CELEX: 62020CJ0510
Valsts pienākumu neizpilde
LESD 258. pants
Vide
Direktīva 2008/56/EK
Jūras vides politika
5. pants
Jūras stratēģijas
17. panta 2. un 3. punkts
Sākotnējā novērtējuma un laba vides stāvokļa definējuma, kā arī mērķu vides jomā nepārskatīšana termiņā
Sīki izstrādātas informācijas par visiem atjauninājumiem, kas veikti pēc pārskatīšanas, nenosūtīšana Eiropas Komisijai termiņā

Ar prasības pieteikumu Eiropas Komisija lūdz Tiesu konstatēt, ka noteiktajos termiņos, no vienas puses, nepārskatot un neatjauninot, pirmkārt, attiecīgo ūdeņu faktiskā vides stāvokļa un cilvēku darbību ietekmes uz vidi šajos ūdeņos sākotnējo novērtējumu, otrkārt, laba vides stāvokļa definējumu, kā arī, treškārt, mērķus vides jomā un ar tiem saistītos rādītājus, un, no otras puses, nepaziņojot par šiem atjauninājumiem minētajai iestādei, Bulgārijas Republika nav izpildījusi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/56/EK (2008. gada 17. jūnijs), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras stratēģijas pamatdirektīva) (
OV 2008, L 164, 19. lpp.
), 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta i), ii) un iii) punktā, kā arī 17. panta 2. un 3. punktā paredzētos pienākumus.
Atbilstošās tiesību normas
Saskaņā ar Direktīvas 2008/56 29. un 34. apsvērumu:
“(29)
Dalībvalstīm būtu jāveic nepieciešamie pasākumi laba vides stāvokļa sasniegšanai vai saglabāšanai jūras vidē. Tomēr ir jāatzīst, ka sasniegt vai uzturēt labu vides stāvokli visos aspektos līdz 2020. gadam visos jūras ūdeņos varētu nebūt iespējams. Tādēļ, lai nodrošinātu taisnīgumu un īstenošanas iespējamību, ir lietderīgi paredzēt nosacījumus gadījumiem, kad dalībvalstīm nebūtu iespējams pietiekamā līmenī sasniegt noteiktos mērķus vides jomā vai sasniegt un saglabāt labu vides stāvokli.
[..]
(34)
Ņemot vērā jūras ekosistēmu dinamiskumu un to dabisko mainīgumu, kā arī to, ka tām var būt jāiztur dažādas slodzes un ietekmes atkarībā no tā, kā attīstīsies dažādi cilvēku darbības modeļi un kāda būs klimata pārmaiņu ietekme, ir būtiski apzināties, ka laba vides stāvokļa noteikšana laika gaitā, iespējams, būs jāpielāgo. Tālab jūras vides aizsardzības un apsaimniekošanas pasākumu programmām vajadzētu būt elastīgām un pielāgojamām, un tajās arī būtu jāņem vērā zinātnes un tehnoloģiju attīstība. Tādēļ būtu jāparedz regulāri atjaunināt jūras stratēģijas.”
Šīs direktīvas 5. panta “Jūras stratēģijas” 1. un 2. punktā ir noteikts:
“1.   Katra dalībvalsts attiecībā uz katru attiecīgo jūras reģionu vai apakšreģionu izstrādā jūras stratēģiju par saviem jūras ūdeņiem atbilstīgi 2. punkta a) un b) apakšpunktā paredzētajam rīcības plānam.
2.   Dalībvalstis, kurām ir kopējs jūras reģions vai apakšreģions, sadarbojas, lai nodrošinātu, ka katrā jūras reģionā vai apakšreģionā pasākumi, kas vajadzīgi šīs direktīvas mērķu sasniegšanai, jo īpaši a) un b) apakšpunktā minētie dažādie jūras stratēģiju elementi, ir saskaņoti un koordinēti visā attiecīgajā jūras reģionā vai apakšreģionā atbilstīgi šādam rīcības plānam, par kuru dalībvalstis cenšas panākt kopēju nostāju:
a)
sagatavošanas posms:
i)
līdz 2012. gada 15. jūlijam pabeidz attiecīgo ūdeņu faktiskā vides stāvokļa un cilvēku darbību ietekmes uz vidi [šajos ūdeņos] sākotnējo novērtējumu atbilstīgi 8. pantam;
ii)
līdz 2012. gada 15. jūlijam nosaka attiecīgo ūdeņu labu vides stāvokli atbilstīgi 9. panta 1. punktam;
iii)
līdz 2012. gada 15. jūlijam nosaka mērķus vides jomā un ar tiem saistītus rādītājus atbilstīgi 10. panta 1. punktam;
[..].”
Minētās direktīvas 14. panta “Izņēmumi” 1. punktā ir paredzēts:
“Dalībvalsts savos jūras ūdeņos var noteikt gadījumus, kuros jebkura a) līdz d) apakšpunktā uzskaitītā iemesla dēļ mērķus vides jomā vai labu vides stāvokli jebkurā gadījumā nevar sasniegt ar šīs dalībvalsts veiktiem pasākumiem vai nevar sasniegt attiecīgā laikā e) punktā minēto iemeslu dēļ:
a)
darbība vai bezdarbība, pa ko attiecīgā dalībvalsts nav atbildīga;
b)
dabiski cēloņi;
c)
nepārvarama vara;
d)
jūras ūdeņu fizikālo īpašību pārveidojumi vai izmaiņas, ko izraisījuši pasākumi, kuri veikti tādu ar sabiedrības interesēm saistītu iemeslu dēļ, kas uzskatāmi par svarīgākiem nekā veikto pasākumu negatīvā ietekme uz vidi, tostarp jebkura pārrobežu ietekme;
e)
dabiskie apstākļi, kuri neļauj savlaicīgi uzlabot attiecīgo jūras ūdeņu stāvokli.
[..]”
Direktīvas 2008/56 17. pantā “Atjaunināšana” ir noteikts:
“1.   Dalībvalstis attiecībā uz katru jūras reģionu vai apakšreģionu nodrošina to, lai jūras stratēģijas tiktu pastāvīgi atjauninātas.
2.   Lai izpildītu šā panta 1. punktu, dalībvalstis koordinēti reizi sešos gados pēc šo stratēģiju sākotnējās izstrādes saskaņā ar 5. pantu pārskata šādus jūras stratēģiju elementus:
a)
sākotnējo novērtējumu un laba vides stāvokļa definējumu, kas paredzēts attiecīgi 8. panta 1. punktā un 9. panta 1. punktā;
b)
mērķus vides jomā, kas noteikti atbilstīgi 10. panta 1. punktam;
[..].
3.   Sīki izstrādātu informāciju par visiem atjauninājumiem, kas veikti pēc 2. punktā paredzētās pārskatīšanas, nosūta Komisijai, reģionālajām jūras konvencijām un visām citām attiecīgajām dalībvalstīm trīs mēnešu laikā pēc to publicēšanas saskaņā ar 19. panta 2. punktu.
[..]”
Šīs direktīvas 19. panta “Sabiedriskā apspriešana un sabiedrības informēšana” 2. punktā ir paredzēts:
“Dalībvalstis publicē un dara pieejamus sabiedrības apspriešanai kopsavilkumus par turpmāk minētajiem jūras stratēģiju elementiem vai attiecīgiem atjauninājumiem:
a)
sākotnējais novērtējums un laba vides stāvokļa definējums, kā paredzēts attiecīgi 8. panta 1. punktā un 9. panta 1. punktā;
b)
mērķi vides jomā, kas noteikti saskaņā ar 10. panta 1. punktu;
[..].”
Pirmstiesas procedūra
2019. gada 8. martā Komisija Bulgārijas Republikai nosūtīja brīdinājuma vēstuli, saskaņā ar kuru šī dalībvalsts, pārkāpjot Direktīvas 2008/56 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta i), ii) un iii) punktu, kā arī 17. panta 2. un 3. punktu, nav, pirmkārt, līdz 2018. gada 15. jūlijam atkārtoti pārskatījusi un atjauninājusi jūras vides stāvokļa sākotnējo novērtējumu, laba vides stāvokļa definējumu un mērķus vides jomā un, otrkārt, līdz 2018. gada 15. oktobrim paziņojusi par šiem atjauninājumiem Komisijai.
2019. gada 7. maija atbildē Bulgārijas Republika norādīja, ka
Baseynova Direktsia “Chernomorski rayon”
(“Melnās jūras reģiona” baseina direkcija, Bulgārija) 2018. gada 16. jūlijā kā iestāde, kuras kompetencē ir piemērot šo direktīvu, bija paziņojusi par lēmumu organizēt publisku iepirkumu ar nosaukumu “Jūras vides stāvokļa sākotnējā novērtējuma, laba vides stāvokļa definējuma, mērķu un rādītāju vides jomā atjaunināšana atbilstoši Direktīvas [2008/56] 8., 9. un 10. pantam attiecībā uz piecām daļām”. Paziņojums par šo publisko iepirkumu tika publicēts
Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī
. Tomēr ar to saistītā procedūra tika pabeigta 2018. gada 27. augustā, jo netika saņemts neviens piedāvājums.
Šajā vēstulē Bulgārijas Republika arī iesniedza plānus, lai novērstu attiecīgos trūkumus, tostarp projektu “Zināšanas un informācija par reģionālajām darbībām Melnās jūras aizsardzībai” (
Scirena Black Sea
) (turpmāk tekstā – “(
Scirena Black Sea
projekts”) programmā “Vides un klimata pārmaiņu aizsardzība”, kas ietilpst Eiropas Ekonomikas zonas finanšu mehānismā laikposmam no 2014. līdz 2021. gadam (turpmāk tekstā – “EEZ finanšu mehānisms”). Šī dalībvalsts apstiprināja savu apņemšanos saskaņā ar Direktīvas 2008/56 prasībām veikt pārskatīšanu un atjaunināšanu, kā arī paziņot Komisijai šos atjauninājumus vēlākais līdz 2020. gada 30. jūnijam.
Ar 2019. gada 11. oktobra vēstuli, ko Bulgārijas Republika saņēma tajā pašā dienā, Komisija izdeva argumentētu atzinumu, kurā tā saglabāja nostāju, ko tā bija paudusi savā brīdinājuma vēstulē, jo Bulgārijas Republika nebija novērsusi šajā vēstulē izklāstītos iebildumus. Tā aicināja šo dalībvalsti veikt pasākumus, kas ir nepieciešami, lai izpildītu šī atzinuma prasības, divu mēnešu laikā no tā saņemšanas brīža.
Bulgārijas Republika uz minēto argumentēto atzinumu atbildēja ar 2019. gada 9. decembra vēstuli, kurā tā atzina, ka nav iesniegusi vajadzīgos atjauninājumus attiecībā uz jūras vides sākotnējo novērtējumu, laba vides stāvokļa definējumu un mērķus vides jomā un ka tas tā ir tādu problēmu dēļ, kas saistītas ar publiskā iepirkuma piešķiršanu, lai nodrošinātu šo atjauninājumu īstenošanu, un it īpaši ar to, ka procedūrā, kas uz to attiecas, nav saņemti piedāvājumi. Turklāt šī dalībvalsts atkārtoja savu apņemšanos vēlākais līdz 2020. gada 30. jūnijam izpildīt Direktīvas 2008/56 17. panta prasības.
Nebūdama apmierināta ar Bulgārijas Republikas sniegtajām atbildēm uz argumentēto atzinumu, Komisija cēla šo prasību.
Par prasību
Par prasības pieņemamību
Lietas dalībnieku argumenti
Bulgārijas Republika, tieši nepieprasot, lai šī prasība tiktu atzīta par nepieņemamu, tomēr izvirza dažus argumentus, lai apstrīdētu tās pieņemamību. Tā apgalvo, ka pieteikums par Direktīvas 2008/56 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta i), ii) un iii) punktā un 17. panta 2. un 3. punktā paredzēto pienākumu neizpildi, kā to formulējusi Komisija, rada tiesisko nenoteiktību, jo, lai precīzi saprastu šīs direktīvas piemērošanas jomu, būtu nepieciešama
a posteriori
interpretācija un papildu precizējumi.
Turklāt šī dalībvalsts uzskata, ka nav iespējams skaidri noteikt, kāds ir prasības priekšmets, ņemot vērā vienlaicīgu atsaukšanos uz divu šīs direktīvas tiesību normās paredzēto pienākumu neizpildi.
Komisija norāda, ka tās prasība attiecas nevis uz minētās dalībvalsts pienākumiem izstrādāt sākotnējās jūras stratēģijas un paziņot par tām šai iestādei, bet gan vienīgi uz pienākumu atjaunināt šīs jūras stratēģijas un paziņot šo atjaunināšanu, kā tas izrietot gan no brīdinājuma vēstules, gan no argumentētā atzinuma.
Tiesas vērtējums
No pastāvīgās judikatūras attiecībā uz Tiesas Reglamenta 120. panta c) punktu izriet, ka pieteikumā par lietas ierosināšanu ir pietiekami skaidri un precīzi jānorāda strīda priekšmets un izvirzīto pamatu kopsavilkums, lai atbildētājs varētu sagatavot savu aizstāvību un lai Tiesa varētu veikt pārbaudi. No tā izriet, ka galvenie faktiskie un tiesiskie apstākļi, ar kuriem ir pamatota šāda prasība, prasības pieteikumā ir jānorāda loģiski un saprotami un ka prasības pieteikumā ietvertajiem prasījumiem ir jābūt formulētiem nepārprotami, lai izvairītos no tā, ka Tiesa lemj
ultra petita
vai arī nelemj par kādu iebildumu (spriedums, 2019. gada 31. oktobris, Komisija/Nīderlande,
C‑395/17
,
EU:C:2019:918
,
52.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Tiesa ir arī nospriedusi, ka atbilstoši LESD 258. pantam celtajai prasībai ir jāietver loģiski un precīzi iebildumi, lai dalībvalstij un Tiesai ļautu precīzi novērtēt norādītā Savienības tiesību pārkāpuma apmēru, kas ir obligāts nosacījums, lai šī valsts vēlāk varētu izmantot savus aizstāvības līdzekļus un lai Tiesa varētu pārbaudīt, vai pastāv apgalvotā pienākumu neizpilde (spriedums, 2019. gada 31. oktobris, Komisija/Nīderlande,
C‑395/17
,
EU:C:2019:918
,
53.
punkts un tajā minētā judikatūra).
It īpaši Komisijas prasībā ir jābūt loģiski un detalizēti izklāstītiem iemesliem, kas tai ir radījuši pārliecību, ka attiecīgā dalībvalsts nav izpildījusi kādu no Līgumos paredzētajiem pienākumiem (spriedums, 2019. gada 31. oktobris, Komisija/Nīderlande,
C‑395/17
,
EU:C:2019:918
,
54.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā gadījumā ir jākonstatē, ka šī iestāde precīzi norāda Savienības tiesību normas, kuras, kā tiek apgalvots, Bulgārijas Republika ir pārkāpusi, proti, Direktīvas 2008/56 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta i), ii) un iii) punktu un 17. panta 2. un 3. punktu, kā arī šai dalībvalstij pārmestos faktus, proti, no vienas puses, to, ka tā nav pārskatījusi un atjauninājusi, pirmkārt, attiecīgo ūdeņu faktiskā vides stāvokļa un cilvēku darbību ietekmes uz vidi šajos ūdeņos sākotnējo novērtējumu, otrkārt, laba vides stāvokļa definējumu, kā arī, treškārt, mērķus vides jomā un ar tiem saistītos rādītājus, un, no otras puses, paredzētajā termiņā nav paziņojusi par šiem atjauninājumiem minētajai iestādei šajā direktīvā.
Turklāt tas, ka Komisija prasībā ir izvirzījusi minētās direktīvas 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta i), ii) un iii) punktu un 17. panta 2. un 3. punktu, lasot tos kopsakarā, nerada problēmas saistībā ar prasības loģiku. Proti, kā turklāt atzīst Bulgārijas Republika, šīs tiesību normas ir savstarpēji loģiski saistītas, jo 17. pants attiecas uz jūras stratēģiju pārskatīšanu un atjaunināšanu un šīs stratēģijas ir paredzētas šajā 5. pantā.
Šādos apstākļos, pretēji Bulgārijas Republikas apgalvotajam, nav nekādu šaubu, ka šī tiesvedība attiecas nevis uz pienākuma izstrādāt sākotnējo jūras stratēģiju atbilstoši Direktīvas 2008/56 5. panta 1. punktam un 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta i), ii) un iii) punktam un paziņot Komisijai šīs stratēģijas elementu neizpildi, bet tikai par pienākuma pārskatīt un atjaunināt šīs stratēģijas, kā arī paziņot šai iestādei par šiem atjauninājumiem, kas paredzēti attiecīgi šīs direktīvas 17. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktā un 17. panta 3. punktā, neizpildi.
No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka šī prasība ir pieņemama.
Par lietas būtību
Lietas dalībnieku argumenti
Komisija vispirms atgādina, ka, lai izpildītu Direktīvas 2008/56 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta i), ii) un iii) punktā un 17. panta 2. punktā paredzētos pienākumus, Bulgārijas Republikai vēlākais līdz 2018. gada 15. jūlijam bija jāpārskata un jāatjaunina tās jūras vides stratēģijas elementi, kas attiecas, pirmkārt, uz attiecīgo ūdeņu faktiskā vides stāvokļa un cilvēku darbību ietekmes uz vidi šajos ūdeņos sākotnējo novērtējumu saskaņā ar šīs direktīvas 8. pantu, otrkārt, uz laba vides stāvokļa definējumu atbilstoši minētās direktīvas 9. panta 1. punktam un, treškārt, uz mērķiem vides jomā un ar tiem saistītiem rādītājiem saskaņā ar šīs pašas direktīvas 10. panta 1. punktu. Turklāt šai dalībvalstij esot bijis pienākums saskaņā ar Direktīvas 2008/56 17. panta 3. punktu nosūtīt šai iestādei detalizētu informāciju par šīs informācijas atjaunināšanu vēlākais līdz 2018. gada 15. oktobrim.
Komisija apgalvo, ka Bulgārijas iestādes savā atbildē uz brīdinājuma vēstuli ir atzinušas apgalvoto neizpildi, it īpaši attiecībā uz Direktīvas 2008/56 17. panta 2. un 3. punktu. Turklāt atbildē uz argumentēto atzinumu šīs iestādes vēlreiz atzina, ka tās nav sniegušas Komisijai minētajā direktīvā prasīto informāciju, un šis pārkāpums joprojām pastāv.
Bulgārijas Republika uzsver, pirmkārt, ka tā ir izpildījusi savus pienākumus atbilstoši Direktīvas 2008/56 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta i), ii) un iii) punktam. Tā apgalvo, no vienas puses, ka 2012. gadā ir veikusi jūras vides stāvokļa sākotnējo novērtējumu, definējusi labu vides stāvokli un noteikusi mērķus vides jomā, kā arī ar tiem saistītos rādītājus, un, no otras puses, nosūtījusi šai iestādei atbilstošus ziņojumus. Līdz ar to attiecībā uz no šīs tiesību normas izrietošo pienākumu neizpildi tā uzskata, ka šī prasība nav pamatota.
Otrkārt, attiecībā uz dažu tās jūras stratēģiju elementu pārskatīšanu un atjaunināšanu Bulgārijas Republika apgalvo, ka tās rīcībā ir mehānismi, lai nodrošinātu saskaņā ar Direktīvas 2008/56 17. pantu tai noteikto pienākumu īstenot atjaunināšanu, bet mēģinājums šim nolūkam piešķirt publisko iepirkumu esot palicis neveiksmīgs, jo potenciālie līgumslēdzēji neiesniedza piedāvājumus. Pēc tam tā esot informējusi Komisiju, ka šo pienākumu izpilde tiks sasaistīta ar
Scirena Black Sea
projekta sākšanu un īstenošanu.
Šajā ziņā Bulgārijas Republika apgalvo, ka šī īstenošana bija jāveic, ievērojot Direktīvas 2008/56 un Bulgārijas tiesību aktu, ar kuriem tā ir transponēta, prasības, kā arī saskaņā ar šiem tiesību aktiem par publisko iepirkumu. Turklāt šī dalībvalsts norāda, ka tai bija jāievēro šī projekta apstiprināšanas procedūra un ka tam bija jāatbilst visām EEZ finanšu mehānisma prasībām. Šādos apstākļos, neraugoties uz veiktajām darbībām, objektīvu apstākļu dēļ Bulgārijas Republikai bija pilnīgi neiespējami izpildīt savas saistības saskaņā ar šīs direktīvas 17. panta 2. un 3. punktu. Līdz ar to šī prasība esot jānoraida kā nepamatota arī attiecībā uz apgalvoto no šīs pēdējās minētās tiesību normas izrietošo pienākumu neizpildi.
Bulgārijas Republika lūdz, lai prasība tiktu pilnībā noraidīta kā nepamatota vai lai prasība tiktu apmierināta tikai daļēji, ciktāl tā attiecas uz tai Direktīvas 2008/56 17. panta 2. un 3. punktā paredzēto pienākumu neizpildi, un pārējā daļā prasība tiktu noraidīta.
Komisija vispirms atbild, ka Direktīvas 2008/56 5. un 17. pants ir saistīti, jo otrajā no šīm tiesību normām ir tieša atsauce uz pirmo tiesību normu. Tātad Bulgārijas Republika esot kļūdaini uzskatījusi, ka šajās tiesību normās ir ietverti atšķirīgi pienākumi, kurus tā daļēji esot izpildījusi. Turklāt dalībvalsts organizatoriskos centienus veica tikai pēc jūras stratēģiju atjaunināšanas termiņa beigām.
Turpinājumā Komisija apgalvo, ka tiesību aktu un procedūru saistībā ar publiskā iepirkuma piešķiršanu un EEZ finanšu mehānismu apraksts nav pietiekams, lai pamatotu Bulgārijas Republikas norādīto absolūto neiespējamību ievērot pienākumu atjaunināt un paziņot Komisijai attiecīgos atjauninājumus. Proti, pirmkārt, šādas tehniskas grūtības nevar attaisnot to, ka Savienības tiesībās noteiktie pienākumi noteiktajā termiņā netiek ievēroti, un, otrkārt, Bulgārijas iestādēm esot labi zināmi šie tiesību akti un procedūras.
Visbeidzot Komisija norāda, ka jaunais Bulgārijas Republikas jūras stratēģiju elementu pārskatīšanas un atjaunināšanas projekts 2020. gada maija beigās tika pakļauts iekšējām procedūrām, kuru paredzētais ilgums ir trīs gadi. Tādējādi šai dalībvalstij neesot iespējams ievērot savu apņemšanos iesniegt ziņojumu 2020. gada 30. jūnijā.
Bulgārijas Republika savā atbildes rakstā uz repliku vispirms uzsver, ka neiespējamība piešķirt publisko iepirkumu, kura priekšmets ir aplūkojamās atjaunināšanas, ir radusies tādēļ, ka nav iesniegti piedāvājumi, nevis tādēļ, ka tā nav pielikusi pūles.
Turpinājumā šī dalībvalsts norāda, ka bija jāveic jauna projekta
Scirena Black Sea
izstrāde sakarā ar galvenā partnera izstāšanos.
Visbeidzot Bulgārijas Republika norāda, ka tā ar līgumu, kas noslēgts 2021. gada 16. martā uz pieciem mēnešiem, ir uzticējusi trešai personai izpildīt savas saistības atbilstoši Direktīvai 2008/56, it īpaši attiecībā uz tās jūras stratēģiju atjaunināšanu un ziņojuma sagatavošanu laikposmam no 2012. līdz 2017. gadam.
Tiesas vērtējums
Jāatgādina, ka no Direktīvas 2008/56 5. panta 2. punkta izriet, ka “dalībvalstis, kurām ir kopējs jūras reģions vai apakšreģions, sadarbojas, lai nodrošinātu, ka katrā jūras reģionā vai apakšreģionā pasākumi, kas vajadzīgi šīs direktīvas mērķu sasniegšanai, jo īpaši a) un b) apakšpunktā minētie dažādie jūras stratēģiju elementi, ir saskaņoti un koordinēti visā attiecīgajā jūras reģionā vai apakšreģionā”. Turklāt saskaņā ar šīs direktīvas 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta i), ii) un iii) punktu katrai dalībvalstij vēlākais līdz 2012. gada 15. jūlijam bija jāizstrādā, pirmkārt, attiecīgo ūdeņu faktiskā vides stāvokļa un cilvēku darbību ietekmes uz vidi šajos ūdeņos sākotnējais novērtējums, otrkārt, attiecīgo ūdeņu laba vides stāvokļa definējums un, treškārt, jānosaka mērķi vides jomā un ar tiem saistītie rādītāji.
Saskaņā ar Direktīvas 2008/56 17. panta 1. punktu dalībvalstis attiecībā uz katru jūras reģionu vai apakšreģionu nodrošina to, lai jūras stratēģijas tiktu pastāvīgi atjauninātas. Saskaņā ar šīs direktīvas 17. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu, kā arī 17. panta 3. punktu, pirmkārt, šī sprieduma 35. punktā minētie jūras stratēģijas elementi ir jāpārskata koordinēti, kā tas ir precizēts minētās direktīvas 5. pantā, reizi sešos gados pēc to sākotnējās izstrādes un, otrkārt, sīki izstrādāta informācija par visiem atjauninājumiem ir jānosūta Komisijai trīs mēnešu laikā pēc to publicēšanas saskaņā ar šīs pašas direktīvas 19. panta 2. punktu.
Šajā ziņā Direktīvas 2008/56 34. apsvērumā ir paskaidrota nepieciešamība paredzēt regulāru stratēģiju attiecībā uz jūras vidi atjaunināšanu, ņemot vērā “jūras ekosistēmu dinamiskumu un to dabisko mainīgumu, kā arī to, ka tām var būt jāiztur dažādas slodzes un ietekmes atkarībā no tā, kā attīstīsies dažādi cilvēku darbības modeļi un kāda būs klimata pārmaiņu ietekme”. Atbilstoši šī apsvēruma formulējumam “jūras vides aizsardzības un apsaimniekošanas pasākumu programmām vajadzētu būt elastīgām un pielāgojamām, un tajās arī būtu jāņem vērā zinātnes un tehnoloģiju attīstība”.
Tā kā Direktīvas 2008/56 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta i), ii) un iii) punktā ir paredzēts, ka sākotnējais novērtējums un laba vides stāvokļa definējums, kā arī mērķu vides jomā un ar tiem saistītu rādītāju noteikšana ir jāpabeidz vēlākais līdz 2012. gada 15. jūlijam, ir jāuzskata, pirmkārt, ka šo jūras stratēģiju elementu pārskatīšana saskaņā ar šīs direktīvas 17. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu bija jāveic līdz vēlākais 2018. gada 15. jūlijam un, otrkārt, ka sīki izstrādāta informācija par šo pārskatīšanu rezultātā veiktajiem atjauninājumiem saskaņā ar minētās direktīvas 17. panta 3. punktu bija jāpaziņo Komisijai trīs mēnešu laikā pēc to publicēšanas, proti, vēlākais līdz 2018. gada 15. oktobrim.
Tāpat ir jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru pienākumu neizpildes esamība ir jāizvērtē, ņemot vērā to situāciju dalībvalstī, kāda tā bija brīdī, kad beidzās argumentētajā atzinumā noteiktais termiņš, un vēlāk notikušās izmaiņas Tiesa neņem vērā (spriedums, 2021. gada 4. marts, Komisija/Apvienotā Karaliste (Robežlielumi – NO2),
C‑664/18
, nav publicēts,
EU:C:2021:171
,
77.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā gadījumā Komisijas argumentētajā atzinumā, ko Bulgārijas Republika saņēma 2019. gada 11. oktobrī, noteiktais termiņš beidzās 2019. gada 11. decembrī.
Nav šaubu, ka šī dalībvalsts nav izpildījusi pienākumus, kas izriet no šī sprieduma 38. punktā minētā Direktīvas 2008/56 17. panta 2. punkta a) un b) apakšpunkta un 17. panta 3. punkta, iepriekš minētajā termiņā vai pat līdz datumam, līdz kuram šī dalībvalsts savās atbildēs uz brīdinājuma vēstuli un argumentēto atzinumu, apņēmās pārskatīt un atjaunināt savas jūras stratēģijas, kā arī paziņot par šiem atjauninājumiem minētajai iestādei, proti, līdz 2020. gada 30. jūnijam.
Šo konstatējumu nevar atspēkot ar Bulgārijas Republikas izvirzītajiem argumentiem. Proti, pirmkārt, ir jānoraida apgalvojumi, ka Bulgārijas Republika ir izpildījusi tai saskaņā ar Direktīvas 2008/56 5. panta 2. punkta a) apakšpunkta i), ii) un iii) punktu paredzētos pienākumus. Proti, šie apgalvojumi attiecas vienīgi uz pienākumu 2012. gadā izstrādāt sākotnējās jūras stratēģijas, kā arī paziņot Komisijai attiecīgos ziņojumus. Tomēr, kā izriet no šī sprieduma 21. punkta, šie pienākumi nav šīs prasības priekšmets.
Otrkārt, runājot par argumentāciju, ar kuru Bulgārijas Republika apgalvo, ka tai nebija iespējams Direktīvā 2008/56 noteiktajā termiņā izpildīt pienākumus, kas tai ir paredzēti saskaņā ar šīs pēdējās minētās direktīvas 17. panta 2. un 3. punktu, it īpaši sakarā ar, pirmkārt, grūtībām, kas radušās, mēģinot piešķirt attiecīgo publisko iepirkumu, un, otrkārt, nepieciešamību ievērot Savienības tiesību, atbilstošo valsts tiesību normu, kā arī
Scirena Black Sea
projekta apstiprināšanas prasības, ir jānorāda, ka Bulgārijas Republika nav paskaidrojusi, kā nepieciešamība ievērot Savienības tiesību prasības varētu būt kavējusi to izpildīt savus pienākumus, kas izriet no iepriekš minētās Direktīvas 2008/56 tiesību normas. Attiecībā uz pārējo pietiek atgādināt, ka saskaņā ar pastāvīgo judikatūru dalībvalsts nevar aizbildināties ar valsts tiesību sistēmas normām, praksi vai situāciju, lai pamatotu direktīvā paredzēto pienākumu un termiņu neievērošanu (spriedums, 2020. gada 2. aprīlis, Komisija/Spānija (Plūdu riski – pārvaldības plāni Kanāriju salās),
C‑384/19
, nav publicēts,
EU:C:2020:271
,
12.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Konkrētāk, dalībvalsts pienākums veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai sasniegtu direktīvā noteikto rezultātu, ir saistošs pienākums, kas ir uzlikts ar LESD 288. panta trešo daļu un pašu direktīvu. Šis pienākums veikt visus vispārīgos vai īpašos pasākumus attiecas uz visām dalībvalstu iestādēm (spriedums, 2015. gada 16. jūlijs, Komisija/Bulgārija,
C‑145/14
, nav publicēts,
EU:C:2015:502
,
58.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Turklāt Direktīvā 2008/56 nav paredzētas nekādas atkāpes no dalībvalstu pienākumiem saskaņā ar tās 17. panta 2. un 3. punktu, jo šīs direktīvas 14. pantā atkāpes paredzētas vienīgi tad, ja dalībvalsts var noteikt gadījumus, kad mērķus vides jomā vai labu vides stāvokli nevar pilnībā sasniegt. Turklāt, lai gan ir taisnība, ka minētās direktīvas 29. apsvērumā ir atsauce uz neiespējamību dalībvalstij pietiekamā līmenī sasniegt noteiktos mērķus vides jomā, šī atsauce tomēr neattiecas uz pienākumiem, kas izriet no šīs pašas direktīvas 17. panta.
Katrā ziņā ir jāprecizē, ka pirmos organizatoriskos pasākumus, lai izpildītu saskaņā ar Direktīvas 2008/56 17. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu, kā arī 17. panta 3. punktu noteiktos pienākumus, Bulgārijas Republika veica 2018. gada 16. jūlijā, kā tas izriet no pēdējās minētās atbildes uz brīdinājuma vēstuli, proti, pēc šīs direktīvas 17. panta 2. punktā paredzētā termiņa beigām, proti, 2018. gada 15. jūlija. Līdz ar to nevar uzskatīt, ka šī dalībvalsts noteiktajā termiņā nav spējusi izpildīt savas saistības.
Treškārt, ciktāl, kā izriet no šī sprieduma 39. punktā atgādinātās judikatūras, izmaiņas, kas notikušas pēc argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām, nevar ņemt vērā, lai novērtētu attiecīgās pienākumu neizpildes esamību, tam, ka 2021. gada 16. martā tika noslēgts līgums par pasākumu īstenošanu, kas vajadzīgi, lai Bulgārijas Republika izpildītu savus pienākumus, nav nozīmes, lai izvērtētu šīs prasības par pienākumu neizpildi pamatotību.
Šādos apstākļos ir jāuzskata, ka Komisijas celtā prasība ir pamatota.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, ir jākonstatē, ka, noteiktajā termiņā neveicot, pirmkārt, Direktīvas 2008/56 5. pantā paredzēto sākotnējā novērtējuma un laba vides stāvokļa definējuma, kā arī mērķu vides jomā koordinēto pārskatīšanu un, otrkārt, nepaziņojot Komisijai sīki izstrādātu informāciju par atjauninājumiem, kas veikti pēc šo pārskatīšanu veikšanas, Bulgārijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šīs direktīvas 17. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu, kā arī 17. panta 3. punktu.
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Reglamenta 138. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Bulgārijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā tai šis spriedums ir nelabvēlīgs, Bulgārijas Republikai jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (septītā palāta) nospriež:

1)
Noteiktajā termiņā neveicot, pirmkārt, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2008/56/EK (2008. gada 17. jūnijs), ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai jūras vides politikas jomā (Jūras stratēģijas pamatdirektīva), 5. pantā paredzēto sākotnējā novērtējuma un laba vides stāvokļa definējuma, kā arī mērķu vides jomā koordinētu pārskatīšanu un, otrkārt, nepaziņojot Eiropas Komisijai sīki izstrādātu informāciju par atjauninājumiem, kas veikti pēc šo pārskatīšanu veikšanas, Bulgārijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai uzlikti ar šīs direktīvas 17. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktu, kā arī 17. panta 3. punktu.

2)
Bulgārijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – bulgāru.