D 6b och D 14 i sitt yttrande till överklagandenämnden.
Den bevisningen motsvarar utskrifter av webbplatsen ”amazon.de” (bilagorna D 2, D 4a, D 4b och D 11), en faktura (bilaga D 3) en datafil med ett fotografi av ett fodral (bilaga D 5), tre e-postmeddelanden med nyhetsbrev (bilagorna D 7–D 9), två förklaringar från en utomstående (bilagorna D 6 och D 6b) och en förklaring från klaganden (bilaga D 14).
Med beaktande av den bevisningen och mot bakgrund av den rättspraxis som angetts ovan i punkterna 22–26 ska tribunalen bedöma huruvida överklagandenämnden gjorde en riktig bedömning när den ansåg att den omtvistade formgivningen inte hade offentliggjorts före den 30 juni 2011, vilket skulle kunna hindra att den ansågs vara ny.
Det framgår av det angripna beslutet att överklagandenämnden ansåg att all bevisning som klaganden åberopat saknade bevisvärde.
Enligt överklagandenämnden saknade utskrifterna av webbplatsen ”amazon.de” bevisvärde, framför allt på grund av att de inte var tillförlitliga och bör betraktas med skepsis, eftersom var och en av dessa utskrifter, som försetts med datumen den 26 maj och den 15 och den 27 juni 2011, innehåller ett sidhuvud med många ytterligare uppgifter som utskrifter av webbplatser vanligtvis inte innehåller. Klaganden har emellertid inte förklarat på vilket sätt innehållet i en internetsida som är mer än ett år gammal kunde tryckas (bilagorna D 2, D 4a och D 4b). Klaganden har inte heller bemött Sorouch Mahdavi Sabets argument att ett helt annat fodral visades när han på internet sökte den fodralmodell som försetts med de beskrivande begrepp som användes i försäljningserbjudandet i bilaga D 4b. Beträffande den utskrift av webbplatsen som återges i bilaga D 11 påpekade överklagandenämnden att dagen för ett försäljningserbjudande av ett fodral på internet inte motsvarade dagen för den faktiska försäljningen av den produkt som fodralet var avsett för (bilaga D 11). Utskrifterna från den aktuella webbplatsen kan inte heller utgöra bevis för offentliggörande, eftersom de inte innehöll bilder (bilaga D 2) eller bara en suddig bild (bilagorna D 4a och D 11)
Överklagandenämnden ansåg inte heller att fakturan av den 30 maj 2011 från klagandens företag, HandyNow, till dess kund (bilaga D 3) – avsedd att styrka försäljningen av ett av de fodral som anges bland annat i bilaga D 2 – hade bevisvärde, eftersom en verbal beskrivning av en produkt inte är tillräcklig för att styrka att den offentliggjorts.
Överklagandenämnden avfärdade även en datafil med ett fotografi av ett fodral daterat den 26 maj 2011 (bilaga D 5), som påstås ha använts i bilaga D 4a som bevis på offentliggörande, eftersom klaganden inte förklarat hur datafilen hade gjorts, hur den var knuten till bilaga D 4a eller hur den kunde utvisa att det aktuella fodralet hade offentliggjorts.
E-post:meddelandena av den 15, den 22 och den 29 juni 2011 som innehöll de nyhetsbrev som klaganden skulle ha erhållit från e-handelsföretaget Alibaba.com (bilagorna D 7–D 9) beaktades inte av överklagandenämnden, för det första på grund av att bilderna var suddiga och att det därför inte var möjligt att fastställa ett samband med den omstridda formgivningen, för det andra, eftersom de tre e-postmeddelanden inte var tillförlitliga på grund av de ovanliga uppgifterna i sidhuvudena, för det tredje, eftersom e-postmeddelandena på sin höjd visade att en privat korrespondens förekommit mellan två personer.
Överklagandenämnden ansåg inte heller att de båda förklaringarna från utomstående som bekräftar att klaganden köpt ett fodral för mobiltelefonen Samsung i9100 (bilagorna D 6 och D 6b) var sådana att de utgjorde stöd för klagandens påståenden. Överklagandenämnden angav att den bild som återges på de två aktuella bilagorna var suddig, att uttalandet i sig var otillräckligt för att styrka att den omtvistade formgivningen offentliggjorts och att den på sin höjd visade att en affärstransaktion ägt rum mellan två personer. När det mer specifikt gäller bilaga D 6b, konstaterade överklagandenämnden att det inte var fråga om den franska språkversionen av bilaga D 6, som klaganden hade gjort gällande, utan om en handling som upprättats och undertecknats nyligen. Denna handling är odaterad och köparens namn nämns inte.
Överklagandenämnden ansåg att klagandens försäkran att utskrifterna från webbplatser – vilkas tillförlitlighet Sorouch Mahdavi Sabet hade ifrågasatt – ”inte har ändrats vare sig beträffande förfallodagen eller delar av bilden” (bilaga D 14), var otillräcklig bevisning med hänsyn till att teknisk information angavs i sidhuvudet på utskrifterna och till att det finns olika modeller av fodral med samma referens.
Tribunalen anser att det i förevarande mål, med hänsyn till arten av den bevisning som klaganden har förebringat för att visa att den omtvistade formgivningen offentliggjordes före den 30 juni 2011, är lämpligt att pröva överklagandenämndens bedömning av bevisvärdet av för det första utskrifterna från webbplatsen ”amazon.de” (bilagorna D 2, D 4a, D 4b och D 11) och för det andra e-postmeddelandena av den 15, den 22 och den 29 juni 2011, som innehöll nyhetsbrev från e-handelsportalen Alibaba.com (bilagorna D 7–D 9).
a)

Överklagandenämndens bedömning av bevisvärdet av utskrifter från webbplatsen ”amazon.de”
Tribunalen konstaterar att klagandens argument avseende överklagandenämndens bedömning av utskrifter från webbplatsen ”amazon.de” som återges i bilaga D 2, D 4a, D 4b och D 11 i huvudsak rör tre anmärkningar avseende, för det första, att överklagandenämnden inte medgav att bilagorna hade något bevisvärde på grund av att de hade ett uppenbarligen ovanligt sidhuvud och lämnade klagandens förklaring till sidhuvudet utan avseende, för det andra att överklagandenämnden underlät att beakta försäljningserbjudandena på webbplatsen ”amazon.de” med exakta datumangivelser och slutligen, att överklagandenämnden felaktigt underkände en utskrift som visar ett erbjudande på webbplatsen ”amazon.de” och som återges i bilaga D 11.
1)

Den första anmärkningen, avseende att överklagandenämnden inte medgav att bilagorna D 2, D 4a och D 4b hade bevisvärde på grund av att de hade ett uppenbarligen ovanligt sidhuvud och lämnade klagandens förklaring till sidhuvudet utan avseende
Klaganden har gjort gällande att överklagandenämnden felaktigt avvisade de försäljningserbjudanden på webbplatsen ”amazon.de” som anges i bilagorna D 2, D 4a och D 4 b, på grund av tvivel på riktigheten i erbjudandenas innehåll, närmare bestämt på grund av ett uppenbarligen ovanligt sidhuvud i de aktuella bilagorna, med många ytterligare uppgifter, och bristen på förklaringar från klaganden av det förfarande genom vilket han hade kunnat skriva ut innehållet i en ett år gammal internetsida.
Härvid har klaganden upprepat det argument som redan anförts vid EUIPO, att ”alla uppgifter som ingår i sidhuvudet går till arkivering”. Klaganden anser att det är allmänt känt att ekonomiska aktörer – som han själv – som erbjuder massproducerade produkter på internet använder arkiveringssystem, och överklagandenämnden borde ha beaktat det på eget initiativ.
EUIPO har bestritt klagandens argument. Klaganden har hävdat att överklagandenämnden inte medgav att de handlingar som hämtats från webbplatsen ”amazon.de” och som återges i bilagorna D 2, D 4a och D 4b hade tillräckligt bevisvärde, inte endast på grund handlingarnas sidhuvud, utan även av andra anledningar, såsom att kvaliteten på den visuella återgivningen av fodralet var dålig och möjligheten att när som helst ändra innehållet på internet.
I förevarande mål ska det påpekas att överklagandenämnden uteslöt bilagorna D 2, D 4a och D 4b på grund av det uppenbarligen ovanliga sidhuvudet och att klaganden inte hade lämnat en förklaring beträffande sidhuvudet. Överklagandenämnden ansåg att utskrifter av webbplatser kan ändras när som helst, eller att det var svårt att kontrollera dem. En utskrift av en internetsida kan därför inte automatiskt äga vitsord vad gäller innehållet.
Även om det kan förefalla rimligt att i likhet med överklagandenämnden anse att innehållet på en webbplats kan ändras när som helst och att det kan vara svårt att i efterhand kontrollera innehållet, kan sådana överväganden inte tillämpas på försäljningserbjudandena i bilagorna D 4a och D 4b.
Det ska för det första konstateras att klaganden bestred överklagandenämndens svar på de tvivel som Sorouch Mahdavi Sabet väckt beträffande tillförlitligheten hos bilaga D 4b och hänvisade därvid till ”ett särskilt referensnummer som motsvarar ett enda anbud”. För det andra innehåller den bilagan verkligen ett sådant nummer, nämligen nummer ASIN B0058COLXM, omedelbart före uppgiften om vilken dag anbudet var tillgängligt på e-handelsportalen ”amazon.de”.
Som klaganden har angett i sitt svar på åtgärderna för processledning, är ASIN ett unikt referensnummer som tilldelas varje artikel i katalogen och gör det möjligt att identifiera artikeln på försäljningsplattformen Amazon. Enligt internetsidan ”Hjälp på Amazon” skapas ett ASIN-nummer när en produkt först bjuds ut i Amazons katalog och det är förbjudet att skapa ett nytt ASIN-nummer för en produkt som redan bjuds ut på Amazon. I det syftet kontrolleras enligt samma internetsida automatiskt om det redan finns en internetsida med produkter eller en internetsida med försäljningserbjudanden med ett ASIN-nummer för den produkt som säljaren vill bjuda ut.
Eftersom EUIPO inte har bestritt dessa uppgifter i klagandens svar på åtgärderna för processledning, ser tribunalen ingen anledning att inte tillämpa dem även på bilaga D 4a, där produkten i fråga också anges med sitt unika ASIN-nummer. Eftersom det unika ASIN-numret har skapats särskilt för varje produkt i Amazonkatalogen, kunde överklagandenämnden inte med framgång göra gällande att informationen i bilagorna D 4a och D 4 b avseende de aktuella fodralen, inklusive deras beskrivning, bild och tidpunkten för försäljningserbjudandet när som helst kunde ändras eller inte var tillförlitliga.
Den slutsatsen påverkas inte av EUIPO:s argument.
För det första har EUIPO gjort gällande att klaganden, genom att nämna särskilda referensnummer som tilldelas ett enda försäljningserbjudande, inte angav att de numren var ASIN-nummer. Det argumentet kan inte godtas.
Det finns nämligen ingen anledning att anse att det finns ett annat särskilt referensnummer för försäljningserbjudandena på webbplatsen ”amazon.de”. EUIPO har dessutom inte gjort gällande att det inte finns något ASIN-nummer för produkter som säljs på e-handelsportalen Amazon eller något annat nummer, som ska anses vara ett särskilt referensnummer för de produkter som såldes på den webbplatsen.
Enligt EUIPO kan för det andra ASIN-numrens betydelse inte anses vara välkänd, vilket innebär att klaganden borde ha gett ytterligare förklaringar om dessa siffror. Detta argument kan inte godtas.
Det bör noteras att klaganden i sina synpunkter av den 30 oktober 2013 på det förfarande som inletts av Sorouch Mahdavi Sabet vid överklagandenämnden, angav två bilagor som innehåller ASIN-nummer, nämligen B0052TD 5OM och B005RFUT 72 i syfte att ”få en bild av om uppgifterna var korrekta”
Genom det klargörandet förklarade klaganden inte hur ett ASIN-nummer är sammansatt och inte heller hur e-handelsportalen Amazon tilldelar dessa nummer. Klaganden betonade däremot vilken betydelse de bilagor som innehåller ASIN-nummer kan tillerkännas, vilket därmed ger dem möjlighet att visa sin trovärdighet.
För det tredje har EUIPO angett att myndigheten inte kan se i vilken utsträckning ASIN-nummer skulle kunna påverka överklagandenämndens argument att bevisvärde saknas, särskilt beträffande bilagorna D 4a och D 4b.
Av de skäl som angetts ovan i punkt 46, utvisar det förhållandet att ett unikt nummer tilldelas ett enda försäljningserbjudande i bilagorna D 4a och D 4b med nödvändighet att bilagorna är tillförlitliga för att styrka att den omtvistade formgivningen offentliggjorts före den 30 juni 2011.
Mot bakgrund av vad ovan anförts finner tribunalen att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning när den inte bedömde bilagorna D 4a och D 4b på grund av tvivel på deras tillförlitlighet. Det är inte nödvändigt att pröva klagandens anmärkningar beträffande att överklagandenämnden inte beaktade hans förklaring avseende det uppenbarligen ovanliga sidhuvudet till samma bilagor. Tribunalen finner att eftersom bilaga D 2 inte innehöll något ASIN-nummer och eftersom klaganden inte har förebringat någon annan bevisning som kan visa tillförlitligheten, gjorde överklagandenämnden en riktig bedömning när den inte medgav att den bilagan hade något bevisvärde.
2)

Den andra invändningen, avseende att överklagandenämnden underlät att beakta anbuden på webbplatsen”amazon.de” med exakta datumangivelser
Klaganden har gjort gällande att överklagandenämnden, genom att uttrycka tvivel på äktheten hos handlingarna i bilagorna D 2, D 4a och D 4b, underlät att beakta att försäljningserbjudandena på webbplatsen ”amazon.de” som återges i bilagorna D 4a och D 4b innehöll orden ”till försäljning på ’amazon.de’ sedan den”, där dagen för de aktuella erbjudandena angavs till den 26 maj 2011 (bilaga D 4a) och den 27 juni 2011 (bilaga D 4b).
Klaganden har även gjort gällande att Sorouch Mahdavi Sabets argument – att ett helt annat fodral visades när han på internet sökte den fodralmodell som försetts med de beskrivande begrepp som användes i försäljningserbjudandet i bilaga D 4b – är felaktigt. Dessa sökord utgör nämligen en allmän beskrivning av en artikel och inte ett särskilt referensnummer som motsvarar ett erbjudande.
EUIPO har bestritt klagandens argument. EUIPO har hävdat att överklagandenämnden inte underlät att beakta de dagar som anges i dokumenten i bilagorna D 2, D 4a och D 4b. EUIPO har anfört att dessa datum inte visar att den omtvistade formgivningen offentliggjorts, eftersom ett hölje när som helst kan ändra utseende och stanna kvar på Amazons försäljningsplattform som ett permanent försäljningserbjudande.
i)

Underlåtenhet att beakta den 26 maj 2011 som återges i bilaga D 4a
När det gäller datumet den 26 maj 2011 som anges i bilaga D 4a, ska det, som klaganden har anfört, konstateras att överklagandenämnden inte beaktade uttrycket ”till försäljning på ’amazon.de’ sedan den 26 maj 2011” på den tredje sidan i bilaga D 4a. Överklagandenämnden underlät att undersöka inte bara bilden i detta dokument, utan även alla andra upplysningar i den bilagan, av den enda anledningen att det fanns tvivel på riktigheten i innehållet i det dokumentet och mer allmänt i fråga om möjligheten att ändra innehållet i en internetsida före utskrift från Internet.
Tribunalen har ovan i punkt 55 dragit slutsatsen att överklagandenämnden inte hade begått ett fel när den bortsåg från bilagorna D 4a och D 4 b på grund av tvivel på deras tillförlitlighet.
Med tanke på att det är nödvändigt att bedöma huruvida bilaga D 4a tillsammans med annan bevisning som klaganden har åberopat, ska det konstateras att bilagorna D 3 och D 5 stödjer att den omstridda formgivningen offentliggjordes den 26 maj 2011.
Fakturan från klaganden till en kund (bilaga D 3) innehåller nämligen en beskrivning av det berörda fodralet som liknar den som finns på webbplatsen ”amazon.de” (mumbi Silikon Case HTC Desire HD Silicon Tasche Hülle – DesireHD Schutzhülle). På samma sätt anges samma pris (6,99 EUR), att produkten hade nummer ASIN B0052TD 5OM och fanns tillgänglig på webbplatsen sedan den 26 maj 2011. Dessutom är köpordern för fodralet daterad den 27 maj 2011, det vill säga dagen efter den 26 maj 2011. Mot denna bakgrund kan det endast konstateras att fakturan innehåller uppgifter som är tillräckligt exakta, vilket därmed styrker uppgifterna i annan bevisning som klaganden har åberopat, särskilt i bilaga D 4a.
Endast på grund av att bilagan saknade bilder medgav överklagandenämnden emellertid inte att den hade något bevisvärde. I detta avseende bör det noteras att en faktura vanligen inte i första hand innehåller bilder. I fakturan anges produktens namn, som i allmänhet är en av de viktigaste uppgifterna i fakturor (se, för ett liknande resonemang, dom av den 16 september 2013, Avery Dennison/harmoniseringskontoret – Dennison-Hesperia (AVERY DENNISON),
T-200/10
, ej publicerad,
EU:T:2013:467
, punkt
). En faktura omfattar dessutom, i princip, en hänvisning till relevanta uppgifter om det företag som utfärdat fakturan. detta bekräftas också av fakturan i bilaga D 3, där det bland annat hänvisas till det skatterättsliga unika identifieringsnumret för klagandens bolag HandyNow.
För att kunna ifrågasätta bevisvärdet av en ekonomisk handling som styrker att det finns handelsförbindelser mellan ett företag och dess kund och bortse från den som ogiltig bevisning borde överklagandenämnden ha hyst allvarliga tvivel och motivera dem, vilket inte klart framgår av det angripna beslutet.
I fråga om datafilen med ett fotografi av ett fodral i bilaga D 5, konstaterar tribunalen att fotografiet av det aktuella fodralet visar att formen vid första påseende liknar den omtvistade formgivningen och filen hänvisar till fotots upphovsman, nämligen klagandens företag, HandyNow, den 26 maj 2011, samt till klagandens varumärke mumbi, vilket också återges i beskrivningen av fodral på webbplatsen ”amazon.de” och anges i bilaga D 2, D 4a och D 4b. Det är därför uppenbart att bilaga D 5 är knuten till bilaga D 4a.
Bevisningen i bilagorna D 3 och D 5, jämförd med uppgiften i bilaga D 4a om den dag från vilken försäljningserbjudandet var tillgängligt, nämligen ”sedan den 26 maj 2011”, kan utgöra stöd för påståendet att den omtvistade formgivningen hade offentliggjorts den 26 maj 2011. Överklagandenämnden gjorde därför en oriktig bedömning när den inte medgav att bevisningen i bilagorna D 3 och D 5 hade något bevisvärde.
Med beaktande av vad ovan anförts finner tribunalen att överklagandenämnden gjorde en oriktig bedömning genom att inte beakta den dag från vilken försäljningserbjudandet var tillgängligt, nämligen den 26 maj 2011, såsom anges i bilaga D 4a.
ii)

Underlåtenhet att beakta datumet den 27 juni 2011 i bilaga D 4b
När det gäller datumet den 27 juni 2011 i bilaga D 4b bör det dock påpekas att överklagandenämnden inte underlät att beakta att fodralmodellen, vilken påstås vara identisk med den omtvistade formgivningen, förelegat ”sedan den 27 juni 2011” på webbplatsen ”amazon.de ”. Överklagandenämnden bedömde tvärtom den fodralmodellen och hela bilaga D 4b i punkt 33 i det angripna beslutet och angav att den bilagan saknade bevisvärde. Utöver att den aktuella utskriften hade ett ovanligt sidhuvud, ansåg överklagandenämnden att även om de aktuella försäljningserbjudandena först föreföll vara relevant bevisning för att den omtvistade formgivningen offentliggjorts, bör de betraktas med skepsis, mot bakgrund av Sorouch Mahdavi Sabets internetsökningar för att finna klagandens fodralmodell med de beskrivande termer som används i erbjudandena på webbplatsen ”amazon.de”. Resultaten av den sökningen visade nämligen ett helt annat fodral än klagandens, som återges i erbjudandena på webbplatsen ”amazon.de”.
Tribunalen anser att överklagandenämnden, med beaktande av vad som anförts ovan i punkt 55 om tillförlitligheten i bilagorna D 4a och D 4b, gjorde en oriktig bedömning när den drog slutsatsen att bilaga D 4b inte var tillförlitlig. Såsom överklagandenämnden konstaterade i punkt 33 i det angripna beslutet hade den bilagan för övrigt kännetecken som var gemensamma med den omtvistade formgivningen.
Det framgår av punkt 33 i det angripna beslutet att de nyckelord som användes i Sorouch Mahdavi Sabets sökningar på internet var ”mumbi Silikon TPU Tasche Samsung Galaxy i9100 S II Silicon Case Hülle-Galaxy S 2 S 2 SII Schutzhulle”, det vill säga klagandens varumärke mumbi, en uppgift om utrustningen och, förmodligen, beteckningen på den mobiltelefonmodell som fodralet var avsett för och inte ett särskilt referensnummer. Följaktligen ska det i likhet med vad klaganden har gjort, konstateras att sökningen inte avsåg en exakt beteckning på en viss fodralmodell för en mobiltelefon, utan på en beskrivning av den.
Mot bakgrund av vad som konstaterats ovan i punkterna 45–55 beträffande det särskilda ASIN-referensnumret som ges varje artikel i katalogen på Amazons webbplats, ska det slås fast att överklagandenämnden inte med giltig verkan kunde godta de tvivel som Sorouch Mahdavi Sabet hade väckt genom sin sökning på internet.
Eftersom endast resultaten av den sökningen inte kunde påverka bevisvärdet i uppgiften på webbplatsen ”amazon.de” om från vilken dag försäljningserbjudandet var tillgängligt, ”sedan den 27 juni 2011” (bilaga D 4b), finner tribunalen att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning av bevisvärdet av bilaga D 4b.
3)

Den tredje anmärkningen, avseende att överklagandenämnden felaktigt underkände den utskrift som återgetts i bilaga D 11 och som visar ett erbjudande på webbplatsen ”amazon.de”
Klaganden har gjort gällande att överklagandenämnden felaktigt underkände den utskrift som återgetts i bilaga D 11 och som visar ett försäljningserbjudande på webbplatsen ”amazon.de” sedan den 31 december 2010.
Vad gäller den omständigheten att det datum som anges på webbplatser för försäljning av ett fodral inte motsvarar den dag då försäljningen av den produkt som fodralet var avsett för faktiskt ägde rum, har klaganden angett att det aktuella fodralet passar till två mobiltelefoner, iPhone 4S och iPhone 4. Den sistnämnda modellen var tillgänglig sedan den 24 juni 2010. Enligt klaganden innebar det senare inträdet på marknaden för mobiltelefonen, iPhone 4S, att titeln ändrades på den produkt som Amazon betecknade med nummer ASIN B005RFUT 72.
När det gäller kvaliteten på de bilder som visas på de ovannämnda utskrifterna har klaganden angett att bilaga D 11 innehåller ett tydligt foto av en mobiltelefon med alla kännetecken hos den omstridda formgivningen. Dessutom har klaganden gjort gällande att det syns även i de handlingar som låg till grund för annulleringsenhetens beslut att kvaliteten på det fotografi som anges i bilagan är god.
EUIPO har bestritt klagandens argument. EUIPO har hävdat att klagandens förklaringar på Sorouch Mahdavi Sabets tvivel avseende bilaga D 11 saknar relevans, eftersom de avgetts för första gången vid tribunalen. I vilket fall som helst kan upphovsmannen när som helst ändra de erbjudanden som lämnats på försäljningsplattformen Amazon, inklusive den visuella återgivningen av produkter.
Vad först och främst gäller påståendet i punkt 34 i det angripna beslutet att Sorouch Mahdavi Sabet hade visat att datumet på utskriften av webbplatsen ”amazon.de” för saluföring av ett fodral som ingetts som bilaga D 11 inte motsvarade dagen för den faktiska försäljningen av varorna, i förevarande fall iPhone 4S, som fodralet var avsett för, anger tribunalen i likhet med klaganden att beskrivningen av det fodral som återges i bilaga D 11 inte endast avser iPhone 4S, som började saluföras efter den 31 december 2010 och nämns i den bilagan, utan även iPhone 4, som salufördes före den 31 december 2010.
Tribunalen erinrar vidare om att det i bilaga D 11 är fråga om en produkt som saluförs på webbplatsen ”amazon.de” och som har nummer ASIN B005RFUT 72. Med hänsyn till, såsom tribunalen konstaterat ovan i punkt 46, att det numret är unikt kunde överklagandenämnden inte med giltig verkan slå fast att bilaga D 11 inte hade tillräckligt bevisvärde beträffande offentliggörandet.
Även om det antas att överklagandenämnden kan anse att det dokument som återges i bilaga D 11 kunde ändras när som helst, innehåller det angripna beslutet inte någon motivering till slutsatsen att en sådan ändring gjorts.
Denna slutsats kan inte påverkas av den omständighet som överklagandenämnden anförde i punkt 34 i det angripna beslutet, nämligen att klaganden under det administrativa förfarandet inte hade förklarat sig avseende den bristande överensstämmelsen i tiden mellan dagen för saluföringen av ett fodral och dagen för den faktiska saluföringen av den produkt som fodralet var avsett för. I detta hänseende är det tillräckligt att konstatera att upplysningarna i bilaga D 11 innehåller en hänvisning till både Iphone 4 och Iphone 4S och det är allmänt känt att iPhone 4S började saluföras efter iPhone 4.
Det bör påpekas att EUIPO:s argument att klagandens förklaringar till Sorouch Mahdavi Sabets tvivel avseende denna bristande överensstämmelse i tiden som uttryckts för första gången vid tribunalen, saknar relevans och inte påverkar vad ovan anförts.
Slutligen, vad gäller kvaliteten på bilden i bilaga D 11, finner tribunalen i likhet med vad klaganden gjort gällande att denna bild syns tydligt i annulleringsenhetens beslut. Dessutom har det fodral som återges på den bilden vid första påseende kännetecken som liknar den omstridda formgivningen. Denna bild kan därför inte anses vara suddig.
Mot bakgrund av vad ovan anförts finner tribunalen att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning av handlingen i bilaga D 11 när den inte medgav att denna hade något bevisvärde.
b)

Överklagandenämndens bedömning av bevisvärdet hos de e-postmeddelanden som innehåller nyhetsbrev från e-handelsportalen Alibaba.com
Klaganden har hävdat att överklagandenämnden inte kunde underlåta att beakta nyhetsbreven från e-handelsportalen Alibaba.com som klaganden erhöll den 15, den 22 och den 29 juni 2011 och som återges i bilagorna D 7, D 8 och D 9. Klaganden anser att fotografierna i bilagorna är tillräckligt skarpa och visar alla kännetecken som är väsentliga för formgivningens utformning. I detta avseende har klaganden hänvisat till annulleringsenhetens beslut för att visa att fotografierna är av tillräckligt hög kvalitet.
Klaganden har hävdat att sidhuvudet i bilagorna D 7–D 9 innehåller ytterligare uppgifter som är lagrade i klagandens arkiveringssystem.
Dessutom anser klaganden att överklagandenämnden felaktigt bedömde att bilagorna D 7, D 8 och D 9 var privat korrespondens mellan två personer och drog slutsatsen att bilagorna inte gjorde det möjligt att dra slutsatsen att innehållet i den skriftväxlingen kunde bli känt vid normal yrkesmässig verksamhet i specialiserade kretsar inom den berörda sektorn i Europeiska unionen. Klaganden har gjort gällande att han, såsom mottagare av ett nyhetsbrev från e-handelsportalen Alibaba.com, ingår i specialiserade kretsar inom den berörda sektorn i Europeiska unionen och att avsändandet av dessa skriftliga meddelanden till klaganden den 15, den 22 och den 29 juni 2011 följaktligen i sig visar att den ifrågavarande formgivningen var känd i specialiserade kretsar inom den berörda sektorn i Europeiska unionen.
EUIPO har bestritt klagandens argument. EUIPO har för det första hävdat att den visuella återgivningen av fodralet i bilagorna D 7–D 9 inte håller en tillräckligt hög kvalitet och att de nya bilagorna till överklagandet, som förutsätts hålla en högre kvalitet eftersom de ingetts för första gången vid tribunalen, således inte är relevanta. EUIPO har upprepat att sidhuvudena i de ifrågavarande e-postmeddelandena föranledde tvivel om deras bevisvärde. Slutligen anser EUIPO att överklagandenämnden utgick från att det var fråga om en privat korrespondens, eftersom klaganden begränsade sig till att göra gällande att alla nyhetsbrev kom från samma leverantör.
Vad gäller överklagandenämndens slutsats i punkt 40 i det angripna beslutet, enligt vilken bilderna i bilagorna D 7–D 9 var suddiga och att det därför inte var möjligt att fastställa ett samband med den omstridda formgivningen, räcker det att konstatera att de karakteristiska kännetecknen hos det fodral som återges i bilaga D 7, såsom klaganden har anfört är tydligt synliga i annulleringsenhetens beslut och att de är tillräckligt lika de karakteristiska kännetecknen hos den omtvistade formgivningen. Det är således inte möjligt att bortse från bilden i bilaga D 7 på grund av bristande klarhet.
Utan att styrka sina misstankar om att det aktuella e -postmeddelandet och de andra två e-postmeddelandena kan ändras när som helst upprepade överklagandenämnden – vad gäller det påstått ovanliga sidhuvudet i e-postmeddelandet i bilaga D 7 – i punkt 40 i det angripna beslutet sina mycket allmänna kommentarer om tillförlitligheten hos bevis som hämtas från internet. I detta avseende grundar sig överklagandenämnden endast på antagandet att uppgifter och bilder som lagts ut på en webbplats och är tillgängliga enbart via dator kan ändras när som helst.
Det kan, såsom överklagandenämnden konstaterade i punkt 30 i det angripna beslutet, visserligen inte uteslutas att innehållet på en webbplats eller andra elektroniska dokument kan ändras när som helst. Att tillämpa det antagandet automatiskt och utan att hysa allvarliga och bestyrkta tvivel på att bevisningen har ändrats i förevarande mål, innebär att den princip görs verkningslös som har slagits fast i unionens rättspraxis och som tribunalen erinrat om ovan i punkt 24. Enligt denna ska bevis som har tillhandahållits av den som ansökt om ogiltigförklaring bedömas i förhållande till varandra (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 mars 2012, flaska,
T-450/08
, ej publicerad,
EU:T:2012:117
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Mot bakgrund av slutsatsen ovan i punkt 55 gjorde överklagandenämnden därför en oriktig bedömning när den inte medgav att e-postmeddelandet i bilaga D 7 hade något bevisvärde.
Den bedömningen påverkas inte av överklagandenämndens påstående att e-postmeddelandena i bilagorna D 7–D 9 på sin höjd visar att privat korrespondens förekommit mellan två personer.
Dokumentet i bilaga D 7 består inte enbart av ett e-postmeddelande mellan två personer, utan även av ett nyhetsbrev till klaganden från e-handelsföretaget Alibaba.com. För att styrka att det aktuella fodralet offentliggjorts ska innehållet i e-postmeddelandet och inte dess form beaktas. Ett nyhetsbrev kan inte betecknas som ”privat korrespondens”. Ett nyhetsbrev är till sin natur riktat till ett stort antal personer som abonnerar på det och syftet är att marknadsföra produkter. I enlighet med vad klaganden har angett, utan att EUIPO har bestritt det, skickar e-handelsportalen Alibaba.com sina nyhetsbrev till tusentals mottagare och inte bara till klaganden. Dessutom är det allmänt känt att webbplatsen Alibaba.com är en betydande plattform för försäljning av produkter på global nivå. Med beaktande av dessa överväganden framgår det inte tydligt av det angripna beslutet på vilka kriterier överklagandenämnden grundade påståendet att e-postameddelandet i bilaga D 7 på sin höjd visade att en privat korrespondens förekommit mellan två personer.
Under dessa omständigheter finner tribunalen att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning när den beslutade att inte tillerkänna e-postmeddelandet i bilaga D 7 något bevisvärde.
Med beaktande av vad ovan anförts finner tribunalen att överklagandenämndens oriktiga bedömning medför att det angripna beslutet ska ogiltigförklaras. Eftersom överklagandenämnden inte gjorde en riktig bedömning av viss bevisning som skulle kunna inverka på utgången av tvisten, var dess bedömning av offentliggörandet av den omtvistade formgivningen inte fullständig. I enlighet med principen om fördelning av befogenheter mellan EUIPO och tribunalen ankommer det på EUIPO:s enheter att ta förnyad ställning i ärendet.
Följaktligen ska överklagandet bifallas på den första grunden och det angripna beslutet ogiltigförklaras, utan att det är nödvändigt att pröva den andra och den tredje grunden. Det saknas anledning att pröva klagandens yrkande om att målet ska återförvisas till överklagandenämnden. Enligt artikel 61.6 i förordning nr 6/2002 ska EUIPO nämligen vidta de åtgärder som krävs för att följa tribunalens dom. Det följer av den sistnämnda bestämmelsen att det inte ankommer på tribunalen att rikta förelägganden till EUIPO. Det åligger nämligen EUIPO att rätta sig efter domslutet och domskälen i tribunalens dom (se, analogt, tribunalens dom av den 15 mars 2006, Athinaiki Oikogeniaki Artopoiia/harmoniseringskontoret – Ferrero (FERRÓ),
T-35/04
,
EU:T:2006:82
, punkt
och där angiven rättspraxis).
2.

Yrkandena om ogiltighetsförklaring av den omtvistade formgivningen
I första hand har klaganden, utöver ogiltigförklaring av det angripna beslutet, yrkat att domstolen ska förklara den omtvistade formgivningen ogiltig. EUIPO anser att det yrkandet inte kan tas upp till prövning, eftersom tribunalens behörighet att ändra överklagandenämndens beslut enligt fast rättspraxis inte innebär att rätten får ersätta överklagandenämndens bedömning med sin egen. Tribunalen får inte heller göra bedömningar i frågor där överklagandenämnden ännu inte uttalat sig.
Tribunalen erinrar om att rättens prövning enligt artikel 61 i förordning nr 6/2002 består i en prövning av lagenligheten av EUIPO:s överklagandenämnds beslut. Tribunalen får ogiltigförklara eller ändra det beslut som är föremål för överklagandet endast om detta, vid tidpunkten då det fattades, omfattades av någon av de grunder för ogiltigförklaring eller ändring som anges i artikel 61.2 i den förordningen. Härav följer att tribunalens behörighet att ändra överklagandenämndens beslut inte innebär att rätten får ersätta överklagandenämndens bedömning med sin egen. Tribunalen får inte heller göra bedömningar i frågor där överklagandenämnden ännu inte har uttalat sig. Tribunalens behörighet att ändra beslut ska således i princip endast avse de fall där rätten – efter att ha prövat överklagandenämndens bedömning – på grundval av fastlagda rättsliga och faktiska omständigheter kan avgöra vilket beslut som överklagandenämnden var skyldig att fatta (se, analogt, dom av den 13 maj 2015, Group Nivelles/harmoniseringskontoret – Easy Sanitairy Solutions (duschränna),
T-15/13
,
EU:T:2015:281
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Det är i förevarande mål tillräckligt att konstatera att, eftersom det omtvistade beslutet ogiltigförklaras på grund av att överklagandenämnden gjorde en felaktig bedömning av bevisvärdet av den bevisning som klaganden åberopat för att visa att den omtvistade formgivningen hade offentliggjorts och eftersom överklagandenämnden på nytt ska pröva bevisvärdet av den bevisningen och därefter huruvida den omtvistade formgivningen är ogiltig, ankommer det inte på tribunalen att nu pröva huruvida den omtvistade formgivningen är ogiltig.
Klagandens yrkande att tribunalen ska förplikta EUIPO att förklara den omtvistade formgivningen ogiltig ska därför avvisas.
IV.

Rättegångskostnader
Enligt artikel 134.1 i rättegångsreglerna ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. I förevarande mål har klaganden yrkat att EUIPO ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, inklusive de kostnader som uppstått under förfarandet för överklagande.
Eftersom EUIPO har tappat målet, ska myndigheten förpliktas att bära sin rättegångskostnad och ersätta klagandens rättegångskostnad, i enlighet med dennes yrkande. Rättegångskostnaderna omfattar även nödvändiga kostnader som klaganden haft för förfarandet vid överklagandenämnden.

Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (fjärde avdelningen)
följande:

1)
Det beslut som meddelades av tredje överklagandenämnden vid Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) den 13 januari 2015 (ärende R 460/2013–3) ogiltigförklaras.

2)
Överklagandet ogillas i övrigt.

3)
EUIPO ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Claus Grambergs rättegångskostnader, inklusive de nödvändiga kostnader som uppkommit för förfarandet vid EUIPO:s överklagandenämnd.

Kanninen
Calvo-Sotelo Ibáñez-Martín
Reine
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 27 februari 2018.
Underskrifter
Innehållsförteckning

(
*1
)	Rättegångsspråk: tyska.