CELEX: 62016CJ0632
Eelotsusetaotlus
Tolmuimejate jaemüük
Märgis energiaklassi kohta
Direktiiv 2010/30/EL
Delegeeritud määrus (EL) nr 665/2013
Tolmuimejad
Muude sümbolite kasutamine
Ebaausad kaubandustavad
Tarbijakaitse
Direktiiv 2005/29/EÜ
Artikkel 7
Energiatõhususe mõõtmise tingimuste täpsustamata jätmine
Eksitav tegevusetus

Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada komisjoni 3. mai 2013. aasta delegeeritud määrust (EL) nr 665/2013, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/30/EL seoses tolmuimejate energiamärgistusega (
ELT 2013, L 192, lk 1
), ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv) (
ELT 2005, L 149, lk 22
) artiklit 7.
Taotlus on esitatud Dyson Ltd ja Dyson BV (edaspidi koos „Dyson“) kohtuvaidluses BSH Home Appliances NV-ga (edaspidi „BSH“) selle üle, kas BSH kasutas ebaausaid kaubandustavasid, kui ta esiteks jättis esitamata andmed turustatavate tolmuimejate energiatõhususe kohta ja teiseks lisas turustatavate tolmuimejate pakenditele muud teavet kui see, mille esitamine on kohustuslik tolmuimejate energiaklassi märgisel, mille vorm on esitatud delegeeritud määruse nr 665/2013 II lisas (edaspidi „energiamärgis“).
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiiv 2005/29
Direktiivi 2005/29 artiklis 2 on sätestatud:
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
d)
ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud kaubandustavad (edaspidi ka kaubandustavad) – ettevõtjapoolne tegevus, tegevusetus, teguviis või esitusviis, kommertsteadaanne, sealhulgas reklaam ja turustamine, mis on otseselt seotud toote reklaamimise, müügi või tarnimisega tarbijatele;
[…]“
Selle direktiivi artikli 3 lõikes 4 on sätestatud:
„Kui käesoleva direktiivi sätted on vastuolus ebaausate kaubandustavade konkreetseid aspekte reguleerivate muude ühenduse eeskirjadega, siis on viimati nimetatud eeskirjad ülimuslikud ning neid kohaldatakse kõnealuste konkreetsete aspektide suhtes.“
Selle direktiivi artikkel 7 „Eksitav tegevusetus“ on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Kaubandustava loetakse eksitavaks, kui see konkreetses olukorras, võttes arvesse kõiki selle iseärasusi ja asjaolusid ning kommunikatsioonivahendiga seotud piiranguid, jätab välja olulise teabe, mida keskmine tarbija antud olukorras vajab teadliku tehinguotsuse tegemiseks ja seega paneb või tõenäoliselt paneb keskmise tarbija tegema tehinguotsust, mida ta muul juhul ei teeks.
2.   Eksitavaks tegevusetuseks loetakse samuti seda, kui ettevõtja, võttes arvesse lõikes 1 kirjeldatud asjaolusid, varjab selles lõikes nimetatud olulist teavet või esitab seda ebaselgelt, arusaamatult, mitmetähenduslikult või ebaõigel ajal või ei määratle kaubandustava kaubanduslikku eesmärki, kui see ei ilmne juba kontekstist, ja juhul, kui see paneb või tõenäoliselt paneb keskmise tarbija tegema tehinguotsust, mida ta muul juhul ei oleks teinud.
3.   Kui kaubandustava järgimisel kasutatav kommunikatsioonivahend seab ruumilisi või ajalisi piiranguid, siis võetakse teabe väljajätmise üle otsustamisel arvesse nimetatud piiranguid ning meetmeid, mida ettevõtja on võtnud, et kõnealune teave tarbijale muul viisil kättesaadavaks teha.
4.   Ostukutse puhul loetakse oluliseks alljärgnev teave, kui see ei ilmne juba kontekstist:
a)
toote põhiomadused kommunikatsioonivahendile ja tootele kohases ulatuses;
b)
ettevõtja geograafiline aadress ja isik, näiteks tema ärinimi, ja vajadusel selle ettevõtja geograafiline aadress ja isik, kelle huvides ta tegutseb;
c)
hind koos maksudega või juhul, kui toote olemusest tulenevalt ei ole hinda põhjendatult võimalik eelnevalt arvutada, hinna arvutamise viis ning vajadusel täiendavad veo-, kohaletoimetamise või postikulud või, kui neid kulusid ei ole põhjendatult võimalik eelnevalt arvutada, teave selle kohta, et võidakse nõuda selliste täiendavate kulude tasumist;
d)
maksmise, kohaletoimetamise, täitmise ja kaebuste lahendamise kord, kui see erineb ametialase hoolikuse nõuetest;
e)
toodete või tehingute puhul, mida on võimalik üles öelda või millest taganeda, sellise õiguse olemasolu.
5.   Oluliseks loetakse kommertsteadaannetega, sealhulgas reklaami või turustamisega seotud teabele esitatavad liidu õigusaktidega kehtestatud nõuded, mille mittetäielik nimekiri on II lisas.“
Direktiiv 2010/30/EL
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 2010. aasta direktiiv 2010/30/EL energiamõjuga toodete energia- ja muude ressursside tarbimise näitamise kohta märgistuses ja ühtses tootekirjelduses (
ELT 2010, L 153, lk 1
) tunnistati kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2017. aasta määrusega (EL) 2017/1369, millega kehtestatakse energiamärgistuse raamistik ning tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2010/30/EL (
ELT 2017, L 198, lk 1
). Põhikohtuasja asjaolude asetleidmise ajal oli veel kohaldatav direktiiv 2010/30.
Direktiivi 2010/30 põhjendused 5 ja 8 olid järgmised:
„(5)
Täpne, asjakohane ja võrreldav teave energiamõjuga toodete energiatarbimise kohta peaks mõjutama lõpptarbijat valima tooteid, mis kasutamisel tarbivad vähem energiat ja muid olulisi ressursse või mis kaudselt tingivad väiksema energiatarbimise, ajendades sellega tootjaid võtma meetmeid nende toodete energia- ja muude oluliste ressursside tarbimise vähendamiseks. Samuti peaks see kaudselt soodustama kõnealuste toodete tõhusat kasutamist, et aidata kaasa ELi 20% energiatõhususe eesmärgi saavutamisele. Sellise teabe puudumisel ei piisa kõnealuste toodete mõistliku energiakasutuse ja muude oluliste ressursside kasutuse soodustamiseks ainult turujõududest.
[…]
(8)
Teabel on turujõudude toimimisel keskne koht ja seepärast tuleb kehtestada kõikide sama liiki toodete jaoks ühtne märgistus, mis annab potentsiaalsetele ostjatele standarditud lisateavet kõnealuste toodetega seotud kulude kohta energia- ja muude oluliste ressursside tarbimise seisukohast, ja võtta meetmeid, et tagada selline teave ka nendele potentsiaalsetele lõpptarbijatele, kellel ei ole võimalust toodet ja seega ka selle märgist vahetult näha. Selleks et märgistus oleks tõhus ja otstarbekas, peaks märgis olema lõpptarbijatele kergesti äratuntav, lihtne ja kokkuvõtlik. Selleks tuleks märgistuse praegune kujundus säilitada alusena, mille põhjal teavitada lõpptarbijaid toodete energiatõhususest. Toodete energiatarbimist ja muud asjakohast teavet tuleks mõõta vastavalt ühtlustatud standarditele ja meetoditele.“
Selle direktiivi artikli 1 lõikes 1 oli sätestatud:
„Käesoleva direktiiviga kehtestatakse raamistik selliste siseriiklike meetmete ühtlustamiseks, mis käsitlevad lõpptarbija teavitamist energia- ja vajaduse korral muude oluliste ressursside tarbimisest energiamõjuga toodete kasutamisel ja sellega seotud lisateabe andmist eelkõige märgistamise ja ühtse tootekirjelduse kaudu, võimaldades ühtlasi lõpptarbijatel valida tõhusamaid tooteid.“
Selle direktiivi artikli 3 lõige 1 oli sõnastatud järgmiselt:
„Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid tagamaks, et:
[…]
b)
käesoleva direktiiviga hõlmatud toodete puhul on keelatud kasutada muid märgiseid, tähiseid, sümboleid või silte, mis ei vasta käesoleva direktiivi ja asjakohaste delegeeritud õigusaktide nõuetele, kui see võib tõenäoliselt lõpptarbijaid seoses energia- või vajaduse korral muude oluliste ressursside tarbimisega toote kasutamise ajal eksitada või segadusse ajada;
[…]“
Sama direktiivi artiklis 4 oli sätestatud:
„Liikmesriigid tagavad, et:
a)
lõpptarbijatele antakse kooskõlas käesoleva direktiivi alusel vastu võetud delegeeritud õigusaktidega tootekirjelduse ja märgistuse abil teavet elektrienergia, muude energialiikide ja vajaduse korral muude oluliste ressursside tarbimise kohta kasutamise ajal ja lisateavet seoses lõpptarbijatele otseselt või mis tahes kaugmüügivahendite, sealhulgas Interneti kaudu kaudselt müügiks, rendile andmiseks või järelmaksuga müügiks pakutavate või esitletavate toodetega;
[…]“
Direktiivi 2010/30 artiklis 5 oli sätestatud:
„Liikmesriigid tagavad, et:
a)
tarnijad, kes lasevad turule või võtavad kasutusele delegeeritud õigusaktiga hõlmatud tooteid, varustavad need käesoleva direktiivi ja delegeeritud õigusakti kohase märgistuse ja tootekirjeldusega;
[…]“
Selle direktiivi artikkel 10 oli sõnastatud järgmiselt:
„1.   Komisjon sätestab kooskõlas käesoleva artikliga iga tooteliigi kohta märgistuse ja tootekirjelduse üksikasjad delegeeritud õigusaktidega vastavalt artiklitele 11, 12 ja 13.
[…]
Delegeeritud õigusaktide sätted, mis käsitlevad märgistuses või tootekirjelduses teabe esitamist energia- ja muude oluliste ressursside tarbimise kohta toote kasutamisel, võimaldavad lõpptarbijatel teha teadlikumaid ostuotsuseid ja turujärelevalveasutustel kontrollida, kas tooted on kooskõlas esitatud teabega.
[…]
4.   Delegeeritud õigusaktis määratakse eelkõige kindlaks:
[…]
d)
artiklis 4 osutatud märgistuse kujundus ja sisu, kusjuures märgiste vorm on tooterühmade lõikes võimalikult ühetaoline ning igal juhul selgelt nähtav ja loetav. Märgistuse vormi aluseks jääb tähtedel A–G põhinev klassifikatsioon; klassifikatsiooni astmed vastavad lõpptarbija seisukohast märkimisväärsele energiasäästule ja kulutuste kokkuhoiule.
[…]
g)
reklaammärgistuse konkreetne sisu, sealhulgas vajaduse korral konkreetse toote energiaklass ja muud asjakohased tõhususnäitajad, mis esitatakse loetavalt ja nähtavalt;
[…]“
Delegeeritud määrus nr 665/2013
Delegeeritud määruse nr 665/2013 põhjenduse 5 kohaselt:
„Käesolevas määruses tuleks täpsustada tolmuimejate märgise ühtne kujundus ja sisu.“
Selle määruse artikli 1 lõikes 1 on sätestatud:
„Käesoleva määrusega kehtestatakse elektrivõrgutoitega tolmuimejate, sealhulgas hübriidtolmuimejate märgistamise ja nende tootekirjelduses esitatava täiendava teabe nõuded.“
Selle määruse artikli 3 lõikes 1 on sätestatud:
„Tarnijad tagavad, et 1. septembrist 2014:
a)
on iga tolmuimeja varustatud trükitud märgisega, mille vorm ja millel esitatav teave on sätestatud II lisas;
[…]“
Sama määruse artiklis 4 on sätestatud:
„Edasimüüjad tagavad, et 1. septembrist 2014:
a)
on iga müügiloleva tolmuimeja välispinnal või külge riputatud artiklile 3 vastav selgesti nähtav tarnija märgis;
[…]“
Delegeeritud määruse nr 665/2013 I lisa kohaselt määratakse tolmuimeja energiatõhususe klass selle aastase energiatarbimise järgi, puhastustõhususklass selle tolmueemalduse järgi ja tolmutagastusklass tolmutagastuse järgi.
Selle määruse II lisas on kindlaks määratud energiamärgise kujundus ja loetletud andmed, mis sellel peavad olema esitatud, mille hulgas on asjaomase tolmuimejamudeli energiatõhususklass, puhastustõhususklass ja tolmutagastusklass. Määruses on veel täpsustatud, et märgise kujundus peab vastama selle lisa punktidele 3.1, 3.2 või 3.3 vastavalt sellele, kas tegemist on üldotstarbelise tolmuimejaga, tolmuimejatega kõva põrandapinna või vaiba jaoks, ning et erandina võib lisada ökomärgise kujutise, kui see on asjaomasele mudelile antud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 66/2010 [Euroopa Liidu] ökomärgise kohta (
ELT 2010, L 27, lk 1
) (edaspidi „liidu ökomärgis“).
Belgia õigus
Majandusõiguse seadustiku (code de droit économique,
Moniteur belge
, 29.3.2013, lk 19975), muudetud 21. detsembri 2013. aasta seadusega (
Moniteur belge
, 30.12.2013, lk 103506), millega võetakse liikmesriigi õigusesse üle direktiivi 2005/29 artikli 7 lõige 1, artikli VI.99 lõike 1 kohaselt loetakse kaubandustava eksitavaks tegevusetuseks, kui see konkreetses olukorras, võttes arvesse kõiki selle iseärasusi ja asjaolusid ning kommunikatsioonivahendiga seotud piiranguid, jätab välja olulise teabe, mida keskmine tarbija antud olukorras vajab teadliku tehinguotsuse tegemiseks ja seega paneb või tõenäoliselt paneb keskmise tarbija tegema tehinguotsust, mida ta muul juhul ei teeks.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
Nii Dyson kui ka BSH turustavad tolmuimejaid, mis peavad delegeeritud määruse nr 665/2013 kohaselt müümise ajal olema varustatud energiamärgisega. Märgis kajastab tühja tolmukogumisanumaga tehtud katsete tulemusi. Dyson heidab BSH-le muu hulgas ette tarbija eksitamist ja ebaausate kaubandustavade kasutamist. Seoses sellega esitas Dyson hagi eelotsusetaotluse esitanud kohtule, voorzitter van de rechtbank van koophandel te Antwerpenile (Antwerpeni kaubanduskohtu esimees, Belgia).
Eelotsusetaotluse esitanud kohus lükkab esiteks tagasi Dysoni väite, mille kohaselt kasutas BSH ebaausat kaubandustava, kui ta märkis turustatavate tolmuimejate energiamärgistele energiaklassi A. Ta leiab nimelt, et selline liigitus saavutataksegi tühja tolmukogumisanumaga läbiviidud katsete tulemusel ning eelotsusetaotluse esitanud kohtu teada on see ainus katse, millega saab määrata kindlaks tolmuimeja aastase energiatarbimise.
Siiski möönab eelotsusetaotluse esitanud kohus teiseks, et tõele vastavad Dysoni kinnitused, et tühja tolmukogumisanumaga läbiviidavad katsed ei vasta tolmuimeja tavapärasele kasutusviisile ning et need katsed ei võimalda võrrelda seadmeid, mis toimivad erinevatel põhimõtetel, nimelt ühelt poolt selliseid BSH turustatavaid tolmuimejaid, mis on varustatud tolmukotiga, mille poorid ummistuvad kasutamise käigus, mistõttu peab nende mootor töötama suuremal võimsusel, ja teiselt poolt Dysoni tolmuimejaid, millel sellist kotti ei ole, ja mille kasutamine ei mõjuta mootori töövõimsust. Ta leiab, et seetõttu tekib küsimus, kas valitud katsemeetodi täpsustamata jätmisega eksitab BSH tarbijat.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus tõdeb selles osas, et BSH on pelgalt järginud delegeeritud määrust nr 665/2013. Nimetatud määrus reguleerib väga täpselt energiamärgise kujunduse ja selle, millised andmed peavad seal olema esitatud, nii et seega peab BSH arvesse võtma selle kommunikatsioonivahendiga seotud piiranguid, et määrata kindlaks, millist teavet ta tarbijatele esitab. Silmas pidades direktiivi 2005/29 artikli 7 lõikeid 1 ja 3, leiab asjaomane kohus, et tuleb uurida, kas BSH-l on mingil määral vabadust otsustada, millist teavet ta turustatavatel seadmetel nende energiatarbimise kohta esitab.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib veel, et lisaks delegeeritud määrusega nr 665/2013 nõutavale energiamärgisele lisab BSH oma tolmuimejatele muid sümboleid, mille hulgas on roheline märgis teabega
Energy A
, mis näitab, et energiatõhususe poolest kuulub tolmuimeja tervikuna klassi A, oranž märgis teabega
AAAA Best rated: A in all classes
, mis näitab, et nii vaiba kui ka kõva põrandapinna puhastamisel saavutatava puhastustõhususe, energiatõhususe ja tolmutagastuse poolest kuulub tolmuimeja klassi A ja must märgis vaiba kujutise ja teabega
class A Performance
, mis näitab, et vaibalt tolmueemalduse poolest kuulub tolmuimeja klassi A.
Nimetatud kohus märgib, et BSH esitab sel moel andmeid, mis on täielikult teatavaks tehtud juba energiamärgisega, ja küsib, kas delegeeritud määrus nr 665/2013 lubab sellist praktikat.
Nendel asjaoludel otsustas voorzitter van de rechtbank van koophandel te Antwerpen (Antwerpeni kaubanduskohtu esimees, Belgia) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas [delegeeritud] määruse nr 665/2013 täpset järgimist (ilma, et nimetatud määruse II lisas sätestatud energiamärgisele oleks lisatud teave katsetingimuste kohta, mille põhjal toimus liigitamine ühte I lisas nimetatud energiatõhususklassidest) saab pidada eksitavaks tegevusetuseks [direktiivi 2005/29] artikli 7 tähenduses?
2.
Kas [delegeeritud] määrus nr 665/2013 keelab lisada märgisele muid sümboleid, millega esitatakse sama teave?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2005/29 artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et „eksitav tegevusetus“ selle sätte tähenduses on asjaolu, et tarbijale ei esitata teavet energiamärgisel näidatud energiaklassi määramiseks kasutatud katsetingimuste kohta.
Kõigepealt tuleb meenutada, et direktiivi 2005/29 eesmärk on kehtestada ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid puudutavad ühtsed eeskirjad, et aidata kaasa siseturu nõuetekohasele toimimisele ja tarbijakaitse kõrge taseme saavutamisele (26. oktoobri 2016. aasta kohtuotsus Canal Digital Danmark,
C‑611/14
,
EU:C:2016:800
, punkt
).
Seda arvestades kujutab asjaolu, et energiamärgisel esitatakse üksnes delegeeritud määrusega nr 665/2013 nõutav teave, täpsustamata tingimusi, millest lähtudes mõõdeti tolmuimeja energiatõhusust, endast „kaubandustava“ direktiivi 2005/29 artikli 2 punkti d tähenduses.
Nimelt on mõiste „kaubandustavad“ defineeritud eriti üldist sõnastust kasutades ja nii määratletud tavad peavad olema esiteks seotud kauplemisega, see tähendab lähtuma ettevõtjatelt, ja teiseks olema otseselt seotud nende toodete reklaamimise, müügi või tarnimisega tarbijatele (vt selle kohta 17. oktoobri 2013. aasta kohtuotsus RLvS,
C‑391/12
,
EU:C:2013:669
, punkt
).
Samas kujutab jaekaubanduses müüdava toote energiatõhusust puudutava teabe esitamine või esitamata jätmine – juhul, kui teave pärineb ettevõtjalt ‐ endast kaubandustava, mis on otseselt seotud selle toote müümisega tarbijatele. Nagu kohtujurist märkis oma ettepaneku punktis 77, ei ole sel puhul tähtsust sellel, et kõnealune teave on ettevõtja huvide seisukohast ebasoodne või et viimatinimetatu on esitanud sellise teabe selleks, et täita delegeeritud määruse nr 665/2013 sätteid.
Esiteks, mis puudutab energiamärgisel katsetingimuste kohta teabe puudumist, siis selle kohta olgu märgitud, et direktiivi 2005/29 artikli 3 lõikes 4 on sätestatud, et kui selle direktiivi sätted on vastuolus ebaausate kaubandustavade konkreetseid aspekte reguleerivate muude liidu eeskirjadega, siis on viimati nimetatud eeskirjad esimuslikud ning neid kohaldatakse kõnealuste konkreetsete aspektide suhtes.
Käesoleva juhtumiga seoses sisaldavad direktiiv 2010/30 ja delegeeritud määrus nr 665/2013 liidu õigusnorme, mis reguleerivad ebaausate kaubandustavade konkreetseid aspekte direktiivi 2005/29 artikli 3 lõike 4 tähenduses. Nimelt, kuigi eelkõige direktiivi 2010/30 põhjendustest 5 ja 8 ilmneb, et nendega seatud esimene eesmärk on keskkonnakaitse, tuleb siiski arvestada, et eesmärk esitada täpne, asjakohane ja võrreldav teave energiamõjuga toodete energiatarbimise kohta ühtselt kujundatud energiamärgisel, mille ettevõtja peab kinnitama jaemüüki suunatud tootele, teenib ka tarbijakaitse huve.
Seega kui esineb vastuolu ühelt poolt direktiivi 2005/29 artikli 7 ning teiselt poolt direktiivi 2010/30 sätete ja delegeeritud määruse nr 665/2013 sätete vahel, siis tuleb kohaldada viimati nimetatud sätteid vastavalt direktiivi 2005/29 artikli 3 lõikele 4.
Selles osas tuleb sedastada, et direktiivi 2010/30 ja delegeeritud määrust nr 665/2013 tuleb tõlgendada nii, et energiamärgisele ei tohi lisada mingit teavet tingimuste kohta, millest lähtudes mõõdeti tolmuimeja energiatõhusust.
Nimelt on direktiivi 2010/30 põhjenduses 8 täpsustatud, et on vaja kehtestada kõikide sama tüüpi toodete jaoks ühtne märgistus. See ühtlustamiseesmärk on täidetud selle direktiivi artikli 1 lõikega 1, artikliga 4 ja artikli 10 lõike 4 punktidega d ja g, mille kohaselt kehtestatakse selle direktiiviga raamistik selliste riigisiseste meetmete ühtlustamiseks, mis käsitlevad muu hulgas lõpptarbija teavitamist energiatarbimisest märgistamise ja ühtse tootekirjelduse kaudu, ja pannakse liikmesriikidele kohustus tagada teave seadme kasutamisel tarbitava elektrienergia kohta märgise abil, mille kujundus ja konkreetne sisu määratakse kindlaks delegeeritud õigusaktis, see tähendab tolmuimejate puhul delegeeritud määruses nr 665/2013.
Nagu nähtub direktiivi 2010/30 põhjendusest 8 ja artiklist 10, teenib energiamärgise kujunduse ja sellel olevate märgete ühtlustamine, nagu ka selle lihtne ja kokkuvõtlik olemus, lõppkasutaja huvides olevat eesmärki võimaldada sellel sisalduva teabe paremat loetavust ja võrreldavust.
Lisaks tuleneb delegeeritud määruse nr 665/2013 põhjendusest 5, et nimetatud määrusega tuleb täpsustada tolmuimejate märgise ühtne kujundus ja sisu.
Selle märgise kujundus ja sisu on konkreetselt määratletud nimetatud määruse II lisas. Peale selle on kõnealuses lisas ette nähtud erand, et lisaks täpselt määratletud energiamärgisele lubatakse sellele märgisele lisada üksnes liidu ökomärgise kujutist, kui asjaomane tolmuimejamudel on sellise märgise saanud.
Sellest järeldub, et delegeeritud määrusega nr 665/2013 koosmõjus direktiiviga 2010/30 on vastuolus, kui energiamärgisele lisatakse muu märgis kui liidu ökomärgis, nagu käesoleval juhul.
Nimetatud keelust tuleneb, et direktiivi 2005/29 artikli 3 lõike 4 kohaselt ei saa selle direktiivi artiklit 7 kohaldada asjaolule, et energiamärgisel puudub teave tolmuimejate energiatõhususe katsetingimuste kohta.
Mis teiseks puudutab seda, et energiamärgisel ja mujal puudub teave katsetingimuste kohta, siis selles osas tuleb märkida, et direktiivi 2005/29 artikli 7 lõike 1 kohaselt loetakse kaubandustava eksitavaks, kui see konkreetses olukorras, võttes arvesse kõiki selle iseärasusi ja asjaolusid ning kommunikatsioonivahendiga seotud piiranguid, jätab välja olulise teabe, mida keskmine tarbija antud olukorras vajab teadliku tehinguotsuse tegemiseks ja seega paneb või tõenäoliselt paneb keskmise tarbija tegema tehinguotsust, mida ta muul juhul ei teeks. Veel ilmneb sama artikli lõikest 5, et oluliseks loetakse kommertsteadaannetega, sealhulgas reklaami või turustamisega seotud teabele esitatavad liidu õigusaktidega kehtestatud nõuded.
Käesoleval juhul ei saa tingimusi, millest lähtudes mõõdetakse asjaomase tolmuimejamudeli energiatõhusust, käsitleda keskmise tarbija jaoks olulise teabena.
Tegelikult kohustatakse direktiiviga 2010/30 kasutama ühtselt kujundatud energiamärgist, et teavitada lõpptarbijaid teatud toodete kasutamisel tarbitavast energiakogusest ja delegeeritud määruses nr 665/2013 on esitatud ammendav loetelu teabe kohta, mis puudutab tolmuimejate energiatarbimist nende kasutamisel, mis tuleb tarbijale teada anda kõnealusel energiamärgisel, ning direktiiviga ei panda kohustust mainida, millistes tingimustes tolmuimejate energiatõhusust mõõdeti. Seega tuleb tõdeda, et direktiivi 2010/30 ja delegeeritud määruse nr 665/2013 koostoimest tuleneb, et kõnealust teavet ei saa keskmise tarbija seisukohast pidada oluliseks.
Järelikult ei ole energiamärgisel tolmuimejate energiatõhususe katsetingimuste kohta teabe esitamata jätmine eksitav tegevusetus direktiivi 2005/29 artikli 7 tähenduses.
Eespool toodust nähtub, et esimesele küsimusele tuleb vastata, et direktiivi 2005/29 artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et „eksitav tegevusetus“ selle sätte tähenduses ei ole asjaolu, et tarbijale ei esitata teavet energiamärgisel näidatud energiaklassi määramiseks kasutatud katsetingimuste kohta.
Teine küsimus
Kõigepealt tuleb märkida, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on ELTL artiklis 267 sätestatud liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu vahelises koostöömenetluses Euroopa Kohtu ülesanne anda liikmesriigi kohtule tarvilik vastus, mis võimaldaks viimasel tema menetluses olev kohtuasi lahendada ja et seda arvestades tuleb Euroopa Kohtul temale esitatud küsimused vajaduse korral ümber sõnastada (vt eelkõige 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Ucar ja Kilic,
C‑508/15 ja C‑509/15
,
EU:C:2016:986
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Käesoleval juhul ei ole vaidlust küsimuses, et delegeeritud määrust nr 665/2013, mis kohustab energiamärgise kinnitama igale jaemüüki suunatavale tolmuimejale, tuleb tõlgendada lähtudes direktiivist 2010/30, mis on delegeeritud määruse aluseks. Seetõttu tuleb teine küsimus, mis puudutab delegeeritud määrust nr 665/2013, ümber sõnastada nii, et see käsitleb ka direktiivi 2010/30.
Lisaks nähtub eelotsusetaotlusest, et käesoleval juhul on BSH kasutanud turustatavate tolmuimejate pakenditel energiamärgise kõrval mitut märgist või sümbolit, mida ei ole määruses nr 665/2013 ette nähtud, nimelt muu hulgas rohelist märgist teabega
Energy A
, oranži märgist teabega
AAAA Best rated: A in all classes
“ ning musta märgist vaiba kujutise ja teabega
class A Performance
.
Niisiis tuleb tõdeda, et oma teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas delegeeritud määrust nr 665/2013 koosmõjus direktiiviga 2010/30 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui lisaks energiamärgisele kasutatakse muid märgiseid või sümboleid, millega korratakse asjaomasel energiamärgisel esitatud teavet.
Olgu märgitud, et vastavalt direktiivi 2010/30 artikli 3 lõike 1 punktile b on muid märgiseid, tähiseid, sümboleid või silte kui energiamärgis keelatud kasutada esiteks juhul, kui need ei vasta kõnealuse direktiivi ja selle alusel antud delegeeritud õigusaktide, käesoleval juhul delegeeritud määruse nr 665/2013 nõuetele; ja teiseks kui nende kasutamine võib lõpptarbijaid eksitada või segadusse ajada elektriseadme kasutamisel tarbitava energia- või – olenevalt asjaoludest – muude oluliste ressursside koguse suhtes. Seega seab nimetatud artikkel selle keelu sõltuvusse nende kahe tingimuse täidetuse kontrollimisest.
Kuna käesoleval juhul on aga BSH kasutanud turustatavate tolmuimejate pakenditel selliseid märgiseid või sümboleid, mida ei ole delegeeritud määruses nr 665/2013 ette nähtud, siis ei saa neid pidada asjaomase määruse nõuetele vastavaks. Sellest järeldub, et nende kasutamine on keelatud, kui see võib lõpptarbijat eksitada või segadusse ajada tolmuimeja kasutamisel tarbitava energiahulga suhtes.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kõiki asjas tähtsust omavaid asjaolusid arvestades kindlaks teha, kas BSH kasutatud märgised või sümbolid kätkevad sellest ohtu.
Samas tuleneb Euroopa Kohtu järjepidevast praktikast, et kuigi eelotsusemenetluse raames tuleb faktilisi asjaolusid lõpuks hinnata liikmesriigi kohtul, on Euroopa Kohus, kes peab andma liikmesriigi kohtu küsimustele tarviliku vastuse, siiski kohustatud andma põhikohtuasja toimikust ning talle esitatud seisukohtadest tuletatud juhiseid, mis võivad aidata eelotsusetaotluse esitanud kohtul asja lahendada (5. juuni 2014. aasta kohtuotsus I,
C‑255/13
,
EU:C:2014:1291
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Sellega seoses tuleks täpsustada, et direktiivi 2010/30 artikli 3 lõike 1 punkti b sõnastusest endast nähtub, et kõnealune kohus peab rangelt kohaldama käesoleva kohtuotsuse punktis 52 nimetatud kriteeriumi, mille eesmärk on kaitsta lõpptarbijaid asjaomase elektriseadme kasutamisel tarbitava energiahulga suhtes mis tahes eksitusse viimise või segadusse ajamise eest. Kõnealuse kriteeriumi ranget kohaldamist kinnitab kõnealuses direktiivis ette nähtud keskkonnakaitse eesmärk, mida on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktis 33.
Lisaks tuleb märkida, et direktiivi 2005/29 raames on eksitava kaubandustava kindlakstegemisel aluseks võetav hindamiskriteerium piisavalt informeeritud ja mõistlikult tähelepanelik ning arukas keskmine tarbija, võttes arvesse sotsiaalseid, kultuurilisi ja lingvistilisi tegureid (12. mai 2011. aasta kohtuotsus Ving Sverige,
C‑122/10
,
EU:C:2011:299
, punkt
, ja 26. oktoobri 2016. aasta kohtuotsus Canal Digital Danmark,
C‑611/14
,
EU:C:2016:800
, punkt
). Küsimuste seotus põhjendab sama hindamiskriteeriumi kohaldamist ka direktiivi 2010/30 artiklis 3 lõike 1 punktis b nimetatud eksitamisele või segadusse ajamisele.
Selles osas olgu märgitud, et pelgalt asjaolust, et BSH kasutatud märgised või sümbolid viitavad teabele, mis juba on esitatud energiamärgisel, ei piisa niisuguse ohu olemasolu välistamiseks. Nimelt tuleb esiteks silmas pidada, et BSH kasutatavad sümbolid ei ole graafiliselt identsed nendega, mida kasutatakse energiamärgisel, ja teiseks asjaolu, et mõni BSH kasutatav märgis või sümbol kordab sama teavet, kasutades samas aga igal märgisel erinevat graafikat, mis võib jätta mulje, et iga kord on tegemist erineva teabega.
Seetõttu tuleb teisele küsimusele vastata, et delegeeritud määrust nr 665/2013 koosmõjus direktiivi 2010/30 artikli 3 lõike 1 punktiga b tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui lisaks energiamärgisele kasutatakse muid märgiseid või sümboleid, millega korratakse asjaomasel energiamärgisel esitatud teavet, kui nende kasutamine võib lõpptarbijaid eksitada või segadusse ajada jaekaubanduses müüdava tolmuimeja kasutamisel tarbitava energiakoguse suhtes; eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on hinnata, kas see on nii, arvestades kõiki asjas tähtsust omavaid asjaolusid ja lähtudes sellest, kuidas seda tajub piisavalt informeeritud ja mõistlikult tähelepanelik ning arukas keskmine tarbija, võttes arvesse sotsiaalseid, kultuurilisi ja lingvistilisi tegureid.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:

1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004, artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et „eksitava tegevusetusena“, selle sätte tähenduses ei käsitleta asjaolu, et tarbijale ei esitata teavet katsetingimuste kohta, millest lähtudes määrati tolmuimeja energiaklass, mis on näidatud märgisel, mille vorm on esitatud komisjoni 3. mai 2013. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 665/2013, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2010/30/EL seoses tolmuimejate energiamärgistusega, II lisas.

2.
Delegeeritud määrust nr 2010/30 koosmõjus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. mai 2010. aasta direktiivi 2010/30 energiamõjuga toodete energia- ja muude ressursside tarbimise näitamise kohta märgistuses ja ühtses tootekirjelduses artikli 3 lõike 1 punktiga b tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui lisaks energiamärgisele tolmuimeja energiaklassi kohta, mille vorm on esitatud delegeeritud määruse nr 665/2013 II lisas, kasutatakse muid märgiseid või sümboleid, millega korratakse asjaomasel energiamärgisel esitatud teavet, kui nende kasutamine võib lõpptarbijaid eksitada või segadusse ajada jaekaubanduses müüdava tolmuimeja kasutamisel tarbitava energiakoguse suhtes; eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on hinnata, kas see on nii, arvestades kõiki asjas tähtsust omavaid asjaolusid ja lähtudes sellest, kuidas seda tajub piisavalt informeeritud ja mõistlikult tähelepanelik ning arukas keskmine tarbija, võttes arvesse sotsiaalseid, kultuurilisi ja lingvistilisi tegureid.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.