CELEX: 62015TJ0146
Марка на Европейския съюз
Производство по отмяна
Фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща многоъгълник
Реално използване на марката
Член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) и член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009
Форма, която се различава по елементи, които не променят отличителния характер

Обстоятелства, предхождащи спора
На 11 юни 2001 г. дружеството, чийто правоприемник е жалбоподателят — hyphen GmbH, подава заявка за регистрация на марка на Европейския съюз в Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) съгласно Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Европейския съюз (
OB L 11, 1994 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), изменен (заменен от Регламент (EО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (
OВ L 78, стр. 1
).
Марката, чиято регистрация се иска, е следният фигуративен знак в черно и бяло:
Стоките и услугите, за които се иска регистрация, спадат към класове 3, 5, 9, 24, 25 и 42 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно Международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г. и за всеки от тези класове отговарят на следното описание:
—
клас 3: „Сапуни, парфюмерия, етерични масла, козметика“;
—
клас 5: „Фармацевтични, ветеринарни и хигиенни препарати“;
—
клас 9: „Костюми за гмуркане, облекла за защита от злополуки, радиация и огън, противозаслепяващи приспособления, противозаслепяващи козирки, очила (оптични устройства), калъфи за очила и контактни лещи, рамки за очила, рамки за очила, лещи за очила, оптични контактни лещи, времеизмервателни инструменти“;
—
клас 24: „Текстил и текстилни изделия (включени в клас 24);
—
клас 25: „Облекло, обувки, шапки и други принадлежности за глава“;
—
клас 42: „Разработване и дизайн на текстилни изделия от всякакъв вид и по-специално на облекло, шапки и други принадлежности за глава, аксесоари, обувки и чанти, графичен художествен дизайн, инженерно чертане, разработване на изделия за защита срещу слънчева радиация“.
Марката е регистрирана на 12 септември 2002 г. под номер 2255537 и е подновена.
На 17 октомври 2012 г. на основание член 51, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 встъпилата страна — Skylotec GmbH, подава искане за отмяна на регистрираната марка, като се позовава на липсата на реално използване на тази марка през непрекъснат период от пет години.
С решение от 28 април 2014 г. отделът по отмяна отхвърля искането за отмяна по отношение на следните стоки и услуги:
—
клас 9: „Костюми за гмуркане“;
—
клас 24: „Текстил (включен в клас 24);
—
клас 25: „Облекло, обувки, шапки и други принадлежности за глава“;
—
клас 42: „Разработване и дизайн на текстилни изделия от всякакъв вид и по-специално на облекло, шапки и други принадлежности за глава, аксесоари, обувки и чанти, разработване на изделия за защита срещу слънчева радиация“.
Отделът по отмяна обаче уважава искането за отмяна по отношение на следните стоки и услуги, които не са предмет на жалбата по настоящото дело:
—
клас 3: „Сапуни, парфюмерия, етерични масла, козметика“;
—
клас 5: „Фармацевтични, ветеринарни и хигиенни препарати“;
—
клас 9: „Облекла за защита от злополуки, радиация и огън, противозаслепяващи приспособления, противозаслепяващи козирки, очила (оптични устройства), калъфи за очила и контактни лещи, рамки за очила, рамки за очила, лещи за очила, оптични контактни лещи, времеизмервателни инструменти“;
—
клас 24: „Текстилни изделия (включени в клас 24)“;
—
клас 42: „Графичен художествен дизайн, инженерно чертане“.
По отношение на стоките и услугите, за които е отхвърлено искането за отмяна, отделът по отмяна посочва, че макар използваните знаци да се различават от формата, в която е била регистрирана марката, тази разлика не променя отличителния характер на регистрираната марка, тъй като разликата се отнася само до банален декоративен елемент, под формата на елипса, който няма собствен отличителен характер.
Използваните знаци (наричани по-нататък съответно „знак № 1“, „знак № 2“ и „знак № 3“) имат следните форми, като единствената разлика между знак № 1 и знак № 2 се състои в използването на небесносин вместо черен цвят:
На 13 юни 2014 г. на основание членове 58—64 от Регламент № 207/2009 встъпилата страна обжалва решението на отдела по отмяна пред EUIPO.
С решение от 9 март 2015 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“) четвърти апелативен състав на EUIPO уважава жалбата и прекратява правата на жалбоподателя по отношение на останалите стоки и услуги, а именно посочените в точка 6 по-горе. Противно на отдела по отмяна, апелативният състав приема, че използването на правата върху марката на Европейския съюз по начин, който гарантира запазването им, не е доказано нито в регистрираната форма, нито във форма, която представлява приемлива разлика съгласно член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009 (точка 9 от обжалваното решение).
В точка 24 от обжалваното решение апелативният състав приема, че следваният от отдела по отмяна метод е неточен, тъй като последният е презумирал, че отговорът на въпроса дали отличителният характер на марката е променен, зависи от това дали, разгледана отделно, добавената конфигурация е отличителна сама по себе си. Според апелативния състав обаче от значение е не отличителният характер на добавката, а отличителният характер — или по-точно характерът, „който отличава“ — на марката в регистрираната ѝ форма. Апелативният състав добавя, че е трябвало да се анализира въпросът дали добавката променя отличителния характер на марката.
Апелативният състав продължава, като в точка 25 от обжалваното решение приема, че марката във форма, в която е била регистрирана, е чисто графичен знак, съставен по изключително прост начин, който евентуално би могъл да бъде възприет като кокал за куче или като гира, но не и като тире (на английски език „hyphen“). Следователно в точка 26 от обжалваното решение апелативният състав приема, че когато става дума за толкова прости знаци, добавките или измененията много по-лесно могат да променят цялостното впечатление, създавано от знака. Според апелативния състав „отличителният характер“ по смисъла на член 15, параграф 1, втора алинея, буква a) от Регламент № 207/2009 не се отнася до възможността да служи като указание за произход, а само до цялостното впечатление.
В точка 27 от обжалваното решение апелативният състав приема следното:
„Цялостното впечатление, което създава използваната форма, очевидно има напълно различен ефект. [В] използваната форма, външният кръг и централната зона заедно приличат по-скоро на бутон. Изчезва асоциацията с кокал за куче, която е възможна [при] регистрираната форма. Като цяло, отличителният характер на използваната форма се създава от цялостното графично впечатление, от което външният кръг и централната зона са еднакво неделими части. Цялостното впечатление е различно именно защото както в регистрираната, така и в използваната форма са използвани най-прости основни геометрични форми“.
Както се позовава на практиката на Съда, в точки 28 и 29 от обжалваното решение апелативният състав посочва, че е допустимо осъвременяване на марките с цел адаптирането им към съвременния вкус. Той обаче счита, че към регистрираната форма може да се добавят, като отличителен знак върху етикета, името на производителя или други означения, които винаги изпъкват. Така, според апелативния състав е допустимо да се добави словният елемент „hyphen c“, но не и външният кръг. Всъщност, въпреки че използваната форма е била замислена без кръга, сам по себе си последният не може да представлява марка. Още по-малко вероятно е използваната форма да се раздели концептуално на две отделни визуални изображения. Външният кръг обгражда централната част по такъв начин, че не може да съществува самостоятелно.
Освен това в точки 31—39 от обжалваното решение апелативният състав разглежда само доказателствата относно подложените на преценката на отдела по отмяна стоки от клас 24 и услуги от клас 42. Той приема, от една страна, че използването на по-ранната марка за стоките от клас 24 не е било доказано по други причини, а именно, по същество, липсата на достатъчно доказателства (точки 31 и 32 от обжалваното решение), и от друга страна, че представените за услугите от клас 42 доказателства са напълно непригодни да докажат използването на тези услуги (т. 33—39 от обжалваното решение).
По всички тези съображения апелативният състав отменя частично решението на отдела по отмяна, с което се отхвърля част от жалбата на встъпилата страна, като в резултат от това се прекратяват изцяло правата на жалбоподателя върху регистрираната марка, включително за стоките и услугите от класове 9, 24, 25 и 42.
От друга страна, в обжалваното решение регистрираната марка е възпроизведена в следната форма:
С решение за изменение от 26 май 2015 г., тоест прието два месеца след подаване на жалбата по настоящото дело от жалбоподателя, апелативният състав уточнява, че в обжалваното решение се съдържа леко изменено изображение на регистрираната марка, а именно възпроизведеното в точка 18 по-горе изображение, вместо изображението, което фигурира в точка 2 по-горе. Апелативният състав приема, че става дума за грешка при транскрипцията под формата на грешка във възпроизвеждането, която трябва да се поправи по служебен път съгласно правило 53 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент № 40/94 (
OВ L 303, 1995 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189), изменен с Регламент (ЕО) № 1041/2005 на Комисията от 29 юли 2005 г. (
OВ L 172, 2005 г., стр. 4
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 71).
Искания на страните
Жалбоподателят моли Общия съд:
—
да отмени обжалваното решение,
—
да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
EUIPO и встъпилата страна молят Общия съд:
—
да отхвърли жалбата,
—
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
От правна страна
Жалбоподателят изтъква едно-единствено основание, с което по същество претендира, че като е приел, че регистрираната марка не е използвана по начин, който може да запази придобитите права, апелативният състав е нарушил член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009.
Трябва да се припомни, че от съображение 10 от Регламент № 207/2009 следва, че законодателят е счел, че защитата на по-ранната марка е обоснована само доколкото тази марка е реално използвана. В съответствие с това съображение член 51, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 предвижда, че правата на притежателя на марка на Европейския съюз се прекратяват въз основа на искане, представено в EUIPO, ако през непрекъснат период от пет години марката не е била реално използвана в Европейския съюз за стоките или услугите, за които тя е била регистрирана, и ако не съществуват основателни причини за неизползване.
Освен това съгласно член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009 за използване на марката на Европейския съюз се счита използването ѝ „под форма, която се различава по елементи, които не променят отличителния характер на марката във формата, в която тя е била регистрирана“.
Трябва да се посочи, че от самия текст на член 15, параграф 1, втора алинея, буква a) от Регламент № 207/2009 следва, че използването на марка под форма, която се различава от формата, в която тя е била регистрирана, се счита за използване по смисъла на първа алинея от този член, доколкото не се е променил отличителният характер на марката във формата, в която тя е била регистрирана (решение от 18 юли 2013 г., Specsavers International Healthcare и др.,
C‑252/12
,
EU:C:2013:497
, т.
; в този смисъл вж. също решения от 8 декември 2005 г., Castellblanch/СХВП — Champagne Roederer (CRISTAL CASTELLBLANCH),
T‑29/04
,
EU:T:2005:438
, т.
, от 10 юни 2010 г., Atlas Transport/СХВП — Hartmann (ATLAS TRANSPORT),
T‑482/08
, непубликувано,
EU:T:2010:229
, т.
и
и от 24 май 2012 г., TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft/СХВП — Comercial Jacinto Parera (MAD),
T‑152/11
, непубликувано,
EU:T:2012:263
, т.
).
Отличителният характер на марка по смисъла на Регламент № 207/2009 означава, че тази марка позволява да се установи, че стоката, за която се иска регистрацията, се произхожда от определено предприятие, и следователно може да бъде различена от стоките на останалите предприятия (вж. решение от 18 юли 2013 г., Specsavers International Healthcare и др.,
C‑252/12
, Сб.,
EU:C:2013:497
, т.
и цитираната съдебна практика; в този смисъл вж. също решения от 29 април 2004 г., Procter & Gamble/СХВП,
C‑468/01 P—C‑472/01 P
,
EU:C:2004:259
, т.
, от 8 май 2008 г., Eurohypo/СХВП,
C‑304/06 P
,
EU:C:2008:261
, т.
и от 12 юли 2012 г., Smart Technologies/СХВП,
C‑311/11 P
,
EU:C:2012:460
, т.
).
Трябва да се уточни, че член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009 се отнася до хипотезата, при която една регистрирана марка, национална или на Европейския съюз, се използва в търговията във форма, която леко се различава от формата, в която е направена регистрацията. Целта на тази разпоредба, която не изисква стриктно съответствие между използваната форма на марката и формата, в която тя е била регистрирана, е да позволи на притежателя на последната да прави вариации на знака — по повод неговото използване за търговски цели — които, без да променят отличителния му характер, позволяват привеждането му в по-голямо съответствие с изискванията на търговията и рекламата на съответните стоки или услуги. В съответствие с целта ѝ материалният обхват на тази разпоредба трябва да се разглежда като ограничен до положенията, при които действително използваният от притежателя на марката знак за обозначаване на стоките или услугите, за които е регистрирана марката, представлява формата, в която тази марка се използва в търговията. В такива случаи, когато формата на използвания в търговията знак се различава само по незначителни елементи от формата, в която е регистриран, така че двата знака могат да се считат за еквивалентни като цяло, горепосочената разпоредба предвижда, че задължението за използване на регистрираната марка може да бъде изпълнено, като се докаже използване на знака, под чиято форма тя се използва в търговията (решения от 23 февруари 2006 г., Il Ponte Finanziaria/СХВП — Marine Enterprise Projects (BAINBRIDGE),
T‑194/03
,
EU:T:2006:65
, т.
, от 10 юни 2010 г., ATLAS TRANSPORT,
T‑482/08
, непубликувано,
EU:T:2010:229
, т.
и от 5 декември 2013 г., Olive Line International/СХВП — Carapelli Firenze (Maestro de Oliva),
T‑4/12
, непубликувано,
EU:T:2013:628
, т.
; в този смисъл вж. също решение от 18 юли 2013 г., Specsavers International Healthcare и др.,
C‑252/12
,
EU:C:2013:497
, т.
; вж. по аналогия и решение от 25 октомври 2012 г., Rintisch,
C‑553/11
,
EU:C:2012:671
, т.
и
).
Така, констатацията за изменение на отличителния характер на регистрираната марка изисква да се анализира отличителният и доминиращ характер на добавените елементи въз основа на присъщите за всеки един от тези елементи качества и на съответната позиция на различните елементи в конфигурацията на марката (вж. решение от 10 юни 2010 г., ATLAS TRANSPORT,
T‑482/08
, непубликувано,
EU:T:2010:229
, т.
и цитираната съдебна практика; решения от 5 декември 2013 г., Maestro de Oliva,
T‑4/12
, непубликувано,
EU:T:2013:628
, т.
и от 12 март 2014 г., Borrajo Canelo/СХВП — Tecnoazúcar (PALMA MULATA),
T‑381/12
, непубликувано,
EU:T:2014:119
, т.
).
За целите на тази констатация трябва да се вземат предвид и присъщите качества и по-специално повече или по-малко отличителният характер на по-ранната марка, която е използвана единствено като част от комбинирана марка или заедно с друга марка. Всъщност, колкото по-слаб е нейният отличителен характер, толкова по-лесно може да бъде променен чрез добавяне на сам по себе си отличителен елемент и въпросната марка все повече ще губи способността си да бъде възприемана като указание за произхода на стоката. Обратното също е вярно (решение от 24 септември 2015 г., Klement/СХВП — Bullerjan (Форма на печка),
T‑317/14
, непубликувано,
EU:T:2015:689
, т.
).
От друга страна, според съдебната практика, когато една марка включва или е съставена от няколко елемента и един или някои от тях не са отличителни, изменението на тези елементи или пропускането им не може да засегне отличителния характер на марката като цяло (вж. решение от 21 януари 2015 г., Sabores de Navarra/СХВП — Frutas Solano (KIT, EL SABOR DE NAVARRA),
T‑46/13
, непубликувано,
EU:T:2015:39
, т.
и цитираната съдебна практика).
Освен това трябва да се припомни, че за прилагането на член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009 е необходимо добавките към регистрираната марка да не променят отличителния характер на марката във формата, в която е била регистрирана, по-специално поради второстепенното им положение в знака или поради слабия им отличителен характер (решение от 21 юни 2012 г., Fruit of the Loom/СХВП — Blueshore Management (FRUIT),
T‑514/10
, непубликувано,
EU:T:2012:316
, т.
).
Именно в светлината на тези съображения трябва да се анализира дали в точка 9 от обжалваното решение апелативният състав основателно е стигнал до извода, че използването на правата върху марката на Съюза по начин, който гарантира запазването им, не е доказано нито в регистрираната форма, нито във форма, която представлява приемлива разлика съгласно член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009.
Апелативният състав отменя решението на отдела по отмяна по същество с мотива, че както следва от точка 24 от обжалваното решение, последният се е задоволил с това да определи, отделно, дали добавената конфигурация е отличителна сама по себе си. В същата тази точка обаче апелативният състава е приел, че е следвало да се установи дали отличителният характер на марката в регистрираната форма е променен от добавката. Освен това апелативният състав добавя, че регистрираната марка е чисто графичен знак, съставен по изключително прост начин (т. 25 от обжалваното решение), и че при толкова прости знаци, добавките или измененията много по-лесно могат да променят цялостното впечатление, създавано от знака (т. 26 от обжалваното решение). Апелативният състав добавя също, че отличителният характер по смисъл на член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009 не се отнася до възможността да служи като указание за произход, а само до цялостното впечатление.
Освен това в точка 28 от обжалваното решение апелативният състав посочва, че при използваната от жалбоподателя форма не може да става дума за „осъвременена“ форма.
В точка 29 от обжалваното решение апелативният състав уточнява, че този извод не се обезсилва от факта, че е напълно допустимо марка като регистрираната да се използва едновременно с други отличителни знаци. Следователно добавянето на допълнителни елементи има различни последици от тези на заличаването на елементи от регистрираната форма. Според апелативния състав обаче в тези случаи е необходимо добавката да е „самостоятелен“ елемент, който сам по себе си може да бъде марка и така може да бъде разпознат като самостоятелна марка в използваната форма.
С тези констатации апелативният състав е допуснал грешка при прилагане на правото относно анализа на разглежданата марка още в самото начало, преди да започне конкретният анализ.
Първо, както следва от цитираната в точка 28 по-горе съдебна практика, констатацията за изменение на отличителния характер на регистрираната марка изисква да се анализира отличителният и доминиращ характер на добавените елементи въз основа на присъщите за всеки един от тези елементи качества и на съответната позиция на различните елементи в конфигурацията на марката.
Следователно, противно на приетото от апелативния състав в точка 24 от обжалваното решение, в случая е необходимо добавеният елемент да се анализира въз основа на присъщото му качество и на позицията му в конфигурацията на марката, както е направил отделът по отмяна.
Второ, като е посочил в точка 26 от обжалваното решение, че „отличителният характер […] не се отнася до възможността да служи като указание за произход“, апелативният състав се е отклонил от цитираната в точка 26 по-горе практика на Съда, съгласно която, напротив, отличителният характер на дадена марка означава, че тази марка позволява да се установи, че стоката, за която се иска регистрацията, произхожда от определено предприятие и следователно може да бъде различена от стоките на останалите предприятия.
От това следва, че апелативният състав е допуснал грешки при прилагане на правото, тъй като, първо, не е анализирал добавения елемент съгласно съдебната практика и второ, тълкувал е неправилно член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009. Следователно е необходимо да се установи дали тези грешки са оказали влияние върху законосъобразността на обжалваното решение.
На първо място, трябва да се разгледат знак № 1 и знак № 2.
Първо, трябва да се посочи, че регистрираната марка дължи отличителния си характер на наличието на единствения фигуративен елемент, от който е съставена, който, по силата на самата ѝ регистрация, има минимален отличителен характер.
В това отношение трябва да се припомни, че Съдът вече е постановявал, че за да не се наруши член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, трябва да се признае определена степен на отличителен характер на марка — предмет на регистрация. От това следва, че не може да се установи, че регистрираните марки са общи, описателни и лишени от всякакъв отличителен характер, без да се оспори валидността им в рамките на производство по отмяна, в който случай би било налице нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (вж. в този смисъл решение от 24 май 2012 г., Formula One Licensing/СХВП,
C‑196/11 P
,
EU:C:2012:314
, т.
,
и
).
Следователно, дори да се счете, че регистрираната марка е лишена от високоотличителен характер, трябва да ѝ се признае минимален отличителен характер поради самата ѝ регистрация.
Второ, трябва да се посочи, както вече е констатирал отделът по отмяна, че тъй като добавеният елемент в знак № 1, както и един от добавените елементи в знак № 2, а именно кръгът, представлява една от най-простите и често срещани форми, част от основните геометрични фигури, той е лишен от отличителен характер, така че няма отличителен или доминиращ характер в композицията на регистрираната марка (вж. в този смисъл решение от 24 ноември 2005 г., GfK/СХВП — BUS (Online Bus),
T‑135/04
,
EU:T:2005:419
, т.
).
Трето, използваната плътност на очертанието на кръга не позволява да се приеме, че добавеният елемент има отличителен характер. Разграничението, направено от EUIPO по време на съдебното заседание, а именно че регистрираната марка е променена, тъй като кръгът не я рамкира, а я обгражда, изглежда малко изкуствено. Всъщност кръгът обгражда регистрираната марка и като поставя очертания около нея, произвежда ефекта на поставянето ѝ в рамка, тоест на рамкирането ѝ.
Четвърто, противно на приетото от апелативния състав в точка 27 от обжалваното решение, не може да се счете, че добавянето на кръга към регистрираната марка създава известна промяна, изразяваща се в това, че съгласно констатациите на апелативния състав знаци № 1 и № 2 приличат по-скоро на бутон, докато регистрираната марка навежда на мисълта за кокал за куче или за гира.
Следователно в точка 27 от обжалваното решение апелативният състав неправилно е приел, че „[в] използваната форма външният кръг и централната зона образуват едно цяло“ и че [в]ъншният кръг и централната зона заедно приличат по-скоро на бутон“, тъй като, дори да не се счете, че кръгът има второстепенно значение за цялостното впечатление, той все пак е самостоятелна част от формата, в която е била регистрирана марката, доколкото последната прилича единствено на съчетание между кръг и фигуративен елемент и не може да се приеме, че цялостното впечатление, което тя поражда в съзнанието на потребителя, го кара да възприема по различен начин регистрираната и изменената марка до такава степен, че последната да извика у него различна картина от тази, която извиква единствено регистрираната марка.
В това отношение трябва да се констатира, че регистрираната марка запазва отличителния си характер, независимо дали е изобразена във формата, в която е била регистрирана, или е обградена от кръг, без да е необходимо да се търси асоциация, посредством случайни и неизбежно неточни сравнения, между заявената марка и определен познат обект, а именно гира или кокал за куче, като същевременно се прави различна асоциация между знаци № 1 и № 2 и друг познат обект, а именно бутон, което не следва по явен начин от анализа на горепосочените елементи.
Пето, не може да се счете и, че регистрираната марка и добавеният елемент образуват неразделно цяло, тъй като, макар да няма второстепенно значение, добавеният елемент се съчетава с регистрираната марка, без обаче да се бърка с нея до такава степен, че изправен пред марката, така както е била регистрирана, и пред знаци № 1 и № 2, потребителят да остава с впечатлението, че последните изразяват различни концепции или са препратка към различни значения. Следователно трябва да се констатира, че като цяло знаци № 1 и № 2 са еквивалентни на марката, така както е била регистрирана.
В това отношение тук трябва да се припомни, че в точки 40 и 41 от решение от 24 май 2012 г., MAD (
T‑152/11
, непубликувано,
EU:T:2012:263
) Общият съд имплицитно, но недвусмислено е приел, че обстоятелството, че в това дело регистрираната марка е обграден от герб, не може да промени отличителния характер на марката, така както е регистрирана.
Макар да не може да се оспори, че колкото по-слаб е отличителният характер на марката, толкова по-лесно може да бъде променен чрез добавяне на сам по себе си отличителен елемент и въпросната марка все повече ще губи способността си да бъде възприемана като указание за произхода на стоката, като обратното също е вярно (вж. в този смисъл решение от 24 септември 2015 г., Форма на фурна,
T‑317/14
, непубликувано,
EU:T:2015:689
, т.
), все пак трябва да се констатира, че в случая само добавянето към регистрираната марка в знаци № 1 и № 2 на напълно лишен от отличителност елемент като кръг не може да доведе до изменение на марката, като в противен случай на практика ще се засегне възможността за притежателите на марки, съставени от един-единствен фигуративен елемент, като притежателя на регистрираната марка, да адаптират регистрираната марка към съвременния вкус, за да я осъвременят.
С оглед на цялостното впечатление обаче отличителният и доминиращ елемент на използвания знак е формата на регистрираната марка, а кръгът е напълно лишен от отличителен характер. Така, знаци № 1 и № 2 дължат отличителния си характер на формата, така както е била регистрирана, така че потребителят ще продължи да възприема фигуративния елемент като указание за търговски произход.
Освен това използването на небесносин цвят в знак № 2 не е особено оригинално, така че този цвят не е нито отличителен, нито доминиращ и не позволява да се счете, че регистрираната марка е променена (вж. в този смисъл решение от 24 май 2012 г., MAD,
T‑152/11
, непубликувано,
EU:T:2012:263
, т.
).
От това следва, че апелативният състав е допуснал грешка, която опорочава законосъобразността на обжалваното решение, що се отнася до констатацията за наличие на изменение на регистрираната марка чрез добавянето на кръга.
На второ място, що се отнася до знак № 3, трябва да се посочи, че той се състои от три елемента, а именно регистрираната марка, кръга, който я обгражда, и словния елемент „hyphen c“, който е разположен под фигуративните елементи, изписан със стилизиран и особен шрифт, по-специално поради това че буквата „y“ прелива в буквата „h“.
В това отношение трябва да се припомни, че когато се използват няколко знака едновременно, за целите на прилагане на член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009 е необходимо да се гарантира, че това използване не променя отличителния характер на регистрирания знак, като се имат предвид по-специално търговските практики в сектора (решение от 24 септември 2015 г., Форма на фурна,
T‑317/14
, непубликувано,
EU:T:2015:689
, т.
; в този смисъл вж. също решение от 8 декември 2005 г., CRISTAL CASTELLBLANCH,
T‑29/04
,
EU:T:2005:438
, т.
и
).
Съвместното използване на фигуративен и словен елемент върху една и съща тъкан или дреха обаче не засяга идентификационната функция на регистрираната марка, тъй като в посочения сектор не е необичайно съчетаването на свързани с техния създателя или производител фигуративен и словен елемент, без фигуративният елемент да загуби самостоятелната си идентификационна функция в цялостното впечатление. Тази констатация важи за всички стоки и услуги, посочени в точка 6 по-горе.
Така, по отношение на знак № 3 вниманието на съответния потребител ще е насочено както към вербалния, така и към фигуративния елемент.
От това следва, че що се отнася до знак № 3, не може да се счете, че самото добавяне на словния елемент „hyphen c“ променя описателния характер на регистрираната марка, както по същество е констатирал апелативният състав в точка 29 от обжалваното решение.
На трето място, трябва да се посочи, че що се отнася до стоките от клас 24 и услугите от клас 42, апелативният състав е приел, от една страна, че използването на по-ранната марка за стоките от клас 24 не е било доказано по други причини, а именно, по същество, липсата на достатъчно доказателства (т. 31 и 32 от обжалваното решение), и от друга страна, че представените за услугите от клас 42 доказателства са напълно непригодни да докажат използването на тези услуги (т. 33—39 от обжалваното решение).
Така, апелативният състав е постановил отмяна на марката на две различни и независими едно от друго основания, а именно, от една страна, изменение на регистрираната марка и от друга, липсата на доказателства за реално използване на марката.
Жалбоподателят не е оспорвал по никакъв начин последната констатация на апелативния състав и следователно не е поставил под съмнение обстоятелството, че знакът не е бил използван за стоките от клас 24, нито е посочил причините, поради които трябва да се счете, че представените от него доказателства действително доказват използването на регистрираната марка за услугите от клас 42. В отговор на въпрос, поставен от Общия съд по време на съдебното заседание, жалбоподателят не оспорва, че в писмената си реплика не е изложил конкретни доводи по отношение на точки 31—39 от обжалваното решение.
От това следва, че независимо от твърдяното изменение на регистрираната марка обжалваното решение трябва да се уважи частично в частта, в която апелативният състав е приел, че не са били представени доказателства за реалното използване на посочената марка за стоките от клас 24 и за услугите от клас 42, тъй като жалбоподателят не е оспорил това самостоятелно основание за отмяна на обжалваното решение, що се отнася до посочените стоки, а именно липсата на доказателства за реалното използване, така че искането за отмяна трябва да се отхвърли в това отношение.
На четвърто място, що се отнася обаче до стоките от класове 9 и 25, обжалваното решение трябва да се отмени, тъй като апелативният състав е постановил отмяна на регистрираната марка, като се е основал единствено на констатацията за изменение на последната. Както следва от точки 33—55 по-горе обаче, като е приел, че използването на знаци № 1 и № 2 представлява изменение на регистрираната марка, апелативният състав е извършил нарушение на член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент № 207/2009, което опорочава законосъобразността на обжалваното решение.
От всичко изложено по-горе следва, че единственото основание е уважено, така че обжалваното решение трябва да се отмени в частта, в която апелативният състав е приел, че се прекратяват правата на притежателя на регистрираната марка на Европейския съюз по отношение на стоките от класове 9 и 25.
По съдебните разноски
Съгласно член 136, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като EUIPO е загубила делото по основната част от исканията си, тя следва да бъде осъдена да заплати направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на жалбоподателя в съответствие с исканията на последния.
Съгласно член 138, параграф 3 от Процедурния правилник Общият съд може да реши встъпилата страна да понесе направените от нея съдебни разноски. В конкретния случай встъпилата в подкрепа на исканията на EUIPO страна понася собствените си съдебни разноски.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (втори състав)
реши:

1)
Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 9 март 2015 г. (преписка R 1506/2014‑4), постановено в производство по отмяна между Skylotec GmbH и hyphen GmbH, в частта, в която апелативният състав е приел, че се прекратяват правата на притежателя на регистрираната марка на Европейския съюз по отношение на стоките от класове 9 и 25 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно Международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г.

2)
Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

3)
Осъжда EUIPO да заплати направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на hyphen.

4)
Skylotec понася направените от него съдебни разноски.

Martins Ribeiro
Gervasoni
Madise
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 13 септември 2016 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.