CELEX: 62015TJ0146
Znamka Evropske unije
Postopek za razveljavitev
Figurativna znamka Evropske unije, ki upodablja mnogokotnik
Resna in dejanska uporaba znamke
Člen 15(1), drugi pododstavek, točka (a), in člen 51(1)(a) Uredbe (ES) št. 207/2009
Oblika, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega učinka

Dejansko stanje
Družba, ki jo je nasledila tožeča stranka, družba hyphen GmbH, je 11. junija 2001 pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) vložila zahtevo za registracijo znamke Evropske unije na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 146), kakor je bila spremenjena (nadomeščena z Uredbo Sveta (ES) št. 207/2009 z dne 26. februarja 2009 o blagovni znamki Evropske unije (
UL 2009, L 78, str. 1
)).
Znamka, za katero je bila zahtevana registracija, je ta črno bel figurativni znak:
Blago in storitve, za katere je bila zahtevana registracija, spadajo v razrede 3, 5, 9, 24, 25 in 42 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, in za vsakega izmed teh razredov ustrezajo naslednjim opisom:
—
razred 3: „Mila, parfumerijski izdelki, eterična olja, kozmetična sredstva“;
—
razred 5: „Farmacevtski, veterinarski in sanitarni proizvodi“;
—
razred 9: „Potapljaške obleke, oblačila za zaščito pred nesrečami, sevanjem in ognjem, naprave proti bleščanju, ščitniki proti bleščanju, očala (optične naprave), etuiji za očala in kontaktne leče, okviri za očala, leče za očala, optične kontaktne leče, instrumenti za merjenje časa“;
—
razred 24: „Tkanine in tekstilni proizvodi (ki jih obsega razred 24)“
—
razred 25: „Oblačila, obutev, pokrivala“;
—
razred 42: „Razvoj in oblikovanje tekstilnih proizvodov vseh vrst, zlasti oblačil, pokrival, dodatkov, obutve in torb, storitve grafičnega oblikovanja, storitve tehničnega risanja, razvoj proizvodov za zaščito pred sončnim sevanjem“.
Znamka je bila registrirana 12. septembra 2002 pod številko 2255537 in od takrat podaljševana.
Intervenientka, družba Skylotec GmbH, je 17. oktobra 2012 glede registrirane znamke vložila zahtevo za razveljavitev na podlagi člena 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009, pri čemer se je sklicevala na neobstoj resne in dejanske uporabe navedene znamke neprekinjeno pet let.
Oddelek za izbris je z odločbo z dne 28. aprila 2014 zavrnil zahtevo za razveljavitev za te proizvode in storitve:
—
razred 9: „Potapljaške obleke“;
—
razred 24: „Tkanine (ki jih obsega razred 24)“;
—
razred 25: „Oblačila, obutev, pokrivala“;
—
razred 42: „Razvoj in oblikovanje tekstilnih proizvodov vseh vrst, zlasti oblačil, pokrival, dodatkov, obutve in torb, razvoj proizvodov za zaščito pred sončnim sevanjem“.
Nasprotno pa je ugodil zahtevi za razveljavitev za te proizvode in storitve, ki niso predmet obravnavane tožbe:
—
razred 3: „Mila, parfumerijski izdelki, eterična olja, kozmetična sredstva“;
—
razred 5: „Farmacevtski, veterinarski in sanitarni proizvodi“;
—
razred 9: „oblačila za zaščito pred nesrečami, sevanjem in ognjem, naprave proti bleščanju, ščitniki proti bleščanju, očala (optične naprave), etuiji za očala in kontaktne leče, okviri za očala, leče za očala, optične kontaktne leče, instrumenti za merjenje časa“;
—
razred 24: „Tekstilni proizvodi (ki jih obsega razred 24)“;
—
razred 42: „storitve grafičnega oblikovanja, storitve tehničnega risanja“.
Oddelek za izbris je v zvezi s proizvodi in storitvami, za katere je bila zahteva za razveljavitev zavrnjena, poudaril, da so se uporabljeni znaki sicer razlikovali od oblike, v kateri je bila znamka registrirana, vendar te razlike niso spreminjale razlikovalnega učinka registrirane znamke, saj se je sprememba nanaša le na vsakdanji okrasni element v obliki elipse, ki ni imel lastnega razlikovalnega učinka.
Uporabljeni znaki so bili taki (v nadaljevanju: znak št. 1, znak št. 2 in znak št. 3), pri čemer je edina razlika med znakom št. 1 in znakom št. 2 uporaba svetlo modre barve namesto črne:
Intervenientka je 13. junija 2014 na podlagi členov od 58 do 64 Uredbe št. 207/2009 pri EUIPO vložila pritožbo zoper odločbo oddelka za izbris.
Četrti odbor za pritožbe pri EUIPO je z odločbo z dne 9. marca 2015 (v nadaljevanju: izpodbijana odločba) ugodil pritožbi in razveljavil pravice tožeče stranke za preostale proizvode in storitve, to je za proizvode in storitve, navedene zgoraj v točki 6. Nasprotno od oddelka za izbris je menil, da uporaba, ki bi zagotovila ohranitev pravic iz znamke Evropske unije, ni bila dokazana niti v registrirani obliki niti v obliki, ki bi pomenila dopustno razliko v skladu s členom 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009 (točka 9 izpodbijane odločbe).
Odbor za pritožbe je v točki 24 izpodbijane odločbe menil, da metoda, ki jo je uporabil oddelek za izbris, ni bila natančna v delu, v katerem je domneval, da je to, ali je bil razlikovalni učinek znamke spremenjen, odvisno od tega, ali je imel že dodani element razlikovalni učinek. Po mnenju odbora za pritožbe pa naj ne bi bil pomemben razlikovalni učinek dodatka, temveč razlikovalni učinek, ali natančneje „ločevalni“ učinek, znamke v registrirani obliki. Odbor za pritožbe je dodal, da je treba preučiti, ali je bila ta znamka s tem, kar je bilo dodano, spremenjena.
Odbor za pritožbe je v točki 25 izpodbijane odločbe nadaljeval z ugotovitvijo, da je znamka v registrirani obliki izključno grafični znak, ki je skrajno preprosto oblikovan, in da bi se morda lahko dojemal kot kost za psa ali ročka za dviganje, nikakor pa ne kot vezaj (v angleščini: hyphen). Zato je v točki 26 izpodbijane odločbe štel, da pri znakih, ki so tako skrajno preprosti, dodatki ali spremembe lahko še toliko enostavneje spremenijo celotni vtis, ki se posreduje z znakom. Po mnenju odbora za pritožbe „razlikovalni učinek“ v smislu člena 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009 ne pomeni sposobnosti biti označba izvora, temveč preprosto celotni vtis.
Odbor za pritožbe je v točki 27 izpodbijane odločbe ugotovil:
„V ustvarjenem celotnem vtisu ima uporabljena oblika jasno drugačen učinek. [V] uporabljeni obliki zunanji krog in središčni del skupaj delujeta kvečjemu kot prikaz gumba. Asociacija na kost za psa, ki je mogoča [glede na] registrirano obliko, izgine. Razlikovalni učinek v celoti uporabljene oblike nastane s celotnim grafičnim vtisom, pri čemer tega tvorita zunanji krog in središčni del neločljivo. Prav zato, ker so tako pri registrirani obliki kot tudi pri uporabljeni obliki uporabljene najpreprostejše osnovne geometrijske oblike, je celotni vtis drugačen.“
Odbor za pritožbe je nato v točkah 28 in 29 izpodbijane odločbe ob sklicevanju na sodno prakso Splošnega sodišča navedel, da je modernizacija znamk z namenom prilagoditve sodobnemu okusu dovoljena. Vendar pa je menil, da se lahko registrirani obliki doda ime proizvajalca ali druge informacije kot razločevalni znak na etiketi, ki so vseskozi vidne navzven. Po mnenju odbora za pritožbe naj bi bil tako dodatek besednega elementa „hyphen c“ dovoljen, ne pa tudi dodatek zunanjega kroga. Če bi namreč uporabljeni obliki odstranili krog, ta še ne bi mogel biti znamka. Še manj naj bi bilo mogoče uporabljeno obliko miselno razdeliti na ločeni vizualni podobi. Zunanji krog naj bi obkrožal središčni del, tako da naj individualno ne bi obstajal.
Odbor za pritožbe je poleg tega v točkah od 31 do 39 izpodbijane odločbe preučil dokaze, ki so se nanašali izključno na proizvode iz razreda 24 in storitve iz razreda 42 in ki so bili v presojo predloženi oddelku za izbris. Na eni strani je menil, da se z dokazom o uporabi prejšnje znamke za proizvode iz razreda 24 ni uspelo iz drugega razloga, to je v bistvu neobstoj zadostnih dokazov (točki 31 in 32 izpodbijane odločbe), in na drugi, da so bili dokumenti, predloženi v zvezi s storitvami iz razreda 42, povsem neprimerni kot dokaz o uporabi za te storitve (točke od 33 do 39 izpodbijane odločbe).
Odbor za pritožbe je ob upoštevanju vseh navedenih preudarkov delno razveljavil odločbo oddelka za izbris, ki je delno zavrnil zahtevo intervenientke, tako da so bile pravice tožeče stranke v zvezi z registrirano znamko v celoti razveljavljene, vključno s pravicami v zvezi s proizvodi in storitvami iz razredov 9, 24, 25 in 42.
Poleg tega je bila registrirana znamka v izpodbijani odločbi upodobljena tako:
Odbor za pritožbe je z odločbo o spremembi z dne 26. maja 2015, ki je bila torej sprejeta dva meseca po tem, ko je tožeča stranka vložila to tožbo, pojasnil, da je izpodbijana odločba vsebovala rahlo spremenjeno upodobitev registrirane znamke, to je upodobitev zgoraj iz točke 18, namesto tiste zgoraj v točki 2. Menil je, da gre za napako pri prepisu v obliki napačne upodobitve, ki jo je treba po uradni dolžnosti popraviti na podlagi pravila 53 Uredbe Komisije (ES) št. 2868/95 z dne 13. decembra 1995 za izvedbo Uredbe Sveta št. 40/94 (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 17, zvezek 1, str. 189), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 1041/2005 z dne 29. junija 2005 (
UL 2005, L 172, str. 4
).
Predlogi strank
Tožeča stranka Splošnemu sodišču predlaga, naj:
—
izpodbijano odločbo razveljavi;
—
EUIPO naloži plačilo stroškov.
EUIPO in intervenientka Splošnemu sodišču predlagata, naj:
—
tožbo zavrne;
—
tožeči stranki naloži plačilo stroškov.
Pravo
Tožeča stranka navaja en tožbeni razlog, v okviru katerega v bistvu zatrjuje, da je odbor za pritožbe, s tem ko je ugotovil, da se registrirana znamka ni uporabljala, tako da bi se lahko ohranile pridobljene pravice, kršil člen 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009.
Spomniti je treba, da iz uvodne izjave 10 Uredbe št. 207/2009 izhaja, da je zakonodajalec menil, da ni razloga za varstvo prejšnje znamke, razen če se ta dejansko uporablja. V skladu s to uvodno izjavo člen 51(1)(a) Uredbe št. 207/2009 določa, da se pravice imetnika blagovne znamke Evropske unije med drugim razveljavijo na podlagi zahteve pri EUIPO, če se blagovna znamka v neprekinjenem obdobju petih let v Uniji za proizvode in storitve, za katere je bila registrirana, ni uporabljala resno in dejansko in za njeno neuporabo ni upravičenih razlogov.
Poleg tega se v skladu s členom 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009 kot uporaba znamke Evropske unije šteje uporaba „v obliki, ki se razlikuje v elementih, ki ne spreminjajo razlikovalnega značaja znamke v obliki, v kateri je bila registrirana“.
Poudariti je treba, da neposredno iz besedila člena 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009 izhaja, da se uporaba znamke v obliki, ki se razlikuje od tiste, v kateri je bila ta znamka registrirana, šteje za uporabo v smislu prvega pododstavka tega člena, če razlikovalni učinek znamke v obliki, v kateri je bila ta registrirana, ni spremenjen (sodba z dne 18. julija 2013, Specsavers International Healthcare in drugi,
C‑252/12
,
EU:C:2013:497
, točka
; glej v tem smislu tudi sodbe z dne 8. decembra 2005, Castellblanch/UUNT – Champagne Roederer (CRISTAL CASTELLBLANCH),
T‑29/04
,
EU:T:2005:438
, točka
; z dne 10. junija 2010, Atlas Transport/UUNT – Hartmann (ATLAS TRANSPORT),
T‑482/08
, neobjavljena,
EU:T:2010:229
, točki
in
, in z dne 24. maja 2012, TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft/UUNT – Comercial Jacinto Parera (MAD),
T‑152/11
, neobjavljena,
EU:T:2012:263
, točka
).
Razlikovalni učinek znamke v smislu Uredbe št. 207/2009 pomeni, da je ta znamka primerna, da proizvod, za katerega se zahteva registracija, označi kot proizvod, ki izhaja iz določenega podjetja, in ga tako razlikuje od proizvodov drugih podjetij (glej sodbo z dne 18. julija 2013, Specsavers International Healthcare in drugi,
C‑252/12
,
EU:C:2013:497
, točka
in navedena sodna praksa; glej v tem smislu tudi sodbe z dne 29. aprila 2004, Procter & Gamble/UUNT,
od C‑468/01 P do C‑472/01 P
,
EU:C:2004:259
, točka
, z dne 8. maja 2008, Eurohypo/UUNT,
C‑304/06 P
,
EU:C:2008:261
, točka
, in z dne 12. julija 2012, Smart Technologies/UUNT,
C‑311/11 P
,
EU:C:2012:460
, točka
).
Pojasniti je treba, da se člen 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009, nanaša na položaj, v katerem se registrirana nacionalna znamka ali znamka Evropske unije v trgovini uporablja v rahlo drugačni obliki od tiste, v kateri je bila opravljena registracija. Namen te določbe, ki se izogiba predpisovanju stroge skladnosti med obliko, v kateri se znamka uporablja, in obliko, v kateri je bila registrirana, je omogočiti imetniku znamke, da pri njenem gospodarskem izkoriščanju spremeni znak tako, da to brez spreminjanja razlikovalnega učinka omogoča boljše prilagajanje zahtevam trženja in oglaševanja zadevnih proizvodov in storitev. Stvarno področje uporabe te določbe je treba v skladu z njenim namenom obravnavati kot omejeno na položaje, v katerih ima znak, ki ga imetnik znamke dejansko uporablja za označitev proizvodov in storitev, za katere je bila znamka registrirana, obliko, v kateri se ta ista znamka gospodarsko izkorišča. V takih okoliščinah, ko ima uporabljeni znak v trgovini le v zanemarljivih elementih drugačno obliko od tiste, v kateri je bil registriran, tako da se ta znaka lahko štejeta za splošno enakovredna, je glede na zgornjo določbo obveznost uporabe registrirane znamke lahko izpolnjena s tem, da je dokazana uporaba znaka, ki ima obliko, uporabljeno v trgovini (sodbe z dne 23. februarja 2006, Il Ponte Finanziaria/UUNT – Marine Enterprise Projects (BAINBRIDGE),
T‑194/03
,
EU:T:2006:65
, točka
, z dne 10. junija 2010, ATLAS TRANSPORT,
T‑482/08
, neobjavljena,
EU:T:2010:229
, točka
, in z dne 5. decembra 2013, Olive Line International/UUNT – Carapelli Firenze (Maestro de Oliva),
T‑4/12
, neobjavljena,
EU:T:2013:628
, točka
; glej v tem smislu tudi sodbo z dne 18. julija 2013, Specsavers International Healthcare in drugi,
C‑252/12
,
EU:C:2013:497
, točka
; glej po analogiji tudi sodbo z dne 25. oktobra 2012, Rintisch,
C‑553/11
,
EU:C:2012:671
, točki
in
).
Tako je treba za ugotovitev spremembe razlikovalnega učinka registrirane znamke preučiti razlikovalni in prevladujoči učinek dodanih elementov na podlagi bistvenih lastnosti vsakega od teh elementov in relativnega položaja posameznih elementov v obliki znamke (glej sodbo z dne 10. junija 2010, ATLAS TRANSPORT,
T‑482/08
, neobjavljena,
EU:T:2010:229
, točka
in navedena sodna praksa; sodbi z dne 5. decembra 2013, Maestro de Oliva,
T‑4/12
, neobjavljena,
EU:T:2013:628
, točka
, in z dne 12. marca 2014, Borrajo Canelo/UUNT – Tecnoazúcar (PALMA MULATA),
T‑381/12
, neobjavljena,
EU:T:2014:119
, točka
).
Za namen take ugotovitve je treba upoštevati tudi bistvene lastnosti in zlasti bolj ali manj izrazit razlikovalni učinek prejšnje znamke, ki se uporablja le kot del sestavljene znamke ali skupaj z drugo znamko. Bolj kot je namreč njen razlikovalni učinek šibek, lažje ga bo spremenil dodatek elementa, ki je razlikovalen, in bolj se bo izgubila zmožnost, da bi se zadevna znamka dojemala kot označba izvora proizvoda. Obratna ugotovitev prav tako velja (sodba z dne 24. septembra 2015, Klement/UUNT – Bullerjan (Oblika pečice),
T‑317/14
, neobjavljena,
EU:T:2015:689
, točka
).
Poleg tega v skladu s sodno prakso velja, da kadar je znamka oblikovana ali sestavljena iz več elementov in eden ali več izmed teh nima razlikovalnega učinka, sprememba teh elementov ali njihova izpustitev ne more vplivati na razlikovalni učinek znamke kot celote (glej sodbo z dne 21. januarja 2015, Sabores de Navarra/UUNT – Frutas Solano (KIT, EL SABOR DE NAVARRA),
T‑46/13
, neobjavljena,
EU:T:2015:39
, točka
in navedena sodna praksa).
Spomniti je treba tudi, da je potrebno, zato da se uporabi člen 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009, da dodatki k registrirani znamki ne spreminjajo razlikovalnega učinka znamke v obliki, v kateri je bila registrirana, ker imajo zlasti akcesorni položaj v znaku ali šibki razlikovalni učinek (sodba z dne 21. junija 2012, Fruit of the Loom/UUNT – Blueshore Management (FRUIT),
T‑514/10
, neobjavljena,
EU:T:2012:316
, točka
).
Ob upoštevanju teh preudarkov je treba preučiti, ali je odbor za pritožbe v točki 9 izpodbijane odločbe pravilno ugotovil, da uporaba, ki bi zagotovila ohranitev pravic iz znamke Evropske unije, ni bila dokazana niti v registrirani obliki niti v obliki, ki bi pomenila dopustno razliko v skladu s členom 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009.
Odbor za pritožbe je razveljavil odločbo oddelka za izbris v bistvu zato, kot je razvidno iz točke 24 izpodbijane odločbe, ker naj bi se ta omejil zgolj na ugotavljanje, ali je imela že dodana oblika razlikovalni učinek. Odbor za pritožbe je nasprotno v tej isti točki štel, da je treba ugotoviti, ali je bil s tem, kar je bilo dodano, spremenjen razlikovalni učinek znamke v registrirani obliki. Poleg tega je dodal, da je registrirana znamka izključno grafični znak, ki je skrajno preprosto oblikovan (točka 25 izpodbijane odločbe), in da pri znakih, ki so tako skrajno preprosti, dodatki ali spremembe lahko še toliko enostavneje spremenijo celotni vtis, ki se posreduje z znakom (točka 26 izpodbijane odločbe). Odbor za pritožbe je dodal, da razlikovalni učinek v smislu člena 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009 ne pomeni sposobnost biti označba izvora, temveč preprosto celotni vtis.
Poleg tega je v točki 28 izpodbijane odločbe poudaril, da oblike, ki jo uporablja tožeča stranka, ni več mogoče šteti za „modernizirano“ obliko.
Odbor za pritožbe je v točki 29 izpodbijane odločbe pojasnil, da te ugotovitve ni mogoče ovreči z dejstvom, da naj bi bilo povsem dovoljeno uporabljati znamko, kot je registrirana, ob hkratni uporabi drugih znakov z razlikovalnim učinkom. Tako naj bi uporaba dodatnih elementov imela druge posledice kot izpust elementov registrirane oblike. Vendar bi bilo treba po mnenju odbora za pritožbe v takem primeru zahtevati, da je dodatek samostojen „element“, ki bi že lahko deloval kot znamka in bil v uporabljeni obliki prepoznan kot samostojna znamka.
Odbor za pritožbe je s temi ugotovitvami v predpostavki napačno uporabil pravo glede preučitve registrirane znamke, še preden je začel preučitev obravnavanega primera.
Prvič, kot izhaja iz sodne prakse, navedene zgoraj v točki 28, je treba za ugotovitev spremembe razlikovalnega učinka registrirane znamke preučiti razlikovalni in prevladujoči učinek dodanih elementov na podlagi bistvenih lastnosti vsakega od teh elementov in relativnega položaja posameznih elementov v obliki znamke.
Zato je bilo treba nasprotno od mnenja odbora za pritožbe v točki 24 izpodbijane odločbe, kot je to storil oddelek za izbris, v obravnavanem primeru izvesti analizo dodanega elementa na podlagi njegovih bistvenih lastnosti in položaja tega elementa v obliki znamke.
Drugič, odbor za pritožbe se je, s tem ko je v točki 26 izpodbijane odločbe navedel, da „razlikovalni učinek […] ne pomeni sposobnost biti označba izvora“, oddaljil od sodne prakse Sodišča, navedene zgoraj v točki 26, v skladu s katero nasprotno razlikovalni učinek znamke pomeni, da je ta znamka primerna, da proizvod, za katerega se zahteva registracija, označi kot proizvod, ki izhaja iz določenega podjetja, in ga tako razlikuje od proizvodov drugih podjetij.
Iz tega izhaja, da je odbor za pritožbe, prvič, s tem ko dodanega elementa ni preučil v skladu s sodno prakso, in drugič, s tem ko je napačno razlagal člen 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009, napačno uporabil pravo. Zato je treba preučiti, ali ta napačna uporaba prava vpliva na zakonitost izpodbijane odločbe.
Na prvem mestu je treba preučiti znaka št. 1 in št. 2.
Prvič, poudariti je treba, da razlikovalni učinek registrirane znamke izhaja iz prisotnosti edinega figurativnega elementa, ki jo sestavlja in ki ima že na podlagi registracije minimalni razlikovalni učinek.
V zvezi s tem je treba spomniti, da je Sodišče že presodilo, da je treba priznati določeno stopnjo razlikovalnega učinka znamke, ki je bila registrirana, da bi se izognilo kršitvi člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009. Iz tega izhaja, da ni mogoče priznati, da so registrirane znamke generične, opisne ali brez slehernega razlikovalnega učinka, ker bi se v postopku za razveljavitev v nasprotnem primeru podvomilo o njihovi veljavnosti, kar bi pomenilo kršitev člena 8(1)(b) Uredbe št. 207/2009 (glej v tem smislu sodbo z dne 24. maja 2012, Formula One Licensing/UUNT,
C‑196/11 P
,
EU:C:2012:314
, točke
,
in
).
Tudi če bi bilo treba šteti, da registrirana znamka nima močnega razlikovalnega učinka, bi ji bilo treba tako že zato, ker je registrirana, priznati minimalni razlikovalni učinek.
Drugič, poudariti je treba, kot je to že ugotovil oddelek za izbris, da element, dodan znaku št. 1, in elementa, dodana znaku št. 2, torej krog, glede na to, da gre za eno od najpreprostejših in najpogostejših oblik in da spada med temeljne geometrijske like, nima razlikovalnega učinka, saj v registrirani znamki nima nobenega razlikovalnega in prevladujočega učinka (glej v tem smislu sodbo z dne 24. novembra 2005, GfK/UUNT – BUS (Online Bus),
T‑135/04
,
EU:T:2005:419
, točka
).
Tretjič, na podlagi širine uporabljenega kroga ni mogoče ugotoviti, da dodani element nima razlikovalnega učinka. Razlikovanje, ki ga je EUIPO navedel na obravnavi, v skladu s katerim naj bi bila registrirana znamka spremenjena, ker je krog ne uokvirja, ampak jo obkroža, se zdi nekoliko umetno. Krog namreč obkroža registrirano znamko in s tem, da določa meje okrog nje, učinkuje tudi tako, da jo postavlja v okvir, torej jo uokvirja.
Četrtič, nasprotno od mnenja odbora za pritožbe v točki 27 izpodbijane odločbe ni mogoče šteti, da bi dodatek kroga k registrirani znamki povzročil neke vrste preoblikovanje, tako da naj bi po njegovih ugotovitvah znaka št. 1 in št. 2 prej upodabljala gumb, medtem ko naj bi registrirana znamka spominjala na kost za psa ali na ročko za dviganje.
Odbor za pritožbe je tako v točki 27 izpodbijane odločbe napačno ugotovil, da „[v] uporabljeni obliki zunanji krog in središčni del tvorita enoto“ in da „zunanji krog in središčni del skupaj delujeta kvečjemu kot prikaz gumba“, glede na to, da je krog, čeprav ga v celotnem vtisu ne bi bilo mogoče šteti kot akcesornega, samostojen glede na obliko, v kateri je bila znamka registrirana, saj se ta znamka pojavlja le kot krog in figurativni element, postavljena drug poleg drugega, ne da bi bilo mogoče šteti, da celotni vtis v javnosti vzbuja različno dojemanje znamke, kot je registrirana, in znamke, kot je spremenjena, do te mere, da bi zadnjenavedena v javnosti vzbujala drugo podobo od tiste, ki jo daje registrirana znamka.
V zvezi s tem je treba ugotoviti, da registrirana znamka ohranja razlikovalni učinek, ne glede na to, ali je v obliki, v kateri je bila registrirana, ali obkrožena s krogom, ne da bi bilo treba z naključnim in nujno nenatančnim primerjanjem poskusiti ustvariti povezavo med zadevno znamko in poznanim predmetom, to je ročko za dviganje ali kostjo za pse, ob tem pa vzpostaviti drugo povezavo med znakoma št. 1 in št. 2 in drugim poznanim predmetom, to je gumbom, kar očitno ni razvidno iz preučitve zgoraj navedenih elementov.
Petič, šteti ni mogoče niti, da registrirana znamka in dodatni element tvorita neločljivo celoto, saj je dodani element, čeprav ni akcesoren, postavljen zraven registrirane znamke, ne da bi se z njo pomešal, tako da bi javnost ob znamki, kot je registrirana, in znakih št. 1 in št. 2 imela vtis, da navedena znaka vzbujata različne zamisli ali napotujeta na različne pomene. Ugotoviti je treba torej, da sta znaka št. 1 in št. 2, gledano v celoti, enakovredna znamki, kot je bila registrirana.
V zvezi s tem je treba na tem mestu spomniti, da je Splošno sodišče v sodbi z dne 24. maja 2012, MAD (
T‑152/11
, neobjavljena,
EU:T:2012:263
), v točkah 40 in 41 implicitno, vendar nujno ugotovilo, da to, da je bila registrirana znamka obkrožena z grbom, ni moglo spremeniti razlikovalnega učinka znamke, kot je bila registrirana.
Čeprav ne bi bilo mogoče izpodbijati, da bolj kot ima registrirana znamka šibek razlikovalni učinek, lažje ga bo spremenil dodatek elementa, ki je razlikovalen, in bolj se bo izgubila zmožnost, da bi se zadevna znamka dojemala kot označba izvora proizvoda, pri čemer obratna ugotovitev prav tako velja (glej v tem smislu sodbo z dne 24. septembra 2015, Oblika pečice,
T‑317/14
, neobjavljena,
EU:T:2015:689
, točka
), je treba ugotoviti, da se v obravnavanem primeru s tem, da se registrirani znamki v znakih št. 1 in št. 2 preprosto doda element, ki je tako brez razlikovalnega učinka, kot je krog, ne more povzročiti spremembe te znamke, saj bi se v nasprotnem primeru dejansko poseglo v možnost imetnikov znamk – kot je imetnik registrirane znamke – ki so sestavljene iz enega figurativnega elementa, da registrirano znamko z namenom modernizacije prilagodijo sodobnemu okusu.
V celotnem vtisu pa je razlikovalni in prevladujoči element uporabljenega znaka oblika, ki izhaja iz registrirane znamke, saj je krog povsem brez razlikovalnega učinka. Tako razlikovalni učinek znakov št. 1 in št. 2 še vedno izhaja iz oblike, kot je registrirana, tako da bo potrošnik figurativni element še naprej dojemal kot označbo trgovskega izvora.
Prav tako uporaba svetlo modre barve v znaku št. 2 ni posebej izvirna, tako da ta barva ni niti razlikovalna niti prevladujoča in tudi ne omogoča šteti, da je bila znamka, kot je bila registrirana, zaradi nje spremenjena (glej v tem smislu sodbo z dne 24. maja 2012, MAD,
T‑152/11
, neobjavljena,
EU:T:2012:263
, točka
).
Iz tega izhaja, da je odbor za pritožbe v zvezi z ugotovitvijo, da je bila s krogom spremenjena znamka, kot je bila registrirana, storil napako, ki vpliva na zakonitost izpodbijane odločbe.
Na drugem mestu je treba v zvezi z znakom št. 3 poudariti, da je ta sestavljen iz treh elementov, to je iz registrirane znamke, kroga, ki jo obkroža, in besednega elementa „hyphen c“ pod figurativnima elementoma, napisanega s tiskanimi črkami, ki so stilizirane in posebne, zlasti ker se črka „y“ nadaljuje v črko „h“.
V zvezi s tem je treba spomniti, da je treba za uporabo člena 15(1), drugi pododstavek, točka (a), Uredbe št. 207/2009 v primeru hkratne uporabe več znakov zagotoviti, da taka uporaba zlasti ob upoštevanju poslovnih praks v sektorju ne spreminja razlikovalnega učinka registriranega znaka (sodba z dne 24. septembra 2015, Oblika pečice,
T‑317/14
, neobjavljena,
EU:T:2015:689
, točka
, glej v tem smislu tudi sodbo z dne 8. decembra 2005, CRISTAL CASTELLBLANCH,
T‑29/04
,
EU:T:2005:438
, točki
in
).
Skupna uporaba figurativnega in besednega elementa na isti tkanini ali na istem oblačilu pa ne posega v identifikacijsko funkcijo registrirane znamke, saj je mogoče, da v navedenem sektorju ni nenavadno, da se poleg figurativnega elementa postavi besedni element, ki se lahko nanaša na oblikovalca ali na njegovega proizvajalca, ne da bi figurativni element v celotnem vtisu izgubil svojo samostojno identifikacijsko funkcijo. Ta ugotovitev velja za vse proizvode in storitve, navedene zgoraj v točki 6.
Tako bo pozornost zadevnega potrošnika v zvezi z znakom št. 3 usmerjena tako na besedni kot tudi na figurativni element.
Iz tega izhaja, da v zvezi z znakom št. 3 ni mogoče šteti, da preprosti dodatek besednega elementa „hyphen c“ spreminja razlikovalni učinek registrirane znamke, kot je to v bistvu ugotovil odbor za pritožbe v točki 29 izpodbijane odločbe.
Na tretjem mestu je treba poudariti, da je odbor za pritožbe v zvezi s proizvodi iz razreda 24 in storitvami iz razreda 42 na eni strani menil, da se z dokazom o uporabi prejšnje znamke za proizvode iz razreda 24 ni uspelo iz drugega razloga, to je v bistvu neobstoj zadostnih dokazov (točki 31 in 32 izpodbijane odločbe), in na drugi, da so bili dokumenti, predloženi v zvezi s storitvami iz razreda 42, povsem neprimerni kot dokaz o njihovi uporabi (točke od 33 do 39 izpodbijane odločbe).
Odbor za pritožbe je tako razglasil razveljavitev iz dveh razlogov, ki sta različna in med seboj neodvisna, to je na eni strani sprememba registrirane znamke in na drugi neobstoj dokaza o resni in dejanski uporabi znamke.
Tožeča stranka ni nikakor izpodbijala te ugotovitve odbora za pritožbe in s tem ni grajala neuporabe znaka za proizvode iz razreda 24 ter tudi ni navedla razlogov, zakaj naj bi se štelo, da se lahko s predloženimi dokumenti dejansko dokaže uporaba registrirane znamke za storitve iz razreda 42. Tožeča stranka v odgovor na vprašanje, ki ga je na obravnavi postavilo Splošno sodišče, ni izpodbijala, da v tožbi ni navedla posebnih trditev zoper točke od 31 do 39 izpodbijane odločbe.
Iz tega izhaja, da je treba izpodbijano odločbo neodvisno od domnevne spremembe registrirane znamke potrditi v delu, v katerem je odbor za pritožbe menil, da resna in dejanska uporaba navedene znamke ni bila dokazana za proizvode iz razreda 24 in storitve iz razreda 42, saj tožeča stranka ni izpodbijala tega drugega ločenega razloga, s katerim je bila prav tako utemeljena odločba glede navedenih proizvodov, to je neobstoj dokaza o resni in dejanski uporabi, tako da je treba predlog za razveljavitev v zvezi s tem zavrniti.
Na četrtem mestu je treba nasprotno v zvezi s proizvodi iz razredov 9 in 25 izpodbijano odločbo razveljaviti v delu, v katerem je odbor za pritožbe razveljavil registrirano znamko, pri čemer se je oprl izključno na ugotovitev spremembe te znamke. Kot je razvidno zgoraj v točkah od 33 do 55, je odbor za pritožbe, s tem ko je menil, da je uporaba znakov št. 1 in št. 2 pomenila spremembo registrirane znamke, kršil člen 15(1), drugi pododstavek, točka (a) Uredbe št. 207/2009, kar vpliva na zakonitost izpodbijane odločbe.
Iz vsega navedenega izhaja, da se edinemu predlogu ugodi, tako da je treba izpodbijano odločbo razveljaviti v delu, v katerem je odbor za pritožbe ugotovil, da je bilo treba pravice imetnika registrirane znamke v zvezi s proizvodi iz razredov 9 in 25 razveljaviti.
Stroški
V skladu s členom 134(1) Poslovnika Splošnega sodišča se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Ker EUIPO s svojimi predlogi v bistvenem delu ni uspel, nosi svoje stroške in v skladu s predlogi tožeče stranke se mu naloži plačilo stroškov, ki jih je ta priglasila.
V skladu s členom 138(3) Poslovnika lahko Splošno sodišče intervenientu naloži, da nosi svoje stroške. V obravnavani zadevi intervenientka, ki je intervenirala v podporo EUIPO, nosi svoje stroške.

Iz teh razlogov je,
SPLOŠNO SODIŠČE (drugi senat)
razsodilo:

1.
Odločba četrtega odbora za pritožbe pri Uradu Evropske unije za intelektualno lastnino (EUIPO) z dne 9. marca 2015 (zadeva R 1506/2014-4) v zvezi s postopkom za razveljavitev med družbama Skylotec GmbH in hyphen GmbH, se razveljavi v delu, v katerem je odbor za pritožbe ugotovil, da je bilo treba pravice imetnika registrirane znamke Evropske unije v zvezi s proizvodi iz razredov 9 in 25 Nicejskega aranžmaja o mednarodni klasifikaciji proizvodov in storitev zaradi registracije znamk z dne 15. junija 1957, kakor je bil revidiran in spremenjen, razveljaviti.

2.
V preostalem se tožba zavrne.

3.
EUIPO nosi svoje stroške in naloži se mu plačilo stroškov, ki jih je priglasila družba hyphen.

4.
Družba Skylotec nosi svoje stroške.

M. E. Martins Ribeiro
S. Gervasoni
L. Madise
Razglašeno na javni obravnavi v Luxembourgu, 13. septembra 2016.
Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.