CELEX: 62014TJ0341
Spoločná zahraničná a bezpečnostná politika
Reštriktívne opatrenia prijaté s ohľadom na situáciu na Ukrajine
Zmrazenie finančných prostriedkov
Zoznam osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov
Zahrnutie mena žalobcu
Dôkaz o odôvodnenosti zápisu do zoznamu

Okolnosti predchádzajúce sporu
Žalobca Sergej Kljujev je brat Andrija Kljujeva, bývalého vedúceho kancelárie ukrajinského prezidenta.
Dňa 5. marca 2014 prijala Rada Európskej únie na základe článku 29 ZEÚ rozhodnutie 2014/119/SZBP o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (
Ú. v. EÚ L 66, s. 26
).
Článok 1 ods. 1 a 2 rozhodnutia 2014/119 stanovuje:
„1.   Zmrazujú sa všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje, ktoré patria osobám identifikovaným ako osoby zodpovedné za spreneveru ukrajinských štátnych finančných prostriedkov a osobám zodpovedným za porušovanie ľudských práv na Ukrajine, a fyzickým alebo právnickým osobám, subjektom alebo orgánom, ktoré sú s nimi spriaznené, uvedeným v prílohe, ako aj všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje, ktoré sú vo vlastníctve takýchto osôb, subjektov alebo orgánov, v ich držbe alebo pod ich kontrolou.
2.   Fyzickým alebo právnickým osobám, subjektom alebo orgánom uvedeným v prílohe sa priamo ani nepriamo nesprístupnia žiadne finančné prostriedky ani hospodárske zdroje, a to ani v ich prospech.“
Podmienky dotknutých reštriktívnych opatrení sú definované v ďalších odsekoch tohto článku.
Ten istý deň Rada prijala na základe článku 215 ods. 2 ZFEÚ nariadenie (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (
Ú. v. EÚ L 66, s. 1
).
V súlade s rozhodnutím 2014/119 nariadenie č. 208/2014 ukladá prijatie dotknutých reštriktívnych opatrení a definuje podmienky uvedených reštriktívnych opatrení v podstate rovnakým spôsobom ako uvedené rozhodnutie.
Mená osôb, na ktoré sa vzťahujú rozhodnutie 2014/119 a nariadenie č. 208/2014, sú uvedené v zozname nachádzajúcom sa v prílohe uvedeného rozhodnutia a v prílohe I uvedeného nariadenia (ďalej len „zoznam“) spolu najmä s odôvodnením ich zápisu.
Meno žalobcu sa nachádza v zozname spolu s informáciou o totožnosti „podnikateľ; brat Andri[j]a Kl[juj]eva“ a týmto odôvodnením:
Dňa 6. marca 2014 Rada v
Úradnom vestníku Európskej únie
uverejnila oznámenie určené osobám, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia ustanovené v rozhodnutí 2014/119 a v nariadení č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine (
Ú. v. EÚ C 66, s. 1
). Podľa tohto oznámenia „dotknuté osoby môžu predložiť Rade spolu s podpornou dokumentáciou žiadosť o prehodnotenie rozhodnutia zaradiť ich [do]… zoznam[ov]“. Oznámenie upozorňuje dotknuté osoby aj „na možnosť napadnúť rozhodnutie Rady na [Všeobecnom súde]… v súlade s podmienkami ustanovenými v článku 275 druhom odseku a článku 263 štvrtom a šiestom odseku [ZFEÚ]“.
Rozhodnutie 2014/119 bolo zmenené a doplnené rozhodnutím Rady (SZBP) 2015/143 z 29. januára 2015 (
Ú. v. EÚ L 24, s. 16
), ktoré nadobudlo účinnosť 31. januára 2015. Pokiaľ ide o kritériá označenia osôb, na ktoré sa vzťahujú dotknuté reštriktívne opatrenia, z článku 1 rozhodnutia 2015/143 vyplýva, že článok 1 ods. 1 rozhodnutia 2014/119 sa nahrádza takto:
„1.   Zmrazujú sa všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje, ktoré patria osobám identifikovaným ako osoby zodpovedné za spreneveru ukrajinských štátnych finančných prostriedkov a osoby zodpovedné za porušovanie ľudských práv na Ukrajine, a fyzickým alebo právnickým osobám, subjektom alebo orgánom, ktoré sú s nimi spriaznené, uvedeným v prílohe, ako aj všetky finančné prostriedky a hospodárske zdroje, ktoré sú vo vlastníctve takýchto osôb, subjektov alebo orgánov, v ich držbe alebo pod ich kontrolou.
Na účely tohto rozhodnutia patria medzi osoby identifikované ako osoby zodpovedné za spreneveru ukrajinských štátnych finančných prostriedkov osoby, proti ktorým vedú ukrajinské orgány vyšetrovanie z dôvodu:
a)
sprenevery ukrajinských verejných finančných prostriedkov alebo aktív alebo spolupáchateľstva pri takejto sprenevere, alebo
b)
zneužívania právomoci verejného činiteľa s cieľom získať pre seba alebo tretiu stranu neoprávnenú výhodu a tým spôsobiť škodu, pokiaľ ide o ukrajinské verejné finančné prostriedky alebo aktíva, alebo spolupáchateľstva pri takomto zneužívaní.“
Nariadenie Rady (EÚ) 2015/138 z 29. januára 2015, ktorým sa mení nariadenie č. 208/2014 (
Ú. v. EÚ L 24, s. 1
), zmenilo a doplnilo toto nariadenie v súlade s rozhodnutím 2015/143.
Rozhodnutie 2014/119 a nariadenie č. 208/2014 boli neskôr zmenené a doplnené rozhodnutím Rady (SZBP) 2015/364 z 5. marca 2015, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119 (
Ú. v. EÚ L 62, s. 25
), a vykonávacím nariadením Rady (EÚ) 2015/357 z 5. marca 2015, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 208/2014 (
Ú. v. EÚ L 62, s. 1
). Rozhodnutie 2015/364 zmenilo a doplnilo článok 5 rozhodnutia 2014/119 takým spôsobom, že predĺžilo reštriktívne opatrenia voči žalobcovi do 6. júna 2015. Vykonávacie nariadenie 2015/357 následne nahradilo prílohu I nariadenia č. 208/2014.
Rozhodnutím 2015/364 a vykonávacím nariadením 2015/357 bolo meno žalobcu ponechané v zozname s informáciou o totožnosti „brat Andri[j]a Kl[juj]eva, podnikateľ“ a novým odôvodnením:
Dňa 5. júna 2015 prijala Rada rozhodnutie (SZBP) 2015/876, ktorým sa mení rozhodnutie 2014/119 (
Ú. v. EÚ L 142, s. 30
), a vykonávacie nariadenie (EÚ) 2015/869, ktorým sa vykonáva nariadenie č. 208/2014 (
Ú. v. EÚ L 142, s. 1
). Rozhodnutie 2015/876 na jednej strane nahradilo článok 5 rozhodnutia 2014/119 a predĺžilo uplatnenie reštriktívnych opatrení týkajúcich sa žalobcu do 6. októbra 2015 a na druhej strane zmenilo a doplnilo prílohu k tomuto naposledy uvedenému rozhodnutiu. Vykonávacie nariadenie 2015/869 následne zmenilo a doplnilo prílohu I nariadenia č. 208/2014.
Rozhodnutím 2015/876 a vykonávacím nariadením 2015/869 bolo meno žalobcu ponechané v zozname s informáciou o totožnosti „brat Andri[j]a Kl[juj]eva, podnikateľ“ a týmto novým odôvodnením:
Konanie a návrhy účastníkov konania
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 15. mája 2014 podal žalobca túto žalobu.
Dňa 12. augusta 2014 a 18. decembra 2014 Rada predložila odôvodnené žiadosti v súlade s článkom 18 ods. 4 Pokynov pre tajomníka Všeobecného súdu, v ktorých žiadala, aby obsah niektorých príloh k vyjadreniu k žalobe a duplike nebol citovaný v dokumentoch patriacich k tejto veci, ku ktorým má prístup verejnosť.
Podaním podaným do kancelárie Všeobecného súdu 18. septembra 2014 podala Európska komisia návrh na vstup do konania ako vedľajší účastník na podporu návrhov Rady. Uznesením zo 6. novembra 2014 predseda deviatej komory Všeobecného súdu tomuto návrhu vyhovel. Podaním podaným do kancelárie Všeobecného súdu 17. decembra 2014 sa Komisia vzdala možnosti podať vyjadrenie vedľajšieho účastníka konania.
V rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania stanovených v článku 89 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu vyzval Všeobecný súd 14. augusta 2015 účastníkov konania na predloženie vyjadrení k otázke, či má žalobca naďalej záujem na konaní po tom, ako bolo rozhodnutím 2015/364 a vykonávacím nariadením 2015/357 odôvodnenie zápisu jeho mena do zoznamu zmenené a doplnené, a reštriktívne opatrenia, ktoré sa týkajú žalobcu, predĺžené do 6. júna 2015, a v prípade kladnej odpovede, na základe akých dôvodov takýto záujem pretrváva. Účastníci konania vyhoveli tejto výzve v stanovenej lehote. Účastníci konania rovnako v stanovenej lehote predložili svoje pripomienky k odpovediam na otázky.
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 12. augusta 2015 upravil žalobca svoje žalobné návrhy tak, aby sa vzťahovali aj na zrušenie rozhodnutia 2015/876 a vykonávacieho nariadenia 2015/869. Rada 14. septembra 2015 predložila odôvodnenú žiadosť v súlade s článkom 66 rokovacieho poriadku, v ktorej žiadala, aby obsah niektorých príloh k pripomienkam k návrhu na úpravu žalobných návrhov nebol citovaný v dokumentoch patriacich k tejto veci, ku ktorým má prístup verejnosť.
Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na otázky, ktoré im Všeobecný súd položil, boli vypočuté počas pojednávania z 24. septembra 2015.
Žalobca navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zrušil rozhodnutie 2014/119 a nariadenie č. 208/2014 v rozsahu, v akom sa ho tieto akty týkajú,
—
zrušil rozhodnutie 2015/876 a vykonávacie nariadenie 2015/869 v rozsahu, v akom sa ho tieto akty týkajú,
—
zaviazal Radu na náhradu trov konania.
Rada podporovaná Komisiou navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
odmietol žalobu ako neprípustnú alebo subsidiárne zamietol ako nedôvodnú,
—
vyhlásil návrh na úpravu žalobných návrhov za neprípustný alebo subsidiárne za nedôvodný,
—
zaviazal žalobcu na náhradu trov konania.
Právny stav
O návrhoch na zrušenie rozhodnutia 2014/119 a nariadenia č. 208/2014 v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcu
O pretrvaní záujmu žalobcu na konaní
Ako bolo uvedené v bodoch 12 a 13 vyššie, rozhodnutie 2015/364 a vykonávacie nariadenie 2015/357 zmenili a doplnili odôvodnenie zápisu mena žalobcu do zoznamu a predĺžili uplatňovanie reštriktívnych opatrení, pokiaľ ide o žalobcu, do 6. júna 2015. Rozhodnutie 2015/876 a vykonávacie nariadenie 2015/869 neskôr zmenili a doplnili odôvodnenie uvedeného zápisu a predĺžili uplatňovanie reštriktívnych opatrení, pokiaľ ide o žalobcu, do 6. októbra 2015.
Keďže žalobca nepodal žalobu proti rozhodnutiu 2015/364 a vykonávaciemu nariadeniu 2015/357, stali sa voči nemu právoplatné. Žalobca však upravil svoje návrhy v tejto veci, aby sa vzťahovali aj na zrušenie rozhodnutia 2015/876 a vykonávacieho nariadenia 2015/869.
Rada podporovaná Komisiou tvrdí, že žalobca tým, že nenapadol rozhodnutie 2015/364 a ani vykonávacie nariadenie 2015/357, ktoré nahradili reštriktívne opatrenia zavedené rozhodnutím 2014/119 a nariadením č. 208/2014, implicitne prijal skutočnosť, že podlieha uvedeným opatreniam, a stratil tak záujem na konaní. Okrem toho úprava žalobných návrhov predložená žalobcom, aby sa vzťahovali aj na zrušenie rozhodnutia 2015/876 a vykonávacieho nariadenia 2015/869, nemôže byť uvedená na podporu pretrvávania jeho záujmu na konaní, keďže je neúčinná a neprípustná.
Podľa ustálenej judikatúry predmet sporu, rovnako ako záujem na konaní žalobcu, musí pretrvávať až do vyhlásenia rozhodnutia súdu – inak by muselo byť konanie zastavené ‑, čo predpokladá, že výsledok konania môže priniesť prospech účastníkovi konania, ktorý žalobu podal (pozri v tomto zmysle analogicky rozsudok zo 6. júna 2013, Ayadi/Komisia,
C‑183/12 P
,
EU:C:2013:369
, bod
a citovanú judikatúru).
Okrem toho z judikatúry vyplýva, že hoci uznanie protiprávnosti napadnutého aktu samo osebe nemôže viesť k náhrade majetkovej ujmy alebo náprave zásahu do súkromného života, svojou povahou môže rehabilitovať dotknutú osobu alebo predstavovať spôsob náhrady nemajetkovej ujmy, ktorá jej bola spôsobená touto protiprávnosťou, a odôvodňovať tak pretrvávanie jej záujmu na konaní (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. mája 2013, Abdulrahim/Rada a Komisia,
C‑239/12 P
, Zb.,
EU:C:2013:331
, body
až
).
Žalobca v prejednávanej veci vo svojich pripomienkach k odpovedi Rady a Komisie na písomné otázky položené Všeobecným súdom (pozri bod 19 vyššie) tvrdí, že aj keď boli reštriktívne opatrenia voči nemu nahradené novými opatreniami, zachováva si na jednej strane právo prípadne podať žalobu na určenie zodpovednosti týkajúcej sa obdobia, počas ktorého bolo protiprávne opatrenie v platnosti, a na druhej strane svoj záujem o získanie v istom rozsahu nápravy jeho dobrej povesti.
Pokiaľ ide konkrétnejšie o skutočnosť, že nenapadol rozhodnutie 2015/364 a vykonávanie nariadenie 2015/357, žalobca tvrdí, že keďže tieto dva akty predĺžili reštriktívne opatrenia voči nemu iba na tri mesiace, a to do 6. júna 2015, bolo nepravdepodobné, aby bola vec rozhodnutá pred ďalšou zmenou a doplnením opatrení. Dodáva, že napriek tomu upravil svoje návrhy, pokiaľ ide o rozhodnutie 2015/876 a vykonávacie nariadenie 2015/869, ktoré neskôr predĺžili reštriktívne opatrenia voči nemu, a že si tak zachoval záujem na konaní v tejto veci.
Treba uviesť, že žalobcovi pretrváva záujem na konaní, ktorý vyplýva zo skutočnosti, že uznanie nezákonnosti rozhodnutia 2014/119 a nariadenia č. 208/2014 môže založiť právo na následnú žalobu na náhradu nemajetkovej a majetkovej ujmy, ktorú na základe týchto aktov utrpel počas obdobia ich uplatňovania, teda za obdobie od 6. marca 2014 do 6. marca 2015 (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok Abdulrahim/Rada a Komisia, už citovaný v bode 28 vyššie,
EU:C:2013:331
, bod
).
V tejto súvislosti treba konštatovať, že okolnosť, že rozhodnutie 2014/119 a nariadenie č. 208/2014 už nie sú v platnosti, pretože boli zmenené a doplnené, pokiaľ ide o žalobcu, rozhodnutím 2015/364 a vykonávacím nariadením 2015/357, nemožno porovnať s prípadným zrušením pôvodne prijatých aktov Všeobecným súdom, keďže táto zmena a doplnenie nie je uznaním protiprávnosti dotknutých aktov (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudok z 11. júna 2014, Syria International Islamic Bank/Rada,
T‑293/12
,
EU:T:2014:439
, body
až
a citovanú judikatúru).
Treba teda dospieť k záveru, že záujem na konaní žalobcu pretrváva napriek zmene a doplneniu reštriktívnych opatrení, ktoré sa ho týkajú, a napriek skutočnosti, že nepodal žalobu proti rozhodnutiu 2015/364 a vykonávaciemu nariadeniu 2015/357.
O odôvodnenosti návrhov na zrušenie rozhodnutia 2014/119 a nariadenia č. 208/2014
Na podporu svojej žaloby žalobca uvádza sedem žalobných dôvodov. Prvý žalobný dôvod je založený na neexistencii právneho základu. Druhý žalobný dôvod je založený na nedodržaní kritérií zápisu do zoznamu. Tretí žalobný dôvod je založený na porušení práva na obhajobu a práva na účinnú súdnu ochranu. Štvrtý žalobný dôvod je založený na nedostatku odôvodnenia. Piaty žalobný dôvod je založený na porušení práva vlastniť majetok a práva na dobrú povesť. Šiesty žalobný dôvod je založený na skutkovom omyle a zjavne nesprávnom posúdení a siedmy žalobný dôvod je založený na nesprávnom posúdení dôkazov.
Svojím druhým, šiestym a siedmym žalobným dôvodom, ktoré treba preskúmať ako prvé, žalobca v podstate tvrdí, že opatrenie bolo voči nemu prijaté bez dostatočne silného skutkového základu. Osobitne tvrdí, že nie je preukázané, že by bol zodpovedný za spreneveru štátnych finančných prostriedkov alebo porušenia ľudských práv na Ukrajine, alebo že by bol spájaný v takouto osobou, ani že by bol predmetom vyšetrovania.
Rada tvrdí, že list, ktorý 3. marca 2014 konajúci Generálny prokurátor Ukrajiny poslal vysokej predstaviteľke Európskej únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (ďalej len „list z 3. marca 2014“), obsahoval dostatočné skutkové okolnosti, aby odôvodnil prijatie rozhodnutia 2014/119 a nariadenia č. 208/2014 voči žalobcovi, a že dôkazy po prijatí týchto aktov potvrdzujú, že voči žalobcovi bolo na Ukrajine začaté predbežné vyšetrovanie v rámci trestného stíhania za spreneveru štátnych finančných prostriedkov, čo umožňuje domnievať sa, že všeobecné kritérium zápisu bolo splnené bez ohľadu na to, ako toto vyšetrovanie skončí.
Rada tiež zdôrazňuje, že treba rozlišovať medzi na jednej strane trestnými konaniami prebiehajúcimi na Ukrajine, v ktorých sa môže žalobca brániť podľa pravidiel ukrajinského trestného poriadku, a na druhej strane dočasnými a nie nezvratnými opatreniami na úrovni Európskej únie, ktorými sa zmrazuje jeho majetok, na ktorých prijatie netreba predložiť dôkaz o porušeniach, pre ktoré bol žalobca predmetom vyšetrovania.
Treba pripomenúť, že hoci Rada disponuje širokou mierou voľnej úvahy, pokiaľ ide o všeobecné kritériá, ktoré treba pri prijímaní reštriktívnych opatrení zohľadniť, účinnosť súdneho preskúmania zaručená v článku 47 Charty základných práv Európskej únie vyžaduje, aby sa súd Únie pri preskúmaní zákonnosti dôvodov, o ktoré sa opiera rozhodnutie zapísať meno určitej osoby do zoznamu osôb, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia, alebo ho tam ponechať, uistil o tom, či sa toto rozhodnutie, ktoré má, pokiaľ ide o túto osobu, individuálny dosah, opiera o dostatočne silný skutkový základ. Je preto potrebné overiť skutočnosti uvádzané v zhrnutí dôvodov, o ktoré sa predmetné rozhodnutie opiera, aby súdne preskúmanie nebolo obmedzené len na abstraktné posúdenie pravdepodobnosti uvádzaných dôvodov, ale aby sa týkalo otázky, či sú tieto dôvody, alebo aspoň jeden z nich, ktorý je sám osebe dostatočný na odôvodnenie tohto rozhodnutia, dostatočne presné a konkrétne podložené (pozri rozsudok z 21. apríla 2015, Anbouba/Rada,
C‑605/13 P
, Zb.,
EU:C:2015:248
, body
a
, a citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci kritérium stanovené v článku 1 ods. 1 rozhodnutia 2014/119 stanovuje, že reštriktívne opatrenia sa prijímajú voči osobám identifikovaným ako osoby zodpovedné za spreneveru štátnych finančných prostriedkov. Okrem toho z odôvodnenia 2 uvedeného rozhodnutia vyplýva, že Rada prijala tieto opatrenia „s cieľom upevniť a podporiť právny štát… na Ukrajine“.
Meno žalobcu bolo zapísané do zoznamu z dôvodu, že išlo o „osobu, proti ktorej sa na Ukrajine vedie vyšetrovanie pre účasť na trestných činoch v súvislosti so spreneverou ukrajinských štátnych finančných prostriedkov a ich protiprávny prevod mimo Ukrajin[y]“. Z toho vyplýva, že Rada zastáva názor, že žalobca je prinajmenšom osobou, v súvislosti s ktorou sa robí preverovanie alebo sa vedie predbežné vyšetrovanie, ktoré neviedlo (alebo zatiaľ neviedlo) k formálnemu vzneseniu obvinenia z dôvodu jeho predpokladanej účasti na činoch sprenevery štátnych finančných prostriedkov.
Na podporu odôvodnenia zápisu mena žalobcu do zoznamu Rada uviedla list z 3. marca 2014, ako aj iné dôkazy nasledujúce po rozhodnutí 2014/119 a nariadení č. 208/2014.
Prvá časť listu z 3. marca 2014 spresňuje, že „represívne ukrajinské zložky“ začali určité množstvo trestných konaní, aby sa vyšetrilo kriminálne konanie bývalých vysokých úradníkov, ktorých mená sú následne vymenované a pri ktorých vyšetrovanie vyššie uvedených trestných činov umožnilo preukázanie sprenevery vysokých súm štátnych finančných prostriedkov a ich neskorší protiprávny prevod mimo Ukrajiny.
Druhá časť listu z 3. marca 2014 dodáva, že „vyšetrovanie overuje účasť iných vysokých úradníkov predstavujúcich bývalé autority na rovnakých trestných činoch“ a že sa v krátkom čase predpokladá, že budú informovaní o začatí tohto vyšetrovania. Mená týchto iných vysokých úradníkov, medzi ktorými je aj meno žalobcu, sú tiež následne vymenované.
Pokiaľ ide o spis k tejto veci, list z 3. marca 2014 je medzi dôkazmi predloženými Radou v tomto konaní jediným dôkazom, ktorý predchádza rozhodnutiu 2014/119 a nariadeniu č. 208/2014. Zákonnosť týchto aktov sa preto musí posúdiť vzhľadom na tento jediný dôkaz.
Treba teda overiť, či list z 3. marca 2014 predstavuje dostatočný dôkaz na záver, podľa ktorého bol žalobca „identifikovaný ako osoba zodpovedná za spreneveru ukrajinských štátnych finančných prostriedkov“ v zmysle článku 1 ods. 1 rozhodnutia 2014/119.
List z 3. marca 2014 napriek tomu, že pochádza, ako to zdôrazňuje Rada, od vysoko postaveného súdneho orgánu tretej krajiny, a to od generálneho prokurátora Ukrajiny, pritom obsahuje iba všeobecné a nešpecifické tvrdenie spájajúce meno žalobcu spolu s inými bývalými vysokými úradníkmi s vyšetrovaním, ktoré sa v podstate týka overenia účasti týchto osôb na trestných činoch sprenevery štátnych finančných prostriedkov. List totiž neobsahuje žiadne spresnenie v súvislosti so skutkovými okolnosťami, ktoré sú predmetom vyšetrovania vedeného ukrajinskými orgánmi, a ešte menej v súvislosti s individuálnou zodpovednosťou žalobcu, hoci iba predpokladanou, za tieto trestné činy.
Je pravda, ako tvrdí Rada, že súd Únie pri uplatnení reštriktívnych opatrení zistil, že identifikácia osoby ako osoby zodpovednej za trestný čin, nezahŕňa nevyhnutne odsúdenie za takýto trestný čin (rozsudky z 5. marca 2015, Ezz a i./Rada,
C‑220/14 P
, Zb.,
EU:C:2015:147
, bod
, a z 27. februára 2014, Ezz a i./Rada,
T‑256/11
, Zb.,
EU:T:2014:93
, body
až
).
V kontexte vecí, na základe ktorých bola prijatá judikatúra citovaná v bode 47 vyššie, sa však na žalobcov vzťahoval prinajmenšom príkaz generálneho prokurátora dotknutej tretej krajiny o zaistení ich majetku, ktorý bol schválený trestným súdom (rozsudok Ezz a i./Rada, už citovaný v bode
vyššie,
EU:T:2014:93
, bod
). Následne sa uplatnenie reštriktívnych opatrení na žalobcov dotknutých v daných veciach zakladalo na konkrétnych skutkových okolnostiach, o ktorých bola Rada informovaná.
V prejednávanej veci treba konštatovať, že jednak Rada nedisponuje informáciami týkajúcimi sa skutkových okolností alebo konaní vytýkaných ukrajinskými orgánmi priamo žalobcovi, a jednak, že list z 3. marca 2014, na ktorý sa odvoláva, aj keby sa posudzoval s ohľadom na jeho kontext, nemôže predstavovať dostatočne silný skutkový základ v zmysle judikatúry citovanej v bode 38 vyššie na to, aby bolo meno žalobcu zapísané do zoznamu z dôvodu, že bol „identifikovaný ako osoba zodpovedná“ za spreneveru štátnych finančných prostriedkov.
Bez ohľadu na štádium, v ktorom sa nachádza konanie, ktorého predmetom je údajne žalobca, Rada nemôže prijať reštriktívne opatrenia voči žalobcovi bez toho, aby poznala skutkové okolnosti sprenevery štátnych finančných prostriedkov, ktoré mu boli osobitne vytýkané ukrajinskými orgánmi. Iba na základe znalosti týchto skutkových okolností by totiž Rada mohla prísť k záveru, že ich na jednej strane možno považovať za spreneveru štátnych finančných prostriedkov a že na druhej strane môžu spochybniť právny štát na Ukrajine, ktorého upevnenie a podpora predstavujú, ako to bolo pripomenuté v bode 39 vyššie, cieľ sledovaný prijatím dotknutých reštriktívnych opatrení.
Okrem toho v prípade pochybností je totiž úlohou príslušného orgánu Únie, aby preukázal, či sú dôvody uplatňované proti dotknutej osobe podložené, pričom táto osoba nie je povinná predložiť dôkazy o opaku svedčiace o nepodloženosti uvedených dôvodov (rozsudky z 18. júla 2013, Komisia a i./Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P a C 595/10 P
, Zb.,
EU:C:2013:518
, body
a
, a z 28. novembra 2013, Rada/Fulmen a Mahmoudian,
C‑280/12 P
, Zb.,
EU:C:2013:775
, body
a
).
S ohľadom na uvedené zápis mena žalobcu do zoznamu nie je v súlade s kritériami označovania osôb, na ktoré sa vzťahujú dotknuté reštriktívne opatrenia stanovené rozhodnutím 2014/119.
Keďže druhý, šiesty a siedmy žalobný dôvod sú dôvodné, treba žalobe vyhovieť pokiaľ sa týka zrušenia rozhodnutia 2014/119 v rozsahu, v akom sa toto rozhodnutie týka žalobcu, bez toho, aby bolo potrebné preskúmať ostatné žalobné dôvody predložené žalobcom.
Z tých istých dôvodov treba zrušiť nariadenie č. 208/2014 v rozsahu, v akom sa týka žalobcu.
O návrhoch na zrušenie rozhodnutia 2015/876 a vykonávacieho nariadenia 2015/869 v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcu
V návrhu na úpravu žalobných návrhov žalobca žiada aj zrušenie rozhodnutia 2015/876 a vykonávacieho nariadenia 2015/869 v rozsahu, v akom sa ho týkajú.
Rada podporovaná Komisiou namieta na úvod neprípustnosť návrhu na úpravu žalobných návrhov. Na jednej strane tvrdí, že žalobca nemôže upraviť návrhy na zrušenie rozhodnutia 2014/119 a nariadenia č. 208/2014 v rozsahu, v akom sa ho týkajú, aby sa uvedené návrhy týkali aj rozhodnutia 2015/876 a vykonávacieho nariadenia 2015/869, z dôvodu, že rozhodnutie 2014/119 a nariadenie č. 208/2014 už boli nahradené rozhodnutím 2015/364 a vykonávacím nariadením 2015/357. Podľa Rady teda rozhodnutie 2015/876 a vykonávacie nariadenie 2015/869 boli iba zmenou a doplnením rozhodnutia 2015/364 a vykonávacieho nariadenia 2015/357 a netýkali sa rozhodnutia 2014/119 a nariadenia č. 208/2014.
Na druhej strane Rada tvrdí, že návrh na úpravu žalobných návrhov nie je odôvodnený v súlade s článkom 86 ods. 3 rokovacieho poriadku, aj keď mal byť, vzhľadom na novú vecnú a právnu situáciu v deň prijatia nových opatrení, a to v deň vstupu do platnosti rozhodnutia 2015/876 a vykonávacieho nariadenia 2015/869.
Rada tiež uvádza, že v každom prípade návrh na úpravu žalobných návrhov nie je dôvodný.
Treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry, ak je pôvodne napadnutý akt v priebehu konania nahradený iným aktom, ktorý má ten istý predmet, tento akt treba považovať za novú skutočnosť, ktorá umožňuje žalobcovi upraviť svoje návrhy a žalobné dôvody (pozri v tomto zmysle rozsudok z 5. novembra 2014, Mayaleh/Rada,
T‑307/12 a T‑408/13
, Zb.,
EU:T:2014:926
, bod
).
Treba tiež pripomenúť, že podľa článku 86 ods. 3 rokovacieho poriadku návrh na úpravu žalobných návrhov obsahuje najmä v prípade potreby upravené dôvody a tvrdenia.
V prejednávanej veci tomu tak nie je. Treba totiž pripomenúť, že príloha rozhodnutia 2014/119 a príloha I nariadenia č. 208/2014 boli „nahradené“ rozhodnutím 2015/364 a vykonávacím nariadením 2015/357. Ako už bolo uvedené v bode 13 vyššie, na základe tejto zmeny a doplnenia bolo meno žalobcu ponechané v zozname s novým odôvodnením. Tieto akty neboli napadnuté žalobcom v odlišnej žalobe alebo návrhom na úpravu žalobných návrhov.
Dotknuté prílohy boli následne „zmenené a doplnené“ rozhodnutím 2015/876 a vykonávacím nariadením 2015/869. Ako už bolo uvedené v bode 15 vyššie, na základe tejto zmeny a doplnenia bolo meno žalobcu ponechané v zozname s novým odôvodnením. Tieto akty sú predmetom návrhu na úpravu žalobných návrhov.
Dôvody zápisu mena žalobcu do zoznamu boli nasledujúce.
Najprv bolo meno žalobcu zapísané do zoznamu uvedeného v rozhodnutí 2014/119 a nariadení č. 208/2014 z dôvodu, že to bola „osoba, proti ktorej sa [v] Ukrajine vedie vyšetrovanie pre účasť na trestných činoch v súvislosti so spreneverou ukrajinských štátnych finančných prostriedkov a ich protiprávny prevod mimo Ukrajin[y]“.
Následne bolo meno žalobcu ponechané v zozname uvedenom v rozhodnutí 2015/364 a vykonávacom nariadení 2015/357 z dôvodu, že to bola „osoba, ktorú ukrajinské orgány vyšetrujú v súvislosti s účasťou na sprenevere verejných finančných prostriedkov alebo aktív a na zneužívaní právomoci verejného činiteľa s cieľom poskytnúť neoprávnenú výhodu pre seba alebo pre tretiu stranu, a tým spôsobiť škodu, pokiaľ ide o ukrajinské verejné finančné prostriedky alebo aktíva“, a „osoba spojená s označenou osobou (Andri[j]om Petrovy[č]om Kl[juj]evom), voči ktorej ukrajinské orgány vedú trestné konanie za spreneveru verejných finančných prostriedkov alebo aktív“.
Nakoniec bolo meno žalobcu ponechané v zozname uvedenom v rozhodnutí 2015/876 a vykonávacom nariadení 2015/869 z dôvodu, že to bola „osoba spojená s označenou osobou (Andri[j]om Petrovy[č]om Kl[juj]evom), voči ktorej ukrajinské orgány vedú trestné konanie za spreneveru verejných finančných prostriedkov alebo aktív“.
Odôvodnenie zápisu mena žalobcu do zoznamu uvedeného v rozhodnutí 2015/876 a vykonávacom nariadení 2015/869, ktorého sa týka návrh na úpravu žalobných návrhov, je tak značne odlišný od odôvodnenia uvedeného zápisu v rozhodnutí 2014/119 a nariadení č. 208/2014, ktorých sa týka žaloba.
Hoci totiž odôvodnenie zápisu mena žalobcu do zoznamu uvedeného v rozhodnutí 2014/119 a nariadení č. 208/2014 iba jednoducho odkazovalo na vyšetrovanie v Ukrajine pre účasť na trestných činoch v súvislosti so spreneverou ukrajinských štátnych finančných prostriedkov a ich protiprávny prevod mimo Ukrajiny, odôvodnenie zápisu mena žalobcu do zoznamu uvedeného v rozhodnutí 2015/876 a vykonávacom nariadení 2015/869 uvádza viac vysvetlení v súvislosti s dôvodmi, pre ktoré je žalobca predmetom reštriktívnych opatrení, najmä dodáva zmienku o prepojení s osobou označenou v reštriktívnych opatreniach, a to jeho bratom Andrijom Kljujevom, voči ktorej ukrajinské orgány vedú trestné konanie za spreneveru verejných finančných prostriedkov alebo aktív.
V tejto súvislosti treba uviesť, že v žalobe žalobca v podstate uvádza, že zápis jeho mena do zoznamu nie je odôvodnený ani založený na dôkazoch a že nemá osobitné informácie, pokiaľ ide o vyšetrovanie, ktorého je predmetom.
Hoci teda tvrdenia uvedené v bode 69 vyššie sú dôvodné, pokiaľ ide o dôkaz zápisu mena žalobcu do zoznamu, ako to vyplýva aj z bodov 35 až 53 vyššie, treba konštatovať, že odôvodnenie zápisu mena žalobcu do zoznamu uvedeného v rozhodnutí 2015/876 a vykonávacom nariadení 2015/869 sa odvoláva na iné dôkazy predložené Radou v priebehu tohto konania. Hoci tieto posledné uvedené skutočnosti, ktoré sú neskoršie ako rozhodnutie 2014/119 a nariadenie č. 208/2014, nie sú relevantné na posúdenie zákonnosti vyššie uvedeného pôvodného zápisu, musia sa napriek tomu zohľadniť pri posúdení zákonnosti ponechania mena žalobcu v zozname neskoršími aktmi.
Z toho vyplýva, že žalobca tým, že sa obmedzil na uvedenie, že jeho pôvodné návrhy smerujúce k zrušeniu rozhodnutia 2014/119 a nariadenia č. 208/2014 v rozsahu, v akom sa ho týkajú, sa rozširujú na rozhodnutie 2015/876 a vykonávacie nariadenie 2015/869 v rozsahu, v akom sa ho týkajú, bez uvedenia ďalších vysvetlení, nepredložil žiadnu skutočnosť spochybňujúcu dôvodnosť uvedených aktov a umožňujúcu Všeobecnému súdu, aby posúdil zákonnosť.
Treba teda prísť k záveru, že návrh na úpravu žalobných návrhov nespĺňa podmienky uvedené v článku 86 ods. 3 rokovacieho poriadku.
Preto treba návrhy na zrušenia rozhodnutia 2015/876 a vykonávacieho nariadenia 2015/869 v rozsahu, v akom sa týkajú žalobcu, zamietnuť ako neprípustné.
O časovom účinku čiastočného zrušenia rozhodnutia 2014/119
Rada pokladá za potrebné, že ak Všeobecný súd zruší rozhodnutie 2014/119 v rozsahu, v akom sa týka žalobcu, aby sa účinky tohto rozhodnutia voči žalobcovi ponechali v platnosti v súlade s článkom 264 druhým odsekom ZFEÚ do nadobudnutia účinnosti čiastočného zrušenia nariadenia č. 208/2014, aby sa zabezpečila právna istota, ako aj koherencia a jednotnosť právneho poriadku.
Žalobca namieta voči tejto argumentácii.
Treba pripomenúť, že rozhodnutie 2014/119 bolo zmenené a doplnené rozhodnutím 2015/364, ktoré nahradilo zoznam od 7. marca 2015 a predĺžilo uplatňovanie reštriktívnych opatrení, pokiaľ ide o žalobcu, do 6. júna 2015. Na základe týchto zmien a doplnení bolo meno žalobcu ponechané v zozname s novým odôvodnením zápisu (pozri body 12 a 13 vyššie).
Rozhodnutie 2014/119 bolo neskôr zmenené a doplnené rozhodnutím 2015/876, ktoré predĺžilo uplatňovanie reštriktívnych opatrení, pokiaľ ide o žalobcu, do 6. októbra 2015, a zmenilo a doplnilo zoznam od 7. júna 2015. Na základe týchto zmien a doplnení bolo meno žalobcu zapísané do zoznamu s novým odôvodnením zápisu (pozri body 14 a 15 vyššie).
K dnešnému dňu je teda žalobca predmetom nového reštriktívneho opatrenia. Z toho vyplýva, že zrušenie rozhodnutia 2014/119 v rozsahu, v akom sa týka žalobcu, nemá za následok vyškrtnutie zápisu mena žalobcu zo zoznamu.
V dôsledku toho netreba ponechať účinky rozhodnutia 2014/119 v rozsahu, v akom sa týka žalobcu.
O trovách
Podľa článku 134 ods. 2 rokovacieho poriadku v prípade, že je viac účastníkov konania, ktorí vo veci nemali úspech, Všeobecný súd rozdelí náhradu trov konania medzi nich. Keďže Rada nemala v prejednávanej veci úspech, pokiaľ ide o návrh na zrušenie uvedený v žalobe, treba ju zaviazať na náhradu trov konania, ktoré vznikli v súlade s týmto návrhom, a to v súlade s návrhmi žalobcu. Ďalej, keďže žalobca nemal úspech, pokiaľ ide o návrh na zrušenie uvedený v návrhu na úpravu žalobných návrhov, treba ho zaviazať na náhradu trov konania, ktoré vznikli v súlade s týmto návrhom, a to v súlade s návrhmi Rady.
Okrem toho v súlade s článkom 138 ods. 1 rokovacieho poriadku znášajú inštitúcie, ktoré vstúpili do konania ako vedľajší účastníci, svoje vlastné trovy konania. Komisia teda znáša svoje vlastné trovy konania.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (deviata komora),
rozhodol a vyhlásil:

1.
Rozhodnutie Rady 2014/119/SZBP z 5. marca 2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine a nariadenie Rady (EÚ) č. 208/2014 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, subjektom a orgánom s ohľadom na situáciu na Ukrajine sa zrušujú v rozsahu, v akom bolo meno Sergeja Kljujeva zapísané do zoznamu osôb, subjektov a orgánov, na ktoré sa vzťahujú tieto reštriktívne opatrenia.

2.
V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

3.
Rada Európskej únie je povinná znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania vynaložené S. Kljujevom, pokiaľ ide o návrh na zrušenie uvedený v žalobe.

4.
S. Kljujev je povinný znášať svoje vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania vynaložené Radou, pokiaľ ide o návrh na zrušenie uvedený v návrhu na úpravu žalobných návrhov.

5.
Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania.

Berardis
Czúcz
Popescu
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 28. januára 2016
Podpisy
(
*1
)   Jazyk konania: angličtina.