CELEX: 62015TJ0529
Ochranná známka Evropské unie
Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie START UP INITIATIVE
Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu
Nedostatek rozlišovací způsobilosti
Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009
Povinnost uvést odůvodnění
Článek 75 nařízení č. 207/2009

Skutečnosti předcházející sporu
Dne 19. června 2014 podala žalobkyně, společnost Intesa Sanpaolo SpA, u Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) přihlášku ochranné známky Evropské unie na základě nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie (
Úř. věst. 2009, L 78, s. 1
).
Ochrannou známkou, jejíž zápis byl požadován, je následující obrazové označení:
Výrobky, pro které byl zápis požadován, náležejí do tříd 35, 36, 41 a 42 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a pro každou z těchto tříd v podstatě odpovídají zejména následujícímu popisu:
—
třída 35: služby v oblasti reklamy, obchodního vedení podniků a podnikového poradenství;
—
třída 36: finanční služby, oceňování a odhady, služby týkající se nemovitostí, pojišťovací a investiční služby;
—
třída 41: služby týkající se školení a vzdělávání, jakož i sportovních a kulturních činností;
—
třída 42: vědecké, technologické a analytické služby a služby průmyslového výzkumu, služby koncepce a rozvoje počítačů a počítačových programů.
Rozhodnutím ze dne 12. září 2014 průzkumový referent přihlášku k zápisu, pokud jde o služby uvedené v bodě 3 výše, na základě čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 zamítl.
Dne 30. října 2014 podala žalobkyně u EUIPO odvolání na základě článků 58 až 64 nařízení č. 207/2009.
Rozhodnutím ze dne 29. června 2015 (dále jen „napadené rozhodnutí“) první odvolací senát EUIPO odvolání zamítl. Odvolací senát konkrétně zápis přihlášené ochranné známky zamítl z důvodu, že výraz „start up initiative“ nemá žádnou rozlišovací způsobilost, pokud jde o předmětné služby, a že skutečnost, že se v přihlášené ochranné známce vyskytuje prvek z komiksu, nestačí k tomu, aby byla ochranné známce jako celku přiznána rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.
Návrhová žádání účastníků řízení
Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
—
„určil, že byl porušen a nesprávně uplatněn čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2, jakož i článek 75 nařízení č. 207/2009“;
—
zrušil napadené rozhodnutí;
—
uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
EUIPO navrhuje, aby Tribunál:
—
zamítl žalobu;
—
uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.
Právní otázky
Úvodní poznámky k prvnímu bodu návrhových žádání žalobkyně
EUIPO uvedl, že cílem žaloby nemůže být vydání určovacího rozsudku a že návrhová žádání žalobkyně směřující k tomu, aby Tribunál prohlásil, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2, jakož i článkem 75 nařízení č. 207/2009, je třeba chápat tak, že směřují ke zrušení napadeného rozhodnutí.
Žalobkyně na jednání potvrdila, že první bod jejích návrhových žádání není nezávislý na druhém, v němž navrhla zrušení napadeného rozhodnutí.
S ohledem na toto upřesnění je třeba konstatovat, že první bod návrhových žádání v podstatě splývá s druhým bodem návrhových žádání, který směřuje ke zrušení napadeného rozhodnutí. Není tedy namístě rozhodovat o tomto prvním bodu návrhových žádání ani se
a

fortiori
vyjadřovat k jeho přípustnosti.
K věci samé
Na podporu žaloby žalobkyně uplatňuje dva důvody, přičemž první vychází z porušení článku 75 řízení č. 207/2009 a druhý z porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) téhož nařízení.
K prvnímu žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení článku 75 nařízení č. 207/2009
Žalobkyně uvádí, že odvolací senát nesplnil svou povinnost uvést odůvodnění.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že na základě čl. 75 první věty nařízení č. 207/2009 musí být rozhodnutí EUIPO odůvodněna. Podle judikatury má tato povinnost tentýž rozsah jako povinnost zakotvená v čl. 296 druhém pododstavci SFEU a jejím cílem je umožnit jednak zúčastněným osobám seznámit se s důvody, pro které bylo opatření přijato za účelem obrany jejich práv, a jednak soudu Evropské unie vykonat svůj přezkum legality rozhodnutí [viz rozsudek ze dne 6. září 2012, Storck v. OHIM,
C‑96/11 P
, nezveřejněný,
EU:C:2012:537
, bod
a citovaná judikatura, a rozsudek ze dne 9. července 2008, Reber v. OHIM – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart),
T‑304/06
,
EU:T:2008:268
, bod
a citovaná judikatura].
Z judikatury Soudního dvora vyplývá, že přezkum důvodů pro zamítnutí namítaných proti přihlášce ochranné známky se musí týkat každého z výrobků nebo služeb, pro které je zápis ochranné známky požadován (viz rozsudek ze dne 17. října 2013, Isdin v. Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, bod
a citovaná judikatura).
Soudní dvůr připustil, že pokud je pro určitou kategorii nebo skupinu výrobků nebo služeb namítán týž důvod pro zamítnutí, může být odůvodnění souhrnné pro všechny dotčené výrobky nebo služby (viz rozsudek ze dne 17. října 2013, Isdin v. Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, bod
a citovaná judikatura).
Taková možnost se nicméně vztahuje pouze na výrobky a služby, které mezi sebou mají dostatečně přímou a konkrétní spojitost tak, aby tvořily dostatečně stejnorodou kategorii nebo skupinu výrobků či služeb. Pouhá skutečnost, že dotčené výrobky nebo služby spadají do stejné třídy ve smyslu Niceské dohody, není pro závěr o takové stejnorodosti dostatečná, neboť tyto třídy často obsahují velkou škálu výrobků nebo služeb, které mezi sebou nutně nemají takovou dostatečně přímou a konkrétní spojitost (viz rozsudek ze dne 17. října 2013, Isdin v. Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, bod
a citovaná judikatura).
Stejnorodost výrobků nebo služeb ve smyslu judikatury uvedené v bodě 17 výše se posuzuje s ohledem na konkrétní důvod pro zamítnutí namítaný proti dotčené přihlášce ochranné známky (v tomto smyslu viz usnesení ze dne 11. prosince 2014, FTI Touristik v. OHIM,
C‑253/14 P
, nezveřejněné,
EU:C:2014:2445
, bod
) a je možné provést souhrnné odůvodnění pro výrobky a služby, které mezi sebou mají dostatečně přímou a konkrétní spojitost, takže tvoří dostatečně stejnorodou kategorii, což umožní, že všechny skutkové a právní úvahy, které tvoří odůvodnění dotčeného rozhodnutí, dostatečně objasní úvahy sledované pro každý z výrobků a služeb této kategorie a mohou být použity bez rozdílu na každý z těchto výrobků a služeb [rozsudek ze dne 2. dubna 2009, Zuffa v. OHIM (ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP),
T‑118/06
,
EU:T:2009:100
, bod
].
Žalobkyně v projednávané věci tvrdí, že odvolací senát provedl „útržkovitou a stručnou“ analýzu, pokud jde o každou ze služeb, kterých se týká přihlášená ochranná známka.
Pokud jde o služby náležející do třídy 35, poskytnuté odůvodnění není podle ní použitelné na jiné služby, než je vyhotovování reklamních textů. Poskytovatelé některé ze služeb uvedené třídy v zásadě neposkytují podnikům, které jsou ve fázi zahájení činnosti. Tak je tomu podle ní v případě takových služeb, jako je obchodní management pro sportovce nebo zajišťování předplatného novin a časopisů pro třetí osoby, které nelze považovat za služby určené pro začínající podniky.
Pokud jde o služby náležející do třídy 36, odvolací senát podle ní nevysvětlil spojitost, která může existovat například mezi takovými službami, jako jsou jednak úschovní služby, úschova v bezpečnostních schránkách, sbírky a celní kanceláře, a jednak iniciativami určenými podnikům, které zahajují svou činnost.
Pokud jde o služby náležející do třídy 41, odůvodnění není dostatečné, neboť podle žalobkyně tyto služby, které zahrnují zejména pořádání soutěží krásy, nejsou stejnorodé.
Pokud jde o služby náležející do třídy 42, odůvodnění napadeného rozhodnutí se podle ní nemůže použít na takové služby, jako je podmořský výzkum, geologický průzkum a zkoušení textilu, které nikterak nesouvisejí s takovými službami, jako jsou vědecké a technologické služby, analytické služby a služby průmyslového výzkumu, koncepce a rozvoje. Kromě toho důvod, podle něhož se začínající podniky zakládají v odvětvích inovativních z technologického hlediska, je v rozporu s důvodem, podle něhož se služby náležející do třídy 41 vztahují na činnosti zábavy a rekreace.
EUIPO argumentaci žalobkyně zpochybňuje. Má za to, že tento důvod není opodstatněný hlavně vzhledem k tomu, že všechny služby, kterých se týká přihláška ochranné známky, mohou být poskytovány začínajícím podnikům nebo je tyto podniky mohou poskytovat.
V tomto ohledu, pokud jde o třídu 35, služby náležející do této třídy, kterých se týká přihláška ochranné známky, jsou následující: „Reklama, vedení obchodních podniků, obchodní správa, kancelářské práce, vylepování plakátů a venkovní reklama, pronájem prodejních automatů, pronájem reklamního času ve všech komunikačních prostředcích, agentury obchodních informací, reklamní agentury, služby agentur dovoz-vývoz, aktualizování reklamních materiálů, komerční správa licencí na výrobky a služby ostatních, analýza nákladů, pomoc při řízení průmyslových či obchodních podniků, profesionální obchodní nebo podnikatelské poradenství, poradenství při vedení podniků, personální poradenství, účetnictví, aranžování výkladů, rozšiřování oznámení, distribuce vzorků zboží, předvádění zboží, správa věcí živě vystupujících umělců, rozšiřování reklamních materiálů zákazníkům (letáky, prospekty, tisky, vzorky), sestavování statistiky, fakturace, správa hotelů, obchodní management pro sportovce, vedení kartoték v počítači, obchodní nebo podnikatelské informace, komerční informace a rady pro spotřebitele (spotřebitelská poradna), obchodní nebo podnikatelský průzkum, služby v oblasti grafické úpravy pro reklamní účely, pronájem reklamních ploch, marketing, pronájem fotokopírovacích strojů, pronájem kancelářských strojů a zařízení, pronájem reklamních materiálů, pořádání veletrhů pro obchodní a reklamní účely, organizování výstav pro obchodní a reklamní účely, organizace módních přehlídek pro reklamní účely, posuzování organizace podniků (obchodní analýza), příprava mezd a výplatních listin, prezentace výrobků v komunikačních médiích pro účely maloobchodu, hospodářské (ekonomické) prognózy, produkce (výroba) reklamních filmů, pomoc při řízení obchodní činnosti, obchodní reklama pro třetí osoby, vydávání, zveřejňování, oznámení, vyhlášení, publikování reklamních textů, reklama on line v počítačové síti, inzerce poštou, reklamní pošta, rozhlasová reklama, televizní reklama, shromažďování dat v centrální kartotéce, poskytování obchodních nebo podnikatelských informací, nábor zaměstnanců, psaní reklamních textů, služby styky s veřejností, vyhledávání sponzorů, vyhledávání dat v počítačových souborech pro třetí osoby, průzkum trhu, obchodní průzkum, kopírování nebo rozmnožování dokumentů, psychologické testování pro výběr zaměstnanců, zajišťování předplatného novin a časopisů pro třetí osoby, zajišťování předplatného telekomunikačních služeb pro ostatní, dodavatelské služby pro třetí osoby (nákup výrobků a služeb pro jiné podniky), služby v oblasti srovnávání cen, poradenské služby v oblasti obchodní organizace a managementu, poradenství v obchodní činnosti, řízení (poradenské služby obchodní nebo podnikatelské), psaní na stroji, fotokopírování, předvádění (služby modelek) pro reklamní účely a podporu prodeje, výstřižková služba na zprávy, služby poskytované v souvislosti se stěhováním podniků, telefonní služby (vzkazy) pro nepřítomné, sekretářské služby, těsnopis, stenografie, subdodavatelské služby (obchodní pomoc), telemarketingové služby, systemizace informací do počítačových databází, průzkum veřejného mínění, příprava a vyhotovení daňového přiznání, sestavování výpisů z účtů, oceňování obchodních podniků, marketingové studie, převod úřední komunikace, administrativní zpracování nákupních objednávek, zpracování textů, pracovní úřady (zprostředkovatelny práce), dražby, služby účetního ověřování“.
V bodě 20 napadeného rozhodnutí odvolací senát uvedl, že pokud jde o všechny tyto služby, bude přihlášená ochranná známka chápána tak, že ukazuje příjemci služeb, že v oblastech zejména reklamy, obchodního vedení podniků a podnikového poradenství odpovídají uvedené služby zvláště vhodným způsobem požadavkům začínajících podniků. Odvolací senát upřesnil, že přihlášená ochranná známka označuje příjemce služby, a sice začínající podnik, a způsob konkrétní pomoci posledně uvedenému podniku prostřednictvím vytvoření strategií v různých odvětvích uvedených v seznamu služeb náležejících do třídy 35. Odvolací senát jako příklad uvedl vyhotovování reklamních textů a uvedl, že přihlášená ochranná známka informuje veřejnost o tom, že služba představuje činnost, kterou poskytovatel dává k dispozici začínajícímu podniku.
Odvolací senát tak napadené rozhodnutí odůvodnil právně dostačujícím způsobem, pokud jde o služby náležející do třídy 35.
Za okolností projednávané věci totiž odůvodnění mohlo být souhrnné s ohledem na dotčené služby, které spadají do oblastí zejména reklamy, vedení podniků a podnikového poradenství. Tyto služby mohou zajímat začínající podniky v rozsahu, v němž – jak odvolací senát správně uvedl v bodě 21 napadeného rozhodnutí – založení nového podniku může vyžadovat vytvoření projektu podniku, nástin reklamní kampaně, obchodní poradenství, výběr zaměstnanců, pronájem kancelářského vybavení, služby psaní na stroji, průzkumy trhů a každou z ostatních služeb uvedených ve třídě 35. Skutečnost, že v této třídě jsou uvedeny rovněž takové služby, jako je obchodní management pro sportovce nebo zajišťování předplatného novin a časopisů pro třetí osoby, toto posouzení neumožňuje zpochybnit. Obchodní management pro třetí osoby, a konkrétně pro sportovce, může být službou určenou pro začínající podnik, zejména v případě, kdy tento podnik svou činnost vykonává ve sportovní oblasti. Dále pak zajišťování předplatného novin a časopisů pro třetí osoby může rovněž zajímat začínající podniky, jelikož je dost dobře možné, že v rámci svých činností budou potřebovat taková předplatná sjednat.
Odvolací senát tedy mohl napadené rozhodnutí odůvodnit, jak to učinil v bodech 20 a 21 tohoto rozhodnutí, aniž by musel poskytnout bližší upřesnění. Toto odůvodnění totiž mohlo být použito na všechny služby náležející do třídy 35, kterých se týká přihláška ochranné známky, nehledě na jejich rozlišnost.
Pokud jde o třídu 36, služby náležející do této třídy, kterých se týká přihláška ochranné známky, odpovídají následujícím službám: „Pojišťovací služby, finanční služby, peněžní služby, záležitosti týkající se nemovitostí, bankovní služby, pronájem bytů, pronájem farem, úvěrové banky, ubytovací kanceláře, kanceláře pro inkasování pohledávek, celní kanceláře, služby realitních makléřů, správa nemovitostí, vedení nájemních, činžovních domů, finanční řízení, finanční analýza, úrazové pojištění, uzavírání pojištění proti požáru, nemocenské pojištění, pojištění při námořní přepravě, životní pojištění, zprostředkování, dobročinné sbírky, poradenství v oblasti pojištění, finanční poradenství, fondy, úschova cenností, úschovní služby, úschova v bezpečnostních schránkách, vydávání cestovních šeků, vydávání cenin, vydávání kreditních karet, jednatelství, záruky, garance, kauce, ručení, přímá banka, finanční informace, informace o pojištění, zprostředkování emisních povolenek (karbon kreditů), investiční fondy, organizace pronájmu majetku, financování koupě na splátky, pronajímání kanceláří, zprostředkování pojištění, zprostředkování nemovitostí, burzovní makléřství, směnné operace cizích měn, clearing (zúčtování vzájemných pohledávek a závazků – bezhotovostní operace), platby na splátky, daňové odhady, zapůjčení cenných papírů, půjčky (financování), zapůjčení cenných papírů, které jsou kótované na burze, sbírky, inkasování nájemného, pojistně-technické služby (statistika), služby týkající se karet, služby týkající se úvěrových karet, spořitelny, finanční služby, penzijní fondy, služby likvidace podniků (finanční záležitosti), vyplácení důchodů, hypotéky (poskytování půjček), správa, finanční sponzorování, finanční odhady nebo oceňování lesního dřeva (nepokáceného – na stojato), oceňování nemovitostí, oceňování známek, oceňování šperků, oceňování uměleckých děl, oceňování starožitností, oceňování numismatických sbírek, finanční oceňování (pojištění, bankovnictví, nemovitosti), odhady (cen oprav) (finanční oceňování), finanční oceňování vlny, platební převody vykonávané elektronicky, ověřování šeků“.
Odvolací senát v bodě 23 napadeného rozhodnutí uvedl, že začínající podnik potřebuje financování, oceňování a odhady, služby týkající se nemovitostí, pojišťovací služby, investiční služby a všechny ostatní služby, které žalobkyně uvedla ve své přihlášce ochranné známky, pokud jde o třídu 36. Žalobkyně upřesnila, že jde o služby určené pro podnikatelskou oblast obecně a
a

fortiori
pro nedávno založené podniky, které vsadily na nové technologie, a jsou tedy z finančního hlediska slabší či zranitelnější.
Odvolací senát tak napadené rozhodnutí odůvodnil právně dostačujícím způsobem, pokud jde o služby náležející do třídy 36, kterých se týká přihlášená ochranná známka.
Tyto služby totiž mezi sebou mají dostatečně přímou a konkrétní spojitost, jelikož jak odvolací senát upřesnil v bodě 24 napadeného rozhodnutí, každá z těchto služeb „může spadat pod koncept iniciativy, který [žalobkyně] použije ve prospěch začínajících podniků“. Skutečnosti uvedené žalobkyní neumožňují vyloučit, že by takové služby, jako jsou úschovní služby, úschova v bezpečnostních schránkách, sbírky a celní kanceláře mohly zajímat nedávno založené podniky, stejně jako například finanční služby, oceňování a odhady, služby týkající se nemovitostí a pojišťovací či investiční služby.
Pokud jde o třídu 41, služby náležející do této třídy, kterých se týká přihláška ochranné známky, odpovídají následujícím službám: „Vyučování, školení, zábava, sportovní a kulturní činnosti, školství, cvičení zvířat, pronájem filmových promítacích přístrojů a příslušenství, pronájem dekorací, pronájem divadelních dekorací, pronajímání tenisových dvorců, pronájem kinematografických filmů, pronájem audio nahrávek, pronájem rozhlasových a televizních přijímačů, koučink (školení), služby kempinků, cirkusy, služby skládání hudby, kurzy fitness, měření času při sportovních disciplínách, tělesná výchova, rozhlasová zábava, televizní zábava, dabing, náboženská výchova, praktický výcvik, provozování sportovních zařízení, provozování golfových hřišť, poskytování on-line elektronických publikací (bez možnosti stažení), fotografické snímky, provozování heren s elektronickými přístroji, zábavní parky, hraní o peníze, informace o možnostech zábavy, informace o výchově a vzdělávání, informace o možnostech zábavy, gymnastický výcvik, dálkové studium, tlumočení do znakové řeči, služby v oblasti grafické úpravy, jiné než pro reklamní účely, noční kluby, pronájem video pásek, poskytování služeb karaoke, fotografování na mikrofilm, výroba rozhlasových a televizních programů, střih videopásků, půjčování audio zařízení, pronajímání osvětlovacích zařízení pro divadla nebo televizní studia, pronájem herních zařízení, pronájem materiálu pro potápění se zadrženým dechem, půjčování sportovního nářadí, s výjimkou dopravních prostředků, pronájem hraček, pronájem sportovních hřišť, pronájem video-rekordérů, pronájem zařízení stadiónů, půjčování videokamer, organizování plesů, organizování sportovních soutěží, pořádání soutěží krásy, organizování vzdělávacích a zábavných soutěží, organizování kulturních nebo vzdělávacích výstav, pořádání loterií, organizace módních přehlídek pro zábavu, organizování představení (manažerské služby), organizace a pořádání koncertů, organizování a vedení konferencí, organizování a vedení kongresů, organizování a vedení kolokvií, organizování a vedení seminářů, organizování a vedení sympozií, pořádání a řízení pracovních setkání (školení), poradenství pro volbu povolání, internátní školy, organizování a plánování večírků, předprodej vstupenek, služby knihovny, filmová produkce, jiná než reklamní, produkce filmů na videopáskách, hudební produkce, výroba divadelních nebo jiných představení, filmová projekce, zkoušení, přezkoušení, vydávání knih, zveřejňování textů kromě reklamních, vydávání elektronických knih a časopisů on-line, elektronické publikování, živé představení, divadelní představení, psaní scénářů, psaní textů (jiných než reklamních), nahrávání videopásek, obrazové zpravodajství, profesní rekvalifikace, koncertní síně, sály, dětské jesle a školky, modelingové služby pro umělce, služby pojízdných knihoven, služby v oblasti prodeje vstupenek (zábava), kaligrafické služby, služby prázdninových táborů (zábava), provozování kasin, kluby zdraví (služby) (zdravotní a kondiční cvičení), výchovně-zábavné klubové služby, zpravodajství, služby diskžokejů, diskotéky (služby), služby pro oddech a rekreaci, provozování zoologických zahrad, provozování her on-line z počítačové sítě, tlumočnické služby, provozování muzeí, služby poskytované orchestry, služby osobního trenéra (fitness trénink), služby nahrávacího studia, překladatelství a tlumočení, služby v oblasti estrád, titulky, filmová studia“.
Je třeba uvést, že odvolací senát všechny tyto služby seskupil do tří kategorií a pro každou z uvedených kategorií uvedl podrobné odůvodnění.
Odvolací senát v bodech 26 až 28 napadeného rozhodnutí rozlišil tři skupiny služeb, a sice skupinu služeb týkajících se školení a vzdělávání, skupinu služeb týkajících se sportovních a kulturních činností a skupinu služeb týkajících se činností zábavy a rekreace a ostatních služeb.
V bodě 26 napadeného rozhodnutí odvolací senát uvedl, že pokud jde o služby týkající se školení a vzdělávání, výraz obsažený v přihlášené ochranné známce označuje předmět služeb, a sice „školení a obdobné služby jsou určeny pro iniciativy sloužící k podpoře zakládání začínajících podniků“. V bodě 27 napadeného rozhodnutí odvolací senát vysvětlil, že pokud jde o služby týkající se sportovních a kulturních činností, je přihlášená ochranná známka vnímána jako označení toho, že tyto činnosti představují materializaci iniciativ ve prospěch nedávno založených podniků, a nikoli jako označení původu služby nebo činnosti konkrétního podniku. Odvolací senát z toho vyvodil, že pokud jde o tyto služby, přihlášená ochranná známka plní pouze informativní funkci. V bodě 28 napadeného rozhodnutí odvolací senát upřesnil, že se tytéž úvahy použijí na činnosti zábavy a rekreace a na ostatní služby, v souvislosti s nimiž přihlášená ochranná známka veřejnost informuje pouze o tom, že jde o služby a činnosti, které jsou součástí iniciativy realizované začínajícím podnikem.
Odůvodnění poskytnuté odvolacím senátem je tak dostačující a žalobkyně neuvádí argumenty, které by mohly prokázat, že kategorie služeb, které uvedl odvolací senát, nejsou určeny správně. Kromě toho je třeba upřesnit, že pořádání soutěží krásy, které zdůraznila žalobkyně, může zcela dobře spadat do třetí skupiny služeb identifikované odvolacím senátem, která obsahuje zejména činnosti zábavy a rekreace.
Pokud jde o třídu 42, služby náležející do této třídy, kterých se týká přihláška ochranné známky, odpovídají následujícím službám: „Vědecké a technologické služby, jakož i s nimi související služby výzkumu a koncepce, analytické služby a služby průmyslového výzkumu, koncepce a rozvoje počítačů a softwaru, pronájem počítačů, aktualizace počítačových programů, zeměměřičství, projektování, chemické analýzy, grafologie, analýza vody, počítačové systémové analýzy, architektura, ověřování pravosti uměleckých děl, zkoušky materiálu, architektonické poradenství, konzultace v oblasti úspor energie, konzultace v oblasti počítačového softwaru, poradenství v oblasti navrhování a vývoje počítačového hardware, kontrola ropných věží, kontrola kvality, technické kontroly vozidel, převod (konverze) dat a počítačových programů (ne fyzický), přenos dat nebo dokumentů z fyzických nosičů na elektronické nosiče, tvorba a správa webových stránek pro třetí osoby, výzdoba interiérů, digitalizace dokumentů (skenování), průmyslový design, kopírování počítačových programů, torba software, průzkum ropných polí, geologický průzkum, podmořský výzkum, poskytování vědeckých informací, rad a konzultací ve vztahu k uhlíkovým kompenzacím, poskytování vyhledávačů pro internet, inženýrské práce, vytvoření umělého deště, instalace počítačových programů, pronájem software, údržba počítačových programů, dálkové sledování počítačových systémů, pronájem webových serverů, hosting webových stránek, expertizy, plánování městské výstavby, tvorba informačních systémů, počítačové programování, zkoušení textilu, obnova počítačových dat (regenerace), ropný průzkum, vývoj a výzkum nových výrobků pro jiné, geologický průzkum, biologický výzkum, geologický výzkum, bakteriologický výzkum, výzkum v oblasti chemie, výzkum v oblasti kosmetiky, fyzikální výzkum, výzkum v oblasti ochrany životního prostředí, výzkum v oboru strojírenství, technický průzkum, analýzy těžby ropných polí, předpověď počasí, služby v oblasti chemie, grafický design, obalový design, oděvní návrhářství, laboratorní (vědecké) služby, služby v oblasti ochrany proti počítačovým virům, navrhování (průmyslový design), studie technických projektů, kalibrování (měření), hodnocení kvality vlny, hodnocení kvality dřeva na stojato“.
V bodech 29 až 31 napadeného rozhodnutí odvolací senát uvedl, že všechny tyto služby jsou vědeckými, technologickými a analytickými službami a službami průmyslového výzkumu, koncepce a rozvoje počítačů a počítačových programů a službami, které jsou v italštině zařazeny v abecedním pořadí od pronájmu počítačů k hodnocení kvality dřeva přes vytváření umělého deště, kontrolu ropných věží a oděvní návrhářství. Podle odvolacího senátu je sdělení šířené přihlášenou ochrannou známkou pro takové služby a činnosti čistě informativním sdělením, že tyto služby jsou poskytovány a tyto činnosti jsou prováděny v rámci podnikatelských iniciativ, které se točí okolo začínajících podniků. Začínající podniky jsou zakládány v odvětvích inovativních z technologického hlediska, která odpovídají právě těm odvětvím, která jsou uvedena ve výčtu služeb třídy 42. Užívání ochranné známky přihlášené pro uvedené služby a činnosti podle něj neplní žádnou rozlišovací funkci. Podle odvolacího senátu se přihlášená ochranná známka omezuje na to, že informuje veřejnost nikoli o obchodním původu služeb a činností, ale o obchodním rámci, v němž jsou služby poskytovány a činnosti prováděny.
Je třeba mít za to, že odvolací senát tak napadené rozhodnutí odůvodnil právně dostačujícím způsobem, pokud jde o služby náležející do třídy 42. Tyto služby totiž mezi sebou mají dostatečně přímou a konkrétní spojitost s ohledem na skutečnost, že mohou všechny spadat do odvětví inovativních z technologického hlediska, v nichž jsou začínající podniky zakládány. Pokud jde o otázku, zda je tento důvod v rozporu s důvodem uváděným pro některé ze služeb náležejících do třídy 41, které odpovídají službám zábavy a rekreace, je třeba uvést, že pouhé konstatování odvolacího senátu v napadeném rozhodnutí, že začínající podniky jsou zakládány v takových technologicky inovativních odvětvích, jako jsou odvětví uvedená ve výčtu služeb náležejících do třídy 42, nelze vykládat v tom smyslu, že začínající podniky nejsou nikdy zakládány v takových jiných odvětvích, jako jsou odvětví, v nichž jsou poskytovány služby zábavy a rekreace náležející do třídy 41. Z toho vyplývá, že vytýkaná skutečnost vycházející z vnitřní rozpornosti odůvodnění není skutkově ani právně podložena, a musí být tedy odmítnuta.
Ze všeho předcházejícího vyplývá, že odvolací senát nepochybil, když služby, kterých se týká přihláška ochranné známky, seskupil do několika kategorií, a když pro každou z těchto kategorií přijal souhrnné odůvodnění. Je nutno ostatně dodat, že začínající podniky mohou působit v celé řadě oblastí, a mohou tedy využívat velmi rozmanitých služeb. To vede k tomu, že lze mít za to, že odůvodnění může být totožné pro různé služby, které mohou být určeny těmto začínajícím podnikům a které odpovídají činnostem ve prospěch začínajících podniků nebo které tyto podniky provádějí, nezávisle na skutečnosti, že uvedené služby nemusejí být nutně stejnorodé. Za těchto podmínek nebylo nezbytné totéž odůvodnění opakovat pro každou službu nebo každou kategorii služeb.
První žalobní důvod tedy musí být zamítnut jako neopodstatněný.
Ke druhému žalobnímu důvodu vycházejícímu z porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009
Žalobkyně tvrdí, že odvolací senát porušil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.
Žalobkyně napadené rozhodnutí zpochybňuje z důvodu, že v něm bylo uvedeno, že veřejnost, která anglicky nehovoří, výrazy „start up initiative“ pochopí, zatímco spotřebitel mimo anglicky hovořící země nebude s to pochopit smysl těchto výrazů a přihlášenou ochrannou známku bude vnímat jako označení složené ze zcela fantazijních výrazů.
Podle žalobkyně přihlášená ochranná známka nepostrádá rozlišovací způsobilost, pokud jde o služby uvedené v přihlášce ochranné známky, jelikož jde o kombinovanou ochrannou známku, tvořenou kombinací slovních a obrazových prvků, která jí přiznává rozlišovací způsobilost. Přihlášená ochranná známka se podle ní jeví jako fantazijní logo tvořené vyobrazením dvou slov „start“ a „initiative“, která se nacházejí na dvou řádcích a jsou „zarovnána doprava“. K tomuto vyobrazení je doplněna bublina z komiksu připomínající vyobrazení stylizovaných úst, která vyslovují slovo „up“. Podle ní byla učiněna originální volba tuto bublinu spojit se slovy „start“ a „initiative“, spíše než vyobrazit určitou osobu, což svědčí o výrazné rozlišovací způsobilosti přihlášené ochranné známky. Tato ochranná známka tak zůstane vryta do paměti spotřebitele a splní svou funkci označení poskytovaných služeb.
EUIPO argumentaci žalobkyně zpochybňuje.
Podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 se do rejstříku nezapíšou „ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost“.
Ochrannými známkami uvedenými v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 jsou ochranné známky, o kterých se má za to, že jsou nezpůsobilé vykonávat základní funkci ochranné známky, tedy identifikovat obchodní původ dotčeného výrobku nebo služby tak, aby spotřebitel, který získá výrobek nebo službu označené ochrannou známkou, mohl při dalším nabytí učinit stejnou volbu, pokud byla jeho zkušenost pozitivní, nebo jinou volbu, pokud byla tato zkušenost negativní [rozsudek ze dne 3. července 2003, Best Buy Concepts v. OHIM (BEST BUY),
T‑122/01
,
EU:T:2003:183
, bod
; rozsudek ze dne 21. ledna 2011, BSH v. OHIM (executive edition),
T‑310/08
, nezveřejněný,
EU:T:2011:16
, bod
, a rozsudek ze dne 23. ledna 2014, Novartis v. OHIM (CARE TO CARE),
T‑68/13
, nezveřejněný,
EU:T:2014:29
, bod
].
Z judikatury vyplývá, že k vyloučení použití absolutního důvodu pro zamítnutí zápisu stanoveného v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 postačuje minimální rozlišovací způsobilost [rozsudek ze dne 27. února 2002, Eurocool Logistik v. OHIM (EUROCOOL),
T‑34/00
,
EU:T:2002:41
, bod
, a rozsudek ze dne 23. ledna 2014, CARE TO CARE,
T‑68/13
, nezveřejněný,
EU:T:2014:29
, bod
].
Rozlišovací způsobilost musí být posuzována vzhledem k výrobkům nebo službám, pro které je zápis požadován, a také vzhledem k jejich vnímání relevantní veřejností, kterou tvoří průměrný spotřebitel uvedených výrobků nebo služeb (viz rozsudek ze dne 21. ledna 2010, Audi v. OHIM,
C‑398/08 P
,
EU:C:2010:29
, bod
a citovaná judikatura).
Nejprve je nutno konstatovat, že odvolací senát správně uvedl, aniž by mu v tomto ohledu žalobkyně odporovala, že relevantní veřejnost tvoří osoby, které mohou jako profesionálové či nikoli požadovat poskytnutí služeb v odvětvích reklamy, obchodu, financí, pojištění, reklamy na nemovitosti, vzdělávání, kultury, sportu, představení, vědeckého výzkumu, technologie, průmyslové koncepce, inženýrství a zvláště v odvětvích činnosti, kterých se týkají služby, na které se vztahuje přihláška ochranné známky.
Žalobkyně napadené rozhodnutí zpochybňuje z důvodu, že v něm bylo uvedeno, že veřejnost, která anglicky nehovoří, výrazy „start up initiative“ pochopí. Podle žalobkyně spotřebitel mimo anglicky hovořící země nebude s to pochopit smysl těchto výrazů a přihlášenou ochrannou známku bude vnímat jako označení složené ze zcela fantazijních výrazů.
V tomto ohledu měl odvolací senát v bodě 14 napadeného rozhodnutí za to, že v hospodářských odvětvích, kterých se týká přihláška ochranné známky, je používání angličtiny velmi rozšířené a že veřejnost, která v těchto odvětvích v rámci Unie působí, je s to číst a pochopit výrazy „start up initiative“, jakož i konkrétně identifikovat výrazy „start“ a „initiative“. Odvolací senát v bodě 16 napadeného rozhodnutí dodal, že výraz „start-up“ je v angličtině běžně používán k označení nově založených podniků a že anglické slovo „initiative“ znamená „iniciativa“. Anglicky nehovořící veřejnost oba tyto výrazy snadno pochopí, přičemž výraz „start-up“ je v Itálii součástí běžného jazyka a je zjevně spojován s obchodními iniciativami v odvětví nových technologií a internetu.
Takové posouzení není stiženo pochybením. Jak uvedl odvolací senát, výraz „start-up“ se v Itálii stal v dostatečné míře součástí běžného jazyka, jakož i v jiných členských státech, aby bylo možné mít za to, že jej část veřejnosti, byť anglicky nehovořící, pochopí. Kromě skutečnosti, že žalobkyně uplatnila příklady založené na velmi specifických kategoriích osob, neuvedla skutečnosti umožňující prokázat, že velká část relevantní veřejnosti nezná výraz „start-up“ a nemůže jej správně pochopit, ani to, že nemůže znát výraz „initiative“. Žalobkyně neprokázala ani to, že veřejnost, která zná výrazy „start-up“ a „initiative“, představuje zanedbatelnou část relevantní veřejnosti. V tomto ohledu je nutno připomenout, že k tomu, aby se na označení vztahoval zákaz uvedený v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, stačí, aby důvod pro zamítnutí zápisu existoval ve vztahu k nezanedbatelné části cílové veřejnosti, a že není nezbytné přezkoumávat, zda ostatní spotřebitelé tvořící součást relevantní veřejnosti toto označení rovněž znají [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 25. listopadu 2015, bd breyton-design v. OHIM (RACE GTP),
T‑520/14
, nezveřejněný,
EU:T:2015:884
, bod
a citovaná judikatura]. Kromě toho je nutno dodat, že podle čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009 se odst. 1 téhož článku použije, i když odpovídající důvod k zamítnutí existuje jen v části Unie.
Dále pak, pokud jde o otázku, zda přihlášené označení postrádá rozlišovací způsobilost, je třeba úvodem připomenout, že pokud jde o ochrannou známku tvořenou několika slovními a obrazovými prvky, může být případná rozlišovací způsobilost přezkoumána zčásti s ohledem na každý z jejích prvků, posuzovaný samostatně, ale musí v každém případě záviset na přezkumu celku, který tvoří. Samotná okolnost, že každý z těchto prvků, posuzovaný samostatně, postrádá rozlišovací způsobilost, totiž nevylučuje, že kombinace, kterou tvoří, může mít rozlišovací způsobilost (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 16. září 2004, SAT.1 v. OHIM,
C‑329/02 P
,
EU:C:2004:532
, bod
).
Odvolací senát měl za to, že prvek, který tvoří bublina z komiksu, představuje pouze malou část z označení jako celku a že ke globálnímu vzhledovému dojmu vyvolanému přihlášenou ochrannou známkou přispívá relativně marginálním způsobem. Odvolací senát dodal, že není prokázáno, že by veřejnost uvedený prvek vnímala jako bublinu z komiksu, která v zásadě pochází z úst osoby k předání sdělení. Odvolací senát měl za to, že v přihlášené ochranné známce není rozpoznatelná žádná osoba a že veřejnost tedy tvar, který obklopuje slovo „up“, nebude vnímat jako bublinu z komiksu, ale bude jej vnímat pouze jako fantazijní rámec. Veřejnost bude mít podle něj sklon k tomu číst výrazy „start-up“ a „initiative“ podle logické posloupnosti. Tato posloupnost vytvoří výraz, který má smysl, na rozdíl od výrazu „start initiative up“. Kromě toho skutečnost, že je slovo „up“ vloženo do bubliny komiksu a je napsáno bílým písmem na tmavém pozadí, nebrání tomu, aby veřejnost toto slovo po výrazu „start“ přečetla instinktivně, jelikož je výraz „start-up“ známým konceptem na rozdíl od výrazů „start initiative“.
Takové posouzení není stiženo pochybením.
Nejprve není zpochybnitelné, že výraz „start up initiative“ má vlastní smysl, který veřejnost rozpozná, čemuž tak není v případě výrazu „start initiative up“. Je málo pravděpodobné, že si veřejnost zapamatuje posledně uvedený výraz spíše než prvně uvedený výraz.
Kromě toho skutečnost, že jsou v označení použity techniky z komiksu, nestačí k tomu, aby mu byla přiznána rozlišovací způsobilost, jelikož jsou tyto techniky běžně užívány pro nejrůznější druhy sdělení a nosičů.
V projednávané věci je bublina pouze obrazovým prvkem, a to tím spíše, jak v podstatě uvedl odvolací senát, že se odchyluje od techniky nejběžněji užívané v komiksech k vizuálnímu znázornění slova, neboť v přihlášené ochranné známce se nevyskytuje jakákoli osoba nebo jakákoli jiná postava. Veřejnost tedy tvar, který obklopuje slovo „up“, nebude nutně vnímat jako bublinu z komiksu, ale bude jej vnímat spíše jako velmi jednoduchý rámec, který jako takový nemůže předat sdělení, které by si spotřebitelé mohli zapamatovat [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 12. září 2007, Cain Cellars v. OHIM (Vyobrazení pětiúhelníku),
T‑304/05
, nezveřejněný,
EU:T:2007:271
, body
a
a citovaná judikatura].
Konečně je nutno připomenout, že určitý slovní prvek je popisný a postrádá jakoukoli rozlišovací způsobilost, pokud alespoň v jednom ze svých potenciálních významů označuje vlastnost dotčených výrobků nebo služeb. Tak je tomu v případě, kdy spojitost vytvořená mezi obsahem tohoto prvku a dotčenými výrobky nebo službami je dostatečně konkrétní a přímá k prokázání, že tento prvek umožňuje u relevantní veřejnosti okamžitou identifikaci těchto výrobků nebo služeb [viz rozsudek ze dne 14. ledna 2016, International Gaming Projects v. OHIM (BIG BINGO),
T‑663/14
, nezveřejněný,
EU:T:2016:5
, bod
a citovaná judikatura].
Vzhledem k tomu, že si relevantní veřejnost přihlášenou ochrannou známku zapamatuje hlavně díky výrazům „start up initiative“, posouzení odvolacího senátu, co se týče neexistence rozlišovací způsobilosti přihlášené ochranné známky, musí být potvrzeno, pokud jde o jednotlivé služby, na které se uvedená ochranná známka vztahuje.
Pokud jde totiž zaprvé o služby náležející do třídy 35, přihlášená ochranná známka může být chápána jako označení příjemce těchto služeb, a sice že posledně uvedené služby zejména v oblastech reklamy, obchodního vedení podniků a podnikového poradenství vhodným způsobem odpovídají požadavkům začínajících podniků, jak správně uvedl odvolací senát v bodě 20 napadeného rozhodnutí.
Pokud jde zadruhé o služby náležející do třídy 36, přihlášená ochranná známka může být chápána jako označení příjemců těchto služeb, a sice začínajících podniků, a také toho, jakého druhu jsou iniciativy, které jsou jim dány k dispozici v odvětvích financí, pojištění a správy nemovitostí, jak rovněž správně uvedl odvolací senát v bodě 22 napadeného rozhodnutí.
Pokud jde zatřetí o služby náležející do třídy 41, přihlášená ochranná známka může označit předmět služeb, které se vztahují na všechny tři kategorie určené odvolacím senátem v bodech 26 až 28 napadeného rozhodnutí. Pokud jde o první kategorii, která se vztahuje na služby týkající se školení a vzdělávání, přihlášená ochranná známka tak může označovat služby sloužící k podpoře zakládání začínajících podniků. Pokud jde o druhou kategorii, která se vztahuje na služby týkající se sportovních a kulturních činností, může označovat materializaci iniciativ ve prospěch začínajících podniků. Pokud jde o třetí kategorii, která se týká činností zábavy a rekreace a ostatních služeb, může označit služby, které jsou součástí iniciativy realizované začínajícím podnikem.
Pokud jde začtvrté o služby náležející do třídy 42, která se vztahuje na vědecké, technologické a analytické služby a služby průmyslového výzkumu, koncepce a rozvoje počítačů a počítačových programů a služby jdoucí od pronájmu počítačů až k hodnocení kvality dřeva, vytváření umělého deště, kontrole ropných věží a oděvnímu návrhářství, přihlášená ochranná známka může být chápána, jak uvedl odvolací senát v bodech 29 a 30 napadeného rozhodnutí, tak, že znamená, že uvedené služby jsou poskytovány a dotčené činnosti jsou prováděny v rámci podnikatelských iniciativ, které se točí okolo začínajících podniků, přičemž je třeba upřesnit, že tyto podniky jsou zakládány v odvětvích inovativních z technologického hlediska.
S ohledem na všechno předcházející se odvolací senát nedopustil nesprávného posouzení, když dospěl k závěru, že přihlášená ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost. V důsledku tohoto je třeba druhý žalobní důvod zamítnout jako neopodstatněný, a tudíž žalobu zamítnout v plném rozsahu.
K nákladům řízení
Podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že EUIPO požadoval náhradu nákladů řízení a žalobkyně neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (první senát)
rozhodl takto:

1)
Žaloba se zamítá.

2)
Společnosti Intesa Sanpaolo SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

Kanninen
Pelikánová
Calvo-Sotelo Ibáñez-Martín
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 15. prosince 2016.
Podpisy
(
*1
) – Jednací jazyk: italština.