CELEX: 62017CJ0413
Преюдициално запитване
Обществени поръчки за доставка на медицинско диагностично оборудване и материали
Директива 2014/24/ЕС
Член 42
Възлагане
Свобода на преценка на възлагащия орган
Подробно формулиране на техническите спецификации

Преюдициалното запитване се отнася по-специално до тълкуването на членове 2 и 23, както и на приложение VI към Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (
ОВ L 134, 2004 г., стр. 114
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в
ОВ L 182, 2008 г., стр. 282
).
Запитването е отправено в рамките на производство, образувано по инициатива на „Roche Lietuva“ UAB, отхвърлен оферент в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка, която е организирана от обществената поликлиника Kauno Dainavos poliklinika VšĮ (наричана по-нататък „Дайнавската поликлиника в Каунас“), намираща се в Каунас (Литва), относно техническите спецификации на тази поръчка.
Правна уредба
Правото на Съюза
Директива 2004/18 е отменена, считано от 18 април 2016 г., с Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (
ОВ L 94, 2014 г., стр. 65
) съгласно член 91, първа алинея от последната директива.
Съображение 74 от Директива 2014/24 гласи:
„(74)
Техническите спецификации, изготвяни от купувачите в публичния сектор, трябва да осигуряват възможност за конкуренция при обществените поръчки, както и за постигане на целите за устойчивост. За тази цел следва да бъде възможно подаването на оферти, които отразяват разнообразието от технически решения, стандарти и технически спецификации на пазара, включително изготвяните въз основа на критерии за изпълнение, свързани с жизнения цикъл и устойчивостта на производствения процес на строителството, доставките и услугите.
Поради това техническите спецификации следва да се изготвят по такъв начин, че да се избягва изкуствено ограничаване на конкуренцията с изисквания, които облагодетелстват конкретен икономически оператор чрез възпроизвеждане на основни характеристики на доставките, услугите или строителството, обичайно предлагани от него. Изготвянето на техническите спецификации по отношение на функционалните изисквания и изискванията за работните характеристики по принцип позволява тази цел да бъде постигната по възможно най-добрия начин. Функционалните изисквания и изискванията, свързани с работните характеристики, са и подходящо средство за насърчаване на иновациите в сферата на обществените поръчки и следва да получат възможно най-широко приложение. Когато се включва препратка към европейски стандарт или — при липса на такъв — национален стандарт, възлагащите органи следва да разглеждат направените оферти въз основа на еквивалентни условия. Доказването на еквивалентност с изискваната маркировка следва да е задължение на икономическия оператор.
[…]“.
Съгласно член 18 („Принципи на обществените поръчки“), параграф 1 от тази директива:
„Възлагащите органи третират икономическите оператори при условията на равнопоставеност и без да ги дискриминират, и действат по прозрачен и пропорционален начин.
Обществените поръчки не трябва да се подготвят с цел изключването им от обхвата на настоящата директива или изкуствено ограничаване на конкуренцията. Приема се, че има изкуствено ограничаване на конкуренцията, когато обществената поръчка е подготвена с цел да се даде неоправдано предимство на определени икономически оператори или те да се поставят в неизгодно положение“.
Член 42 („Технически спецификации“) от цитираната директива предвижда:
„1.   Техническите спецификации, определени в приложение VII, точка 1, се посочват в документацията за обществената поръчка. В техническите спецификации се определят необходимите характеристики на строителството, услугата или доставката.
Тези характеристики могат да се отнасят и до специфичния процес или метод за производство или предоставяне на заявеното строителство, доставки или услуги, или до специфичен процес на друг етап от жизнения им цикъл, дори когато тези фактори не са част от съществените им характеристики, при условие че са свързани с предмета на поръчката и са пропорционални на нейната стойност и цели.
[…]
2.   Техническите спецификации трябва да осигуряват равен достъп на икономическите оператори до процедурата за възлагане на обществената поръчка и да не водят до създаване на необосновани пречки пред възлагането на обществената поръчка в условията на конкуренция.
3.   Без да се засягат задължителните национални технически правила, доколкото те съответстват на правото на Съюза, техническите спецификации се определят по един от следните начини:
а)
посредством изисквания за работните характеристики или функционалните изисквания, включително екологичните характеристики, при условие че параметрите са достатъчно точно определени, за да позволят на оферентите да определят предмета на поръчката, а на възлагащите органи — да възложат поръчката;
б)
чрез препратка към техническите спецификации и в ред по тяхното предимство — на националните стандарти, които транспонират европейски стандарти, европейски технически оценки, общи технически спецификации, международни стандарти, други технически еталони, установени от европейски органи по стандартизация, или когато няма такива — чрез препратка към националните стандарти, националните технически одобрения или националните технически спецификации, отнасящи се до проектирането, метода на изчисление и изпълнение на строителството, както и до използването на доставките; при всяка препратка се добавят думите „или еквивалентно(и)“;
в)
по отношение на изискванията за работните характеристики или функционалните изисквания, посочени в буква а) — с препратка към техническите спецификации, посочени в буква б), като средство да се въведе презумпция за съответствие с тези изисквания за работните характеристики или функционални изисквания;
г)
чрез препратка към техническите спецификации, посочени в буква б), за едни характеристики, а за други — чрез препратка към изискванията за работните характеристики или функционалните изисквания, посочени в буква а).
4.   Освен ако това не е обосновано от предмета на поръчката, техническите спецификации не могат да посочват конкретен модел или източник, или специфичен процес, който характеризира продуктите или услугите, предлагани от конкретен икономически оператор, нито търговска марка, патент, тип или конкретен произход или производство, което би довело до облагодетелстване или отстраняване на някои предприятия или някои продукти. Подобно посочване се разрешава в изключителни случаи, когато е невъзможно предметът на поръчката да се опише достатъчно точно и разбираемо съгласно параграф 3. Към това посочване се добавят думите „или еквивалентно(и)“.
[…]“.
Приложение VII („Определяне на някои технически спецификации“) към Директива 2014/24 предвижда в точка 1:
„За целите на настоящата директива:
1)
„Технически спецификации“ означава едно от следните:
a)
[…]
б)
при обществените поръчки за доставки или услуги, спецификация във вид на документ, в който се определят изискваните характеристики на продукта или услугата, като равнище на качество, ниво на изпълнение спрямо изискванията за опазване на околната среда и климата, проектиране, което да отговаря на всички изисквания (включително достъп за хора с увреждания) и оценяване на съответствието, работни характеристики, приложение на продукта, безопасност или размери, включително съотносими към продукта изисквания по отношение на наименованието, под което се продава, терминология, символи, изпитване и методи на изпитване, опаковане, маркиране и етикетиране, инструкции за употреба, производствени процеси и методи на всеки етап от жизнения цикъл на доставката или услугата и процедури за оценяване на съответствието“.
Литовското право
Членове 2 и 23, както и приложение VI към Директива 2004/18 са транспонирани в литовското право с членове 3 и 25 и с приложение 3 към Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymas (Закон за обществените поръчки на Република Литва). Колкото до Директива 2014/24, тя е транспонирана със Закон XIII‑327 от 2 май 2017 г. Този закон влиза в сила на 1 юли 2017 г.
Спорът в главното производство и преюдициалният въпрос
Видно от преписката, с която разполага Съдът, на 22 юни 2016 г. Дайнавската поликлиника в Каунас публикува обявление за открита процедура за възлагане на обществена поръчка относно „Доставка на услуги за наемане на лабораторно диагностично оборудване за здравеопазването и доставка на материали и услуги за осигуряване на експлоатацията на това оборудване“. Тази покана за представяне на оферти включва 13 обособени позиции. Стойността на частта от процесната в главното производство покана за представяне на оферти е 250000 EUR.
В рамките на обжалване по административен ред на 4 юли 2016 г. Roche Lietuva изтъква, че техническите спецификации, предвидени в приложение № 1 от документацията на съответната поръчка, неоснователно ограничават конкуренцията между доставчиците, тъй като са твърде конкретни и практически са адаптирани към характеристиките на продуктите само на някои производители на машини за кръвни анализи. С решение от 14 юли 2016 г. Дайнавската поликлиника в Каунас променя някои разпоредби от техническите спецификации.
След като не е удовлетворено от промените, направени вследствие от административната му жалба, на 28 юли 2016 г. Roche Lietuva подава жалба пред националните съдилища.
Както първоинстанционният, така и въззивният съд, сезирани от Roche Lietuva, отхвърлят жалбите на това дружество, съответно на 6 октомври и на 14 декември 2016 г., по-специално по съображения, от една страна, че при изготвянето на подробните технически спецификации Дайнавската поликлиника в Каунас правилно е упражнила правомощието си на преценка с оглед на изискванията си, основаващи се на качеството на изследванията и на защитата на човешкото здраве, и от друга страна, че жалбоподателят по главното производство не е доказал, че процесната покана за представяне на оферти е била адаптирана към конкретни машини или производители.
На 28 декември 2016 г. Дайнавската поликлиника в Каунас прекратява процедурата във връзка със съответната покана за представяне на оферти след искане в този смисъл, направено от Viešųjų pirkimų tarnyba (Служба за обществените поръчки, Литва), след като този орган констатира, че са били нарушени приложими разпоредби, различни от посочените в преюдициалното запитване.
На 17 януари 2017 г. Roche Lietuva подава касационна жалба пред Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Върховен съд на Литва), който разглежда делото на 17 май 2017 г. С определение от 19 юни 2017 г. тази юрисдикция решава служебно да възобнови производството по делото. Тя уведомява страните, че възнамерява да надхвърли очертаните в касационната жалба предели на обжалване и приканва страните да представят становища относно клаузите на документацията за поръчката, които определят изискванията не относно услугите (медицински анализи), а относно необходимите за предоставянето на тези услуги материали.
Запитващата юрисдикция иска да се установят пределите на свободата на преценка на възлагащ орган като ответника по главното производство във връзка с определянето в рамките на покана за представяне на оферти на специфичните характеристики на медицинско оборудване, което трябва да бъде придобито, когато целта на тази покана е да се разполага с такова оборудване не с оглед на самостоятелната цел това оборудване да бъде на разположение, а да служи като средство с него да се провеждат медицински изследвания. В тази насока същата юрисдикция се пита дали този възлагащ орган ще изпълни правните изисквания, ако функционирането на дадено оборудване бъде определено като функционално изискване, свързано не с изолираното функциониране или с характеристиките на това оборудване, а с резултата от това функциониране, а именно що се отнася по-специално до скоростта или надеждността на изследванията, както и до използваните методи.
При тези обстоятелства Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Върховен съд на Литва) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Следва ли разпоредбите на членове 2 и 23, както и на приложение VI към Директива 2004/18 (заедно или поотделно, но не непременно самостоятелно) да се тълкуват и разбират в смисъл, че ако възлагащ орган — хуманно лечебно заведение — възнамерява да се снабдява с доставки (медицинско диагностично оборудване и материали) или с обособени права във връзка с тях в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка, за да може да извършва изследвания от свое име, правото му на преценка съдържа и възможност в техническите спецификации да включи единствено такива изисквания по отношение на доставките, които не описват изолирано отделните оперативни (технически) и свързвани с начина на използване (функционални) характеристики на оборудването и/или материалите, а вместо това дефинират качествените параметри на изследванията, които ще се провеждат, както и работните характеристики на изследователската лаборатория, чието съдържание трябва да бъде описано отделно в спецификациите за въпросната процедура за възлагане на обществена поръчка?“.
Предварителни бележки
Във въпроса си запитващата юрисдикция се позовава на някои разпоредби от Директива 2004/18. По отношение на приложимостта ratione temporis на тази директива следва да се отбележи, че обявлението за разглежданата в главното производство обществена поръчка е публикувано на 22 юни 2016 г., т.е. след датата, на която отмяната на цитираната директива е породила действие, и която съгласно член 91, първа алинея от Директива 2014/24 е 18 април 2016 г.
Съгласно постоянната практика на Съда, приложима по принцип е директивата в сила към момента, в който възлагащият орган избира вида на процедурата, която ще следва, и решава окончателно въпроса дали съществува задължение за предварително обявяване на процедура за конкурентно възлагане на обществена поръчка (решение от 14 септември 2017 г., Casertana Costruzioni,
C‑223/16
,
EU:C:2017:685
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следва да се добави, че членове 2 и 23 от Директива 2004/18 по същество са възпроизведени съответно в член 18, параграф 1 и в членове 42—44 от Директива 2014/24. Съдържанието на приложение VI към Директива 2004/18 по същество е възпроизведено в приложение VII към Директива 2014/24. Условията, приложими към техническите спецификации, които определят необходимите характеристики на строителството, услугата или доставката, предмет на поръчка, са уредени по-конкретно с член 42 от последната директива.
Ето защо, за да се даде полезен отговор на запитващата юрисдикция, е необходимо да бъдат разтълкувани релевантните разпоредби на Директива 2014/24.
По преюдициалния въпрос
С оглед на предходното следва да се приеме, че с въпроса си запитващата юрисдикция по същество иска да се установи до каква степен — в приложение на членове 18 и 42 от Директива 2014/24 и на принципите на равно третиране и на пропорционалност — при изготвянето на техническите спецификации на покана за представяне на оферти, предмет на която е придобиването на медицински изделия, възлагащият орган трябва да отдаде значение на индивидуалните характеристики на уредите или на резултата от функционирането на тези уреди.
Като начало Европейската комисия се пита дали този въпрос е допустим с оглед на факта, че процедурата във връзка с поканата за представяне на оферти, предмет на спора по главното производство, е била прекратена, така че посоченият въпрос бил хипотетичен.
В това отношение следва да се припомни, че съгласно постоянната практика на Съда в рамките на производството по член 267 ДФЕС само националният съд, който е сезиран със спора и трябва да понесе отговорността за последващото му съдебно решаване, е компетентен да прецени — предвид особеностите на делото — както необходимостта, така и релевантността на въпросите, които поставя на Съда. Следователно, щом поставените въпроси се отнасят до тълкуването на правото на Съюза, Съдът по принцип е длъжен да се произнесе. Всъщност в рамките на въведеното с член 267 ДФЕС производство за сътрудничество между Съда и националните юрисдикции въпросите относно правото на Съюза се ползват с презумпция за релевантност. Съдът може да откаже да се произнесе по преюдициален въпрос, отправен от национална юрисдикция съгласно посочения член, само когато не са спазени по-специално изискванията относно съдържанието на преюдициалното запитване в член 94 от Процедурния правилник на Съда или когато е ясно, че исканото от националната юрисдикция тълкуване или преценка на валидността на норма от правото на Съюза няма никаква връзка с действителността или предмета на спора по главното производство, или когато въпросът е хипотетичен (решение от 25 юли 2018 г., Confédération paysanne и др.,
C‑528/16
,
EU:C:2018:583
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
В настоящия случай запитващата юрисдикция е изложила в акта за преюдициално запитване няколко причини, поради които, независимо че разглежданата по главното производство процедура във връзка с покана за представяне на оферти е била прекратена, съгласно националното право е продължил да съществува правен интерес от разрешаването на спора по главното производство. При това положение се налага изводът, че поставеният преюдициален въпрос не бива да се счита за хипотетичен и че следователно трябва да се разглежда като допустим.
По същество, съгласно член 42, параграф 1, първа алинея от Директива 2014/24 техническите спецификации, определени в точка 1 от приложение VII към тази директива, се посочват в документацията за обществената поръчка и в тях се определят необходимите характеристики на строителството, услугата или доставката.
Съгласно член 42, параграф 3 от тази директива техническите спецификации могат да бъдат определени по множество начини: било чрез изисквания за работните характеристики или функционалните изисквания, било чрез препратка към технически спецификации и в ред по тяхното предимство —националните стандарти, които транспонират европейски стандарти, европейски технически оценки, общи технически спецификации, международни стандарти, други технически еталони, установени от европейски органи по стандартизация, или, когато няма такива — чрез препратка към националните стандарти, националните технически одобрения или националните технически спецификации, отнасящи се до проектирането, метода на изчисление и изпълнение на строителството, както и до използването на доставките, било чрез комбинация на тези два начина.
В тази насока се налага изводът, че доколкото предвижда, че техническите спецификации трябва да бъдат определени чрез достатъчно конкретни изисквания за работните характеристики или функционалните изисквания или чрез препратка към технически спецификации и различни стандарти, член 42, параграф 3 по никакъв начин не изключва в покана за представяне на оферти, предмет на която е медицинско оборудване, предназначено за извършването на медицински изследвания, да бъдат уточнени характеристики, свързани с функционирането и използването на търсените индивидуални уреди и материали.
Впрочем следва да се отбележи, от една страна, че текстът на член 42, параграф 3 от Директива 2014/24 не подрежда йерархично методите за определяне на техническите спецификации, нито отдава предпочитание на някой от тези методи.
От друга страна, от същата разпоредба следва, че правната уредба на Съюза относно техническите спецификации признава на възлагащия орган широка свобода на преценка при определянето на техническите спецификации на дадена поръчка.
Тази свобода на преценка е оправдана поради факта, че възлагащите органи са най-наясно с оборудването, от което имат нужда, и най-добре могат да определят изискванията, които трябва да бъдат изпълнени, за да се постигнат желаните резултати.
Директива 2014/24 обаче въвежда някои ограничения, които възлагащият орган е длъжен да спазва.
В член 42, параграф 2 от Директива 2014/24 по-специално се изисква техническите спецификации да осигуряват равен достъп на икономическите оператори до процедурата за възлагане на обществената поръчка и да не водят до създаване на необосновани пречки пред възлагането на обществената поръчка в условията на конкуренция.
Това изискване конкретизира, за целите на определяне на техническите спецификации, залегналия в член 18, параграф 1, първа алинея от цитираната директива принцип на равно третиране. Съгласно тази разпоредба възлагащите органи третират икономическите оператори при условията на равнопоставеност и без да ги дискриминират и действат по прозрачен и пропорционален начин.
Както Съдът вече е постановил, принципите на равно третиране, на недопускане на дискриминация и на прозрачност имат решаващо значение по отношение на техническите спецификации предвид опасностите от допускане на дискриминация било при техния подбор, било с начина на тяхното формулиране (във връзка с Директива 2004/18 вж. решение от 10 май 2012 г., Комисия/Нидерландия,
C‑368/10
,
EU:C:2012:284
, т.
).
Също така в член 18, параграф 1, втора алинея от Директива 2014/24 се уточнява, че обществените поръчки не трябва да се подготвят с цел изключването им от обхвата на цитираната директива или изкуствено ограничаване на конкуренцията, както и че се приема, че има изкуствено ограничаване на конкуренцията, когато обществената поръчка е подготвена с цел да се даде неоправдано предимство на определени икономически оператори или те да се поставят в неизгодно положение.
В същия ред на мисли съображение 74 от Директива 2014/24 предвижда, че техническите спецификации „следва да се изготвят по такъв начин, че да се избягва изкуствено ограничаване на конкуренцията с изисквания, които облагодетелстват конкретен икономически оператор чрез възпроизвеждане на основни характеристики на доставките, услугите или строителството, обичайно предлагани от него“. Всъщност пак съгласно това съображение „следва да бъде възможно подаването на оферти, които отразяват разнообразието от технически решения, стандарти и технически спецификации на пазара“.
Спазването на тези изисквания е още по-важно, когато — както в настоящия случай — техническите спецификации, които фигурират в документацията на дадена поръчка, са формулирани особено подробно. Всъщност, колкото по-подробни са техническите спецификации, толкова по-голям е рискът да бъдат предпочетени продуктите на даден производител.
Действително, както произтича от член 42, параграф 4 от Директива 2014/24, в изключителни случаи, когато е невъзможно предметът на поръчката да се опише достатъчно точно и разбираемо съгласно член 42, параграф 3 от същата директива, може да се посочи конкретен модел или източник или специфичен процес, който характеризира продуктите или услугите, предлагани от конкретен икономически оператор, или пък търговска марка или патент, стига предметът на поръчката да оправдава това и да са изпълнени условията, определени за целта от Директива 2014/24, по-специално при такава препратка в документите за поръчката да се добавят думите „или еквивалентно(и)“. С оглед на факта обаче, че тази разпоредба представлява дерогация, условията, при които възлагащият орган може да използва подобна възможност, трябва да се тълкуват стеснително.
Всъщност съгласно съдебната практика в областта на обществените поръчки за доставки недобавянето на текста „или еквивалентно(и)“ след посочването, в документацията за поръчката, на определен продукт може не само да разубеди икономическите оператори, които използват продукти, аналогични на този, да участват в процедурата за възлагане на обществената поръчка, но и да създаде пречка пред вноса в трансграничната търговия в Съюза, запазвайки пазара единствено за доставчиците, които възнамеряват да използват специално упоменатия продукт (вж. в този смисъл определение от 3 декември 2001 г., Vestergaard,
C‑59/00
,
EU:C:2001:654
, т.
и цитираната съдебна практика).
С оглед на предходните обстоятелства запитващата юрисдикция следва да провери дали — отчитайки свободата на преценка, която има възлагащият орган, за да определи техническите спецификации съгласно качествените изисквания в зависимост от предмета на разглежданата поръчка — особено голямата детайлност на разглежданите в главното производство технически спецификации не води до косвено фаворизиране на даден оферент.
Също така е важно степента на детайлност на техническите спецификации да зачита принципа на пропорционалност, което по-специално предполага да се разгледа въпросът дали тази степен на детайлност е необходима, за да се постигнат поставените цели.
С оглед на това следва да се отбележи, че принципът на пропорционалност има особена приложимост в чувствителната област на общественото здраве. Всъщност от постоянната практика на Съда следва, че за да се прецени дали държава членка спазва принципа на пропорционалност в тази област, следва да се държи сметка за обстоятелството, че здравето и животът на хората се нареждат на първо място сред защитените от Договора за функционирането на ЕС ценности и интереси и държавите членки трябва да решат до какво равнище възнамеряват да осигурят закрилата на общественото здраве и по какъв начин да се достигне това равнище. Тъй като това равнище може да бъде различно в различните държави членки, на последните следва да се признае свобода на преценка (вж. решение от 8 юни 2017 г., Medisanus,
C‑296/15
,
EU:C:2017:431
, т.
и цитираната съдебна практика).
В този контекст следва да се отбележи също, че както е припомнено в точка 11 от Препоръките на Съда към националните юрисдикции относно отправянето на преюдициални запитвания (
ОВ C 257, 2018 г., стр. 1
), въпреки че за произнасянето си Съдът непременно взима предвид правната и фактическа обстановка по спора в главното производство, така както е определена от запитващата юрисдикция в преюдициалното ѝ запитване, той самият не прилага правото на Съюза към този спор. Когато се произнася по тълкуването или валидността на правото на Съюза, Съдът се старае да даде отговор, полезен за решаването на спора в главното производство, но запитващата юрисдикция е тази, която трябва да направи конкретните изводи от отговора. Ето защо даденото от Съда тълкуване обикновено е абстрактно.
В настоящия случай запитващата юрисдикция следва, с оглед на изложените по-горе аспекти на тълкуване, да прецени конкретно дали разглежданите по главното производство технически спецификации са съобразени с принципите на равно третиране и на пропорционалност.
С оглед на всички изложени дотук съображения на поставения въпрос следва да се отговори, че членове 18 и 42 от Директива 2014/24 трябва да се тълкуват в смисъл, че не задължават възлагащия орган при изготвянето на техническите спецификации на покана за представяне на оферти, предмет на която е придобиването на медицински изделия, по принцип да отдава предимство или на важността на индивидуалните характеристики на медицинските уреди, или на важността на резултата от функционирането на тези уреди, а изискват техническите спецификации, разглеждани като цяло, да зачитат принципите на равно третиране и на пропорционалност. Запитващата юрисдикция следва да провери дали в спора, поставен за разглеждане пред нея, процесните технически спецификации отговарят на тези изисквания.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (девети състав) реши:

Членове 18 и 42 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не задължават възлагащия орган при изготвянето на техническите спецификации на покана за представяне на оферти, предмет на която е придобиването на медицински изделия, по принцип да отдава предимство или на важността на индивидуалните характеристики на медицинските уреди, или на важността на резултата от функционирането на тези уреди, а изискват техническите спецификации, разглеждани като цяло, да зачитат принципите на равно третиране и на пропорционалност. Запитващата юрисдикция следва да провери дали в спора, поставен за разглеждане пред нея, процесните технически спецификации отговарят на тези изисквания.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: литовски.