CELEX: 62015TJ0529
EU-varumärke
Ansökan om registrering som EU-varumärke av figurkännetecknet START UP INITIATIVE
Absolut registreringshinder
Avsaknad av särskiljningsförmåga
Artikel 7.1 b i förordning (EG) nr 207/2009
Motiveringsskyldighet
Artikel 75 i förordning nr 207/2009

Bakgrund till tvisten
Den 19 juni 2014 ingav klaganden Intesa Sanpaolo SpA en ansökan om registrering av EU-varumärke till Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) i enlighet med rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EU-varumärken (
EUT L 78, 2009, s. 1
).
Registreringsansökan avsåg följande figurkännetecken:
De tjänster som avsågs i registreringsansökan hör till klasserna 35, 36, 41 och 42 i Niceöverenskommelsen om internationell klassificering av varor och tjänster vid varumärkesregistrering av den 15 juni 1957, med ändringar och tillägg. Tjänsterna motsvarar, för var och en av klasserna, följande beskrivning:
—
Klass 35: tjänster avseende reklam, kommersiell företagsledning och företagsrådgivning.
—
Klass 36: tjänster avseende finansiering, värdering, fastigheter, försäkring och investeringar.
—
Klass 41: tjänster avseende handledning och utbildning samt idrottsaktiviteter och kulturverksamhet.
—
Klass 42: vetenskapliga och tekniska tjänster och industriella analys- och forskningstjänster, utformning och utveckling av datorer och programvara.
Den 12 september 2014 avslog granskaren registreringsansökan för de tjänster som anges ovan i punkt 3 med stöd av artikel 7.1 b och c i förordning nr 207/2009.
Den 30 oktober 2014 överklagade klaganden beslutet vid EUIPO enligt artiklarna 58–64 i förordning nr 207/2009.
EUIPO:s första överklagandenämnd avslog överklagandet genom beslut av den 29 juni 2015 (nedan kallat det angripna beslutet). Registrering av det sökta varumärket nekades på den grunden att uttrycket ”start up initiative” inte hade någon särskiljningsförmåga med avseende på de aktuella tjänsterna och att det tecknade inslaget i det sökta varumärket inte var tillräckligt för att varumärket som helhet betraktad skulle kunna anses ha en sådan särskiljningsförmåga som avses i artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009.
Parternas yrkanden
Klaganden har yrkat att tribunalen ska
—
”fastställa att artikel 7.1 b och 7.2 samt artikel 75 i förordning nr 207/2009 har åsidosatts och tillämpats på ett oriktigt sätt”,
—
ogiltigförklara det angripna beslutet, och
—
förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna.
EUIPO har yrkat att tribunalen ska
—
ogilla överklagandet, och
—
förplikta klaganden att ersätta rättegångskostnaderna.
Rättslig bedömning
Inledande synpunkter på klagandens första yrkande
EUIPO har påpekat att överklagandet inte kunde syfta till en fastställelsedom och att klagandens yrkanden att tribunalen ska fastställa att det angripna beslutet strider mot artikel 7.1 b och 7.2 samt mot artikel 75 i förordning nr 207/2009 ska anses syfta till en ogiltigförklaring av det angripna beslutet.
Klaganden bekräftade vid förhandlingen att det första yrkandet inte var oberoende av det andra, i vilket klaganden yrkade att det angripna beslutet skulle ogiltigförklaras.
Med hänsyn till detta konstaterar tribunalen att det första yrkandet i sak sammanfaller med det andra yrkandet, avseende en ogiltigförklaring av det angripna beslutet. Därmed finns det ingen anledning att pröva detta första yrkande och än mindre att uttala sig om huruvida det kan tas upp till prövning.
Prövning i sak
Klaganden har anfört två grunder till stöd för sitt överklagande. Den första grunden avser ett åsidosättande av artikel 75 i förordning nr 207/2009 och den andra ett åsidosättande av artikel 7.1 b i samma förordning.
Den första grunden, avseende ett åsidosättande av artikel 75 i förordning nr 207/2009
Klaganden har gjort gällande att överklagandenämnden inte uppfyllde motiveringsskyldigheten.
Tribunalen erinrar härvidlag om att det i artikel 75 första meningen i förordning nr 207/2009 anges att EUIPO:s beslut ska innehålla beslutets grunder. Denna skyldighet är enligt rättspraxis lika omfattande som skyldigheten enligt artikel 296 andra stycket FEUF och har till syfte att ge dem som berörs av beslutet kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden så att de kan tillvarata sina rättigheter och att göra det möjligt för unionsdomstolen att pröva beslutets lagenlighet (se dom av den 6 september 2012, Storck/harmoniseringskontoret,
C‑96/11 P
, ej publicerad,
EU:C:2012:537
, punkt
och där angiven rättspraxis, och dom av den 9 juli 2008, Reber/harmoniseringskontoret – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart),
T‑304/06
,
EU:T:2008:268
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Det följer av domstolens praxis att bedömningen av om det föreligger registreringshinder ska avse var och en av de varor eller tjänster som avses i registreringsansökan (se dom av den 17 oktober 2013, Isdin/Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, punkt
och där angiven rättspraxis).
När samma registreringshinder anförts mot en kategori eller en grupp av varor eller tjänster har domstolen medgett att motiveringen kan omfatta samtliga berörda varor eller tjänster (som dom av den 17 oktober 2013, Isdin/Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Den möjligheten gäller emellertid endast med avseende på varor och tjänster som har ett tillräckligt direkt och konkret samband med varandra för att det ska kunna anses att de utgör en kategori eller grupp som är tillräckligt homogen. Den enda omständigheten att varorna eller tjänsterna tillhör samma klass i Niceklassificeringen räcker inte för att de ska anses tillräckligt homogena, eftersom det i dessa klasser ofta ingår varor eller tjänster av vitt skilda slag mellan vilka det inte nödvändigtvis finns ett sådant tillräckligt direkt och konkret samband (se dom av den 17 oktober 2013, Isdin/Bial-Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Huruvida varorna eller tjänsterna är tillräckligt homogena, i den mening som avses i den rättspraxis som anges ovan i punkt 17, ska bedömas mot bakgrund av det konkreta registreringshinder som anförts med avseende på den aktuella registreringsansökan (se, för ett liknande resonemang, beslut av den 11 december 2014, FTI Touristik/harmoniseringskontoret,
C‑253/14 P
, ej publicerat,
EU:C:2014:2445
, punkt
). En övergripande motivering kan ges för varor och tjänster som sinsemellan har ett tillräckligt direkt och konkret samband för att det ska kunna anses att varorna eller tjänsterna utgör en tillräckligt homogen kategori för att säkerställa att samtliga faktiska och rättsliga överväganden i beslutsskälen i tillräcklig utsträckning, å ena sidan, förklarar hur överklagandenämnden resonerat beträffande var och en av varorna eller tjänsterna i kategorin, å andra sidan, kan tillämpas utan åtskillnad på var och en av de berörda varorna och tjänsterna (dom av den 2 april 2009, Zuffa/harmoniseringskontoret (ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP),
T‑118/06
,
EU:T:2009:100
, punkt
).
I det nu aktuella fallet har klaganden anfört att överklagandenämnden gjorde en ”fragmentarisk och summarisk” bedömning av var och en av de tjänster som det sökta varumärket avsåg.
När det gäller tjänster i klass 35 är motiveringen i beslutet inte tillämplig på andra tjänster än författande av reklamtexter. Vissa tjänster i klass 35 tillhandahålls i princip inte till företag som befinner sig i ett uppstartsskede. Så är fallet för sådana tjänster som tillvaratagande av idrottsmäns affärsintressen eller tjänster avseende tidningsprenumerationer för andras räkning, vilka inte kan anses vara tjänster som är avsedda för nystartade företag.
Beträffande tjänster i klass 36 förklarade inte överklagandenämnden hur sambandet kan se ut till exempel mellan sådana tjänster som säkerhetsförvaring, insamling och tullklarering, å ena sidan, och initiativ riktade till företag i ett uppstartsskede, å andra sidan.
Motiveringen är bristfällig när det gäller tjänster i klass 41, eftersom dessa tjänster, som bland annat inbegriper anordnande av skönhetstävlingar, enligt klaganden inte är homogena.
Beträffande tjänster i klass 42 kan motiveringen av det angripna beslutet inte tillämpas på sådana tjänster som undervattensforskning, geologisk prospektering och textilprovning, vilka inte har något som helst samband med exempelvis vetenskapliga och tekniska tjänster, industriella analys- och forskningstjänster och utformnings- och utvecklingstjänster. Skälet att det är inom tekniskt nyskapande branscher som nya företag etableras talar för övrigt mot skälet att tjänster i klass 41 omfattar underhållnings- och rekreationsverksamhet.
EUIPO har bestritt klagandens resonemang. EUIPO anser att överklagandet inte kan vinna bifall på den grunden, främst av det skälet att alla tjänster som avses i registreringsansökan både kan rikta sig till nystartade företag och tillhandahållas av nystartade företag.
I klass 35 berörs följande tjänster av registreringsansökan: ”Reklam, kommersiell företagsledning, företagsadministration, kontorstjänster, utomhusreklam, uthyrning av försäljningsautomater, uthyrning av annonseringstid i kommunikationsmedier, byråer för kommersiell information, reklambyråer, import-exportagenturer, uppdatering av annons- och reklammaterial, kommersiell administration av licensiering av varor och tjänster för andra, marknadsprisanalyser, assistans vid industri- och affärsledning, professionell affärskonsultation, konsultation avseende företagsledning, konsultation avseende personaladministration, bokföring, skyltning av skyltfönster, spridning av annonser, utdelning av varuprover, varudemonstrationer, tillvaratagande av artisters affärsintressen, spridning av reklammaterial (flygblad, prospekt, trycksaker, varuprover), sammanställande av statistik, fakturering, företagsledning av hotell, tillvaratagande av idrottsmäns affärsintressen, datoriserad registerhantering, företagsinformation, kommersiell information och rådgivning till konsumenter, företagsutredningar, layouttjänster för reklamändamål, uthyrning av annonsutrymmen, marknadsföringstjänster, uthyrning av fotokopieringsmaskiner, uthyrning av kontorsmaskiner och kontorsutrustning, uthyrning av annons- och reklammaterial, anordnande av mässor för kommersiella ändamål och reklamändamål, utställningar för kommersiella ändamål eller reklamändamål, anordnande av modevisningar i reklamsyfte, rådgivning avseende företagsorganisation (affärsanalyser), färdigställande av lönelistor, presentation av varor i kommunikationsmedier för detaljistförsäljning, ekonomiska prognoser, produktion av reklamfilmer, stöd till förvaltning av affärsverksamheter, sales promotiontjänster, publicering av reklamtexter, annonsering online via datanätverk, brevreklam, reklamutskick, radioreklam, tv-reklam, insamling av uppgifter i centrala register, tillhandahållande av affärsupplysningar, personalrekrytering, författande av reklamtexter, PR-tjänster, sökning av sponsorer, sökning av information i dataregister åt tredje man, marknadsundersökning, affärsundersökning, mångfaldigande av handlingar, urval av personal med hjälp av psykologiska tester, tidningsprenumerationer för andras räkning, tjänster avseende telekommunikationsabonnemang, anskaffningstjänster åt tredje man [förvärv av varor och tjänster åt andra företag], prisjämförelsetjänster, rådgivningstjänster i fråga om affärsorganisation och kommersiell företagsledning, rådgivning i affärsorganisation, rådgivningstjänster åt affärsledning, skrivtjänster, kopieringstjänster, mannekängtjänster för reklam- eller försäljningsändamål, pressklippstjänster, flyttjänster åt företag, telefonsvartjänster i klienters frånvaro, sekreterartjänster, stenografitjänster, underleverantörstjänster [affärsstöd], telefonförsäljningstjänster, systematisering av information i databaser, opinionsundersökningar, upprättande av inkomstdeklarationer, upprättande av kontoutdrag, affärsvärdering, marknadsstudier, transkribering (kontorstjänster), administrativ beredning av köpordrar, ordbehandling, arbetsförmedling, auktionering, revisorstjänster.”
I punkt 20 i det angripna beslutet förklarade överklagandenämnden att det sökta varumärket, beträffande samtliga dessa tjänster, skulle ses som en upplysning till den som tjänsterna riktar sig till, att de är särskilt lämpade för nyetablerade företag, i synnerhet på området för reklam, kommersiell företagsledning och företagsrådgivning. Överklagandenämnden angav att det sökta varumärket betecknade den som tjänsterna riktade sig till, det vill säga det nystartade företaget, och metoden att konkret bistå ett sådant företag genom att ta fram strategier i de olika branscherna i förteckningen över tjänster i klass 35. Överklagandenämnden tog författande av reklamtexter som ett exempel och angav att det sökta varumärket skulle upplysa allmänheten om att detta var en tjänst som den som tillhandahöll tjänsten erbjöd ett nystartat företag.
Överklagandenämnden gav därmed en tillräcklig motivering i det angripna beslutet med avseende på tjänster i klass 35.
En övergripande motivering kunde göras i det aktuella fallet, med hänsyn till vilka tjänster som var berörda, vilka bland annat avsåg reklam, företagsledning och företagsrådgivning. Dessa tjänster kan vara av intresse för nystartade företag, i den mån en företagsetablering, som överklagandenämnden mycket riktigt framhöll i punkt 21 i det angripna beslutet, kan kräva en affärsplan, en reklamkampanj, kommersiell rådgivning, personalrekrytering, hyra av kontorsutrustning, skrivtjänster, marknadsundersökningar och alla andra tjänster som räknas upp i klass 35. Den omständigheten att denna klass även omfattar sådana tjänster som tillvaratagande av idrottsmäns affärsintressen eller tidningsprenumerationer för andras räkning påverkar inte denna bedömning. Tillvaratagande av affärsintressen för tredje mans räkning, i synnerhet idrottsmän, kan vara en tjänst som riktar sig till nystartade företag, inte minst om dessa företag bedriver verksamhet på idrottsområdet. Även tidningsprenumerationstjänster kan vara intressanta för nystartade företag, eftersom de mycket väl kan ha behov av sådana prenumerationer inom ramen för sin verksamhet.
Överklagandenämnden kunde således motivera det angripna beslutet, som den gjorde i punkterna 20 och 21 i detta beslut, utan att lämna några mera utförliga uppgifter. Denna motivering kunde nämligen tillämpas på alla tjänster i klass 35 som avsågs i registreringsansökan, trots att tjänsterna är av skilda slag.
I klass 36 avsåg registreringsansökan följande tjänster: ”Försäkringstjänster, finansiella tjänster, tjänster rörande monetära frågor, fastighetsaffärer, bankrörelse, uthyrning av lägenheter, utarrendering av lantgårdar, kreditinstitut, uthyrning av lägenheter, inkassobyråer, tullklarering, fastighetsmäklartjänster, fastighetsförvaltning, finansiell förvaltning, finansiella analyser, olycksfallsförsäkring, brandförsäkring, sjukförsäkring, sjöförsäkring, livförsäkring, courtage, penninginsamling för välgörande ändamål, försäkringsrådgivning, finansiell rådgivning, aktiefondsbildning, säkerhetsförvaring, deponering av värdesaker, utfärdande av resecheckar, utfärdande av presentkort och värdecheckar, upplåtande av kreditkort, factoring, garantier, internetbanktjänster, finansiell information, försäkringsinformation, mäkleri avseende utsläppsrättigheter, aktiemäkleri, utarrendering av egendom, leasing, uthyrning av kontor, försäkringsmäkleri, fastighetsmäkleri, värdepappers- och obligationsmäkleri, valutaväxling, clearingtjänster, delbetalning, skatterådgivning, värdepapperslån, utlåning (finansiering), värdepapperslån, börsnotering, penninginsamling, inkassering av hyror, aktuarietjänster, korttjänster, betalkorttjänster, sparbankstjänster, finansieringstjänster, understödsfondstjänster, företagsavvecklingstjänster (finansiella tjänster), pensionsutbetalningstjänster, hypoteksbanktjänster, förvaltarskap, finansiell sponsring, finansiell värdering av skog på rot, värdering (skattning) av fast egendom, värdering av frimärken, värdering av smycken, värdering av konstföremål, värdering av antikviteter, numismatisk värdering, finansiell värdering (försäkring, bank, fastighet), finansiell värdering av reparationskostnader, finansiell värdering av ull, elektronisk överföring av medel, checkkontroll”.
I punkt 23 i det angripna beslutet förklarade överklagandenämnden att ett nyetablerat företag behövde finansiering, värdering, fastighetstjänster, försäkringstjänster, investeringstjänster och alla andra tjänster som klaganden hade räknat upp i sin registreringsansökan med avseende på klass 36. Överklagandenämnden angav att dessa tjänster riktade sig till företag i allmänhet, och i än högre grad till nystartade företag som satsade på ny teknik och därmed var finansiellt känsligare eller sårbarare.
Därmed gav överklagandenämnden en tillräcklig motivering till det angripna beslutet beträffande de tjänster i klass 36 som det sökta varumärket avsåg.
Dessa tjänster har nämligen sinsemellan ett tillräckligt direkt och konkret samband, i den mån var och en av dessa tjänster, som överklagandenämnden angav i punkt 24 i det angripna beslutet, kan ”hänföras till den typ av initiativ som [klaganden] tillämpat på nystartade företag”. De uppgifter som klaganden lämnat utesluter inte att sådana tjänster som säkerhetsförvaring, penninginsamling och tullklarering kan rikta sig till alldeles nystartade företag. Samma gäller för exempelvis finansierings-, värderings-, fastighets-, försäkrings- och investeringstjänster.
I klass 41 avsåg registreringsansökan följande tjänster: ”Undervisning, utbildning, underhållningstjänster, idrottsaktiviteter, kulturverksamhet, akademi (utbildning), djurdressyr, uthyrning av filmprojektorer och andra tillbehör för filmvisning, uthyrning av scendekorationer, uthyrning av teaterdekor, uthyrning av tennisplaner, uthyrning av biograf- och spelfilmer, uthyrning av ljudinspelningar, uthyrning av radio- och tv-mottagare, coachning (utbildning), idrottslägertjänster, cirkusar, musikkompositionstjänster, konditionsträningskurser, tidtagning vid sportevenemang, gymnastik (med lek och idrott), radiounderhållning, televisionsunderhållning, dubbning, religionsundervisning, praktisk utbildning [instruktion], upplåtande av idrottsanläggningar, upplåtande av golfbanor, upplåtande av elektroniska publikationer online – ej nedladdningsbara, fotografiverksamhet, spelhallstjänster (elektroniska spel), nöjesparkstjänster, hasardspel, nöjes- och underhållningsinformation, utbildningsinformation, information avseende rekreation, gymnastikinstruktion, korrespondenskurser, teckenspråkstolkning, layout som inte är för reklamändamål, nattklubbar, uthyrning av videoband, tillhandahållande av karaokeutrustning, mikrofilmning, redigering av radio- och tv-program, redigering av videoband, uthyrning ljudutrustning, uthyrning av belysningsapparatur för teaterscener eller tv-studior, uthyrning av lekutrustning, uthyrning av fridykningsutrustning, uthyrning av annan idrottsutrustning än fordon, uthyrning av leksaker, uthyrning av idrottsanläggningar, uthyrning av bandspelare, uthyrning av idrottsarenor, uthyrning av videokameror, anordnande av baler, anordnande av idrottstävlingar, anordnande av skönhetstävlingar, anordnande av tävlingar [undervisning/utbildning], anordnande av utställningar för kulturella ändamål eller utbildningsändamål, genomförande av lotterier för andras räkning, arrangerande av modevisningar i underhållningssyfte, anordnande av teater- och andra nöjesföreställningar (impressariotjänster), arrangerande och genomförande av konserter, arrangerande och genomförande av konferenser, arrangerande och genomförande av kongresser, arrangerande och genomförande av kollokvier, arrangerande och genomförande av symposier, arrangerande och genomförande av workshopar, yrkesvägledning, internatskolor, festarrangeringstjänster (underhållning), bokning av biljetter till teater- och andra nöjesföreställningar, bibliotekstjänster, produktion av annan film än reklamfilm, videofilmproduktion, musikproduktion, produktioner av teater- och andra nöjesföreställningar, filmvisning på biograf, utbildningsexamination, publicering av böcker, publicering av andra texter än reklamtexter, elektronisk publicering av direktanslutna böcker och tidskrifter, elektronisk sidredigering (desktop publishing), uppförande av underhållningsföreställningar, uppförande av teaterföreställningar, författande av filmmanus, textförfattande (annat än reklamtexter), inspelning (filmning) på videoband, fotoreportage, yrkesmässig omskolning, varietéer, förskola, konstnärsmodelltjänster, bokbusstjänster, biljettjänster (underhållning), kalligrafitjänster, tjänster i samband med semesterbyar (underhållning), kasinon (hasardspel), hälsoklubbar (hälso- och konditionsträning), klubbverksamhet (underhållning eller utbildning), nyhetsreportagetjänster, diskjockeytjänster, diskotekstjänster, upplåtande av fritidsanläggningar, djurparkstjänster, speltjänster online via datornätverk, språktolkstjänster, museitjänster (presentation, utställning), orkestertjänster, personliga tränartjänster (konditionsträning), inspelningsstudior, översättning och tolkning, underhållningsartisttjänster, undertextning, filmstudior.”
Överklagandenämnden delade in alla dessa tjänster i tre kategorier och lämnade sedan en utförlig motivering för vardera kategori.
I punkterna 26–28 i det angripna beslutet skilde överklagandenämnden på tre grupper av tjänster, nämligen tjänster avseende handledning och utbildning, tjänster avseende idrotts- och kulturverksamhet och tjänster avseende underhållning, rekreation och övriga tjänster.
I punkt 26 i det angripna beslutet angav överklagandenämnden att uttrycket i det sökta varumärket, beträffande tjänster avseende handledning och utbildning, betecknade föremålet för tjänsterna, det vill säga att ”fortbildningskurser och liknande tjänster avsåg initiativ i syfte att främja uppstart av nya företag”. I punkt 27 i det angripna beslutet förklarade överklagandenämnden att det sökta varumärket, beträffande tjänster avseende idrotts- och kulturverksamhet, uppfattades som en upplysning om att dessa verksamheter utgjorde konkreta initiativ till förmån för nybildade företag och inte som en upplysning om ursprunget till en tjänst eller till ett visst företags verksamhet. Överklagandenämnden drog slutsatsen att det sökta varumärket endast fungerade som en upplysning om dessa tjänster. I punkt 28 i det angripna beslutet angav överklagandenämnden att samma överväganden var tillämpliga på underhållnings- och rekreationsverksamhet och de övriga tjänsterna, för vilka det sökta varumärket endast upplyste allmänheten om att det rörde sig om tjänster och verksamheter som ingick i ett initiativ av ett nystartat företag.
Därmed är överklagandenämndens motivering tillräcklig. Klaganden har inte framfört några argument som visar att de tjänstekategorier som överklagandenämnden angett inte fastställdes på ett korrekt sätt. Anordnande av skönhetstävlingar kan, så som understrukits av klaganden, mycket väl ingå i den tredje grupp av tjänster som överklagandenämnden identifierat, vilken bland annat omfattar underhållnings- och rekreationsverksamhet.
I klass 42 avsåg registreringsansökan följande tjänster: ”Vetenskapliga och tekniska tjänster och dessutom forskning och utformning avseende dessa, industriella analys- och forskningstjänster, utformning och utveckling av datorer och programvara, uthyrning av datorer, uppdatering av programvaror, lantmäteri, konstruktionsritning, kemiska analyser, handstilsanalyser (grafologi), vattenanalyser, datorsystemanalyser, arkitektverksamhet, äkthetsintygande avseende konstverk, materialprovning, arkitektkonsultationer, energisparrådgivning, programvarurådgivning, konsultationer inom området för utformning och utveckling av datorer, provning av oljekällor, kvalitetskontroll, testning av fordon för vägsäkerhet (inspektion), annan konvertering av data och mjukvara än fysisk konvertering, konvertering av data och dokument från fysiska till elektroniska medier, skapande och underhållande av webbplatser för andras räkning, inredning (formgivning, planering), digitalisering av dokument (skanning), industridesign, duplicering av datorprogram, utformning av datorprogramvara, sakkunnigutlåtanden avseende oljefält, geologiska undersökningar, undervattensforskning, vetenskaplig information, rådgivning och konsultation angående koldioxidutsläpp, upplåtande av sökmotorer för internet, ingenjörstjänster, molnsådd, installation av datormjukvara, uthyrning av programvara, underhåll av programvara, övervakning av datorsystem via fjärranslutningar, uthyrning av webbservrar, webbhotelltjänster, sakkunnigtjänster (ingenjörsarbete), stadsplanering, utformning av informationssystem, datorprogrammering, textilprovning, återställande av datainformation, oljeprospektering, forskning och utveckling av nya produkter för andras räkning, geologisk prospektering, biologisk forskning, geologisk forskning, bakteriologisk forskning, kemisk forskning, kosmetisk forskning, fysikvetenskaplig forskning, forskning inom miljöskydd, forskning avseende mekanik, teknisk forskning, analyser för exploatering av oljefält, meteorologiska prognostjänster, kemisttjänster, tjänster avseende grafisk formgivning, tjänster avseende formgivning av förpackningar, modetecknartjänster, vetenskapliga laboratorietjänster, skyddstjänster mot datavirus, industriell konstnärlig formgivning, tekniska projektstudier, kalibrering (mätning), kvalitetsutvärdering av ull, kvalitetsutvärdering av skog på rot.”
I punkterna 29–31 i det angripna beslutet angav överklagandenämnden att alla dessa tjänster var vetenskapliga och tekniska tjänster, industriella analys- och forskningstjänster, tjänster avseende utformning och utveckling av datorer och programvara samt tjänster som klassificerades i alfabetisk ordning på italienska och omfattade allt från uthyrning av datorer till kvalitetsvärdering av skog på rot, molnsådd, undersökning av oljefyndigheter och modetecknartjänster. Det bakomliggande budskapet i det sökta varumärket med avseende på dessa tjänster och verksamheter var endast en upplysning om att dessa tjänster tillhandahålls och denna verksamhet genomförs i samband med entreprenörsskapsinitiativ avseende nystartade företag. Nya företag etableras i tekniskt nyskapande branscher, vilket just motsvarar de branscher som räknas upp i klass 42. Det sökta varumärket fyller ingen särskiljande funktion för nämnda tjänster och verksamheter. Det sökta varumärket är endast en upplysning till allmänheten om det kommersiella sammanhang i vilket tjänsterna tillhandahålls eller verksamheterna genomförs, inte om tjänsternas och verksamheternas kommersiella ursprung.
Därmed gav överklagandenämnden en tillräcklig motivering i det angripna beslutet beträffande tjänster i klass 42. Dessa tjänster har nämligen sinsemellan ett tillräckligt direkt och konkret samband, i och med att de alla kan anses höra till tekniskt nyskapande branscher, där nya företag etableras. Beträffande frågan huruvida denna grund är oförenlig med den grund som anförts för vissa av tjänsterna i klass 41, vilka utgör underhållnings- och rekreationstjänster, kan överklagandenämndens slutsats i det angripna beslutet, att nya företag etableras i tekniskt nyskapande branscher, såsom de branscher som räknas upp i klass 42, inte tolkas så, att nya företag aldrig etableras i andra branscher, så som de branscher där underhållnings- och rekreationstjänster som omfattas av klass 41 tillhandahålls. Av detta följer att anmärkningen om en intern motstridighet i motiveringen i sak är ogrundad och således bör underkännas.
Av vad som anförts ovan följer att överklagandenämnden inte gjorde någon felaktig bedömning när den grupperade de tjänster som avsågs i registreringsansökan i flera kategorier och gjorde en övergripande motivering för var och en av dessa kategorier. Nya företag etableras för övrigt på ett stort antal områden, och därmed kan de behöva en lång rad olika tjänster. Följaktligen anser tribunalen att samma motivering kan gälla för olika tjänster som kan rikta sig till nystartade företag och kan vara verksamheter som är avsedda för dessa eller som utförs av dessa, oberoende av den omständigheten att nämnda tjänster inte alltid behöver vara homogena. Vid dessa förhållanden var det inte nödvändigt att upprepa samma motivering för var och en av tjänsterna eller varje kategori av tjänster.
Överklagandet kan således inte vinna bifall såvitt avser den första grunden.
Den andra grunden: Åsidosättande av artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009
Klaganden har anfört att överklagandenämnden åsidosatte artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009.
Klaganden har bestritt det angripna beslutet på den grunden att överklagandenämnden ansåg att en icke-engelskspråkig allmänhet skulle förstå orden ”start up initiative”, men att en konsument utanför de engelskspråkiga länderna inte skulle kunna förstå ordens innebörd utan uppfatta det sökta varumärket som ett kännetecken bestående av helt påhittade ord.
Klaganden anser inte att det sökta varumärket saknar särskiljningsförmåga med avseende på de tjänster som avses i registreringsansökan, i och med att det rör sig om ett sammansatt varumärke, bestående av en kombination av ord- och figurelement som ger det en särskiljningsförmåga. Enligt klaganden uppfattas det sökta varumärket som en påhittad logotyp som bildas av bilden av de två orden ”start” och ”initiative” på två rader med ”högerställd marginal”. Bilden innehåller en pratbubbla, som påminner om en stiliserad mun som uttalar ordet ”up”. Ursprungligen var avsikten att koppla denna pratbubbla till orden ”start” och ”initiative”, i stället för att återge en person, vilket visar på en tydlig särskiljningsförmåga hos det sökta varumärket. På så sätt menar klaganden att konsumenterna kommer ihåg varumärket, som fyller sin funktion att beteckna de tillhandahållna tjänsterna.
EUIPO har bestritt klagandens resonemang.
Enligt artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009 får varumärken ”som saknar särskiljningsförmåga” inte registreras.
De varumärken som avses i artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009 är sådana varumärken som inte fyller varumärkets grundläggande funktion, det vill säga att identifiera det kommersiella ursprunget för den aktuella varan eller tjänsten, så att den konsument som köper den vara eller den tjänst som varumärket avser kan göra samma val vid ett senare köp, om erfarenheten varit positiv, eller att göra ett annat val, om den varit negativ (dom av den 3 juli 2003, Best Buy Concepts/harmoniseringskontoret (BEST BUY),
T‑122/01
,
EU:T:2003:183
, punkt
, dom av den 21 januari 2011, BSH/harmoniseringskontoret (executive edition),
T‑310/08
, ej publicerad,
EU:T:2011:16
, punkt
, och dom av den 23 januari 2014, Novartis/harmoniseringskontoret (CARE TO CARE),
T‑68/13
, ej publicerad,
EU:T:2014:29
, punkt
).
Det följer av rättspraxis att ett minimum av särskiljningsförmåga räcker för att det absoluta registreringshindret i artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009 inte ska vara tillämpligt (dom av den 27 februari 2002, Eurocool Logistik/harmoniseringskontoret (EUROCOOL),
T‑34/00
,
EU:T:2002:41
, punkt
, och dom av den 23 januari 2014, CARE TO CARE,
T‑68/13
, ej publicerad,
EU:T:2014:29
, punkt
).
Ett varumärkes särskiljningsförmåga ska bedömas dels utifrån de varor eller tjänster som registreringsansökan avser, dels utifrån hur omsättningskretsen, bestående av genomsnittskonsumenten för nämnda varor eller tjänster, uppfattar varumärket (se dom av den 21 januari 2010, Audi/harmoniseringskontoret,
C‑398/08 P
,
EU:C:2010:29
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Överklagandenämnden angav med rätta, utan något bestridande av klaganden på denna punkt, att omsättningskretsen bestod av personer som, yrkesmässigt eller inte, kunde behöva tjänster avseende reklam, affärer, finansiering, försäkringar, fastigheter, utbildning, kultur, idrott, underhållning, vetenskaplig forskning, teknik, industridesign, ingenjörskonst och, i synnerhet, i de branscher som berörs av de tjänster som avses i registreringsansökan.
Klaganden har bestritt det angripna beslutet av det skälet att överklagandenämnden fann att en icke-engelskspråkig allmänhet skulle förstå orden ”start up initiative”. Enligt klaganden kan en konsument utanför den engelskspråkiga världen inte förstå innebörden av dessa ord utan uppfattar det sökta varumärket som ett kännetecken bestående av helt påhittade ord.
I punkt 14 i det angripna beslutet fann överklagandenämnden att användningen av engelskan var mycket utbredd i de ekonomiska sektorer som berörs av registreringsansökan och att den allmänhet som är verksam inom dessa sektorer i unionen kunde läsa och förstå orden ”start up initiative” och, i synnerhet, identifiera orden ”start” och ”initiative”. I punkt 16 i det angripna beslutet angav överklagandenämnden att ordet ”start-up” var vanligt förekommande på engelska för att beteckna nystartade företag och att det engelska ordet ”initiative” betydde ”initiativ”. De två orden är lätta att förstå för en icke-engelskspråkig allmänhet och ordet ”start-up” är numera en del av normalt språkbruk i Italien och vanligtvis förknippat med kommersiella initiativ inom sektorerna för ny teknik och internet.
Denna bedömning är inte oriktig. Som överklagandenämnden framhöll är ordet ”start-up” tillräckligt vanligt förekommande i normalt språkbruk, såväl i Italien som i andra medlemsstater, för att det ska kunna anses att delar av allmänheten, även icke-engelskspråkiga, förstår det. Klaganden har angett flera exempel som bygger på mycket specifika personkategorier, men därutöver har klaganden inte angett några omständigheter som gör det möjligt att fastställa att en stor del av omsättningskretsen inte känner till ordet ”start-up” och inte kan ha en korrekt förståelse av ordet eller inte kan förstå ordet ”initiative”. Klaganden har inte heller visat att den allmänhet som känner till orden ”start-up” och ”initiative” motsvarar en försumbar del av omsättningskretsen. För att ett kännetecken ska omfattas av förbudet i artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009 räcker det att det föreligger ett registreringshinder i förhållande till en icke försumbar del av omsättningskretsen. Det är inte nödvändigt att pröva om andra konsumenter i omsättningskretsen även känner till kännetecknet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 november 2015, bd breyton-design/harmoniseringskontoret (RACE GTP),
T‑520/14
, ej publicerad,
EU:T:2015:884
, punkt
och där angiven rättspraxis). Det ska tilläggas att enligt artikel 7.2 i förordning nr 207/2009 ska punkt 1 i den artikeln tillämpas även om registreringshindret endast finns i en del av unionen.
Beträffande frågan huruvida det kännetecken som avses i registreringsansökan saknar särskiljningsförmåga, erinrar tribunalen om att bedömningen av huruvida ett varumärke har särskiljningsförmåga, när det gäller ett varumärke som består av flera ord- och figurelement, delvis kan avse varje element sett för sig, men frågan ska under alla omständigheter avgöras genom en bedömning av den helhet som de utgör. Enbart den omständigheten att varje enskilt element sett för sig saknar särskiljningsförmåga hindrar nämligen inte att den kombination som de bildar kan ha särskiljningsförmåga (se, för ett liknande resonemang, dom av den 16 september 2004, SAT.1/harmoniseringskontoret,
C‑329/02 P
,
EU:C:2004:532
, punkt
).
Överklagandenämnden fann att det element som utgjordes av pratbubblan endast motsvarade en liten del av hela kännetecknet och att det hade en relativt marginell betydelse för det visuella helhetsintrycket av det sökta varumärket. Överklagandenämnden angav att det inte var styrkt att allmänheten uppfattade nämnda element som en pratbubbla, eftersom en pratbubbla i princip kommer ut ur munnen från en person för att överföra ett meddelande. Överklagandenämnden fann att det inte syntes någon person i det sökta varumärket, och att allmänheten därmed inte uppfattade den form som omgav ordet ”up” som en pratbubbla, utan endast som en påhittad ram. Allmänheten tenderar att läsa orden ”start up” och ”initiative” i en logisk följd. Denna följd bildar ett uttryck med en innebörd, i motsats till uttrycket ”start initiative up”. Den omständigheten att ordet ”up” är placerat i en pratbubbla och skrivet i vitt mot en mörk bakgrund hindrar för övrigt inte att allmänheten instinktivt läser detta ord efter ”start”, i och med att ordet ”start-up” är ett känt begrepp, i motsats till orden ”start initiative”.
Denna bedömning är inte oriktig.
Först och främst är det ostridigt att uttrycket ”start up initiative” har en egen innebörd, som är igenkännbar för allmänheten. Så är inte fallet med uttrycket ”start initiative up”. Det är inte sannolikt att allmänheten ser det sistnämnda uttrycket i stället för det förstnämnda.
Den omständigheten att teknik som används i tecknade serier har använts i ett kännetecken räcker dessutom inte för att ge detta kännetecken särskiljningsförmåga, i den mån tekniken ofta används i många olika typer av budskap och medier.
I det nu aktuella fallet ser pratbubblan ut som ett figurelement, i synnerhet som pratbubblan, som överklagandenämnden framhöll i sak, avviker från den mest använda tekniken i tecknade serier för att visuellt återge ett ord, i och med att det inte finns någon person eller någon annan figur i det sökta varumärket. Allmänheten kommer således inte nödvändigtvis att uppfatta formen runt ordet ”up” som en pratbubbla, utan snarare som en mycket förenklad ram, som därmed inte i sig kan förmedla något budskap som konsumenterna kan komma ihåg (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 september 2007, Cain Cellars/harmoniseringskontoret (återgivande av en femsidig figur),
T‑304/05
, ej publicerad,
EU:T:2007:271
, punkterna
och
och där angiven rättspraxis).
Slutligen erinrar tribunalen om att ett ordelement i form av ett ord är beskrivande och saknar särskiljningsförmåga om det, åtminstone i en av sina potentiella betydelser, betecknar en egenskap hos de berörda varorna eller tjänsterna. Så är fallet om det fastställda sambandet mellan, å ena sidan, innebörden av elementet och, å andra sidan, de aktuella varorna eller tjänsterna är tillräckligt konkret och direkt för att visa att detta element gör det möjligt för omsättningskretsen att omedelbart identifiera dessa varor eller tjänster (se dom av den 14 januari 2016, International Gaming Projects/harmoniseringskontoret (BIG BINGO),
T‑663/14
, ej publicerad,
EU:T:2016:5
, punkt
och där angiven rättspraxis).
I och med att omsättningskretsen huvudsakligen kommer att se det sökta varumärket med hjälp av orden ”start up initiative”, ska överklagandenämndens bedömning, att det sökta varumärket saknar särskiljningsförmåga, bekräftas när det gäller de olika tjänster som omfattas av nämnda varumärke.
När det gäller tjänster i klass 35 kan nämligen det sökta varumärket ses som en angivelse av mottagarna av tjänsterna, det vill säga att nämnda mottagare, bland annat på området för reklam, kommersiell företagsledning och företagsrådgivning, motsvarar kriterierna för ett nyetablerat företag, vilket överklagandenämnden mycket riktigt fann i punkt 20 i det angripna beslutet.
När det gäller tjänster i klass 36 kan det sökta varumärket ses som en angivelse dels av dem som tjänsterna riktar sig till, det vill säga nystartade företag, dels av arten av initiativ som dessa har att tillgå inom finans-, försäkrings- och fastighetsförvaltningssektorn, vilket överklagandenämnden också mycket riktigt fann i punkt 22 i det angripna beslutet.
När det gäller tjänster i klass 41 kan det sökta varumärket beteckna föremålet för tjänster som omfattar de tre kategorier som fastställdes av överklagandenämnden i punkterna 26–28 i det angripna beslutet. För den första kategorin, som avser tjänster avseende handledning och utbildning, kan således det sökta varumärket beteckna tjänster som är avsedda att främja nya företagsetableringar. För den andra kategorin, som omfattar tjänster avseende idrottsaktiviteter och kulturverksamhet, kan varumärket beteckna det konkreta resultatet av initiativ till förmån för nystartade företag. För den tredje kategorin, som rör underhållnings- och rekreationsverksamhet och andra tjänster, kan varumärket beteckna tjänster som ingår i ett initiativ som genomförs av ett nystartat företag.
När det gäller tjänster i klass 42, som omfattar vetenskapliga och tekniska tjänster, industriella analys- och forskningstjänster, tjänster avseende utformning och utveckling av datorer och programvara och tjänster som omfattar allt från uthyrning av datorer till kvalitetsvärdering av skog på rot, molnsådd, undersökning av oljefyndigheter och modetecknartjänster, kan det sökta varumärket, såsom överklagandenämnden fann i punkterna 29 och 30 i det angripna beslutet, anses betyda att nämnda tjänster tillhandahålls och verksamheterna i fråga genomförs inom ramen för entreprenörskapsinitiativ avseende ett nystartat företag, eftersom nya företag startas i tekniskt nyskapande branscher.
Mot ovanstående bakgrund gjorde överklagandenämnden en riktig bedömning när den fann att det sökta varumärket saknade särskiljningsförmåga. Följaktligen kan överklagandet inte vinna bifall såvitt avser den andra grunden och därmed ska överklagandet ogillas i sin helhet.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 134.1 i tribunalens rättegångsregler ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. EUIPO har yrkat att klaganden ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom klaganden har tappat målet ska yrkandet bifallas.

Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (första avdelningen),
följande:

1)
Överklagandet ogillas.

2)
Intesa Sanpaolo SpA förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

Kanninen
Pelikánová
Calvo-Sotelo Ibáñez-Martín
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 15 december 2016.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: italienska.