CELEX: 62015TJ0529
Žig Europske unije
Prijava figurativnog žiga Europske unije START UP INITIATIVE
Apsolutni razlog za odbijanje
Nepostojanje razlikovnog karaktera
Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009
Obveza obrazlaganja
Članak 75. Uredbe br. 207/2009

Okolnosti spora
Dana 19. lipnja 2014. tužitelj Intesa Sanpaolo SpA podnio je prijavu za registraciju žiga Europske unije Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Europske unije (
SL 2009., L 78, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).
Prijava za registraciju žiga podnesena je za sljedeći figurativni znak:
Proizvodi i usluge za koje je zatražena registracija pripadaju razredima 35., 36., 41. i 42. u smislu Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga za registraciju žigova od 15. lipnja 1957., kako je izmijenjen i dopunjen, te odgovaraju sljedećem opisu za svaki od tih razreda:
—
razred 35.: usluge u području oglašavanja, vođenja komercijalnih poslova i poslovnog savjetovanja;
—
razred 36.: usluge financiranja, procjena, usluge u svezi s nekretninama, usluge osiguranja i investicijske usluge;
—
razred 41.: usluge koje se odnose na stručno osposobljavanje, obuku te sportske i kulturne djelatnosti;
—
razred 42.: znanstvene i tehnološke usluge te usluge industrijskih analiza i istraživanja; koncepcija i razvoj računala i računalnih programa (softvera).
Odlukom od 12. rujna 2014., ispitivač je odbio prijavu za registraciju za usluge iz točke 3. ove presude, na temelju članka 7. stavka 1. točaka (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.
Tužitelj je 30. listopada 2014. podnio žalbu EUIPO‑u, na temelju članaka 58. do 64. Uredbe br. 207/2009.
Prvo žalbeno vijeće EUIPO‑a odlukom od 29. lipnja 2015. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) odbilo je žalbu. Posebice, odbilo je registraciju žiga za koji je podnesena prijava jer izraz „start up initiative” nema nikakav razlikovni karakter u odnosu na usluge o kojima je riječ i jer prisutnost elementa stripa u žigu za koji je podnesena prijava nije dovoljna da bi se tom žigu kao cjelini pridao razlikovni karakter u smislu članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.
Zahtjevi stranaka
Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
—
„utvrdi povredu i pogrešnu primjenu članka 7. stavka 1. točke (b), članka 7. stavka 2. i članka 75.Uredbe br. 207/2009”;
—
poništi pobijanu odluku;
—
naloži EUIPO‑u snošenje troškova.
EUIPO od Općeg suda zahtijeva da:
—
odbije tužbu;
—
naloži tužitelju snošenje troškova.
Pravo
Uvodna očitovanja o prvom dijelu tužiteljeva tužbenog zahtjeva
EUIPO je naveo da cilj tužbe ne može biti ishođenje deklaratorne presude i da tužiteljev tužbeni zahtjev kojim se od Općeg suda zahtijeva da pobijanu odluku proglasi protivnom članku 7. stavku 1. točki (b), članku 7. stavku 2. i članku 75. Uredbe br. 207/2009 treba shvatiti kao da ima za cilj poništenje pobijane odluke.
Tužitelj je na raspravi potvrdio da prvi dio njegova tužbenog zahtjeva nije neovisan u odnosu na drugi dio, kojim je zatražio poništenje pobijane odluke.
Uzimajući u obzir to pojašnjenje, valja utvrditi da se prvi dio tužbenog zahtjeva preklapa, u biti, s drugim dijelom tužbenog zahtijeva, kojim se traži poništenje pobijane odluke. Stoga nije potrebno odlučiti o tom prvom dijelu tužbenog zahtjeva ni, a fortiori, o njegovoj dopuštenosti.
Meritum
U prilog osnovanosti svoje tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga od kojih se prvi temelji na povredi članka 75. Uredbe br. 207/2009, a drugi na povredi članka 7. stavka 1. točke (b) te uredbe.
Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 75. Uredbe br. 207/2009
Tužitelj tvrdi da žalbeno vijeće nije ispunilo svoju obvezu obrazlaganja.
U tom pogledu valja podsjetiti da se na temelju članka 75. prve rečenice Uredbe br. 207/2009 u odlukama EUIPO‑a moraju navesti razlozi na kojima se one temelje. Prema sudskoj praksi, ta obveza istog je opsega kao i ona sadržana u članku 296. stavku 2. UFEU‑a, a njezin je cilj omogućiti, s jedne strane, zainteresiranim osobama da saznaju razloge za donesenu mjeru kako bi mogle zaštititi svoja prava te, s druge strane, sudu da provode nadzor nad zakonitošću odluke (vidjeti presude od 6. rujna 2012., Storck/OHIM,
C‑96/11 P
,
EU:C:2012:537
, t.
86.
i navedenu sudsku praksu, te od 9. srpnja 2008., Reber/OHIM – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart),
T‑304/06
,
EU:T:2008:268
, t.
43.
i navedenu sudsku praksu).
Iz sudske prakse Suda proizlazi da se ispitivanje razloga za odbijanje prijave žiga mora odnositi na svaki od proizvoda ili usluga za koje je podnesena prijava za registraciju žiga (vidjeti presudu od 17. listopada 2013., Isdin/Bial‑Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, t.
25.
i navedenu sudsku praksu).
Sud je priznao da, kada se isti razlog za odbijanje suprotstavlja jednoj kategoriji ili grupi proizvoda ili usluga, obrazloženje može biti općenito za sve odnosne proizvode ili usluge (vidjeti presudu od 17. listopada 2013., Isdin/Bial‑Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, t.
26.
i navedenu sudsku praksu).
Međutim, takva se mogućnost odnosi samo na proizvode i usluge koji među sobom imaju dovoljno izravnu i konkretnu vezu, tako da čine dovoljno homogenu kategoriju ili grupu proizvoda ili usluga. Sama činjenica da odnosni proizvodi ili usluge potpadaju u isti razred u smislu Nicanskog sporazuma nije dovoljna da bi se utvrdila takva homogenost, jer ti razredi često sadržavaju vrlo različite proizvode ili usluge koji među sobom nemaju nužno takvu dovoljno izravnu i konkretnu vezu (vidjeti presudu od 17. listopada 2013., Isdin/Bial‑Portela,
C‑597/12 P
,
EU:C:2013:672
, t.
27.
i navedenu sudsku praksu).
Homogenost proizvoda ili usluga, u smislu sudske prakse navedene u točki 17. ove presude, ocjenjuje se s obzirom na konkretni razlog za odbijanje odnosne prijave žiga (vidjeti, u tom smislu, rješenje od 11. prosinca 2014., FTI Touristik/OHIM,
C‑253/14 P
, neobjavljeno,
EU:C:2014:2445
, t.
48.
) i moguće je dati općenito obrazloženje za proizvode i usluge među kojima postoji dovoljno izravna i konkretna veza, tako da čine kategoriju homogenosti koja je dovoljna kako bi se omogućilo da sva činjenična i pravna razmatranja koja čine obrazloženje odnosne odluke dostatno objasne obrazloženje dano za svaki od proizvoda i usluga navedene kategorije i da se mogu primijeniti jednako na svaki od tih proizvoda i usluga (presuda od 2. travnja 2009., Zuffa/OHIM (ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP),
T‑118/06
,
EU:T:2009:100
, t.
28.
).
U ovom slučaju, tužitelj smatra da je žalbeno vijeće provelo „fragmentarnu i sažetu” analizu glede svake od usluga obuhvaćenih prijavljenim žigom.
Za usluge iz razreda 35., dano obrazloženje nije primjenjivo na usluge različite od izrade reklamnih tekstova. Neke od usluga iz navedenog razreda ne pruža, u načelu, pružatelj usluga poduzetnicima koji su u početnoj fazi. Takav je slučaj usluga kao što su upravljanje poslovanjem za račun sportaša ili usluge pretplate na novine za treće osobe, koje se ne mogu smatrati uslugama namijenjenima novoosnovanim poduzećima (start‑up).
Za usluge iz razreda 36., žalbeno vijeće nije objasnilo vezu koja bi mogla, na primjer, postojati između, s jedne strane, usluga poput usluga pohrane u sigurnosne blagajne, skupljanja priloga i carinskih ureda te, s druge strane, inicijativa usmjerenih na poduzetnike koji su u početnoj fazi.
Za usluge iz razreda 41., obrazloženje nije dostatno jer, prema tužiteljevu mišljenju, te usluge, koje uključuju organiziranje izbora ljepote, nisu homogene.
Za usluge iz razreda 42., obrazloženje pobijane odluke ne može se primjenjivati na usluge kao što su istraživanja podmorja, geološka izviđanja terena i ispitivanje tekstila, koje ni po čemu nisu povezane s uslugama kao što su znanstvene i tehnološke usluge, usluge industrijskih analiza i istraživanja te usluge koncepcije i razvoja. Osim toga, razlog prema kojem su start‑upovi nastali u inovativnim sektorima s tehnološkog gledišta u suprotnosti je s razlogom prema kojem usluge iz razreda 41. obuhvaćaju aktivnosti razonode i rekreacije.
EUIPO osporava tužiteljevu argumentaciju. Smatra da razlog nije utemeljen jer se, ponajprije, sve usluge na koje se odnosi prijava žiga mogu pružiti start‑upovima ili ih potonji mogu pružiti.
S tim u svezi, u odnosu na razred 35., usluge iz tog razreda, na koje se odnosi prijava žiga, su sljedeće: „Oglašavanje, vođenje komercijalnih poslova, komercijalna administracija, uredski poslovi, postavljanje plakata, iznajmljivanje prodajnih automata, iznajmljivanje vremena za reklamiranje na komunikacijskim medijima, agencije za komercijalne obavijesti, agencije za promidžbu, agencije za uvoz‑izvoz, ažuriranje reklamnog materijala, komercijalno upravljanje u svezi licenci proizvoda i usluga trećih osoba, analiza proizvodne cijene, pomoć u upravljanju industrijskim ili trgovačkim poduzećima, stručne poslovne konzultacije, poslovi (konzultacije za vođenja poslova), konzultantske usluge o upravljanju osobljem, knjigovodstvo, uređenje izloga, distribucija reklamnih oglasa, podjela [distribucija] uzoraka, demonstracija proizvoda, vođenje poslova za scenske umjetnike, raspačavanje reklamnog materijala [traktata, prospekata, tiskanica, uzoraka], kompilacija statistika, fakturiranje, poslovno upravljanje hotelima, poslovno upravljanje za osobe iz svijeta sporta, vođenje informatičkih kartoteka, poslovne obavijesti, potrošači [pružanje komercijalnih savjeta i informacija potrošačima], istraživanja za poslove, usluge prijeloma u reklamne svrhe, iznajmljivanje reklamnih prostora, marketing, iznajmljivanje fotokopirnih uređaja, iznajmljivanje uredskih strojeva i opreme, iznajmljivanje promidžbenog materijala, izložbe u komercijalne i reklamne svrhe, organiziranje trgovačkih sajmova u komercijalne ili reklamne svrhe, modne revije za promotivne svrhe (organiziranje), usluge ekspertiza za poslovnu učinkovitost, priprema platnih paketa, prezentacija robe putem komunikacijskih medija, u maloprodajne svrhe, predviđanje gospodarske situacije, proizvodnja reklama, pomoć u vođenju poslova, promicanje prodaje za treće osobe, objavljivanje promidžbenih tekstova, online oglašavanje na računalnim mrežama, reklamiranje putem pošte, reklamna pošta, radijsko oglašavanje i reklame, televizijsko reklamiranje, računalne datoteke (prikupljanje podataka u), poslovi (obavještenja o poslovima), selekcija osoblja, pisanje reklamnih tekstova, usluge odnosa s javnošću, traženje sponzorstva, pretraživanja podataka u računalnim datotekama za druge, istraživanje tržišta, poslovna istraživanja, kopiranje dokumenata, odabir osoblja psihotehničkim postupkom, novine (usluge pretplate novina) za treće osobe, pretplata na telekomunikacijske usluge za treće, nabava za treće osobe [usluge kupnje proizvoda i usluga za druga poduzeća], usluge usporedbe cijena, konzultantske usluge za poslovnu organizaciju i upravljanje, konzultacije za poslovnu organizaciju, savjetodavne usluge za upravljanje poduzećima, daktilografske usluge, usluge fotokopiranja, usluge manekena za oglašavanje ili promociju prodaje, tisak (praćenje tiska), poduzeća (usluge preseljenja za poduzeća), usluge telefonskog odgovaranja za odsutne pretplatnike, tajničke usluge, stenografija, vanjske usluge [komercijalna pomoć], usluge telemarketinga, sistematiziranje podataka za središnju kartoteku, ispitivanje javnog mnijenja, izračun poreza, izrada izvoda računa, procjene komercijalnih poslova, istraživanja tržišta, tržište (proučavanje tržišta), prijepis komunikacija [uredske funkcije], administrativna obrada narudžbi za kupnju, administrativna obrada narudžbi, obrada teksta, daktilografske usluge, uredi za zapošljavanje, usluge prodaja na dražbi, revizija poslovne djelatnosti”.
U točki 20. pobijane odluke, žalbeno vijeće objasnilo je da se, glede svih tih usluga, žig za koji je podnesena prijava shvaća kao naznaka, dana primatelju tih usluga, da, među ostalim u područjima oglašavanja, vođenja komercijalnih poslova i poslovnog savjetovanja, potonje osobito odgovaraju zahtjevima start‑upova. Žalbeno vijeće je navelo da žig za koji je podnesena prijava označava primatelja usluge, odnosno start‑up, i konkretan način pomoći potonjem stvaranjem strategija u različitim sektorima naznačenim na popisu usluga iz razreda 35. Kao primjer je uzelo pisanje reklamnih tekstova i navelo da je žig za koji je podnesena prijava informirao javnost o tome da usluga predstavlja radnju koju pružatelj usluga stavlja na raspolaganje start‑upu.
Time je žalbeno vijeće u dovoljnoj mjeri obrazložilo pobijanu odluku glede usluga iz razreda 35.
Naime, u okolnostima predmeta, obrazloženje je moglo biti općenito s obzirom na odnosne usluge, koje ulaze u područje, među ostalim, oglašavanja, upravljanja poduzećima i poslovnog savjetovanja. Te usluge mogu interesirati start‑upove jer, kao što je žalbeno vijeće pravilno navelo u točki 21. pobijane odluke, pokretanje novog poduzeća može zahtijevati razvoj poslovnog projekta, dizajn reklamne kampanje, poslovno savjetovanje, odabir kadrova, iznajmljivanje uredske opreme, daktilografske usluge, istraživanje tržišta i svaku od ostalih usluga navedenih u razredu 35. Činjenica da su u tom razredu također navedene usluge kao što su upravljanje poslovanjem za račun sportaša ili usluge pretplate na novine za treće osobe ne utječu na tu ocjenu. S jedne strane, upravljanje poslovanjem za račun trećih, a posebice sportaša, može biti usluga namijenjena start‑upu, osobito ako ono obavlja svoju djelatnost u području sporta. S druge strane, usluge pretplate na novine za treće osobe mogu također interesirati start‑upove, jer potonjima može, u okviru njihovih djelatnosti, biti potrebno imati takvu pretplatu.
Žalbeno vijeće moglo je, dakle, obrazložiti pobijanu odluku, kao što je to učinilo u njezinim točkama 20. i 21., bez daljnjih pojašnjenja. To se obrazloženje moglo, naime, primjenjivati na sve usluge iz razreda 35. na koje se odnosi prijava žiga, neovisno o njihovoj različitosti.
Glede razreda 36., usluge iz tog razreda na koje se odnosi prijava žiga odgovaraju sljedećim uslugama: „Osiguravateljske usluge, financijski poslovi, monetarni poslovi, upravljanje nekretninama, bankarstvo, iznajmljivanje stanova, iznajmljivanje poljoprivrednih gospodarstava, krediti, smještaj (iznajmljivanje) [stanova], agencije za utjerivanje potraživanja, carinsko posredovanje, agencija za nekretnine, upravljanje imovinom [nekretninama], upravljanje građevinskim objektima, financijsko upravljanje, financijska analiza, preuzimanje rizika u osiguranju od nezgoda, preuzimanje rizika u osiguranju od požara, ugovaranje zdravstvenog osiguranja (usluge za), pomorsko osiguranje, ugovaranje životnog osiguranja, posredovanje [mešetarenje], prikupljanje za dobrotvorne svrhe, savjetovanje o osiguranju, financijske konzultacije, osnivanje kapitala, pohrana vrijednosti, usluge čuvanja u sefu, izdavanje putničkih čekova, izdavanje vrijednosnih bonova, izdavanje kreditnih kartica, faktoring, jamstva [garancije], kućno bankarstvo, financijske obavijesti, osiguravateljske informacije, posredovanje u svezi s karbon kreditima, ulaganja sredstava, nekretnine (davanje u zakup nekretnina) [lizing], kreditni zakup [lizing], iznajmljivanje ureda, posredovanje u osiguranju, posredovanje u prometu nekretninama, posredovanje na burzi, usluge deviznog trgovanja i razmjene, financijske usluge klirinške kuće, zajmovi u obrocima, fiskalne procjene, zajam na temelju zaloga, zajmovi (financiranje -), zajam na temelju zaloga, usluge burzovne kotacije, skupljanje priloga, ubiranje najamnine, aktuarske usluge, kartične usluge, usluge u svezi s debitnim karticama, usluge štedionica, usluge financiranja, usluge fondova zbrinjavanja, usluge likvidacije poduzeća [financijske usluge], usluge isplaćivanja imovina, davanje zajma uz zalog, skrbništva, pokroviteljstvo (financijsko pokroviteljstvo), procjena stabala u šumi, procjene nekretnina, procjena maraka, procjena nakita, procjena umjetnina, procjena antikviteta, numizmatička procjena, financijske procjene [osiguranje, banke, nekretnine], naknada štete [financijska procjena naknade štete], financijsko vrednovanje vune, elektronički prijenos novčanih sredstava, ovjeravanje čekova”.
U točki 23. pobijane odluke, žalbeno vijeće je objasnilo da je start‑upu potrebno financiranje, procjene, nekretninske usluge, usluge osiguranja, usluge investiranja i sve druge usluge koje je tužitelj naveo u svojoj prijavi žiga glede razreda 36. Istaknulo je da je riječ o uslugama općenito namijenjenim poduzetničkom svijetu, a fortiori, vrlo nedavno stvorenim poduzetnicima, koji su se usredotočili na nove tehnologije i koji su stoga financijski krhkiji ili ranjiviji.
Time je žalbeno vijeće u dovoljnoj mjeri obrazložilo pobijanu odluku glede usluga iz razreda 36. na koje se odnosi žig za koji je podnesena prijava.
Naime, te su usluge međusobno dovoljno izravno i konkretno povezane jer, kao što je žalbeno vijeće pojasnilo u točki 24. pobijane odluke, svaka od tih usluga može „potpada[ti] u koncept inicijative koji [tužitelj] primjenjuje u korist start‑upova”. Na temelju elemenata koje je tužitelj podnio ne može se isključiti da usluge poput usluga pohrane u sigurnosne blagajne, skupljanja priloga i carinskih ureda mogu interesirati vrlo nedavno stvorena poduzeća, jednako kao i, na primjer, usluge financiranja, usluge procjena, usluge u svezi s nekretninama, usluge osiguranja ili investicijske usluge.
Glede razreda 41., usluge iz tog razreda na koje se odnosi prijava žiga odgovaraju sljedećim uslugama: „Obrazovanje, usavršavanje, razonoda, sportske i kulturne djelatnosti, akademije [obrazovanje], kroćenje životinja [dresiranje], iznajmljivanje kinoaparature i pribora, iznajmljivanje dekora za priredbe, iznajmljivanje dekora za priredbe, iznajmljivanje teniskih igrališta, iznajmljivanje filmova, iznajmljivanje zvučnih snimaka, iznajmljivanje radijskih i televizijskih aparata, treniranje [tjelovježba], kampovi za sportsko usavršavanje, cirkusi, komponiranje glazbe, vođenje fitness satova, mjerenje vremena na sportskim događajima, tjelesni odgoj, razonoda posredstvom radija, razonoda posredstvom televizije, sinkronizacija, vjeronauk, obrazovne demonstracije, praktična obuka [demonstriranje], pružanje sportskih objekata i opreme, pružanje igrališta za golf, pružanje online elektroničkih publikacija [nisu za preuzimanje], fotografiranje, usluge prostora za zabavne igre, cirkusi [zabavni parkovi], kockanje, informacije o razonodi, obrazovne informacije, obavijesti u svezi s rekreacijom, gimnastička obuka, dopisne škole, tumačenje govora pokreta, usluge formatiranja osim u reklamne svrhe, noćni klubovi, iznajmljivanje videotraka, pružanje karaoke usluga, snimanje na mikrofilmove, montaža radijskih i televizijskih programa, izdavanje videokaseta, iznajmljivanje audio opreme, iznajmljivanje rasvjetnih uređaja za kazališne scene i za televizijske studije, iznajmljivanje opreme za igre, iznajmljivanje ronilačke opreme, iznajmljivanje sportske opreme [osim vozila], iznajmljivanje igrački, iznajmljivanje sportskih terena, iznajmljivanje magnetoskopa, stadionska infrastruktura (iznajmljivanje), iznajmljivanje videokamera, organiziranje balova, organiziranje sportskih natjecanja, organiziranje izbora ljepote, organiziranje natjecanja [obrazovanje ili zabava], organiziranje izložaba u kulturne i odgojne svrhe, organiziranje lutrije, organiziranje modnih revija u zabavne svrhe, organiziranje spektakla [usluge impresarija], organiziranje i vođenje koncerata, organiziranje i održavanje konferencija, organiziranje i održavanje kongresa, organiziranje i vođenje razgovora, organiziranje i održavanje seminara, simpoziji (organizacija i vođenje simpozija), organiziranje i vođenje radionica, profesionalna orijentacija, internatske škole, planiranje prijema [razonoda], planiranje prijema [razonoda], rezerviranje sjedala za priredbe, usluge knjižnica, filmska produkcija, osim reklamnih filmova, proizvodnja filmova na videotraci, produkcija glazbe, emisije (produkcija), kino projekcije, obrazovna provjera znanja, izdavanje knjiga, objavljivanje tekstova [osim u reklamne svrhe], online objavljivanje elektroničkih knjiga i časopisa, elektroničko izdavaštvo, izvedbe (prikazivanje uživo), kazališne predstave, usluge pisanja scenarija za filmove, redigiranje tekstova [ne u reklamne svrhe], snimanje na videotrake, fotografske reportaže, usluge prekvalifikacije, glazbene dvorane, predškolska obuka, poziranje za umjetnike, usluge bibliobusa, usluge agencija za prodaju ulaznica za zabavne događaje, usluge krasopisa, ljetovanje (usluge kampova za ljetovanje) [razonoda], kasino usluga [kockanje] (pružanje), usluge kluba zdravlja i rekreacije, usluge klubova [za zabavu ili za obrazovanje], usluge informativnog izvještavanja, usluge disk‑džokeja, usluge diskoteka, rekreacijski objekti (pružanje), usluge zooloških vrtova, online igre na računalnoj mreži, usluge tumača, muzejske usluge [prikazivanje, izložbe], usluge orkestra, usluge osobnih trenera [fitnes], usluge studija za snimanje, prevođenje i tumačenje, obuka, televizijski i filmski podnaslovi, kino studiji”.
Valja napomenuti da je žalbeno vijeće grupiralo sve te usluge u tri kategorije i dalo detaljno obrazloženje za svaku od tih kategorija.
U točkama 26. do 28. pobijane odluke, žalbeno je vijeće razlikovalo tri grupe usluga, odnosno grupu usluga vezanih za stručno osposobljavanje i obuku, grupu usluga vezanih za sportske i kulturne djelatnosti i grupu usluga vezanih za razonodu i rekreaciju te druge usluge.
U točki 26. pobijane odluke, žalbeno je vijeće navelo da, za usluge vezane za stručno osposobljavanje i obuku, izraz sadržan u žigu za koji je podnesena prijava označava predmet usluga, odnosno da su „stručna osposobljavanja i slične usluge posvećene inicijativama namijenjenim poticanju osnivanja start‑upa”. U točki 27. pobijane odluke, žalbeno je vijeće objasnilo da se, za usluge vezane za sportske i kulturne djelatnosti, žig za koji je podnesena prijava percipira kao naznaka da te djelatnosti predstavljaju ostvarenje inicijativa u korist nedavno osnovanih poduzeća, a ne kao naznaka podrijetla usluge ili djelatnosti određenog poduzeća. Žalbeno je vijeće zaključilo da, za te usluge, žig za koji je podnesena prijava ima samo informativnu funkciju. U točki 28. pobijane odluke, žalbeno je vijeće istaknulo da se ta ista razmatranja primjenjuju na djelatnosti razonode i rekreacije te druge usluge za koje je žig za koji je podnesena prijava samo informirao javnost da je riječ o uslugama i djelatnostima koje su dio inicijative koju je realizirao start‑up.
Obrazloženje žalbenog vijeća stoga je dostatno, a tužitelj ne podnosi argumente kojima bi dokazao da kategorije usluga koje je prihvatilo žalbeno vijeće nisu pravilno određene. Također treba pojasniti da organiziranje izbora ljepote, koje je tužitelj istaknuo, može potpadati u treću grupu usluga koju je ustanovilo žalbeno vijeće, koja uključuje djelatnosti razonode i rekreacije.
Glede razreda 42., usluge iz tog razreda na koje se odnosi prijava žiga odgovaraju sljedećim uslugama: „Znanstvene i tehnološke usluge kao i pripadajuće usluge istraživanja i koncepcije, usluge industrijskih analiza i istraživanja, koncepcija i razvoj računala i računalnih programa [softvera], iznajmljivanje računala, ažuriranje računalnog softvera, geodetsko mjerenje, planovi (izrada građevinskih planova), kemijske analize, analiza rukopisa [grafologija], analiza vode, analiza računalnih sustava, arhitektura, umjetnička djela (utvrđivanje izvornosti umjetničkih djela), ispitivanje materijala, savjeti o gradnji, savjeti u svezi sa štednjom energije, konzultantske usluge u svezi s računalnim softverom, savjetovanje o računalima, testiranje naftnih bušotina, testiranje kvalitete, tehničko ispitivanje [pregled] vozila, pretvorba podataka računalnih programa i podataka, nije riječ o fizičkom pretvaranju, pretvaranje podataka ili dokumenata s fizičkog na elektronički nosač, izrada i održavanje web‑stranica za druge, dizajn interijera, digitalizacija dokumenata [skeniranje], industrijski dizajn, dupliciranje informatičkih programa, usluge dizajna računalnog softvera, vještačenja [ekspertize] naftnih izvora, geološka vještačenja [ekspertize], istraživanja podmorja, pružanje znanstvenih informacija i savjeta u svezi sa smanjenjem emisije ugljika, ponuda pretraživača za internet, internet (pružanje alata za pretraživanje na internetu), inženjerske usluge, oblaci (sijanje oblaka), instalacija softvera, iznajmljivanje softvera, održavanje softvera, daljinski nadzor računalnih sustava, iznajmljivanje internetskog poslužitelja, hosting računalnih stranica [internetskih stranica], geodetska mjerenja, urbano planiranje, projektiranje računalnih sustava, programiranje računala, ispitivanje tekstila, ponovna uspostava baza podataka, traženje nafte, istraživanje i razvoj novih proizvoda (za treće osobe), geološka izviđanja terena, biološka istraživanja, geološka mjerenja, bakteriološka istraživanja, istraživanje u kemiji, istraživanja u kozmetici, fizika [istraživanja u fizici], istraživanja u svezi sa zaštitom okoliša, istraživanja u mehanici, tehnička istraživanja, analiza u svrhu iskorištavanja naftnih izvora, meteorološka prognoza, kemijske usluge, dizajniranje grafičkih umjetničkih djela, ambalaža (usluge crtača ambalaže), dizajneri (usluga modnih dizajnera), laboratorijske znanstvene usluge, zaštita od informatičkih virusa, industrijska estetika, razrada tehničkih projekata, kalibriranje [mjerenje], procjena kvalitete vune, procjena drvne mase stabala u šumi”.
U točkama 29. do 31. pobijane odluke, žalbeno je vijeće navelo da su sve te usluge znanstvene i tehnološke usluge, usluge industrijskih analiza i istraživanja, usluge koncepcije i razvoja računala i računalnih programa (softvera) i usluga, poredane po abecednom redu na talijanskom, od iznajmljivanja računala do procjene kvalitete drva, preko sijanja oblaka, testiranja naftnih bušotina i usluga modnih dizajnera. Poruka koju prenosi žig za koji je podnesena prijava za takve usluge i djelatnosti, a koja je posve informativne naravi, jest da se te usluge pružaju i da se te djelatnosti ostvaruju u okviru poduzetničkih inicijativa koje gravitiraju oko start‑upa. Start‑upovi se osnivaju u inovativnim sektorima s gledišta tehnologije, koji odgovaraju upravo onima navedenima u popisu usluga iz razreda 42. Korištenje žiga za koji je podnesena prijava za navedene usluge i djelatnosti nema nikakvu razlikovnu funkciju. Žig za koji je podnesena prijava ograničava se na informiranje javnosti, ne na komercijalno podrijetlo usluga i djelatnosti, nego na komercijalni okvir u kojem se usluge pružaju i djelatnosti obavljaju.
Valja smatrati da je time žalbeno vijeće u dovoljnoj mjeri obrazložilo pobijanu odluku glede usluga iz razreda 42. Naime, one među sobom imaju dovoljno izravnu i konkretnu vezu, uzimajući u obzir činjenicu da sve mogu potpadati u inovativne sektore s tehnološkog gledišta, u kojima su start‑upovi stvoreni. Glede pitanja je li taj razlog u suprotnosti s onim iznesenim za neke od usluga iz razreda 41., koje odgovaraju uslugama razonode i rekreacije, valja navesti da se sama tvrdnja žalbenog vijeća u pobijanoj odluci da start‑upovi nastaju u tehnološki inovativnim sektorima, poput onih navedenih u popisu usluga iz razreda 42., ne može tumačiti na način da se start‑upovi nikada ne stvaraju u drugim sektorima, poput onih u kojima se pružaju usluge razonode i rekreacije iz razreda 41. Iz toga slijedi da prigovor koji se temelji na unutarnjoj proturječnosti obrazloženja nije činjenično ni pravno utemeljen te ga, slijedom toga, treba odbiti.
Iz svega prethodno navedenoga proizlazi da žalbeno vijeće nije počinilo pogrešku grupiranjem usluga iz prijave žiga u više kategorija i davanjem općenitog obrazloženja za svaku od tih kategorija. Potrebno je najprije dodati da su start‑upovi prisutni u mnogim područjima te se stoga odnose na vrlo različite usluge. To navodi na zaključak da obrazloženje može biti istovjetno za različite usluge koje se mogu obraćati tim start‑upovima i koje odgovaraju djelatnostima koje se obavljaju u njihovu korist ili koje oni sami obavljaju, neovisno o činjenici da navedene usluge ne moraju nužno biti homogene. U tim okolnostima nije bilo potrebno ponoviti isto obrazloženje za svaku uslugu ili kategoriju usluga.
Stoga prvi prigovor treba odbiti kao neosnovan.
Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009
Tužitelj tvrdi da je žalbeno vijeće povrijedilo članak 7. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009.
Tužitelj osporava pobijanu odluku, iz razloga što je utvrđeno da neanglofona javnost razumije pojmove „start up initiative”, a potrošač izvan engleskog govornog područja neće biti u stanju shvatiti značenje tih pojmova i percipirat će žig za koji je podnesena prijava kao znak koji se sastoji od potpuno izmišljenih pojmova.
Prema tužiteljevim navodima, žig za koji je podnesena prijava nije lišen razlikovnog karaktera u odnosu na usluge obuhvaćene prijavom žiga, jer je riječ o složenom žigu, sastavljenom od kombinacije verbalnih i figurativnih elemenata koji mu daju razlikovni karakter. Žig za koji je podnesena prijava pojavljuje se kao izmišljeni logotip sastavljen od slike dviju riječi, „start” i „initiative”, poredane u dva reda i „poravnate u desno”. Toj je slici pridodan crtani mjehur, koji podsjeća na stiliziranu sliku usta koja izgovaraju riječ „up”. Povezivanje tog mjehura s riječima „start” i „initiative” bio bi originalniji izbor od prikaza osobe, što svjedoči o snažnom razlikovnom karakteru žiga za koji je podnesena prijava. On će stoga ostati urezan u svijesti potrošača i ispunjavati svoju funkciju označavanja usluga koje se pružaju.
EUIPO osporava tužiteljevu argumentaciju.
U smislu članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009, neće se registrirati „žigovi koji nemaju nikakav razlikovni karakter”.
Žigovi na koje se odnosi članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 su oni za koje se smatra da nisu u stanju izvršavati glavnu funkciju žiga, a to je pokazivanje komercijalnog podrijetla predmetnog proizvoda ili usluge, kako bi se potrošaču koji stječe taj proizvod ili uslugu koja je označena žigom omogućilo da pri kasnijem stjecanju učini isti izbor, ako se iskustvo pokazalo pozitivnim, ili drugi izbor, ako se ono pokazalo negativnim (presude od 3. srpnja 2003., Best Buy Concepts/OHIM (BEST BUY),
T‑122/01
,
EU:T:2003:183
, t.
20.
; od 21. siječnja 2011., BSH/OHIM (executive edition),
T‑310/08
, neobjavljena,
EU:T:2011:16
, t.
23.
, i od 23. siječnja 2014., Novartis/OHIM (CARE TO CARE),
T‑68/13
, neobjavljena,
EU:T:2014:29
, t.
12.
).
Iz sudske prakse proizlazi da je minimalni razlikovni karakter dovoljan da se ne primijeni apsolutni razlog za odbijanje iz članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 (presude od 27. veljače 2002., Eurocool Logistik/OHIM (EUROCOOL),
T‑34/00
,
EU:T:2002:41
, t.
39.
, i od 23. siječnja 2014., CARE TO CARE,
T‑68/13
, neobjavljena,
EU:T:2014:29
, t.
13.
).
Razlikovni karakter mora se ocijeniti, s jedne strane, s obzirom na proizvode ili usluge za koje je zatražena registracija i, s druge strane, s obzirom na percepciju relevantne javnosti koja se sastoji od prosječnih potrošača tih proizvoda ili usluga (vidjeti presudu od 21. siječnja 2010., Audi/OHIM,
C‑398/08 P
,
EU:C:2010:29
, t.
34.
i navedenu sudsku praksu).
Najprije, valja utvrditi da je žalbeno vijeće utvrdilo, pravilno i bez protivljenja tužitelja o tom pitanju, da se relevantna javnost sastoji od osoba koje, profesionalno ili ne, mogu zahtijevati pružanje usluge u sektoru oglašavanja, poslovanja, financija, osiguranja, nekretnina, obrazovanja, kulture, sporta, zabave, znanstvenog istraživanja, tehnologije, industrijskog dizajna, inženjerstva i, posebice, u sektorima djelatnosti koji obuhvaćaju usluge na koje se odnosi prijava žiga.
Tužitelj osporava pobijanu odluku jer je njome utvrđeno da neanglofona javnost razumije pojmove „start up initiative”. Prema tužiteljevim navodima, potrošač izvan engleskog govornog područja neće biti u stanju shvatiti značenje tih pojmova i percipirat će žig za koji je podnesena prijava kao znak koji se sastoji od potpuno izmišljenih pojmova.
S tim u svezi, žalbeno je vijeće u točki 14. pobijane odluke utvrdilo da je, u sektorima gospodarstva na koje se odnosi prijava žiga, uporaba engleskog vrlo raširena i da javnost koja djeluje u tim sektorima unutar Unije može čitati i razumjeti pojmove „start up initiative” te identificirati, posebice, pojmove „start” i „initiative”. U točki 16. pobijane odluke, žalbeno je vijeće dodalo da se pojam „start‑up” uobičajeno koristi u engleskom jeziku za označavanje novoosnovanih poduzeća i da engleska riječ „initiative” znači inicijativa. Neanglofona javnost može ta dva pojma lako razumjeti, a pojam „start‑up” je ušao u svakodnevni jezik u Italiji te je općepoznato povezan s poslovnim inicijativama u sektoru novih tehnologija i interneta.
Takva ocjena ne sadržava pogrešku. Kao što je navelo žalbeno vijeće, pojam „start‑up” je dovoljno ušao u svakodnevni jezik, kako u Italiji tako i u drugim državama članicama, da se može smatrati da će ga dio javnosti, čak i neanglofone, razumjeti. Osim činjenice da se tužitelj pozvao na primjere utemeljene na vrlo specifičnim kategorijama osoba, nije podnio dokaze na temelju kojih bi se moglo utvrditi da veliki dio relevantne javnosti ne poznaje pojam „start‑up” i da ga ne bi mogao pravilno razumjeti, ni da ne bi mogao poznavati pojam „initiative”. Tužitelj, nadalje, nije dokazao da javnost koja poznaje pojmove „start‑up” i „initiative” čini zanemariv dio relevantne javnosti. S tim u svezi, valja podsjetiti da je dovoljno, kako bi znak bio obuhvaćen zabranom iz članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009., da razlog za odbijanje postoji u odnosu na dio ciljane javnosti i da u tom smislu nije potrebno ispitati poznaju li drugi potrošači koji pripadaju relevantnoj javnosti također navedeni znak (vidjeti u tom smislu presudu od 25. studenoga 2015., bd breyton‑design/OHIM (RACE GTP),
T‑520/14
, neobjavljenu,
EU:T:2015:884
, t.
29.
i navedenu sudsku praksu). Nadalje, potrebno je dodati da se, prema članku 7. stavku 2. Uredbe br. 207/2009, stavak 1. tog članka primjenjuje neovisno o tome što odgovarajući razlog za odbijanje postoji samo u jednom dijelu Unije.
Nadalje, glede pitanja je li znak za koji je podnesena prijava lišen razlikovnog karaktera, valja najprije napomenuti da se, glede žiga koji se sastoji od više verbalnih i figurativnih elemenata, mogući razlikovni karakter može dijelom ispitati odvojeno za svaki od njegovih elemenata, uzetih zasebno, ali u svakom slučaju mora ovisiti o ispitivanju cjeline koju oni čine. Naime, sama okolnost da nijedan od tih elemenata uzet sam za sebe nema nikakav razlikovni karakter ne isključuje to da kombinacija koju oblikuju može imati razlikovni karakter (vidjeti, u tom smislu, presudu od 16. rujna 2004., SAT.1/OHIM,
C‑329/02 P
,
EU:C:2004:532
, t.
28.
).
Žalbeno je vijeće smatralo da element koji se sastoji od crtanog mjehura čini samo mali dio cjelokupnog znaka i da relativno marginalno doprinosi cjelokupnom vizualnom dojmu žiga za koji je podnesena prijava. Dodalo je da nije dokazano da javnost percipira navedeni element kao crtani mjehur, jer potonji u pravilu proizlazi iz usta nekog lika radi prenošenja poruke. Smatra da u žigu za koji je podnesena prijava nijedan lik nije prepoznatljiv i da stoga javnost ne percipira oblik koji okružuje riječ „up” kao crtani mjehur, nego samo kao izmišljeni okvir. Javnost je sklona čitati pojmove „start‑up” i „initiative” kao logičan slijed. Taj slijed tvori smisleni izraz, za razliku od izraza „start initiative up”. Osim toga, činjenica da je riječ „up” umetnuta u crtani mjehur te napisana bijelom bojom na tamnoj pozadini ne sprječava javnost da tu riječ instinktivno pročita nakon „start”, jer je pojam „start‑up” poznat koncept, za razliku od pojmova „start initiative”.
Takva ocjena ne sadržava pogrešku.
Najprije, nesporno je da izraz „start up initiative” ima vlastito značenje, koje javnost prepoznaje, što nije slučaj s izrazom „start initiative up”. Malo je vjerojatno da će javnost zapamtiti potonji, a ne prvi izraz.
Nadalje, činjenica da se u znaku koriste tehnike crtanja stripa nije dovoljna da bi on stekao razlikovni karakter, jer se te tehnike uobičajeno koriste za sve vrste poruka i medija.
U ovom slučaju, mjehur se prikazuje kao jednostavan figurativni element, pogotovo jer, kao što je u bitnome navelo žalbeno vijeće, odstupa od najčešće korištene tehnike u stripu za vizualno prikazivanje riječi, zbog izostanka bilo kakve osobe ili drugog lika u žigu za koji je podnesena prijava. Javnost neće, dakle, nužno percipirati oblik koji okružuje riječ „up” kao crtani mjehur, nego kao vrlo jednostavan okvir, koji stoga ne može, kao takav, prenijeti poruku koje se potrošači mogu sjetiti (vidjeti, u tom smislu, presudu od 12. rujna 2007., Cain Cellars/OHIM (Prikaz peterokuta),
T‑304/05
, neobjavljenu,
EU:T:2007:271
, t.
22.
i
23.
i navedenu sudsku praksu).
Naposljetku, valja podsjetiti da je verbalni element opisan i lišen razlikovnog karaktera ako u makar jednom od svojih mogućih značenja označava obilježje proizvoda ili usluga o kojima je riječ. To je slučaj kada je veza koja je utvrđena između, s jedne strane, sadržaja tog elementa i, s druge strane, proizvoda ili usluga o kojima je riječ dovoljno konkretna i izravna za dokazivanje da taj element omogućava relevantnoj javnosti da odmah prepozna te proizvode ili usluge (vidjeti presudu od 14. siječnja 2016., International Gaming Projects/OHIM (BIG BINGO),
T‑663/14
, neobjavljena,
EU:T:2016:5
, t.
25.
i navedenu sudsku praksu).
Budući da će relevantna javnost ponajprije zapamtiti žig za koji je podnesena prijava zahvaljujući pojmovima „start up initiative”, ocjenu žalbenog vijeća o nepostojanju razlikovnoga karaktera žiga za koji je podnesena prijava treba potvrditi u odnosu na različite usluge obuhvaćene navedenim žigom.
Naime, glede, kao prvo, usluga iz razreda 35., žig za koji je podnesena prijava može se shvatiti kao naznaku primatelja tih usluga, odnosno da potonje, posebice u područjima oglašavanja, vođenja komercijalnih poslova i poslovnog savjetovanja, na odgovarajući način ispunjavaju zahtjeve start‑upova, kao što je žalbeno vijeće pravilno ocijenilo u točki 20. pobijane odluke.
Glede, kao drugo, usluga iz razreda 36., žig za koji je podnesena prijava može se shvatiti kao naznaku, s jedne strane, primatelja tih usluga, odnosno start‑upova, a s druge strane, vrste inicijativa koje su im stavljane na raspolaganje u sektorima financija, osiguranja i nekretnina, kao što je žalbeno vijeće također pravilno ocijenilo u točki 22. pobijane odluke.
Glede, kao treće, usluga iz razreda 41., žig za koji je podnesena prijava moći će označavati predmet usluga koje obuhvaćaju tri kategorije koje je utvrdilo žalbeno vijeće u točkama 26. do 28. pobijane odluke. Stoga, za prvu kategoriju koja obuhvaća usluge koje se odnose na stručno osposobljavanje i obuku, žig za koji je podnesena prijava moći će označavati usluge namijenjene poticanju osnivanja start‑upa. Za drugu kategoriju, koja obuhvaća usluge koje se odnose na sportske i kulturne aktivnosti, moći će označavati ostvarenje inicijativa u korist start‑upova. Za treću kategoriju, koja se odnosi na djelatnosti razonode i rekreacije te druge usluge, moći će označavati usluge koje su dio inicijative koju je realizirao start‑up.
Glede, kao četvrto, usluga iz razreda 42., koji obuhvaća znanstvene i tehnološke usluge, usluge industrijskih analiza i istraživanja, usluge koncepcije i razvoja računala i računalnih programa (softvera) i usluge od iznajmljivanja računala do procjene kvalitete drva, preko sijanja oblaka, testiranja naftnih bušotina i usluga modnih dizajnera, žig za koji je podnesena prijava može se shvatiti, kao što je žalbeno vijeće ocijenilo u točkama 29. i 30. pobijane odluke, kao da znače da se navedene usluge pružaju i odnosne djelatnosti obavljaju u okviru poduzetničkih inicijativa koje gravitiraju oko start‑upa, s obzirom na to da je istaknuto da su one poduzete u okviru inovativnih sektora s tehnološkog gledišta.
S obzirom na sve prethodno navedeno, žalbeno vijeće nije počinilo pogrešku u ocjeni utvrdivši da žig za koji je podnesena prijava nema razlikovni karakter. Slijedom toga, drugi tužbeni razlog i stoga tužbu u cijelosti valja odbiti kao neosnovane.
Troškovi
Sukladno članku 134. stavku 1. Poslovnika Općeg suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Budući da tužitelj nije uspio u postupku, treba mu naložiti da snosi troškove, sukladno zahtjevu EUIPO‑a.

Slijedom navedenoga,
OPĆI SUD (prvo vijeće),
proglašava i presuđuje:

1.
Tužba se odbija.

2.
Intesi Sanpaolo SpA nalaže se snošenje troškova.

Kanninen
Pelikánová
Calvo‑Sotelo Ibáñez‑Martín
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 15. prosinca 2016.
Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: talijanski