CELEX: 62014TJ0335
Ochranná známka Spoločenstva
Konanie o vyhlásenie neplatnosti
Obrazová ochranná známka Spoločenstva DoggiS
Skoršie národné obrazové ochranné známky DoggiS
Skoršie národné slovné ochranné známky DOGGIS a DOGGIBOX
Skoršie národné obrazové ochranné známky zobrazujúce postavičku v tvare hot‑dogu
Dodatočné dôkazy predložené prvýkrát v konaní pred odvolacím senátom
Článok 76 nariadenia (ES) č. 207/2009
Nekonanie v dobrej viere
Článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009
Dôkazy predložené prvýkrát Všeobecnému súdu

Okolnosti predchádzajúce sporu
Dňa 18. februára 2010 podal žalobca José‑Manuel Davó Lledó prihlášku ochrannej známky Spoločenstva na Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu (ochranné známky a vzory) (ÚHVT) podľa nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Spoločenstva (
Ú. v. EÚ L 78, s. 1
).
Ochranná známka, o ktorej zápis sa žiada, je obrazové označenie s nápisom červenej farby:
Výrobky a služby uvedené v prihláške patria do tried 29, 30 a 43 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú pre každú z týchto tried tomuto opisu:
—
trieda 29: „Hamburgery; klobásy, salámy, párky; studené mäso; spracované ovocie a zelenina; ovocné šaláty; šalátová zelenina, zelenina a zelenina; strukoviny, zelenina, zelenina (šaláty z ‑); zemiakové lupienky; spracované zemiaky; smotana; mlieko; zemiakové výrobky; mäso, ryba, hydina a zverina; mäsové výťažky; konzervované, sušené a varené ovocie a zelenina; rôsoly (želé), džemy, kompóty; vajcia, mlieko a mliečne výrobky; jedlé oleje a tuky“;
—
trieda 30: „Pizza; sendviče; sendviče; pekárske výrobky; zmrzliny; pokrmové omáčky; cukrárske výrobky; dezerty; šalátové dresingy; čokoláda; káva, čaj, kakao, cukor, ryža, tapioka, ságo, kávovinové náhradky; múky a zložky vyrobené z obilnín, chlieb, jemné pečivo a cukrovinky, zmrzliny; med, melasa; droždie, prášok do pečiva; soľ, horčica; ocot, koreninové prísady (chuťové prísady); koreniny; zmrzlina“;
—
trieda 43: „Reštauračné služby; jedálenské služby; reštauračné služby rýchleho stravovania; reštauračné služby a jedlá na odnesenie; služby reštaurácií, kaviarní, pivární, pubov, barov, hotové jedlá a hotely; reštaurácie (jedálne) a dodávka hotových jedál; príprava a varenie jedál; služby zabezpečujúce pohostenie; bary s rýchlym občerstvením (snack‑bary); reštauračné služby (strava); dočasné ubytovanie“.
Prihláška ochrannej známky bola zverejnená vo
Vestníku ochranných známok Spoločenstva
č. 65/2010 z 12. apríla 2010.
Napadnutá ochranná známka bola zapísaná 14. decembra 2010 pod číslom 8894826 pre všetky výrobky a služby uvedené v bode 3 vyššie.
Dňa 6. júna 2012 Administradora y Franquicias América, SA a Inversiones Ged Ltda (ďalej spoločne pre obe len „navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti“) podali návrh na vyhlásenie neplatnosti napadnutej ochrannej známky podľa článku 52 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 pre všetky výrobky a služby, pre ktoré bola táto známka zapísaná.
Hlavnou činnosťou navrhovateliek vyhlásenia neplatnosti je prevádzka barov, reštaurácií, kaviarní a reštauračných zariadení rýchleho občerstvenia, ako aj koncesia, správa a prevádzkovanie sieťového podnikania v tomto sektore.
Na podporu svojho návrhu na vyhlásenie neplatnosti spoločnosť Inversiones Ged uviedla tieto skoršie ochranné známky, ktorých je majiteľkou:
—
čilská obrazová ochranná známka zobrazená nižšie s písmenami červenej farby a podkladom žltej farby zapísaná 12. januára 2004 pod číslom 683048 na označenie „nápojových stánkov, barov a reštaurácií“ patriacich do triedy 43:
—
čilská obrazová ochranná známka zobrazená nižšie s písmenami červenej farby a podkladom žltej farby zapísaná 15. septembra 2008 pod číslom 857568 na označenie „reštauračných služieb, barov, nápojových stánkov, kaviarní, čajovní a reštauračných služieb rýchleho občerstvenia“ patriacich do triedy 43:
—
čilská obrazová ochranná známka zobrazená nižšie s písmenami červenej farby a podkladom žltej farby zapísaná 26. novembra 2007 pod číslom 801904 na označenie výrobkov patriacich do tried 16, 25, 28 a 32:
—
čilská obrazová ochranná známka zobrazená nižšie zapísaná 21. júna 2005 pod číslom 728038 na označenie „služieb poskytovaných zariadeniami, ktorých hlavnou činnosťou je dodávka hotových jedál alebo nápojov, akými sú reštaurácie, samoobslužné reštaurácie, kaviarne a čajovne, nápojové stánky, jedálne, bary, služieb dodávky doma pripravených jedál“ patriacich do triedy 43:
—
čilská obrazová ochranná známka zobrazená nižšie zapísaná 5. mája 2005 pod číslom 724717 na označenie výrobkov patriacich do tried 16, 25, 28 a 32:
—
čilská slovná ochranná známka DOGGIS zapísaná 6. decembra 2009 pod číslom 867740 na označenie „nápojových stánkov, barov a reštaurácií“ patriacich do triedy 43;
—
peruánska slovná ochranná známka DOGGIS zapísaná 12. júna 2009 pod číslom 352647 na označenie výrobkov patriacich do triedy 43;
—
čilská slovná ochranná známka DOGGIBOX zapísaná 1. septembra 2004 pod číslom 702110 na označenie výrobkov patriacich do triedy 32;
—
čilská obrazová ochranná známka zobrazená nižšie zapísaná 5. mája 2005 pod číslom 724718 na označenie tých istých služieb patriacich do triedy 43, ako sú služby chránené čilskou ochrannou známkou č. 728038:
—
čilská obrazová ochranná známka zobrazená nižšie zapísaná 5. mája 2005 pod číslom 724716 na označenie výrobkov patriacich do tried 16, 25, 28 a 32:
—
brazílska obrazová ochranná známka zobrazená nižšie zapísaná 22. júna 1999 pod číslom 819295671 na označenie „potravinárskych výrobkov/služieb“ patriacich do tried 38 a 60:
Samotná Administradora y Franquicias América na podporu toho istého návrhu uviedla tieto skoršie ochranné známky, ktorých bola majiteľkou:
—
čilská slovná ochranná známka COFFEE BREAK DOGGIS zapísaná 13. decembra 2004 pod číslom 711375 na označenie tých istých služieb patriacich do triedy 43, ako sú služby chránené čilskou ochrannou známkou č. 728038;
—
čilská obrazová ochranná známka zobrazená nižšie zapísaná 12. júla 2006 pod číslom 762423 na označenie „reštauračných služieb, barov, nápojových stánkov, kaviarní, čajovní“ patriacich do triedy 42:
—
uruguajská obrazová ochranná známka zobrazená nižšie zapísaná 14. mája 2008 pod číslom 387908 na označenie služieb patriacich do triedy 43:
Navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti spresnili, že v auguste 2011, keď Inversiones Ged chcela zapísať ochrannú známku doggis v Španielsku, sa dozvedela o existencii nasledujúcich ochranných známok zapísaných v mene žalobcu: napadnutá ochranná známka, španielska ochranná známka doggis, zapísaná 2. júna 2010 pod číslom 2914857, označujúca výrobky a služby patriace do tried 29, 30, 39 a 43, a medzinárodná ochranná známka doggis, zapísaná 16. marca 2010 pod číslom 1037118, označujúca služby patriace do triedy 43. Dodali, že zistili aj to, že žalobca je majiteľom domén „doggis.es“ a „doggis.com.es“.
Navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti tvrdia, že napadnutá ochranná známka nebola žalobcom prihlásená v dobrej viere, pričom neboli vopred informované a nedali svoj súhlas. Uviedli, že táto ochranná známka sa zo slovného hľadiska zhoduje so všetkými ich skoršími ochrannými známkami a z vizuálneho hľadiska sa zhoduje s niektorými z týchto ochranných známok, že označené služby sú zhodné s tými, ktoré sú chránené viacerými ich skoršími ochrannými známkami a že výrobky, ktoré označuje, sú doplnkovými výrobkami služieb chránených väčšinou ich skorších ochranných známok. Tvrdia tiež, že žalobca, keď podával prihlášku napadnutej ochrannej známky, vedel o existencii ich skorších ochranných známok, ako aj ich činností, ako sú uvedené v bode 7 vyššie.
Rozhodnutím z 18. júla 2013 zrušovacie oddelenie ÚHVT zamietlo návrh na vyhlásenie neplatnosti v celom rozsahu.
Dňa 18. septembra 2013 navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti podali proti rozhodnutiu zrušovacieho oddelenia odvolanie.
Rozhodnutím z 13. marca 2014 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) prvý odvolací senát ÚHVT vyhovel odvolaniu navrhovateliek vyhlásenia neplatnosti, zrušil rozhodnutie zrušovacieho oddelenia v celom rozsahu a vyhlásil zápis napadnutej ochrannej známky za neplatný. Zaviazal tiež žalobcu na náhradu trov konania súvisiacich s konaním o vyhlásenie neplatnosti a odvolacím konaním.
Po prvé odvolací senát v podstate vyhovel návrhu zohľadniť v súlade s článkom 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 niektoré dodatočné dôkazy, ktoré mu po prvýkrát predložili navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti, a to výňatok z internetovej stránky es.negocius.com/franquicia‑doggis_fv1793.html (body 20 a 21 napadnutého rozhodnutia).
Po druhé odvolací senát usúdil, že v čase podania prihlášky napadnutej ochrannej známky 18. februára 2010 existovali relevantné skutočnosti týkajúce sa prejednávanej veci, ktoré preukazovali, že žalobca výslovne vedel o skoršej existencii čilských obrazových ochranných známok DoggiS chránených zápismi č. 683048, 857568, 801904 (bod 32 napadnutého rozhodnutia). Na podporu tohto posúdenia odvolací senát poukazuje na výňatky webovej stránky žalobcu, ako aj na výňatky z reklamy urobenej žalobcom na týchto webových stránkach týkajúcej sa sieťového podnikania (body 33 až 37 napadnutého rozhodnutia).
Po tretie odvolací senát s prihliadnutím na povahu napadnutej ochrannej známky uviedol, že sa táto ochranná známka zhoduje so skoršími čilskými obrazovými ochrannými známkami DoggiS a že označuje tie isté služby ako tieto ochranné známky, ako aj výrobky nevyhnutné na poskytovanie predmetných reštauračných služieb. Domnieval sa, že táto podoba nemohla byť „plodom náhodnej zhody“ (body 37 až 41 napadnutého rozhodnutia).
Po štvrté odvolací senát uviedol, že v čase podania prihlášky napadnutej ochrannej známky sa ochranná známka navrhovateliek vyhlásenia neplatnosti doggis používala už niekoľko rokov a že v posledných rokoch jej úspech v Čile vzrástol, čo posilnilo jej dobré meno u príslušnej skupiny verejnosti (bod 42 napadnutého rozhodnutia).
Po piate odvolací senát usúdil, že skutočnosť, že navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti neprejavili záujem o ochranu svojich skorších ochranných známok v Európskej únii pred dňom podania prihlášky napadnutej ochrannej známky, napriek používaniu uvedených skorších ochranných známok v Čile, neumožňuje preukázať, že žalobca konal v dobrej viere, pretože táto skutočnosť „[súvisí] so subjektivitou navrhovateliek [vyhlásenia neplatnosti]“ (bod 43 napadnutého rozhodnutia).
Po šieste sa odvolací senát domnieval, že skutočnosť, že došlo k prihláseniu obrazovej ochrannej známky zhodnej so skoršími obrazovými ochrannými známkami navrhovateliek vyhlásenia neplatnosti na označenie služieb zhodných so službami, na ktoré sa vzťahujú tieto ochranné známky, a výrobkov nevyhnutných na poskytovanie týchto služieb, nielenže nezodpovedá nijakej obchodnej logike, ale môže tiež potvrdzovať úmysel privlastniť si práva súvisiace s uvedenými skoršími ochrannými známkami (bod 45 napadnutého rozhodnutia).
Návrhy účastníkov konania
Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zrušil napadnuté rozhodnutie a tým potvrdil rozhodnutie zrušovacieho oddelenia,
—
zaviazal ÚHVT a navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti na náhradu trov konania.
ÚHVT navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zamietol žalobu,
—
zaviazal žalobcu na náhradu trov konania.
Právny stav
Žalobca na podporu svojej žaloby uvádza dva žalobné dôvody, pričom prvý sa zakladá na porušení článku 76 nariadenia č. 207/2009 a druhý na porušení článku 52 ods. 1 písm. b) toho istého nariadenia.
O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 76 nariadenia č. 207/2009
Žalobca tvrdí, že odvolací senát porušil článok 76 nariadenia č. 207/2009, keď zohľadnil dôkazy, ktoré mu navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti predložili po prvýkrát, a to výňatky z webovej a internetovej stránky uvedené v bode 15 vyššie, na podporu nového odvolacieho dôvodu, ktorý sa tiež zakladal na nových skutočnostiach.
Ide o tieto nové skutočnosti:
—
skutočnosť vyvodená z výňatku z webovej stránky www.consultafranquicias.com, keď žalobca „konštatoval úspech hot‑dogov na americkom kontinente“ a kládol si „za cieľ podmaniť si Európu“ (bod 35 napadnutého rozhodnutia),
—
skutočnosť, že výňatok z internetovej stránky es.negocius.com/franquicia‑doggis_fv1793.html „svedčí o tom, že [žalobca] pripustil skoršiu existenciu [latinsko‑amerických ochranných známok] Doggis“ a že v rámci svojej reklamy uviedol, že „Doggis je sieť hot‑dogov, ktorá má veľmi dobrú povesť na medzinárodnej úrovni“, že „[jeho] reťazec sa usadil v Španielsku a [že] jeho cieľom je stať sa prvým reťazcom hot‑dogov na európskej úrovni“ (bod 36 napadnutého rozhodnutia),
—
skutočnosť, že postavička v tvare hot‑dogu zobrazená nižšie, ktorá sa nachádza vo výňatku z internetovej stránky es.negocius.com/franquicia‑doggis_fv1793.html, vykazuje podobnosti so skoršími čilskými ochrannými známkami č. 728038 a 724717 (bod 37 napadnutého rozhodnutia):
ÚHVT v podstate odpovedá, že článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 mu umožňuje zohľadniť skutočnosti a dôkazy, ktoré boli oneskorene uvedené alebo predložené a v tejto súvislosti mu priznáva širokú mieru voľnej úvahy.
Podľa článku 76 nariadenia č. 207/2009:
„1.   V konaniach pred [ÚHVT] úrad preskúma skutočnosti
ex offo
; v konaniach týkajúcich sa relatívnych dôvodov zamietnutia zápisu sa však úrad pri svojom skúmaní obmedzí na dôvody, dôkazy a návrhy predložené účastníkmi konania.
2.   [ÚHVT] nemusí zobrať do úvahy skutočnosti ani dôkazy, ktoré účastníci konania nepredložili včas.“
Podľa ustálenej judikatúry zo znenia článku 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009 vyplýva, že podľa všeobecného pravidla a pokiaľ nie je uvedené inak, účastníci konania môžu predložiť skutočnosti a dôkazy aj po uplynutí lehôt, ktorým takéto predloženie podľa ustanovení nariadenia č. 207/2009 podlieha, a že ÚHVT nič nezakazuje zohľadniť takto oneskorene predložené skutočnosti a dôkazy, t. j. po uplynutí lehoty stanovenej zrušovacím oddelením, a prípadne po prvýkrát pred odvolacím senátom (pozri v tomto zmysle rozsudky z 13. marca 2007, ÚHVT/Kaul,
C‑29/05 P
, Zb.,
EU:C:2007:162
, bod
, a z 18. júla 2013, New Yorker SHK Jeans/ÚHVT,
C‑621/11 P
, Zb.,
EU:C:2013:484
, bod
).
Článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009, ktorý spresňuje, že ÚHVT sa „môže“ rozhodnúť nebrať skutočnosti a dôkazy, ktoré neboli predložené včas, do úvahy, v skutočnosti úradu priznáva širokú mieru voľnej úvahy na rozhodnutie, pričom musí odôvodniť svoje rozhodnutie v súvislosti s otázkou, či je alebo nie je potrebné zobrať tieto skutočnosti a dôkazy do úvahy (rozsudky ÚHVT/Kaul, už citovaný v bode 28 vyššie,
EU:C:2007:162
, body
a
, a New Yorker SHK Jeans/ÚHVT, už citovaný v bode 28 vyššie,
EU:C:2013:484
, bod
).
Okrem toho, pokiaľ ide o výkon diskrečnej právomoci ÚHVT na účely prípadného zohľadnenia oneskorene predložených dôkazov, takéto zohľadnenie zo strany ÚHVT, ak má rozhodovať v rámci konania o vyhlásenie neplatnosti, možno odôvodniť najmä vtedy, ak sa úrad jednak domnieva, že oneskorene predložené skutočnosti môžu byť skutočne relevantné, pokiaľ ide o výsledné rozhodnutie o návrhu na vyhlásenie neplatnosti, ktorá mu bola podaná, a jednak, že štádium konania, v ktorom došlo k tomuto oneskorenému predloženiu, a okolnosti, ktoré ho sprevádzajú, nebránia tomuto zohľadneniu (pozri analogicky rozsudky ÚHVT/Kaul, už citovaný v bode 28 vyššie,
EU:C:2007:162
, bod
, a New Yorker SHK Jeans/ÚHVT, už citovaný v bode 28 vyššie,
EU:C:2013:484
, bod
).
V prejednávanej veci je potrebné najprv konštatovať, že z odôvodnenia napadnutého rozhodnutia vyplýva, že odvolací senát skutočne uplatnil širokú mieru voľnej úvahy, ktorú mu priznáva článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009, aby odôvodnene a s prihliadnutím na všetky relevantné okolnosti rozhodol, že na účely prijatia rozhodnutia, ktoré má prijať, bolo namieste zohľadniť dva dodatočné dôkazy, ktoré mu boli predložené po prvýkrát.
Po tom, čo odvolací senát v bode 20 napadnutého rozhodnutia preskúmal dotknuté dôkazy, konkrétne výňatok z webovej stránky www.consultafranquicias.com a výňatok z internetovej stránky es.negocius.com/franquicia‑doggis_fv1793.html, v bode 21 uvedeného rozhodnutia uviedol toto:
„Spisy predložené navrhovateľkami [vyhlásenia neplatnosti] pred odvolacím senátom zahŕňajú dokumenty, ktoré len potvrdzujú a dopĺňajú obsah webovej stránky [www.doggis.es], ktorá bola uvedená na podporu tvrdenia, podľa ktorého [žalobca] vedel o existencii ochranných známok a činností navrhovateliek vyhlásenia neplatnosti v sektore rýchleho občerstvenia. Tieto dokumenty preto treba zohľadniť v súlade s článkom 76 ods. 2 [nariadenia č. 207/2009].“
Ďalej treba uviesť, že odvolací senát správne uplatnil diskrečnú právomoc, ktorú mu priznáva článok 76 ods. 2 nariadenia č. 207/2009, keď vyhovel zohľadneniu oboch predmetných dôkazov.
V tejto súvislosti treba po prvé uviesť, ako správne uvádza odvolací senát a ÚHVT, že oba napadnuté výňatky len potvrdzujú a dopĺňajú dôkazy, ktoré navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti už pôvodne predložili zrušovaciemu oddeleniu, a to výňatky z webovej stránky žalobcu www.doggis.es.
Po druhé treba konštatovať, že údajne nové skutočnosti, na ktoré poukazuje žalobca (pozri bod 25 vyššie), už boli uvedené v kolónke „Podnik“ na jeho webovej stránke www.doggis.es, z ktorej výňatok predložili navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti zrušovaciemu oddeleniu. Tento výňatok totiž spočíva na tých istých myšlienkach, ako sú tie vyjadrené v oboch napadnutých výňatkoch, pričom sa v ňom uvádza najmä:
—
„Doggis príde v roku 2010 do Španielska so [žalobcom], aby zahájil expanziu na svetovej úrovni prostredníctvom systému sieťového podnikania“;
—
„Hot‑dog… je výrobok, ktorý dosiahol veľký úspech v mnohých krajinách vo svete, ako sú USA, Čile, Brazília, Kolumbia, Nemecko a atď.“;
—
„V Španielsku sme prvým sieťovým obchodom hot‑dogov a naším partnerom ponúkame možnosť pracovať pod našou záštitou, založenú na našej skúsenosti, našich znalostiach sektora a neustálej pomoci partnerom, ku ktorým budú mať prístup partneri, ktorí si nás vyberú na vytvorenie vlastnej siete hot‑dogov“.
Je potrebné dodať, že postavička v tvare hot‑dogu, ktorá sa nachádza vo výňatku z internetovej stránky es.negocius.com/franquicia‑doggis_fv1793.html, sa už objavila v niektorých výňatkoch z webovej stránky www.doggis.es predložených navrhovateľkami vyhlásenia neplatnosti zrušovaciemu oddeleniu.
Po tretie treba uviesť, na rozdiel od toho, čo uvádza žalobca, že oba napadnuté výňatky, ako aj skutočnosti, ktoré obsahujú, neboli navrhovateľkami vyhlásenia neplatnosti predložené odvolaciemu senátu na podporu nijakého nového dôvodu. Uvedené výňatky, ako správne zdôrazňujú odvolací senát a ÚHVT, slúžili totiž len na potvrdenie jedného z hlavných tvrdení navrhovateliek vyhlásenia neplatnosti, a síce toho, že žalobca v čase, keď žiadal o zápis napadnutej ochrannej známky, vedel o existencii ich ochranných známok a ich obchodných činností (pozri bod 4 posledný oddiel rozhodnutia zrušovacieho oddelenia z 18. júla 2013).
Po štvrté rovnako, ako bolo uvedené v bode 37 vyššie, treba konštatovať, že oneskorené predloženie oboch napadnutých výňatkov navrhovateľkami vyhlásenia neplatnosti bolo odpoveďou na posúdenie zrušovacieho oddelenia, podľa ktorého nedostatočne preukázali, že žalobca vopred vedel o existencii ich skorších ochranných známok (pozri body 16 a 17 rozhodnutia zrušovacieho oddelenia z 18. júla 2013).
Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že dôkazy, ktoré predložili navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti po prvýkrát pred odvolacím senátom, boli skutočne relevantné na vyriešenie sporu. Okrem toho tieto dodatočné dôkazy predložili navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti v čase podania svojich vyjadrení, aby odôvodnili svoje odvolanie, čím odvolaciemu senátu umožnili objektívne a odôvodnene uplatniť jeho diskrečnú právomoc v súvislosti so zohľadnením uvedených dôkazov. Napokon vzhľadom na to, čo je konštatované v bode 38 vyššie, nemožno tvrdiť, že navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti zneužili stanovené lehoty zjavnou nedbanlivosťou.
Preto sa musí prvý žalobný dôvod zamietnuť ako nedôvodný.
O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 52 ods.1 písm. b) nariadenia č. 207/2009
Žalobca tvrdí, že odvolací senát porušil článok 52 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, keď dospel k záveru, že pri podaní prihlášky napadnutej ochrannej známky žalobca nekonal v dobrej viere.
ÚHVT nesúhlasí s tvrdeniami žalobcu a navrhuje, aby bol druhý žalobný dôvod zamietnutý ako nedôvodný.
Najprv treba pripomenúť, že režim zápisu ochrannej známky Spoločenstva sa zakladá na zásade „prvého prihlasovateľa“ zakotvenej v článku 8 ods. 2 nariadenia č. 207/2009. Podľa tejto zásady možno označenie zapísať ako ochrannú známku Spoločenstva iba vtedy, ak jeho zápisu nebráni skoršia ochranná známka, či už ide o ochrannú známku Spoločenstva, ochrannú známku zapísanú v členskom štáte alebo na Úrade Beneluxu pre duševné vlastníctvo, ochrannú známku zapísanú na základe medzinárodných dohôd s účinkom v členskom štáte alebo o ochrannú známku zapísanú na základe medzinárodných dohôd s účinkom v Únii. Na druhej strane bez toho, aby tým bolo dotknuté prípadné uplatnenie článku 8 ods. 4 nariadenia č. 207/2009, samotné používanie nezapísanej ochrannej známky treťou osobou nebráni zápisu zhodnej alebo podobnej ochrannej známky ako ochrannej známky Spoločenstva pre zhodné alebo podobné tovary alebo služby [rozsudok z 11. júla 2013, SA.PAR./ÚHVT – Salini Costruttori (GRUPPO SALINI),
T‑321/10
, Zb.,
EU:T:2013:372
, bod
)]. To isté v zásade platí, pokiaľ ide o používanie ochrannej známky zapísanej mimo územia Únie treťou osobou [rozsudok z 21. marca 2012, Feng Shen Technology/ÚHVT – Majtczak (FS),
T‑227/09
, Zb.,
EU:T:2012:138
, bod
].
Toto pravidlo je podrobnejšie upravené najmä v článku 52 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009, podľa ktorého sa ochranná známka Spoločenstva vyhlási za neplatnú na základe návrhu podaného na ÚHVT alebo na základe protinároku v konaní o porušení, ak prihlasovateľ nekonal pri podávaní prihlášky ochrannej známky v dobrej viere. Osobe, ktorá podala návrh na vyhlásenie neplatnosti založený na tomto dôvode, prináleží preukázať skutočnosti, ktoré odôvodňujú záver, že majiteľ ochrannej známky Spoločenstva nekonal pri podaní prihlášky tejto ochrannej známky v dobrej viere (rozsudok GRUPPO SALINI, už citovaný v bode
vyššie,
EU:T:2013:372
, bod
).
Pojem „nekonanie v dobrej viere“ uvedený v článku 52 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 nie je nijakým spôsobom definovaný, vymedzený ani opísaný v právnej úprave Únie [rozsudok z 26. februára 2015, Pangyrus/ÚHVT – RSVP Design (COLOURBLIND),
T‑257/11
,
EU:T:2015:115
, bod
].
Ako však uviedol odvolací senát v bode 27 napadnutého rozhodnutia, Súdny dvor vo svojom rozsudku z 11. júna 2009, Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (
C‑529/07
, Zb.,
EU:C:2009:361
, bod
) viackrát spresnil spôsob, akým sa má vykladať a uplatňovať tento pojem v kontexte právnej úpravy týkajúcej sa ochrannej známky Spoločenstva. Uviedol, že nekonanie prihlasovateľa v dobrej viere sa má posudzovať z celkového hľadiska s prihliadnutím na všetky relevantné skutočnosti prejednávanej veci a existujúce v čase podania prihlášky označenia ako ochrannej známky Spoločenstva a najmä s prihliadnutím na:
—
skutočnosť, že prihlasovateľ vie alebo má vedieť, že tretia osoba používa najmenej v jednom členskom štáte zhodné alebo podobné označenie pre zhodný alebo podobný výrobok, ktoré by mohlo viesť k zámene s označením, o ktorého zápis sa žiada,
—
úmysel prihlasovateľa zabrániť tejto tretej osobe pokračovať v používaní takéhoto označenia,
—
stupeň právnej ochrany, ktorú požíva označenie tejto tretej osoby a prihlasované označenie.
Z toho vyplýva, ako správne zdôraznil odvolací senát v bode 30 napadnutého rozhodnutia, že uvedené skutočnosti sú iba ukážky zo všetkých dôkazov, ktoré možno zohľadniť v súvislosti s vyhlásením neexistencie dobrej viery prihlasovateľa v čase podania prihlášky ochrannej známky [rozsudok zo 14. februára 2012, Peeters Landbouwmachines/ÚHVT – Fors MW (BIGAB),
T‑33/11
, Zb.,
EU:T:2012:77
, bod
, a GRUPPO SALINI, už citovaný v bode 43 vyššie,
EU:T:2013:372
, bod
].
Treba teda konštatovať, že v rámci celkovej analýzy vykonanej na základe článku 52 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 možno tiež zohľadniť pôvod slova alebo skratky, ktoré tvoria napadnutú ochrannú známku, a jej predchádzajúce používanie v obchodnom styku ako ochrannej známky, obchodnú logiku, do ktorej spadá podanie prihlášky ochrannej známky Spoločenstva tvorenej týmto slovom alebo touto skratkou, ako aj vývoj udalostí, ktoré viedli k tomuto podaniu [pozri v tomto zmysle rozsudky GRUPPO SALINI, už citovaný v bode 43 vyššie,
EU:T:2013:372
, bod
; z 8. mája 2014, Simca Europe/ÚHVT – PSA Peugeot Citroën (Simca),
T‑327/12
, Zb.,
EU:T:2014:240
, bod
, a COLOURBLIND, už citovaný v bode 45 vyššie,
EU:T:2015:115
, bod
].
S prihliadnutím na predchádzajúce úvahy treba preskúmať zákonnosť napadnutého rozhodnutia v rozsahu, v akom odvolací senát stanovil existenciu nekonania v dobrej viere žalobcu v čase podania prihlášky napadnutej ochrannej známky.
Skôr ako odvolací senát dospel k tomuto záveru, konštatoval, že v čase podania prihlášky napadnutej ochrannej známky žalobca vedel o existencii skorších čilských obrazových ochranných známok DoggiS, ktoré sú chránené zápismi č. 683048, 857568 a 801904 (bod 32 napadnutého rozhodnutia). Tento poznatok vyvodil z výňatkov z internetových stránok a webovej stránky, ktoré predložili navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti zrušovaciemu oddeleniu, ako aj po prvýkrát pred odvolacím senátom (body 33 až 37 napadnutého rozhodnutia).
V tejto súvislosti treba po prvé vylúčiť tvrdenie žalobcu, podľa ktorého skutočnosti a dôkazy, ktoré boli predložené zrušovaciemu oddeleniu a boli podľa neho jediné, ktoré mohli byť legitímne zohľadnené odvolacím senátom, nedovoľujú dospieť k takémuto záveru. Je potrebné tiež zamietnuť jeho domnienku spočívajúcu v tom, že vzhľadom na údajné porušenie článku 76 nariadenia č. 207/2009 treba body 35 až 37 napadnutého rozhodnutia vyhlásiť za neplatné.
Ako bolo totiž konštatované v rámci skúmania prvého žalobného dôvodu v bodoch 24 až 40 vyššie, odvolací senát úplne odôvodnene zohľadnil výňatky z internetovej stránky a webovej stránky uvedené v bode 15 vyššie, ktoré navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti po prvýkrát predložili pred odvolacím senátom.
Po druhé treba konštatovať, že z právneho hľadiska z jednotlivých dôkazov predložených navrhovateľkami vyhlásenia neplatnosti dostatočne vyplýva, že žalobca pri podaní svojej prihlášky napadnutej ochrannej známky vedel o existencii skorších čilských obrazových ochranných známok DoggiS.
V tejto súvislosti možno najprv konštatovať, že odvolací senát v bode 34 napadnutého rozhodnutia správne uviedol, že z výňatku webovej stránky www.doggis.es (pozri bod 35 vyššie), na ktorej žalobca opisuje podnik s názvom Doggis España, vyplýva, že Doggis nie je označenie, ktoré bolo pôvodne vytvorené v Španielsku („Doggis prichádza so [žalobcom] do Španielska“), ale zahraničný subjekt, ktorý bol údajne implantovaný do tejto krajiny s cieľom rozvíjať sa na svetovú úroveň. Odvolací senát tiež správne uviedol, že v tomto výňatku bol tento podnik predstavený ako prvá sieť Doggis hot‑dogov v Španielsku a že sa v ňom uvádzal veľký úspech, ktorý hot‑dog dosiahol „v mnohých krajinách sveta, ako v USA, Čile, Brazílii, Kolumbii, Nemecku a atď.“
Je zrejmé, ako to správne uvádza žalobca, že predchádzajúce informácie sa nenachádzajú v kolónke „Sieťové podnikanie“ na webovej stránke www.doggis.es, ako je to uvedené v bode 34 napadnutého rozhodnutia, ale v kolónke „Podnik“. Je však zjavné, že tu ide len o chybu v písaní, ktorá nemôže nijako spochybniť dôvodnosť konštatovaní odvolacieho senátu.
Ďalej odvolací senát tiež správne z právneho hľadiska v bode 35 napadnutého rozhodnutia uviedol, že výňatok z internetovej stránky www.consultafranquicias.com, ktorá predstavuje sieť Doggis ako „reťazec, určený na zabezpečenie rýchleho občerstvenia, ktorého základným produktom sú hot‑dogy“, potvrdzoval jednak skutočnosť, že „sieť Doggis“ prišla do Španielska v roku 2010 so žalobcom po tom, čo žalobca konštatoval úspech hot‑dogov na americkom kontinente a s cieľom, aby zahájil svoju expanziu v Európe, a jednak „[preukazoval], že ostatné modely sietí rýchleho občerstvenia pochádzajúce z Ameriky dosiahli veľký úspech na celom svete“. Treba dodať, že samotný uvedený výňatok tiež odkazuje na úspech hot‑dogu v Čile a Brazílii.
Napokon odvolací senát tiež správne v bode 36 napadnutého rozhodnutia konštatoval, že výňatok internetovej stránky es.negocius.com/franquicia‑doggis_fv1793.html uvádza, že „Doggis [bola] sieť hot‑dogov, ktorá má vysokú prestíž na medzinárodnej úrovni“ a že „reťazec [žalobcu sa práve] implantuje v Španielsku a [že] jeho cieľom [je] stať sa prvým reťazcom hot‑dogov na európskej úrovni“.
Ako správne uvádza ÚHVT, z jednotlivých výňatkov uvedených v bodoch 54, 56 a 57 vyššie vyplýva, že žalobca si pred spustením obchodného reťazca pod názvom Doggis v Španielsku v sektore rýchleho občerstvenia hot‑dogov naštudoval sektor na medzinárodnej úrovni a konštatoval, že tento produkt sa stretol s veľkým úspechom na americkom kontinente, a najmä v Čile a Brazílii, pričom sú to krajiny, v ktorých navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti rozvíjali už niekoľko rokov reťazec siete obchodov pod tým istým názvom, v tom istom sektore. Žalobca preto nevyhnutne vedel pri podaní svojej prihlášky napadnutej ochrannej známky nielen o existencii reťazca siete obchodov navrhovateliek vyhlásenia neplatnosti, ale aj skorších čilských obrazových ochranných známok DoggiS týchto navrhovateliek.
Tento záver je o to viac zjavný, ako bolo správne konštatované odvolacím senátom v bode 37 napadnutého rozhodnutia, že skoršie čilské obrazové ochranné známky DoggiS, ktorých písmená sú červenej farby a podklad žltej farby, a označenie zobrazené nižšie, ktoré žalobca použil na svojej webovej stránke www.doggis.es, ako aj vo svojich reklamách na webových stránkach týkajúcich sa sieťových obchodov, sú zhodné, prinajmenšom takmer zhodné:
Táto zhoda alebo približná zhoda, ktorá dopĺňa približnú zhodu medzi uvedenými skoršími ochrannými známkami a napadnutou ochrannou známkou (pozri body 76 až 78 nižšie), zjavne nemôže byť len náhoda.
Toto posledné uvedené konštatovanie nemožno spochybniť tvrdením žalobcu, podľa ktorého použitie červenej a žltej farby je úplne bežné na zobrazenie prevádzok rýchleho občerstvenia a najmä amerických prevádzok predaja hot‑dogov, pretože uvedené farby odkazujú na farby kečupu a horčice. Na jednej strane treba totiž uviesť, že v prejednávanej veci sa nielen použité farby zhodujú, ale sú aj rovnako usporiadané, pričom červená farba zvýrazňuje písmená a žltá podklad. Na druhej strane, hoci je možné, že používanie týchto farieb je bežné v sektore rýchleho občerstvenia, nič to nemení na skutočnosti, že na vyjadrenie súvisu s hot‑dogmi sa mohli vybrať úplné iné farby, najmä, ako uvádza ÚHVT, hnedá farba, ktorá pripomína frankfurtský párok a pečivo, ktoré ju obklopuje.
V tom istom zmysle treba uviesť, že odvolací senát správne v bode 37 napadnutého rozhodnutia poukázal na vysoký stupeň podobnosti medzi postavičkou vo forme hot‑dogu, ktorá sa objavuje vo výňatku z internetovej stránky es.negocius.com/franquicia‑doggis_fv1793.html, ako aj vo výňatkoch z webovej stránky www.doggis.es (pozri body 25 a 36 vyššie) a skoršími čilskými ochrannými známkami 728038 a 724717 (pozri bod 8 vyššie).
Tento vysoký stupeň podobnosti medzi oboma vyššie uvedenými postavičkami nemôže byť takisto len náhoda. Je jasné, ako uvádza žalobca, že v prevádzkach rýchleho občerstvenia je bežné „personifikovať“ produkt. Nič to však nemení na skutočnosti, že v prejednávanej veci sa tieto postavy zhodujú svojou formou, v použitých farbách, v ich radostnom výraze a zobrazení príslušenstva, ako sú bejzbalová šiltovka, biele rukavice a športová obuv. Pokiaľ ide o dokumenty uvedené žalobcom, aby sa pokúsil preukázať neexistenciu pôvodného charakteru tejto postavičky v sektore rýchleho občerstvenia hot‑dogov, stačí uviesť, že boli po prvýkrát predložené Všeobecnému súdu, a že z toho dôvodu ich treba vylúčiť ako neprípustné v súlade s ustálenou judikatúrou [pozri rozsudok z 27. júna 2013, MOL/ÚHVT – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (MOL Blue Card),
T‑367/12
,
EU:T:2013:336
, bod
a citovanú judikatúru].
Po tretie treba konštatovať, že ani jedno tvrdenie žalobcu nemôže spochybniť záver odvolacieho senátu, podľa ktorého žalobca v čase podania svojej prihlášky napadnutej ochrannej známky vedel o existencii skorších čilských obrazových ochranných známok DoggiS chránených zápismi č. 683048, 857568 a 801904.
Po prvé nemožno prijať tvrdenie žalobcu, ktoré sa zakladá na výňatku webovej stránky www.doggis.es uvedenom v prvej zarážke bodu 35 vyššie, podľa ktorého „[hoci] cieľom je dosiahnuť svetovú úroveň, nemožno tým rozumieť, že podnik a ochranná známka už predtým existovali a [boli] od toho času dovezené do Španielska z amerického kontinentu“.
Na jednej strane z uvedeného výňatku totiž jasne vyplýva, že podnik a ochranná známka doggis už existovali (pozri bod 54 vyššie) a že žalobca sa predstavuje ako zodpovedná osoba za ich začlenenie na španielskom trhu. Na druhej strane skutočnosť, že tento podnik a táto ochranná známka existovali už pred ich „dovozom“ do Španielska, nie je nijako nezlučiteľná s cieľom „dosiahnuť“ rozvoj na svetovej úrovni. Osobitne, ako správne uvádza ÚHVT, je úplne možné, že vzhľadom na historické a kultúrne vzťahy existujúce medzi Latinskou Amerikou a Španielskom majiteľ latinskoamerickej ochrannej známky použije španielsky trh ako odrazový mostík na uskutočnenie expanzie tejto ochrannej známky na európskom kontinente. Okrem toho v tomto zmysle sú podané informácie obsiahnuté vo výňatku z webovej stránky www.consultafranquicias.com (pozri bod 56 vyššie), ako aj vo výňatku z internetovej stránky es.negocius.com/franquicia‑doggis_fv1793.html (pozri bod 57 vyššie).
Nemožno vyhovieť ani tvrdeniu žalobcu, podľa ktorého odkaz na americké podniky rýchleho občerstvenia, ktoré sa stretli s veľkým úspechom na svetovej úrovni, nachádzajúci sa v bode 35 napadnutého rozhodnutia, treba chápať tak, že odkazuje na „mimoriadne známe severoamerické ochranné známky pochádzajúce zo Spojených štátov, ako sú Burger King, McDonald’s, pizza Hut atď.“ a podľa ktorého ani jeden španielsky spotrebiteľ nebude myslieť na čilský podnik rýchleho občerstvenia.
Na jednej strane nijaká informácia z výňatku z webovej stránky www.consultafranquicias.com, odkiaľ pochádza predmetný odkaz, neumožňuje dospieť k tvrdeniu, že sa tento odkaz vzťahuje len na severoamerický trh. Naopak treba konštatovať, že na uvedenom výňatku je výslovne uvedený nielen „americký kontinent“ ako taký, ale aj krajiny Južnej Ameriky, ako Čile, Brazília a Kolumbia. Na druhej strane nemožno ani
a priori
vylúčiť, že existujú aj juhoamerické obchody, ktoré dosiahli úspech na trhu rýchleho občerstvenia a že tieto obchody sa tiež vybavia v mysli španielskej verejnosti, ktorá zahŕňa najmä spotrebiteľov majúcich väzbu s krajinami Južnej Ameriky.
Tvrdenie žalobcu, podľa ktorého skutočnosť, že vo výňatkoch z webových stránok www.consultafranquicias.com a www.doggis.es sú okrem Spojených štátov uvedené aj Čile a Brazília, sa vysvetľuje okolnosťou, že ide o krajiny s najsilnejším ekonomickým rastom, a teda „väzbou medzi potenciálom ich jednotlivých ekonomík s legitímnym cieľom využiť ich ako reklamu na podporu systému sieťového podnikania, ktorý má v záujme zaviesť v Španielsku“, nie je presvedčivé. Na jednej strane je totiž prekvapujúce, že v týchto výňatkoch žalobca uvádza práve Čile a Brazíliu, pričom ide o krajiny, v ktorých navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti vlastnia zápis ochrannej známky doggis, a nie iné krajiny Južnej Ameriky, ako Argentínu alebo Mexiko, ktoré pritom vo svojich písomnostiach opisuje tiež ako krajiny so silným ekonomickým rastom na americkom kontinente. Na druhej strane a v každom prípade skutočnosť, že žalobca uviedol Čile ako príklad krajiny, v ktorej hot‑dog dosiahol veľký úspech, znamená, že si vopred preskúmal trh tohto výrobku v tejto krajine a že nemohol nevedieť o hlavných ochranných známkach, ktoré v tejto krajine existujú, vrátane ochrannej známky doggis.
Ďalej žalobca sa nemôže užitočne opierať o tvrdenie spočívajúce v tom, že nikdy medzi ním a navrhovateľkami vyhlásenia neplatnosti neexistoval zmluvný alebo mimozmluvný vzťah.
Hoci by existencia takéhoto vzťahu postačovala na preukázanie toho, že žalobca vopred vedel o predmetných skorších ochranných známkach, neexistencia takéhoto vzťahu neznamená, že o tom nevedel.
Napokon, pokiaľ ide o tvrdenia žalobcu, podľa ktorých nikdy nebol v Čile a že nikdy nemal záujem rozvíjať svoju ochrannú známku a svoj obchodný model v Južnej Amerike, stačí konštatovať, že sú len subjektívnej povahy a nepostačujú na vyvrátenie objektívnych dôkazov, ktoré odvolací senát zohľadnil, aby dospel k svojmu záveru.
Po druhé z napadnutého rozhodnutia vyplýva, že odvolací senát nezohľadnil len skutočnosť, že žalobca vopred vedel o skorších čilských ochranných známkach, ale tiež konštatoval, že žalobca nekonal v dobrej viere, pričom sa opieral o niektoré objektívne skutočnosti, ktoré mohli objasniť jeho zámery, a to o povahu prihlasovanej ochrannej známky (body 38 až 41 napadnutého rozhodnutia), stupeň všeobecnej známosti dotknutých ochranných známok (bod 42 napadnutého rozhodnutia) a obchodnú logiku, do ktorej spadá podanie prihlášky napadnutej ochrannej známky (bod 45 napadnutého rozhodnutia).
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že takáto vedomosť prihlasovateľa ochrannej známky totiž ako taká nepostačuje na preukázanie toho, že prihlasovateľ nekonal v dobrej viere. Je potrebné tiež zohľadniť jeho úmysel v čase podania prihlášky (rozsudok Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, už citovaný v bode
vyššie,
EU:C:2009:361
, body
a
). Hoci je tento úmysel prirodzene subjektívna okolnosť, musí sa určiť s prihliadnutím na objektívne okolnosti prejednávanej veci (rozsudok Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, už citovaný v bode 46 vyššie,
EU:C:2009:361
, bod
).
V prvom rade, pokiaľ ide o povahu prihlasovanej ochrannej známky, treba najprv uviesť, že táto skutočnosť môže byť relevantná na posúdenie existencie nekonania v dobrej viere (rozsudok Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, už citovaný v bode
vyššie,
EU:C:2009:361
, bod
).
Ďalej treba usúdiť, že odvolací senát z právneho hľadiska správne v bode 39 napadnutého rozhodnutia konštatoval, že napadnutá ochranná známka a skoršie čilské obrazové ochranné známky DoggiS zaregistrované pod č. 683048, 857568 a 801904 sú zhodné. Prinajmenšom sú takmer zhodné.
V tejto súvislosti na jednej strane treba konštatovať, že napadnutá ochranná známka a predmetné skoršie čilské ochranné známky sú zložené zo slovného prvku „doggis“. Tvrdenie žalobcu, podľa ktorého slovný prvok nie je originálny, nemôže uspieť. Dokumenty poskytnuté v prílohe žaloby, na ktorých sa zakladá toto tvrdenie, boli totiž po prvýkrát predložené Všeobecnému súdu a treba ich preto zamietnuť ako neprípustné (pozri bod 63 vyššie). Okrem toho aj za predpokladu, že výraz „doggis“ by mal význam v súvislosti s hot‑dogmi, nič to nemení na skutočnosti, ako bude podrobnejšie vysvetlené v bode 78 nižšie, že spôsob, akým je zobrazený na predmetných skorších čilských ochranných známkach, predstavuje celok osobitostí, ktoré sa zhodne nachádzajú na napadnutej ochrannej známke.
Na druhej strane treba uviesť zhody z vizuálneho hľadiska medzi predmetnými skoršími čilskými ochrannými známkami a napadnutou ochrannou známkou:
—
výraz „doggis“ je napísaný červeným,
—
výraz „doggis“ je napísaný osobitným tvarom písma, okrúhlym tvarom písma,
—
prvé písmeno „d“ a posledné písmeno „s“ sú napísané veľkým písmenom, zatiaľ čo stredné písmená sú napísané malým písmenom,
—
písmená „d“ a „s“ sú širšie ako stredné písmená,
—
písmená „o“, „g“ a „g“ majú rovnaký reliéf na svojom vrchole.
Jediným rozdielom existujúcim z vizuálneho hľadiska medzi napadnutou ochrannou známkou a predmetnými skoršími čilskými ochrannými známkami je, že tieto posledné uvedené ochranné známky majú žltý podklad, čo však nemôže zjavne postačovať na vylúčenie toho, že tieto ochranné známky vyvolávajú ako celok rovnaký pocit.
K tomu, čo je konštatované v bodoch 77 a 78 vyššie, sa pripája skutočnosť, na ktorej sa zhodujú účastníci konania, že napadnutá ochranná známka opisuje tie isté služby ako predmetné skoršie čilské ochranné známky, ako aj výrobky nevyhnutné na poskytovanie reštauračných služieb, na ktoré sa tieto ochranné známky vzťahujú.
Ako správne uvádza odvolací senát v bode 41 napadnutého rozhodnutia, takýto stupeň podobnosti medzi uvedenými ochrannými známkami a hospodárska oblasť, na ktorú sa vzťahujú tieto ochranné známky, zjavne nie je len náhoda.
Vzhľadom na tento mimoriadne vysoký stupeň podobnosti medzi predmetnými ochrannými známkami nemôže byť tvrdenie žalobcu, podľa ktorého tak on, ako aj navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti sa na vytvorenie jednotlivých ochranných známok inšpirovali rovnakými severoamerickými modelmi.
V druhom rade, pokiaľ ide o stupeň všeobecnej známosti predmetných ochranných známok, treba pripomenúť, že na účely posúdenia neexistencie dobrej viery prihlasovateľa ochrannej známky možno zohľadniť stupeň všeobecnej známosti označenia v okamihu podania prihlášky na účely jeho zápisu, lebo práve takýto stupeň všeobecnej známosti môže odôvodňovať záujem prihlasovateľa na zabezpečení širšej právnej ochrany pre svoje označenie (rozsudok Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli, už citovaný v bode
vyššie,
EU:C:2009:361
, body
a
).
V prejednávanej veci treba uviesť, že zo spisu nevyplýva, že sa napadnutá ochranná známka v okamihu podania prihlášky už používala, pričom z dokumentov predložených navrhovateľkami vyhlásenia neplatnosti v prílohe ich návrhu na vyhlásenie neplatnosti jasne vyplýva, že ich ochranné známky doggis sa v Čile používali už niekoľko rokov a že v tejto krajine dosiahli úspech, ktorý rokmi narastal, čo posilnilo ich všeobecnú známosť u príslušnej skupiny verejnosti. Okrem toho, že viacero prevádzok rýchleho občerstvenia funguje pod označením Doggis v tejto krajine, navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti majú od roku 2009 prevádzku aj v Brazílii.
Tvrdenie žalobcu, podľa ktorého čilská ochranná známka č. 683048 bola zapísaná len nedávno, t. j. v roku 2004, nemožno prijať. Ako správne uvádza ÚHVT, hoci predĺžené používanie ochrannej známky môže predstavovať skutočnosť, ktorú treba zohľadniť na účely posúdenia jej všeobecnej známosti, všeobecná známosť však nezávisí len od takejto skutočnosti. V sektore, akým je sektor rýchleho občerstvenia, môže ochranná známka dosiahnuť určitú všeobecnú známosť v dosť krátkom čase z dôvodu iných skutočností, akými sú reklamná kampaň alebo počet predajní. Treba dodať, že samotný žalobca na internetovej stránke es.negocius.com/franquicia‑doggis_fv1793.html predstavuje Doggis ako „sieť hot‑dogov, ktorá na medzinárodnej úrovni dosiahla vysokú prestíž“.
Okrem toho, na rozdiel od toho, čo tvrdí žalobca, konštatovanie, podľa ktorého ochranná známka doggis dosiahla určitú všeobecnú známosť, neodporuje skutočnosti, že navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti nevlastnia nijaké právo ochranných známok v Španielsku alebo na medzinárodnej úrovni. Na jednej strane treba pripomenúť, že navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti sú majiteľkami viacerých ochranných známok doggis vo viacerých krajinách Latinskej Ameriky (pozri body 8 a 9 vyššie). Na druhej strane rozhodnúť sa pre ochranu ochrannej známky spočívajúcu v jej zápise vyplýva zo samotnej obchodnej stratégie jej majiteľa a neexistencia zápisu nemusí nutne viesť k záveru o neexistencií prítomnosti alebo všeobecnej známosti na trhu.
Žalobca nemá navyše ani dôvod tvrdiť, že skutočnosť, že navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti nie sú majiteľkami názvu domény www.doggis.com, preukazuje, že nemajú silnú vôľu sa rozvíjať na medzinárodnej úrovni. Na jednej strane rozhodnúť sa zapísať názov domény totiž vyplýva zo samotnej obchodnej stratégie navrhovateliek vyhlásenia neplatnosti. Na druhej strane treba konštatovať, že navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti majú jasne úmysel rozvíjať svoje činnosti na európskom trhu po tom, čo sa riadne usadia v Južnej Amerike, pretože presne vtedy, keď Inversiones Ged chcel zapísať ochrannú známku doggis v Španielsku, sa dozvedeli o existencii napadnutej ochrannej známky.
V treťom rade treba konštatovať, ako bolo správne uvedené v bode 45 napadnutého rozhodnutia, že skutočnosť, že žalobca žiadal o zápis obrazovej ochrannej známky, ktorá sa takmer zhoduje s niektorými skoršími obrazovými ochrannými známkami navrhovateliek vyhlásenia neplatnosti na označenie tých istých služieb, ako označujú tieto posledné uvedené ochranné známky, ako aj výrobkov nevyhnutných na poskytovanie týchto služieb, nezodpovedá nijakej obchodnej logike. Navyše treba konštatovať, že žalobca neuvádza ani akúkoľvek obchodnú logiku na odôvodnenie tohto činu, pričom sa v podstate uspokojuje s tvrdením, že nevedel o existencii skorších ochranných známok navrhovateliek vyhlásenia neplatnosti, keď podával svoju prihlášku napadnutej ochrannej známky, pričom uvádza množstvo neodôvodnených tvrdení.
Po tretie, vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba uviesť, že odvolací senát z právneho hľadiska správne v bodoch 44 a 45 napadnutého rozhodnutia dospel k záveru o neexistencií dobrej viery žalobcu v okamihu podania prihlášky napadnutej ochrannej známky. Ako správne uvádza odvolací senát v bode 45 napadnutého rozhodnutia, skutočnosť, že žalobca žiadal o tento zápis, bola nepopierateľne vedená úmyslom využiť práva viazané na ochranné známky navrhovateliek vyhlásenia neplatnosti. Tento úmysel potvrdzuje najmä spôsob, akým žalobca predstavuje svoj reťazec sieťového podnikania verejnosti. Okrem skutočnosti, že napadnutá ochranná známka a skoršie čilské ochranné známky č. 683048, 857568 a 801904 sú takmer zhodné a vzťahujú sa na ten istý druh činností, osobitne na sieťový predaj hot‑dogov v sektore rýchleho občerstvenia, žalobca, ako vyplýva z dokumentov, ktoré navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti predložili ÚHVT (pozri body 25 a 35 vyššie), tvrdí, že jeho reťazec sieťového predaja je viazaný na zahraničný reťazec sieťového predaja, ktorý dosiahol vysokú prestíž na medzinárodnej úrovni, a ktorý ponúka svojim budúcim partnerom svoje skúsenosti, svoju znalosť sektora a neustálu asistenciu.
Predchádzajúci záver nemožno spochybniť tvrdením žalobcu, podľa ktorého jeho prihláška napadnutej ochrannej známky zodpovedá vážnemu, riadnemu, legitímnemu obchodnému projektu, bez akéhokoľvek špekulatívneho záujmu voči ochrannej známke doggis, keďže má najmä dlhotrvajúcu skúsenosť v sektore sieťového predaja v Španielsku. Tieto skutočnosti totiž vôbec nevysvetľujú takmer zhodné predmetné ochranné známky a zhodnosť služieb, na ktoré sa vzťahujú. Navyše treba konštatovať, že skúsenosť, na ktorú poukazuje žalobca, sa týka finančnej oblasti, teda oblasti úplne odlišnej od oblasti rýchleho občerstvenia.
Žalobca sa tiež opiera o rozsudok, ktorý vydal Juzgado de lo Mercantil n
o
2 de Murcia (Obchodný súd č. 2 v Murcii, Španielsko) 10. mája 2015 v rámci bežného konania pod č. 263/2012, ktorý predložil listom podaným do kancelárie Všeobecného súdu nasledujúceho 18. mája. Podľa žalobcu tento rozsudok predstavuje „novú skutočnosť“, keďže sa ním zamieta predovšetkým návrh na vyhlásenie neplatnosti, ktorý podali navrhovateľky vyhlásenia neplatnosti proti jeho španielskej ochrannej známke doggis č. 2914857. Uvádza, že v uvedenom rozsudku sa konštatuje, že neexistuje nijaká skutočnosť, na základe ktorej sa dá preukázať, že ide o nekonanie v dobrej viere žalobcu v čase podania jeho prihlášky tejto španielskej ochrannej známky.
Je nutné konštatovať, že ani tento rozsudok nemôže spochybniť záver odvolacieho senátu uvedený v bode 89 vyššie, pričom nie je potrebné rozhodnúť o prípustnosti tohto nového dôkazu, ktorú ÚHVT spochybňuje.
Z uvedeného rozsudku v prvom rade vyplýva, že pokiaľ ide o návrh na vyhlásenie neplatnosti, ktorý bol podaný na uvedenom súde, súd totiž vykonal hlavne analýzu skutkových okolností, a to na základe série dôkazov predložených účastníkmi konania v predmetnom spore. Je potrebné pritom konštatovať, že táto analýza sa netýka výkladu práva ochranných známok Únie a že žalobca okrem toho nijako nevysvetľuje, v akom prípade by to tak mohlo byť.
Ďalej treba uviesť, že predmetný rozsudok uvádza, že sa možno proti nemu odvolať. Nemožno preto vylúčiť, že nie je právoplatný.
Napokon a v každom prípade treba pripomenúť, že režim ochranných známok Únie je autonómnym systémom tvoreným súhrnom pravidiel a sledujúcim ciele, ktoré sú preň špecifické, pričom jeho uplatnenie je nezávislé od akéhokoľvek národného systému a zákonnosť rozhodnutí odvolacieho senátu ÚHVT sa musí posudzovať výlučne na základe nariadenia č. 207/2009 tak, ako ho vykladá súd Únie (rozsudok zo 17. júla 2008, L & D/ÚHVT,
C‑488/06 P
, Zb.,
EU:C:2008:420
, bod
).
Z toho vyplýva, že druhý žalobný dôvod, a teda žaloba v celom rozsahu, musia byť zamietnuté.
O trovách
Podľa článku 134 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobca nemal vo veci úspech, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania v súlade s návrhom ÚHVT.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (šiesta komora),
rozhodol a vyhlásil:

1.
Žaloba sa zamieta.

2.
José‑Manuel Davó Lledó je povinný nahradiť trovy konania.

Frimodt Nielsen
Dehousse
Collins
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 28. januára 2016
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: španielčina.