CELEX: 62021TJ0293
Európai uniós védjegy
Megszűnés megállapítása iránti eljárás
UM európai uniós szóvédjegy
A védjegy tényleges használata
A jogosult engedélyével történő használat
A védjegy lajstromozott alakban történő használata
A 207/2009/EK rendelet 51. cikke (1) bekezdésének a) pontja (jelenleg az (EU) 2017/1001 rendelet 58. cikke (1) bekezdésének a) pontja)
A védjegyjogosult képviselete
A használatnak az előírt határidőn belül benyújtott bizonyítékai

[omissis]
A felek kérelmei
A felperes lényegében azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott határozatot és a törlési osztály 2019. augusztus 6‑i határozatát annyiban, amennyiben a megszűnés megállapítása iránti kérelmet a fenti 11. pontban említett szolgáltatások tekintetében elutasították;
–
teljes egészében adjon helyt a megszűnés megállapítása iránti kérelemnek;
–
az EUIPO‑t kötelezze a költségek viselésére.
Az EUIPO és a beavatkozó azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
utasítsa el a keresetet;
–
a felperest kötelezze a költségek viselésére.
A jogkérdésről
[omissis]
A HUMJC orvosi rendelő észrevételeinek a törlési osztályhoz történő késedelmes benyújtására alapított második jogalapról
[omissis]
E tekintetben az ítélkezési gyakorlatból az következik, hogy az EUIPO vizsgálati iránymutatásai, jóllehet nem bírnak kötelező erővel, az EUIPO védjegyekre vonatkozó gyakorlatának referenciaforrását jelentik (2015. szeptember 18‑iFederación Nacional de Cafeteros de Colombia kontra OHIM – Hautrive [COLOMBIANO HOUSE] ítélet,
T‑387/13
, nem tették közzé,
EU:T:2015:647
,
45.
pont).
Ezen iránymutatások azon eljárás kodifikációjának tekinthetők, amelynek alkalmazását az EUIPO saját maga vállalja, tehát, amennyiben megfelelnek a magasabb rendű jogi rendelkezéseknek, az EUIPO önkorlátozását valósítják meg, mivel az EUIPO számára a saját maga által kikötött szabályok betartását írják elő (lásd: 2015. szeptember 18‑iCOLOMBIANO HOUSE ítélet,
T‑387/13
, nem tették közzé,
EU:T:2015:647
,
46.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ennek pontosítását követően meg kell jegyezni, hogy az EUIPO vizsgálati iránymutatásainak 4.3. pontja előírja, hogy amennyiben a meghosszabbítható határidő meghosszabbítása iránti kérelmet az említett határidő lejárta előtt nyújtják be, és annak nem adnak helyt, az érintett félnek legalább egy napot kell biztosítani a határidő betartására, még akkor is, ha a meghosszabbítás iránti kérelem a határidő lejárta előtti utolsó napon érkezik. Az EUIPO‑iránymutatások 4.3. pontja hatékony érvényesülésének megőrzése érdekében meg kell állapítani, hogy az új határidőt attól az időponttól kell biztosítani, amikor az EUIPO valamely határidő meghosszabbítása iránti kérelemmel megkeresett szervezeti egysége közli a válaszát.
Márpedig a jelen ügyben először is az a határidő, amelynek meghosszabbítását a HUMJC orvosi rendelő másodszor kérte, meghosszabbítható határidő. Az EUIPO‑iránymutatások 4.3. pontjának megfelelően ugyanis az ugyanezen határidő meghosszabbítása iránti második kérelmet el kell utasítani, kivéve ha az e kérelmet előterjesztő fél kifejti és megindokolja azon „kivételes körülményeket”, amelyek megakadályozták abban, hogy a két előző határidő (vagyis az eredeti határidő és az első meghosszabbítás) alatt megtehesse a megkövetelt lépéseket, és amelyek továbbra is akadályozzák a kérelmezőt ezek megtételében, és így további határidőt tesznek szükségessé.
Másodszor, az iratokból kitűnik, hogy a vitatott védjegy használatára vonatkozó bizonyítékok benyújtására nyitva álló határidő meghosszabbítása iránti második kérelmet a HUMJC orvosi rendelő az említett határidő lejárta előtti utolsó napon terjesztette elő.
Harmadszor, a felperes, aki beadványaiban maga hivatkozik az EUIPO‑iránymutatások 4.3. pontjára, egyáltalán nem állítja, hogy az ellentétes lenne egy magasabb szintű jogi rendelkezéssel. Egyébiránt nem tűnik úgy, hogy a határidő meghosszabbítása iránti, a határidő utolsó napján benyújtott kérelmet követően – lényegében méltányossági okokból – legalább egy nap további határidő biztosítása sérti e rendelkezést.
Ennélfogva, anélkül hogy szükséges lenne a törlési osztály 2018. január 15‑i válasza indokainak megalapozottságáról határozni, elegendő megállapítani, hogy a törlési osztály a vitatott védjegy használatára vonatkozó bizonyítékok benyújtására nyitva álló határidő meghosszabbítása iránti második kérelemre válaszul nem szorítkozhatott volna e kérelem elutasítására, hanem az EUIPO vizsgálati iránymutatásainak megfelelően, ahogyan azt tette, a válasza közlésének napjától kezdődően további határidőt kellett volna biztosítania. Következésképpen, mivel a vitatott bizonyítékokat egyrészt a vitatott védjegy használatára vonatkozó bizonyítékok benyújtására nyitva álló határidő meghosszabbítása iránti második kérelem benyújtása, másrészt pedig a törlési osztály 2018. január 15‑i válasza között nyújtották be, e bizonyítékokat semmiképpen nem lehetett késedelmesen benyújtottnak tekinteni. Ennélfogva sem a törlési osztály, sem a fellebbezési tanács nem követett el hibát, amikor a vitatott védjegy használatának vizsgálata céljából figyelembe vette az említett bizonyítékokat.
[omissis]

A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (hatodik tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A Törvényszék a keresetet elutasítja.

2)
A Törvényszék Ulrike Muschawecket kötelezi a költségek viselésére.

Marcoulli
Schwarcz
Iliopoulos
Kihirdetve Luxembourgban, a 2022. június 8‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: német.