CELEX: 62014TJ0341
Bendra užsienio ir saugumo politika
Ribojamosios priemonės, taikomos atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje
Lėšų įšaldymas
Asmenų, subjektų ir įstaigų, kurių lėšos ir ekonominiai ištekliai įšaldyti, sąrašas
Ieškovo pavardės įtraukimas
Įtraukimo į sąrašą pagrįstumo įrodymas

Ginčo aplinkybės
Ieškovas Sergiy Klyuyev yra buvusio Ukrainos Prezidento administracijos vadovo Andrii Klyuyev brolis.
2014 m. kovo 5 d. Europos Sąjungos Taryba, remdamasi ESS 29 straipsniu, priėmė Sprendimą 2014/119/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje (
OL L 66, p. 26
).
Sprendimo 2014/119 1 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta:
„1.   Įšaldomos visos priede išvardytiems asmenims, pripažintais atsakingais už Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimą, asmenų, atsakingų [asmenims, atsakingiems] už žmogaus teisių pažeidimus Ukrainoje, ir su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos arba kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
2.   Lėšos ar ekonominiai ištekliai negali būti tiesiogiai ar netiesiogiai atiduoti naudotis priede išvardytiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms arba jų naudai.“
Nagrinėjamų ribojamųjų priemonių taikymo tvarka nustatyta to paties straipsnio kitose dalyse.
Tą pačią dieną Taryba, remdamasi SESV 215 straipsnio 2 dalimi, priėmė Reglamentą (ES) Nr. 208/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje (
OL L 66, p. 1
).
Pagal Sprendimą 2014/119 Reglamentu Nr. 208/2014 įpareigojama nustatyti nagrinėjamas ribojamąsias priemones ir apibrėžta jų taikymo tvarka, iš esmės analogišką sprendime įtvirtintai tvarkai.
Asmenų, kuriems taikomi Sprendimas 2014/119 ir Reglamentas Nr. 208/2014, pavardės nurodytos minėto sprendimo priede ir šio reglamento I priede esančiame sąraše (toliau – sąrašas), nurodant, be kita ko, jų įtraukimo motyvus.
Ieškovo pavardė buvo nurodyta sąraše kartu su identifikuojamąja informacija „verslininkas, Andrii Kliuiev brolis“ ir šiais motyvais:
2014 m. kovo 6 d. Taryba
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
paskelbė Pranešimą asmenims, kuriems taikomos Sprendime 2014/119 ir Reglamente Nr. 208/2014 dėl ribojamųjų priemonių atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje numatytos ribojamosios priemonės (
OL C 66, p. 1
). Pagal šį pranešimą „atitinkami asmenys gali pateikti Tarybai prašymą (kartu su patvirtinamaisiais dokumentais) persvarstyti sprendimą įtraukti juos į sąrašą“. Pranešimu atitinkamų asmenų dėmesys taip pat atkreipiamas „į tai, kad jie turi galimybę apskųsti Tarybos sprendimą Bendrajame Teisme laikantis [SESV] 275 straipsnio antroje pastraipoje ir 263 straipsnio ketvirtoje bei šeštoje pastraipose nustatytų sąlygų“.
Sprendimas 2014/119 buvo iš dalies pakeistas 2015 m. sausio 29 d. Tarybos sprendimu (BUSP) 2015/143 (
OL L 24, p. 16
); pastarasis įsigaliojo 2015 m. sausio 1 d. Kiek tai susiję su asmenų, kuriems taikomos nagrinėjamos ribojamosios priemonės, identifikavimo kriterijais, iš Sprendimo 2015/143 1 straipsnio matyti, kad Sprendimo 2014/119 1 straipsnio 1 dalis pakeista taip:
„1.   Įšaldomos visos priede išvardytiems asmenims, pripažintiems atsakingais už Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimą, asmenims, atsakingiems už žmogaus teisių pažeidimus Ukrainoje, ir su jais susijusiems fiziniams ar juridiniams asmenims, subjektams ar įstaigoms priklausančios, jų nuosavybės teise turimos, valdomos arba kontroliuojamos lėšos ir ekonominiai ištekliai.
Šio sprendimo tikslais, asmenys, pripažinti atsakingais už Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimą – tai, be kita ko, asmenys, kurių atžvilgiu Ukrainos valdžios institucijos atlieka tyrimą:
a)
dėl Ukrainos viešųjų lėšų ar turto pasisavinimo arba dėl bendrininkavimo atliekant tokius veiksmus; arba
b)
dėl valstybės pareigūno piktnaudžiavimo tarnyba siekiant gauti nepagrįstos naudos sau arba siekiant suteikti nepagrįstos naudos trečiajam asmeniui, taip padarant žalą Ukrainos viešosioms lėšoms ar turtui, arba dėl bendrininkavimo atliekant tokius veiksmus.“
2015 m. sausio 29 d. Tarybos reglamentu (ES) 2015/138, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas Nr. 208/2014 (
OL L 24, p. 1
), pastarasis pakeistas pagal Sprendimą 2015/143.
Vėliau Sprendimas 2014/119 ir Reglamentas Nr. 208/2014 buvo iš dalies pakeisti 2015 m. kovo 5 d. Tarybos sprendimu (BUSP) 2015/364, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/119 (
OL L 62, p. 25
), ir 2015 m. kovo 5 d. Tarybos įgyvendinimo reglamentu (ES) 2015/357, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas Nr. 208/2014 (
OL L 62, p. 1
). Sprendimu 2015/364 buvo pakeistas Sprendimo 2014/119 5 straipsnis, pratęsiant ribojamųjų priemonių taikymą ieškovui iki 2015 m. birželio 6 d. Atsižvelgiant į tai, Įgyvendinimo reglamentu 2015/357 buvo pakeistas Reglamento Nr. 208/2014 I priedas.
Sprendimu 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamentu 2015/357 ieškovo pavardė palikta sąraše kartu su identifikuojamąja informacija „verslininkas, Andrii Kliuiev brolis“ nurodant naujus motyvus:
2015 m. kovo 5 d. Taryba priėmė Sprendimą (BUSP) 2015/876, kuriuo iš dalies keičiamas Sprendimas 2014/119 (
OL L 142, p. 30
), ir Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2015/869, kuriuo įgyvendinamas Reglamentas Nr. 208/2014 (
OL L 142, p. 1
). Sprendimu 2015/876, pirma, buvo pakeistas Sprendimo 2014/119 5 straipsnis, pratęsiant ribojamųjų priemonių taikymą ieškovui iki 2015 m. spalio 6 d., ir, antra, buvo pakeistas šio sprendimo priedas. Atsižvelgiant į tai, Įgyvendinimo reglamentu 2015/869 buvo iš dalies pakeistas Reglamento Nr. 208/2014 I priedas.
Sprendimu 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamentu 2015/869 ieškovo pavardė palikta sąraše kartu su identifikuojamąja informacija „verslininkas, Andrii Kliuiev brolis“ nurodant naujus motyvus:
Procesas ir šalių reikalavimai
2014 m. gegužės 15 d. Bendrojo Teismo kanceliarijoje buvo gautas šis ieškovo ieškinys.
2014 m. rugpjūčio 12 d. ir gruodžio 18 d. Taryba, remdamasi Nurodymų Bendrojo Teismo kancleriui 18 straipsnio 4 dalimi, pateikė motyvuotus prašymus viešai prieinamuose šios bylos dokumentuose necituoti tam tikrų atsiliepimo į ieškinį ir tripliko priedų turinio.
Europos Komisija Bendrojo Teismo kanceliarijai pateikė 2014 m. rugsėjo 18 d. dokumentą, kuriame paprašė leisti įstoti į bylą palaikyti Tarybos reikalavimų. 2014 m. lapkričio 6 d. nutartimi Bendrojo Teismo devintosios kolegijos pirmininkas leido jai įstoti į bylą. 2014 m. gruodžio 17 d. Bendrojo Teismo kanceliarijai pateiktu dokumentu Komisija atsisakė pateikti savo įstojimo į bylą paaiškinimus.
Taikydamas Procedūros reglamento 89 straipsnyje numatytas proceso organizavimo priemones, 2015 m. rugpjūčio 14 d. Bendrasis Teismas pasiūlė šalims pateikti pastabų dėl klausimo, ar ieškovas išsaugo suinteresuotumą pareikšti ieškinį Sprendimu 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamentu 2015/357 pakeitus jo pavardės įtraukimo į sąrašą motyvus ir pratęsus ribojamųjų priemonių taikymą ieškovui iki 2015 m. birželio 6 d. ir, jei taip, dėl kokių ieškinio pagrindų šis suinteresuotumas išlieka. Šalys šį prašymą įvykdė per nustatytą terminą. Šalys per nustatytą terminą taip pat pateikė savo pastabas dėl atsakymų į klausimus.
Ieškovas Bendrojo Teismo kanceliarijai pateikė 2015 m. rugpjūčio 12 d. dokumentą, kuriame patikslino savo reikalavimus byloje taip, kad jais būtų siekiama panaikinti ir Sprendimą 2015/876, o taip pat Įgyvendinimo reglamentą (ES) 2015/869. 2015 m. rugsėjo14 d. Taryba, remdamasi Bendrojo Teismo procedūros reglamento 66 straipsniu, pateikė motyvuotus prašymus viešai prieinamuose šios bylos dokumentuose necituoti tam tikrų pastabų dėl pareiškimo dėl patikslinimo priedų turinio.
Per 2015 m. rugsėjo 24 d. posėdį išklausyti šalių paaiškinimai žodžiu ir atsakymai į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus.
Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti Sprendimą 2014/119 ir Reglamentą Nr. 208/2014, kiek šie aktai su juo susiję,
—
panaikinti Sprendimą 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamentą Nr. 2015/869, kiek šie aktai su juo susiję,
—
priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
Taryba, palaikoma Komisijos, Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį kaip nepriimtiną arba, netenkinus pirmojo prašymo, kaip nepagrįstą,
—
pripažinti pareiškimą dėl patikslinimo nepriimtinu arba, netenkinus pirmojo prašymo, nepagrįstu,
—
priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Dėl reikalavimų panaikinti Sprendimą 2014/119 ir Reglamentą Nr. 208/2014, kiek jie susiję su ieškovu
Dėl išlikusio ieškovo suinteresuotumo pareikšti ieškinį
Kaip nurodyta šio sprendimo 12 ir 13 punktuose, Sprendimu 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamentu 2015/357 buvo iš dalies pakeisti ieškovo pavardės įtraukimo į sąrašą motyvai ir ribojamųjų priemonių taikymas ieškovui pratęstas iki 2015 m. birželio 6 d. Vėliau Sprendimu 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamentu 2015/869 buvo iš dalies pakeisti ieškovo pavardės įtraukimo į sąrašą motyvai ir ribojamųjų priemonių taikymas ieškovui pratęstas iki 2015 m. spalio 6 d.
Ieškovas nepareiškė ieškinio dėl Sprendimo 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamento 2015/357 panaikinimo, tad jie jo atžvilgiu galutinai įsigaliojo. Tačiau jis patikslino savo reikalavimus šioje byloje taip, kad jais būtų siekiama panaikinti Sprendimą 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamentą 2015/869.
Taryba, palaikoma Komisijos, nurodo, kad neginčijęs Sprendimo 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamento 2015/357, pakeitusių Sprendimu 2014/119 ir Reglamentu Nr. 208/2014 nustatytas ribojamąsias priemones, ieškovas netiesiogiai išreiškė savo sutikimą su šiomis priemonėmis ir todėl neteko suinteresuotumo pareikšti ieškinį. Be to, ieškovo pateiktu pareiškimu dėl reikalavimų patikslinimo taip, kad jais būtų siekiama Sprendimo 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamento 2015/869 panaikinimo, negali būti remiamasi išlikusiam suinteresuotumui pareikšti ieškinį pagrįsti, nes jis nepagrįstas ir nepriimtinas.
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką bylos dalykas, kaip ir ieškovo suinteresuotumas pareikšti ieškinį, turi išlikti iki teismo sprendimo priėmimo dienos, o tai reiškia, kad ieškinys dėl savo rezultato turi galėti suteikti naudos jį pareiškusiai šaliai, antraip nebūtų pagrindo priimti sprendimo (žr. pagal analogiją 2013 m. birželio 6 d. Sprendimo Ayadi / Komisija,
C‑183/12 P
,
EU:C:2013:369
,
punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Be to, remiantis teismo praktika, nors pripažįstant ginčijamą aktą neteisėtu neįmanoma atlyginti turtinės žalos ar žalos privačiam gyvenimui, tai galėtų susijusį asmenį reabilituoti ar tam tikra prasme atlyginti dėl šio neteisėtumo patirtą neturtinę žalą, todėl tai pateisina išlikusį jo suinteresuotumą pareikšti ieškinį (šiuo klausimu žr. 2013 m. gegužės 28 d. Sprendimo Abdulrahim / Taryba ir Komisija,
C‑239/12 P
, Rink.,
EU:C:2013:331
,
–
punktus).
Nagrinėjamu atveju reikia pažymėti, kad pastabose dėl Tarybos ir Komisijos atsakymų į Bendrojo Teismo užduotą klausimą (žr. šio sprendimo 19 punktą) ieškovas nurodo, kad, nors ribojamosios priemonės jam buvo pakeistos naujomis, jis išsaugojo, pirma, savo teisę prireikus pareikšti ieškinį dėl atsakomybės, susijusį su laikotarpiu, per kurį galiojo neteisėta priemonė, ir, antra, suinteresuotumą, kad būtų kiek įmanoma atkurta jo reputacija.
Konkrečiau kalbėdamas apie tai, kad jis neginčijo Sprendimo 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamento 2015/357, jis nurodo, jog pastaraisiais ribojamųjų priemonių taikymas jam pratęstas tik trims mėnesiams, t. y. iki 2015 m. birželio 6 d.; nebuvo įmanoma, kad byla galėtų būti išspręsta iki kito priemonių pakeitimo. Papildomai jis nurodo, kad vis dėlto jis patikslino savo reikalavimus prašydamas panaikinti Sprendimą 2015/876 ir Reglamentą 2015/869, kuriais vėliau pratęstas ribojamųjų priemonių taikymas jam, todėl išlieka jo suinteresuotumas šioje byloje.
Reikia pažymėti, kad ieškovas išsaugo suinteresuotumą, pagrįstą tuo, kad Sprendimo 2014/119 ir Reglamento Nr. 208/2014 pripažinimas neteisėtu gali būti pagrindu vėlesniam ieškiniui dėl turtinės ir neturtinės žalos, kurią jis patyrė dėl šių aktų jų taikymo laikotarpiu, t. y., nuo 2014 m. kovo 5 d. iki 2015 m. kovo 6 d. atlyginimo (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. šio sprendimo 28 punkte minėto Sprendimo Abdulrahim / Taryba ir Komisija,
EU:C:2013:331
,
punktą).
Šiuo klausimu konstatuotina, kad aplinkybė, jog Sprendimas 2014/119 ir Reglamentas Nr. 208/2014 nebegalioja, nes buvo iš dalies, kiek jie susiję su ieškovu, pakeisti Sprendimu 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamentu Nr. 2015/357, negali prilygti galimam Bendrojo Teismo pirmiausiai priimtų aktų panaikinimui, nes minėtas pakeitimas nėra nagrinėjamų aktų neteisėtumo pripažinimas (šiuo klausimu ir pagal analogiją žr. 2014 m. birželio 11 d. Sprendimo Syria International Islamic Bank / Taryba,
T‑293/12
,
EU:T:2014:439
,
–
punktus ir ten nurodytą teismo praktiką).
Taigi darytina išvada, kad neatsižvelgiant į jam taikytų ginčijamų ribojamųjų priemonių pakeitimą iš dalies ir tai, kad jis nepareiškė ieškinio dėl Sprendimo 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamento 2015/357 panaikinimo, ieškovo suinteresuotumas pareikšti ieškinį išliko.
Dėl reikalavimų panaikinti Sprendimą 2014/119 ir Reglamentą Nr. 208/119 pagrįstumo
Grįsdamas ieškinį ieškovas remiasi septyniais pagrindais. Pirmasis ieškinio pagrindas susijęs su teisinio pagrindo nebuvimu. Antrasis ieškinio pagrindas susijęs su įtraukimo į sąrašą kriterijų nepaisymu. Trečiasis ieškinio pagrindas susijęs su teisės į gynybą ir teisės į veiksmingą teisminę gynybą pažeidimu. Ketvirtasis ieškinio pagrindas susijęs su motyvavimo trūkumu. Penktasis ieškinio pagrindas susijęs su nuosavybės teisės ir teisės į reputaciją pažeidimu. Šeštasis ieškinio pagrindas susijęs su fakto klaida ir akivaizdžia vertinimo klaida, o septintasis – su klaidingu įrodymų vertinimu.
Antruoju, šeštuoju ir septintuoju ieškinio pagrindais, kurie nagrinėtini pirmiausia, ieškovas iš esmės nurodo, kad priemonė jam nustatyta nepagrindžiant jos pakankamai svariomis faktinėmis aplinkybėmis. Konkrečiau kalbant, jis teigia, jog neįrodyta, kad jis atsakingas už valstybės lėšų pasisavinimą ar žmogaus teisių pažeidimus Ukrainoje arba kad jis buvo susijęs su tokiu pažeidimus padariusiu asmeniu, arba kad dėl jo buvo atliekamas tyrimas.
Taryba nurodo, kad 2014 m. kovo 3 d. Ukrainos generalinio prokuroro pareigas einančio asmens rašte Sąjungos vyriausiajai įgaliotinei užsienio reikalams ir saugumo politikai (toliau – 2014 m. kovo 3 d. raštas) nurodyta pakankamai faktinių duomenų, pateisinančių Sprendimo 2014/119 ir Reglamento Nr. 208/2014 priėmimą ir taikymą ieškovui, ir kad po minėtų aktų priėmimo gauti įrodymai patvirtina, kad Ukrainoje dėl jo buvo pradėtas pirminis tyrimas atliekant baudžiamąjį persekiojimą dėl valstybės lėšų pasisavinimo, o tai leido pripažinti įvykdytu bendrą įtraukimo į sąrašą kriterijų, nepaisant tolesnių šio tyrimo rezultatų.
Taryba taip pat pažymi, kad reikia daryti skirtumą tarp, pirma, Ukrainoje vykdomų baudžiamųjų procesų, per kuriuos ieškovas gali gintis pagal Ukrainos baudžiamojo proceso gynybos taisykles, ir, antra, laikinųjų ir atšaukiamų priemonių, kuriomis Europos Sąjungoje įšaldomas jo turtas ir kurias nustatant nebūtina pateikti nusikaltimų, kuriais kaltinant ieškovą atliekamas tyrimas, įrodymų.
Primintina, kad nors Taryba turi didelę diskreciją vertinti bendruosius kriterijus, į kuriuos reikia atsižvelgti siekiant taikyti ribojamąsias priemones, remiantis Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 47 straipsnyje garantuojama veiksminga teismine kontrole reikalaujama, kad atlikdamas motyvų, kuriais pagrįstas sprendimas įtraukti konkretaus asmens pavardę į asmenų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą arba palikti ją šiame sąraše, teisėtumo kontrolę Sąjungos teismas įsitikintų, kad šis sprendimas, kuris konkrečiai susijęs su šiuo asmeniu, būtų pagrįstas pakankamai svariomis faktinėmis aplinkybėmis. Tai reiškia, kad turi būti tikrinami dėstant motyvus, kuriais pagrįstas šis sprendimas, nurodyti faktai, todėl teisminė kontrolė yra ne apribota nurodytų motyvų abstrakčios tikimybės vertinimu, bet susijusi su nagrinėjimu, ar šie motyvai arba bent vienas jų, vertinamas kaip pakankamas pats savaime patvirtinti šį sprendimą, yra pagrįsti (žr. 2015 m. balandžio 21 d. Sprendimo Anbouba / Taryba,
C 605/13 P
, Rink.,
EU:C:2015:248
,
ir
punktus bei juose nurodytą teismo praktiką).
Nagrinėjamu atveju iš Sprendimo 2014/119 1 straipsnio 1 dalyje numatyto kriterijaus matyti, kad ribojamosios priemonės taikomos asmenims, pripažintiems atsakingais už lėšų pasisavinimą. Be to, iš minėto sprendimo 2 konstatuojamosios dalies matyti, kad šios priemonės Tarybos priimtos „siekiant įtvirtinti ir remti teisinę valstybę <...> Ukrainoje“.
Ieškovo pavardė į sąrašą buvo įtraukta motyvuojant tuo, kad jis buvo „[a]smuo, kurio atžvilgiu atliekamas tyrimas Ukrainoje dėl dalyvavimo nusikaltimuose, susijusiuose su Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimu ir neteisėtu jų pervedimu už Ukrainos ribų“. Iš to matyti, kad Taryba mano, jog dėl ieškovo bent jau vyko tyrimas ar pirminis tyrimas, kuriame oficialiai nepareikštas (arba dar nepareikštas) kaltinimas dalyvavimu pasisavinant lėšas.
Grįsdama ieškovo pavardės įtraukimo į sąrašą motyvą, Taryba remiasi 2014 m. kovo 3 d. raštu ir priėmus Sprendimą 2014/119 ir Reglamentą Nr. 208/2014 gautais įrodymais.
2014 m. kovo 3 d. rašto pirmoje dalyje nurodyta, kad „Ukrainos teisėsaugos tarnybos“ iškėlė kelias baudžiamąsias bylas, siekdamos ištirti buvusių aukšto rango pareigūnų, kurių pavardės išvardytos toliau, padarytus nusikaltimus; šių asmenų atžvilgiu dėl minėtų nusikaltimų vykdomas tyrimas leido nustatyti didelio masto valstybės lėšų pasisavinimą ir vėlesnį jų neteisėtą pervedimą už Ukrainos ribų.
2014 m. kovo 3 d. rašto antroje dalyje papildomai nurodyta, kad „atliekant tyrimą tikrinamas kitų aukšto rango pareigūnų, buvusios valdžios atstovų, dalyvavimas tokio paties pobūdžio nusikalstamose veikose“ ir kad apie kaltinimus numatyta jiems pranešti netrukus. Šių aukšto rango pareigūnų, tarp jų ir ieškovo, pavardės irgi išvardytos toliau.
Atsižvelgiant į bylos medžiagą pažymėtina, kad iš visų šioje byloje Tarybos pateiktų įrodymų tik 2014 m. kovo 3 d. raštas yra ankstesnis už Sprendimą 2014/119 ir Reglamentą Nr. 208/2014. Šių aktų teisėtumą reikia vertinti atsižvelgiant vien į šį įrodymą.
Taigi reikėtų patikrinti, ar 2014 m. kovo 3 d. raštas yra pakankamas įrodymas norint pagrįsti išvadą, kad ieškovas buvo pripažintas „atsakingu už Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimą“, kaip tai suprantama pagal Sprendimo 2014/119 1 straipsnio 1 dalį.
Nors, kaip pabrėžia Taryba, 2014 m. kovo 3 d. raštas gautas iš trečiosios valstybės aukštos teisėsaugos institucijos, t. y. Ukrainos generalinės prokuratūros, jame yra tik bendro pobūdžio teiginys, kuriame ieškovo pavardė, paminėta kaip viena iš kitų buvusių aukšto rango pareigūnų pavardžių, susieta su tyrimu, kuriuo siekta išsiaiškinti dėl šių asmenų dalyvavimo pasisavinant valstybės lėšas. Iš tikrųjų, rašte veikos, dėl kurių Ukrainos valdžios institucijos atliko tyrimus, detaliau neaprašytos, be to, nepateikta jokių ieškovo atsakomybės už jas, nors ir tik preziumuojamos, detalių.
Tiesa, kad, kaip teigia Taryba, Sąjungos teismas, nagrinėdamas ribojamųjų priemonių taikymą, nustatė, kad asmens pripažinimas atsakingu už nusikaltimo padarymą nebūtinai reiškia jo nuteisimą už šį nusikaltimą (2015 m. kovo 5 d. Sprendimo Ezz ir kt. / Taryba,
C‑220/14 P
, Rink.,
EU:C:2015:147
,
punktą ir 2014 m. vasario 27 d. Sprendimo Ezz ir kt. / Taryba,
T‑256/11
, Rink.,
EU:T:2014:93
,
–
punktus).
Vis dėlto iš šio sprendimo 47 punkte nurodytų sprendimų matyti, kad bylose, kuriose jie priimti, dėl ieškovų buvo bent jau priimtas atitinkamos trečiosios valstybės generalinio prokuroro įsakymas areštuoti jų turtą, o jį patvirtino baudžiamasis teismas (47 punkte minėto Sprendimo Ezz ir kt. / Taryba,
EU:T:2014:93
,
punktas). Vadinasi, šiose bylose ribojamosios priemonės ieškovams buvo taikytos remiantis konkrečiomis faktinėmis aplinkybėmis, apie kurias Taryba žinojo.
Tačiau nagrinėjamu atveju reikia konstatuoti, kad, pirma, Taryba neturėjo informacijos apie Ukrainos institucijų ieškovui inkriminuojamas konkrečias veikas ir, antra, jos nurodytas 2014 m. kovo 3 d. raštas, net vertinamas kartu su kitais duomenimis, negali būti pakankamai tvirtas faktinis pagrindas, kaip jis suprantamas pagal šio sprendimo 38 punkte nurodytą teismo praktiką, norint įtraukti ieškovo pavardę į sąrašą dėl motyvo, kad jis buvo „pripažintais atsakingu“ už valstybės lėšų pasisavinimą.
Kad ir kokia buvo proceso dėl ieškovo stadija, Taryba negalėjo nustatyti jam ribojamųjų priemonių nežinodama kokiomis konkrečiai lėšų pasisavinimo veikomis jį kaltino Ukrainos valdžios institucijos. Iš tikrųjų, tik turėdama duomenų apie šias veikas Taryba galėjo nustatyti, kad, pirma, jos galėjo būti kvalifikuojamos kaip valstybės lėšų pasisavinimas ir, antra, jos kėlė pavojų Ukrainos teisinei valstybei, kurią įtvirtinti ir remti, kaip nurodyta šio sprendimo 39 punkte, siekiama nustatant nagrinėjamas ribojamąsias priemones.
Be to, būtent kompetentinga Sąjungos institucija kilus ginčui turi patvirtinti motyvų, nurodytų dėl atitinkamo asmens, pagrįstumą, o ne šis asmuo turi pateikti šių motyvų pagrįstumą paneigiančių įrodymų (2013 m. liepos 18 d. Sprendimo Komisija ir kt. / Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P ir C‑595/10 P
, Rink.,
EU:C:2013:518
,
ir
punktai ir 2013 m. lapkričio 28 d. Sprendimo Taryba / Fulmen ir Mahmoudian,
C‑280/12 P
, Rink.,
EU:C:2013:775
,
ir
punktai).
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, ieškovo pavardės įtraukimas į sąrašą neatitinka asmenų, kuriems taikomos Sprendimu 2014/119 nustatytos ribojamosios priemonės, identifikavimo kriterijų.
Antrasis, šeštasis ir septintasis ieškinio pagrindai pagrįsti, tad ieškinys tenkintinas, kiek juo siekiama, kad būtų panaikintas Sprendimas 2014/119, kiek jis susijęs su ieškovu, nesant būtinumo nagrinėti kitų jo nurodytų pagrindų.
Dėl tų pačių motyvų Reglamentą Nr. 208/2014 reikia panaikinti, kiek jis taikomas ieškovui.
Dėl reikalavimų panaikinti Sprendimą 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamentą Nr. 2015/869, kiek jie susiję su ieškovu
Pareiškime dėl reikalavimų patikslinimo ieškovas taip pat prašo panaikinti Sprendimą 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamentą 2015/869, kiek jie su juo susiję.
Taryba, palaikoma Komisijos, pirmiausia remiasi pareiškimo dėl reikalavimų patikslinimo nepriimtinumu. Viena vertus, ji nurodo, kad ieškovas negalėjo patikslinti reikalavimų dėl Sprendimo 2014/119 ir Reglamento Nr. 208/2014 panaikinimo, kiek jie su juo susiję, taip, kad šie reikalavimai apimtų ir Sprendimą 2015/876, ir Įgyvendinimo reglamentą 2015/869, nes Sprendimas 2014/119 ir Reglamentas Nr. 208/2014 jau buvo pakeisti Sprendimu 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamentu 2015/357. Todėl, jos nuomone, Sprendimu 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamentu 2015/869 buvo tik iš dalies pakeistas Sprendimas 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamentas 2015/357, ir jie nebuvo susiję su Sprendimu 2014/119 ir Reglamentu Nr. 208/2014.
Kita vertus, Taryba nurodo, kad pareiškime dėl reikalavimų patikslinimo nenurodyti motyvai, nors jie turėjo būti nurodyti pagal Procedūros reglamento 86 straipsnio 3 dalį, atsižvelgus į naują faktinę ir teisinę situaciją naujų priemonių priėmimo metu, būtent susijusią su Sprendimo 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamento 2015/869 įsigaliojimu.
Be to, Taryba tvirtina, kad bet kuriuo atveju pareiškimas dėl reikalavimų patikslinimo nėra pagrįstas.
Reikia priminti, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką, jeigu vykstant procesui aktas, dėl kurio pateiktas ieškinys, pakeičiamas kitu aktu, kurio dalykas tas pats, jis turėtų būti laikomas nauju faktu, leidžiančiu ieškovui pakeisti savo reikalavimus ir ieškinio pagrindus (šiuo klausimu žr. 2014 m. lapkričio 5 d. Sprendimo Mayaleh / Taryba,
T‑307/12 ir T‑408/13
, Rink.,
EU:T:2014:926
,
punktą).
Be to, reikia priminti, kad pagal Procedūros reglamento 86 straipsnio 3 dalį pareiškime dėl patikslinimo nurodomi, jeigu reikia, patikslinti pagrindai ir argumentai.
Tačiau šiuo atveju taip nėra. Iš tikrųjų, reikia priminti, kad Sprendimo 2014/119 priedas ir Reglamento Nr. 208/2014 I priedas buvo „pakeisti“ atitinkamai Sprendimu 2015/364 ir Reglamentu 2015/357. Kaip buvo paaiškinta šio sprendimo 13 punkte, po šio pakeitimo ieškovo pavardė palikta sąraše nurodant naujus motyvus. Šių aktų ieškovas neginčijo pareikšdamas atskirą ieškinį ar pateikdamas pareiškimą dėl reikalavimų patikslinimo.
Vėliau nagrinėjami priedai iš dalies „pakeisti“ Sprendimu 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamentu 2015/869. Kaip buvo paaiškinta šio sprendimo 15 punkte, po šio pakeitimo ieškovo pavardė palikta sąraše nurodant naujus motyvus. Šie aktai ir yra pareiškimo dėl reikalavimų patikslinimo dalykas.
Ieškovo pavardės įtraukimo į sąrašą motyvai keitėsi taip, kaip nurodyta toliau.
Pirmiausia ieškovo pavardė į Sprendime 2014/119 ir Reglamente Nr. 208/2014 pateiktą sąrašą buvo įtraukta motyvuojant tuo, kad jis buvo „[a]smuo, kurio atžvilgiu atliekamas tyrimas Ukrainoje dėl dalyvavimo nusikaltimuose, susijusiuose su Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimu ir neteisėtu jų pervedimu už Ukrainos ribų“.
Toliau ieškovo pavardė palikta Sprendime 2015/364 ir Įgyvendinimo reglamente 2015/357 pateiktame sąraše motyvuojant tuo, kad jis buvo „[a]smuo, kurio atžvilgiu Ukrainos valdžios institucijos atlieka tyrimą dėl dalyvavimo pasisavinant viešąsias lėšas ar turtą ir dėl valstybės pareigūno piktnaudžiavimo tarnyba siekiant gauti nepagrįstos naudos sau arba siekiant suteikti nepagrįstos naudos trečiajam asmeniui, taip padarant žalą Ukrainos viešosioms lėšoms“, ir „[a]smuo, susijęs su į sąrašą įtrauktu asmeniu (Andrii Petrovych Kliuiev), kurio atžvilgiu Ukrainos valdžios institucijos vykdo baudžiamąjį procesą dėl viešųjų lėšų ar turto pasisavinimo“.
Galiausiai ieškovo pavardė palikta Sprendime 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamente 2015/869 pateiktame sąraše motyvuojant tuo, kad jis buvo „[a]smuo, kurio atžvilgiu Ukrainos valdžios institucijos atlieka tyrimą dėl dalyvavimo pasisavinant viešąsias lėšas“, ir „[a]smuo, susijęs su į sąrašą įtrauktu asmeniu (Andrii Petrovych Kliuiev), kurio atžvilgiu Ukrainos valdžios institucijos vykdo baudžiamąjį procesą dėl viešųjų lėšų ar turto pasisavinimo“.
Vadinasi, ieškovo pavardės įtraukimo į sąrašą motyvai, nurodyti Sprendime 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamente 2015/869, dėl kurių pateiktas pareiškimas dėl reikalavimų patikslinimo, iš esmės skiriasi nuo įtraukimo motyvų, nurodytų Sprendime 2014/119 ir Reglamente Nr. 208/2014, dėl kurių pareikštas ieškinys.
Iš tikrųjų, ieškovo pavardės įtraukimo į Sprendime 2014/119 ir Reglamente Nr. 208/2014 pateiktą sąrašą motyvuose tik nurodytas tyrimas Ukrainoje dėl dalyvavimo nusikaltimuose, susijusiuose su Ukrainos valstybės lėšų pasisavinimu ir neteisėtu jų pervedimu už Ukrainos ribų, o ieškovo pavardės įtraukimo į Sprendime 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamente 2015/869 pateiktą sąrašą motyvuose pateikta daugiau paaiškinimų dėl pagrindų, kuriais remiantis ieškovui taikytos ribojamosios priemonės, be kita ko, papildomai nurodant jo ryšį su į asmenų, kuriems taikomos ribojamosios priemonės, sąrašą įtrauktu asmeniu, būtent jo broliu Andrii Klyuyev, kurio atžvilgiu Ukrainos valdžios institucijos vykdo baudžiamąjį procesą dėl viešųjų lėšų ar turto pasisavinimo.
Šiuo klausimu pažymėtina, kad ieškinyje ieškovas iš esmės nurodo, kad jo pavardė įtraukta į sąrašą nenurodant motyvų, nepagrindžiant jų įrodymais ir kad jis negavo konkrečios informacijos apie dėl jo atliekamą tyrimą.
Tačiau jeigu šio sprendimo 69 punkte nurodyti argumentai dėl ieškovo pavardės įtraukimo į sąrašą įrodymų pagrįsti, kaip matyti iš šio sprendimo 35–53 punktų, konstatuotina, kad ieškovo pavardės įtraukimo į Sprendime 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamente 2015/869 pateiktą sąrašą motyvai paremti kitais įrodymais, kuriuos Taryba pateikė nagrinėjant šią bylą. Nors šie įrodymai, kadangi yra pateikti po Sprendimo 2014/119 ir Reglamento Nr. 208/2014 priėmimo, nereikšmingi vertinant pradinį ieškovo pavardės įtraukimo teisėtumą, į juos reikia atsižvelgti vertinant ieškovo pavardės palikimo vėlesniuose aktuose pateiktame sąraše teisėtumą.
Darytina išvada, kad ieškovas, vien pareiškęs, kad jo pradiniai reikalavimai panaikinti Sprendimą 2014/119 ir Reglamentą Nr. 208/2014, kiek jie su juo susiję, taikytini ir Sprendimui 2015/876, ir Įgyvendinimo reglamentui 2015/869, kiek jie su juo susiję, ir papildomai nepateikęs paaiškinimų, nenurodė informacijos, ginčijančios jų pagrįstumą ir leidžiančios Bendrajam Teismui įvertinti jų teisėtumą.
Todėl darytina išvada, kad pareiškimas dėl reikalavimų patikslinimo neatitinka Procedūros reglamento 86 straipsnio 3 dalyje nurodytų reikalavimų.
Vadinasi, reikalavimus panaikinti Sprendimą 2015/876 ir Įgyvendinimo reglamentą Nr. 2015/869, kiek jie susiję su ieškovu, reikia atmesti kaip nepriimtinus.
Dėl Sprendimo 2014/119 dalinio panaikinimo padarinių laiko atžvilgiu
Tarybos nuomone, siekiant užtikrinti teisinį saugumą ir Sąjungos teisės sistemos nuoseklumą ir vienovę, būtina tuo atveju, jeigu Bendrasis Teismas panaikintų Sprendimą 2014/119, kiek jis susijęs su ieškovu, pagal SESV 264 straipsnio antrą pastraipą palikti galioti jo padarinius ieškovui tol, kol įsigalios dalinis Reglamento Nr. 208/2014 panaikinimas.
Ieškovas ginčija šiuos argumentus.
Primintina, kad Sprendimas 2014/119 buvo iš dalies pakeistas Sprendimu 2015/364, kuriuo sąrašas pakeistas nuo 2015 m. kovo 7 d. ir ribojamųjų priemonių taikymas ieškovui pratęstas iki 2015 m. birželio 6 d. Po šių pakeitimų ieškovo pavardė palikta sąraše nurodant naujus įtraukimo į jį motyvus (žr. šio sprendimo 12 ir 13 punktus).
Vėliau Sprendimas 2014/119 buvo iš dalies pakeistas Sprendimu 2015/876, kuriuo ribojamųjų priemonių taikymas ieškovui pratęstas iki 2015 m. spalio 6 d. ir nuo 2015 m. birželio 7 d. pakeistas sąrašas. Po šių pakeitimų ieškovo pavardė palikta sąraše nurodžius naujus įtraukimo į jį motyvus (žr. šio sprendimo 14–15 punktus).
Todėl šiuo metu ieškovui taikoma nauja ribojamoji priemonė. Darytina išvada, kad panaikinus Sprendimą 2014/119, kiek jis susijęs su ieškovu, ieškovo pavardė nebūtų išbraukta iš sąrašo.
Todėl nebūtina palikti galioti Sprendimo 2014/119 padarinių, kiek jie susiję su ieškovu.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 2 dalį, jeigu byloje yra kelios pralaimėjusios šalys, Bendrasis Teismas nusprendžia, kaip turi būti paskirstytos išlaidos. Kadangi Taryba pralaimėjo bylą tiek, kiek ji susijusi su ieškinyje nurodytu prašymu panaikinti aktus, ji turi padengti su šiuo prašymu susijusias išlaidas, kaip to reikalavo ieškovas. Be to, kadangi ieškovas pralaimėjo bylą, kiek ji susijusi su pareiškime dėl reikalavimų patikslinimo nurodytu prašymu panaikinti aktus, jis turi padengti su šiuo prašymu susijusias išlaidas, kaip to reikalavo Taryba.
Taip pat pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį į bylą įstojusios institucijos pačios padengia savo bylinėjimosi išlaidas. Todėl Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (devintoji kolegija),
nusprendžia:

1.
Panaikinti 2014 m. kovo 5 d. Tarybos sprendimą (ES) 2014/119/BUSP dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje, ir 2014 m. kovo 5 d. Tarybos reglamentą Nr. 208/2014 dėl ribojamųjų priemonių, taikytinų tam tikriems asmenims, subjektams ir įstaigoms atsižvelgiant į padėtį Ukrainoje, tiek, kiek Sergiy Klyuyev asmenvardis buvo įtrauktas į asmenų, subjektų ir įstaigų, kuriems taikomos šios ribojamosios priemonės, sąrašą.

2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.

3.
Europos Sąjungos Taryba padengia savo ir S. Klyuyev patirtas bylinėjimosi išlaidas, kiek jos susijusios su ieškinyje nurodytu prašymu panaikinti aktus.

4.
S. Klyuyev padengia savo ir Tarybos patirtas bylinėjimosi išlaidas, kiek jos susijusios su pareiškime dėl reikalavimų patikslinimo nurodytu prašymu panaikinti aktus.

5.
Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Berardis
Czúcz
Popescu
Paskelbta 2016 m. sausio 28 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai
(
*1
)   Proceso kalba: anglų.