CELEX: 62015CJ0220
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Voľný pohyb tovaru
Smernica 2007/23/ES
Uvádzanie pyrotechnických výrobkov na trh
Článok 6
Voľný pohyb pyrotechnických výrobkov, ktoré spĺňajú požiadavky smernice
Vnútroštátna právna úprava, ktorá podmieňuje uvedenie pyrotechnických výrobkov na trh splnením dodatočných požiadaviek
Povinnosť predchádzajúceho ohlásenia na vnútroštátnom orgáne oprávneného preskúmať a meniť návody na použitie pyrotechnických výrobkov

Európska komisia svojou žalobou navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Spolková republika Nemecko si tým, že nad rámec požiadaviek stanovených smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/23/ES z 23. mája 2007 o uvádzaní pyrotechnických výrobkov na trh (
Ú. v. EÚ L 154
, 2007, s. 1) a napriek predchádzajúcemu posudzovaniu zhody pyrotechnických výrobkov jednak stanovila, že tieto výrobky pred svojím uvedením na trh podliehajú konaniu stanovenému v § 6 ods. 4 Erste Verordnung zum Sprengstoffgesetz (prvé nariadenie k zákonu o výbušných látkach, BGBl. 1991 I, s. 169), v znení zákona z 25. júla 2013 (BGBl. 2013 I, s. 2749) (ďalej len „SprengV“) (ďalej len „sporné ohlasovacie konanie“), a jednak, že Bundesanstalt für Materialforschung und ‑prüfung (Spolkový výskumný a skúšobný ústav pre materiály, Nemecko, ďalej len „BAM“) má na základe tohto ustanovenia právomoc kontrolovať návody na použitie týchto výrobkov a v prípade potreby ich zmeniť (ďalej len „sporná právomoc meniť návody na použitie“), nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 1 tejto smernice.
Právny rámec
Právo Únie
Odôvodnenia 1, 2, 8, 16, 19 a 20 smernice 2007/23 stanovujú:
„(1)
Zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia platné v členských štátoch pre uvádzanie pyrotechnických výrobkov na trh sú rozdielne, najmä pokiaľ ide o bezpečnostné a technické charakteristiky.
(2)
Tieto zákony, právne predpisy a správne opatrenia, ktoré často kladú prekážky obchodu v rámci Spoločenstva, by sa mali harmonizovať tak, aby bol zaručený voľný pohyb pyrotechnických výrobkov na vnútornom trhu a súčasne sa zabezpečila vysoká úroveň ochrany ľudského zdravia a bezpečnosti a ochrana spotrebiteľov a profesionálnych konečných užívateľov.
…
(8)
V súlade so zásadami stanovenými v uznesení Rady zo 7. mája 1985 o novom prístupe k technickej harmonizácii a normám [
Ú. v. ES C 136, 1985, s. 1
] by mal byť pyrotechnický výrobok pri prvom uvedení na trh Spoločenstva v súlade s touto smernicou. …
…
(16)
V súlade s ‚novým prístupom k technickej harmonizácii a normalizácii‘ by sa na pyrotechnické výrobky vyrobené v súlade s harmonizovanými normami mala uplatňovať domnienka zhody so základnými bezpečnostnými požiadavkami tejto smernice.
…
(19)
Aby mohli byť pyrotechnické výrobky uvedené na trh, mali by byť označené označením CE, ktoré vyjadruje ich zhodu s ustanoveniami tejto smernice, s cieľom umožniť ich voľný pohyb v Spoločenstve.
(20)
Podľa ‚nového prístupu k technickej harmonizácii a normalizácii‘ je potrebný postup na použitie ochranného ustanovenia, ktorý umožní napadnúť zhodu pyrotechnického výrobku alebo nedostatky. Členské štáty by preto mali prijať všetky náležité opatrenia, ktorých cieľom bude zakázať alebo obmedziť uvedenie výrobkov s označením CE na trh alebo ich stiahnuť z trhu v prípade, ak tieto výrobky ohrozujú zdravie a bezpečnosť spotrebiteľov pri použití na určený účel.“
Článok 1 ods. 1 smernice 2007/23 stanovuje:
„Táto smernica stanovuje pravidlá vytvorené na dosiahnutie voľného pohybu pyrotechnických výrobkov na vnútornom trhu, pričom súčasne zabezpečuje vysokú úroveň ochrany ľudského zdravia, verejnej bezpečnosti a ochrany a bezpečnosti spotrebiteľov a zohľadňuje príslušné aspekty týkajúce sa ochrany životného prostredia.“
Článok 2 ods. 2 tejto smernice definuje „uvedenie na trh“ ako „prvé sprístupnenie individuálneho výrobku na trhu Spoločenstva s cieľom jeho distribúcie a/alebo používania, či už za odplatu, alebo bezplatne. Zábavná pyrotechnika vyrobená výrobcom na vlastné použitie sa nepovažuje za uvedenú na trh, ak členský štát schváli jej použitie na svojom území“.
Článok 5 ods. 1 uvedenej smernice uvádza:
„Členské štáty prijmú všetky náležité opatrenia, ktoré zabezpečia, aby sa pyrotechnické výrobky mohli uvádzať na trh iba vtedy, ak spĺňajú požiadavky tejto smernice, sú označené CE a sú v súlade s ustanoveniami o posudzovaní zhody.“
Článok 6 ods. 1 a 2 tej istej smernice stanovuje:
„1.   Členské štáty nezakážu, neobmedzia ani nebránia uvedeniu tých pyrotechnických výrobkov na trh, ktoré spĺňajú požiadavky tejto smernice.
2.   Ustanovenia tejto smernice neobmedzujú opatrenia členských štátov, ktoré sú oprávnené z dôvodu verejného poriadku, bezpečnosti alebo ochrany životného prostredia, ktorých cieľom je zakázať alebo obmedziť držbu, používanie a/alebo predaj zábavnej pyrotechniky triedy 2 a 3, scénickej pyrotechniky a iných pyrotechnických výrobkov širokej verejnosti.“
Článok 14 ods. 4 a 6 smernice 2007/23 stanovuje:
„4.   Členské štáty organizujú a vykonávajú primeraný dohľad nad výrobkami uvedenými na trh, pričom primerane zohľadňujú domnienku zhody výrobkov s označením CE.
…
6.   Ak členský štát zistí, že pyrotechnický výrobok s označením CE, sprevádzaný vyhlásením o zhode ES a používaný v súlade s určeným účelom, pravdepodobne ohrozuje zdravie a bezpečnosť osôb, prijme všetky náležité prechodné opatrenia na stiahnutie takéhoto výrobku z trhu, zakáže jeho uvedenie na trh alebo obmedzí jeho voľný pohyb. Členský štát o tom informuje Komisiu a ostatné členské štáty.“
Nemecké právo
§ 6 ods. 1 Sprengstoffgesetz (zákon o výbušných látkach, BGBl. 2002 I, s. 3518), v znení zákona zo 7. augusta 2013 (BGBl. 2013 I, s. 3154), stanovuje:
„Spolkové ministerstvo vnútra môže vykonávacím nariadením,
…
3.
stanoviť na účely ochrany záujmov uvedených v bode 1,
…
d)
že výbušné látky uvedené v § 1 ods. 1, nadobudnuté alebo dovozené, podliehajú ohláseniu a že toto ohlásenie musí byť doložené niektorými dokumentmi.“
§ 6 ods. 4 SprengV stanovuje:
„Výrobca alebo dovozca je povinný ohlásiť výbušné látky a pyrotechnické výrobky ústavu pred ich prvým použitím v zmysle tohto zákona. K ohláseniu musia byť doložené
…
2.
návody na použitie určené pre pyrotechnické výrobky v zmysle bodu 3 písm. h) prílohy I smernice 2007/23/ES. Ústav ohlásenie potvrdí pridelením identifikačného čísla. Identifikačné číslo musí byť uvedené v návodoch na použitie. Ústav môže v záujme predchádzania ohrozeniu života a zdravia zamestnancov a tretích osôb alebo majetku obmedziť alebo doplniť návody na použitie schválené výrobcom; následné obmedzenie alebo doplnenie je prípustné. Štvrtá veta sa nevzťahuje na pyrotechnické výrobky určené na použitie vo vozidlách, ani na zábavnú pyrotechniku tried 1 a 4, ak sa identifikačné číslo uvádza v zoznamoch vedených podľa § 13 ods. 1 bodu 3.“
Konanie pred podaním žaloby a konanie na Súdnom dvore
V nadväznosti na výmenu korešpondencie, ku ktorej došlo v roku 2012 v rámci konania „EU Pilot“ (3631/12/ENTR), Komisia 25. januára 2013 zaslala Spolkovej republike Nemecko výzvu, v ktorej uviedla, že nemecká právna úprava týkajúca sa pyrotechnických výrobkov stanovuje povinnosti, ktoré idú nad rámec požiadaviek stanovených smernicou 2007/23 a ktoré môžu predstavovať obmedzenie voľného pohybu uvedených výrobkov, prinajmenšom výrobkov, u ktorých notifikovaný orgán v súlade s článkom 10 tejto smernice konštatoval, že spĺňajú požiadavky uvedenej smernice.
Výzva sa týkala sporného ohlasovacieho konania a spornej právomoci meniť návody na použitie.
Listom z 21. marca 2013 Spolková republika Nemecko odpovedala na výzvu. Opísala úlohu sporného ohlasovacieho konania a vysvetlila, že BAM nezasahuje ako notifikovaný orgán poverený posudzovaním zhody pyrotechnických výrobkov, ale že jeho úloha spočíva v dohľade nad trhom, ktorý nespadá do oblasti zosúladenia, ktorú upravuje smernica 2007/23. Uviedla tiež, že hoci prístup na trh s pyrotechnickými výrobkami podlieha zosúladeným požiadavkám, nie je to tak v prípade iniciátorov. Okrem toho uviedla, že sporné ohlasovacie konanie predstavuje pre výrobcov a dovozcov zanedbateľnú záťaž, a preto ju nemožno považovať za neprimeranú. Napokon poukázala na neexistenciu akéhokoľvek diskriminačného účinku na spotrebiteľov alebo hospodárske subjekty členských štátov.
Komisia 27. januára 2014 zaslala Spolkovej republike Nemecko odôvodnené stanovisko, ktoré potvrdzovalo výhrady vyjadrené v súvislosti so sporným ohlasovacím konaním a spornou právomocou zmeniť návody na použitie, pričom zamietla tvrdenia tohto členského štátu a vyzvala ho, aby si splnil povinnosti, ktoré mu vyplývajú podľa smernice 2007/23 v lehote dvoch mesiacov odo dňa doručenia uvedeného stanoviska.
Komisia v ňom predovšetkým doplnila svoju argumentáciu, podľa ktorej v dôsledku uvedeného konania dochádza k nárastu výdavkov, práce a času, ako to dosvedčovala sťažnosť, ktorú dostala, a nepredstavuje teda zanedbateľnú záťaž. Podľa tejto sťažnosti sporné ohlasovacie konanie môže trvať tri mesiace, vyžaduje zaplatenie poplatku a odovzdanie vzoriek. Okrem toho v uvedenom stanovisku vysvetlila, že existencia návodov na použitie, ktoré spĺňajú požiadavky smernice 2007/23, je jednou zo základných požiadaviek tejto smernice a že je kontrolovaná notifikovaným orgánom v rámci posudzovania zhody, takže nové preskúmanie uvedených návodov z hľadiska vnútroštátnych ustanovení nie je prípustné. Nakoniec v ňom uviedla, že sporné ohlasovacie konanie nevyplýva z článku 6 ods. 2 smernice 2007/23, ktorý priznáva členským štátom právomoc z dôvodu verejného poriadku, bezpečnosti alebo ochrany životného prostredia zakázať alebo obmedziť držbu, používanie a/alebo predaj zábavnej pyrotechniky.
Spolková republika Nemecko odpovedala na odôvodnené stanovisko listami z 20. marca a 2. apríla 2014.
Pokiaľ ide o sporné ohlasovacie konanie, najprv uviedla, že povinnosť výrobcov a dovozcov pyrotechnických výrobkov uviesť v návodoch na použitie identifikačné číslo, ktoré udeľuje BAM, sa už od 27. marca 2014 neuplatňuje. Ďalej uviedla, že BAM nikdy nekontroloval pyrotechnické výrobky, ktorých zhoda už bola posúdená. Nakoniec spresnila, že dĺžka trvania konania predstavuje v priemere dva alebo tri týždne, pričom k trojmesačnej dobe môže dôjsť len za mimoriadnych okolností.
Pokiaľ ide o spornú právomoc meniť návody na použitie, zotrváva na svojej argumentácií. Zosúladenie, ktoré je cieľom smernice 2007/23, sa týka len uvádzania na trh a nie používania pyrotechnických výrobkov, pričom požiadavky v oblasti označovania stanovené v článkoch 12 a 13 smernice 2007/23 sú len minimálne požiadavky, ktoré môžu byť doplnené vnútroštátnymi orgánmi poverenými dohľadom nad trhom. Napokon uvedenú právomoc možno odôvodniť nielen z dôvodu ochrany spotrebiteľov, ale aj v širšom zmysle z dôvodu povinnosti chrániť život, ktorá vyplýva jednak z § 2 ods. 2 Grundgesetz (Ústava), a jednak z článku 2 ods. 1 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd podpísaného v Ríme 4. novembra 1950, ako aj z článku 3 ods. 1 Charty základných práv Európskej únie.
Za týchto podmienok sa Komisia rozhodla podať túto žalobu.
O žalobe
Argumentácia účastníkov konania
Komisia tvrdí, že § 6 ods. 4 SprengV podriaďuje všetkých výrobcov a dovozcov pyrotechnických výrobkov spornému ohlasovaciemu konaniu, ktoré podmieňuje ich prístup na trh a je tak v rozpore s článkom 6 ods. 1 smernice 2007/23. Hoci toto vnútroštátne ustanovenie neukladá povinnosť rešpektovať vecné požiadavky, ukladá všetkým výrobcom a dovozcom povinnosť nahlásiť všetky pyrotechnické výrobky, či už boli alebo neboli kontrolované notifikovaným orgánom z hľadiska základných požiadaviek smernice 2007/23, zaplatiť poplatok, čakať na udelenie identifikačného čísla, a v prípade potreby prijať zmeny v návodoch na použitie týchto výrobkov pred tým, ako bude možné ich uviesť na trh na nemeckom území.
Skutočnosť, že sporné ohlasovacie konanie sa bez rozdielu uplatňuje na domáce a dovezené výrobky a že nediskriminuje hospodárske subjekty usadené v iných členských štátoch, než je Spolková republika Nemecko, nemôže zmeniť toto konštatovanie. Článok 6 ods. 1 smernice 2007/23 totiž nestanovuje samotný zákaz diskriminácie, ale zaručuje voľný pohyb všetkých pyrotechnických výrobkov, ktoré spĺňajú požiadavky tejto smernice. Nijaké ustanovenie v smernici 2007/23 neuvádza, že na to, aby bolo možné určité opatrenie považovať za obmedzenie alebo prekážku v zmysle článku 6 ods. 1 tejto smernice, by malo predstavovať záťaž presahujúcu určitý rámec.
Komisia tiež nesúhlasí s tvrdením, podľa ktorého BAM nekoná ako notifikovaný orgán v zmysle článku 10 smernice 2007/23, ale ako orgán dohľadu nad trhom v zmysle nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 z 9. júla 2008, ktorým sa stanovujú požiadavky akreditácie a dohľadu nad trhom v súvislosti s uvádzaním výrobkov na trh a ktorým sa zrušuje nariadenie (EHS) č. 339/93 (
Ú. v. EÚ L 218
, 2008, s. 30), takže sporné ohlasovacie konanie nemožno posudzovať z hľadiska smernice 2007/23. Aj keby sa BAM mohol považovať za orgán, ktorý koná ako orgán dohľadu nad trhom, nemôže uplatniť dodatočné konanie, ktoré je v rozpore s voľným pohybom pyrotechnických výrobkov. V každom prípade smernica 2007/23 upravuje jednak prístup na trh a jednak dohľad nad trhom, pričom jej článok 14 ods. 4 spresňuje, že členské štáty vykonávajú dohľad nad výrobkami uvedenými na trh, „pričom primerane zohľadňujú domnienku zhody výrobkov s označením CE“.
Komisia sa okrem toho domnieva, že sporná právomoc meniť návody na použitie tiež predstavuje porušenie článku 6 ods. 1 smernice 2007/23. Ide totiž údajne o dodatočnú kontrolu, ktorá sa vykonáva bez rozdielu v prípade všetkých výrobkov, hoci už boli podrobené posudzovaniu zhody schválenej označením CE.
Komisia nesúhlasí s tým, že sporná právomoc meniť návody na použitie má zakázať alebo obmedziť držbu alebo používanie pyrotechnických výrobkov v zmysle článku 6 ods. 2 smernice 2007/23. Držba alebo používanie pyrotechnických výrobkov síce spadá do regulačnej právomoci členských štátov, kontrola, ktorú vykonáva BAM, má skôr ubezpečiť o vhodnej povahe návodov pyrotechnických výrobkov z hľadiska ostatných vnútroštátnych ustanovení pred tým, ako budú uvedené na trh, než určiť spôsob ich použitia. Vhodná povaha návodov pritom nie je súčasťou posudzovania zhody pyrotechnických výrobkov z hľadiska základných požiadaviek, ktoré sú taxatívne vymedzené v prílohe I smernice 2007/23. Domnienka o zhode výrobkov v súvislosti s označením CE tiež súvisí s vhodnosťou povahy ich návodov na použitie.
Spolková republika Nemecko predovšetkým tvrdí, že povinnosť členských štátov, aby v súlade s článkom 6 ods. 1 smernice 2007/23 nezakázali, neobmedzili ani nezabránili uvedeniu pyrotechnických výrobkov na trh, sa týka len prvého uvedenia individuálneho výrobku na trh Európskej únie s cieľom jeho distribúcie a/alebo používania, či už za odplatu, alebo bezplatne podľa definície nachádzajúcej sa v článku 2 ods. 2 tejto smernice. Toto ustanovenie na rozdiel od článku 4 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2013/29/EÚ z 12. júna 2013 o harmonizácii zákonov členských štátov týkajúcich sa sprístupňovania pyrotechnických výrobkov na trhu (
Ú. v. EÚ L 178
, 2013, s. 27), údajne nezaručuje voľný pohyb pyrotechnických výrobkov v Únii, ale len prvú fázu ich uvedenia na trh.
Vyvodzuje z toho, že keďže si členské štáty zachovávajú právomoc regulovať uvádzanie na trh a distribúciu pyrotechnických výrobkov po ich prvom uvedení na trh, ani sporné ohlasovacie konanie, ani sporná právomoc meniť návody na použitie nie sú nezlučiteľné so smernicou 2007/23.
Pokiaľ ide o sporné ohlasovacie konanie, Spolková republika Nemecko najmä tvrdí, že sa nemožno domnievať, že zdvojuje konanie o posudzovaní zhody notifikovaným orgánom, ktorému musí podliehať každý pyrotechnický výrobok v súlade s článkom 4 ods. 4 písm. a) a článkami 9 a 10 smernice 2007/23. Po prvé k spornému ohlasovaciemu konaniu dochádza až oveľa neskôr po prvom uvedení na trh v Únii a po uvedení na trh v Nemecku. Po druhé BAM nevykonáva technickú kontrolu zhody v zmysle článku 9 smernice 2007/23, ale len vydáva registračné alebo identifikačné číslo a spolu s predloženými dokumentmi kontroluje správnosť označenia pyrotechnických výrobkov.
Udelené identifikačné číslo, ktoré možno udeliť len na základe dôkazu o pravidelnom nahlasovaní BAM‑u a na účely sledovania pyrotechnických výrobkov v dodávateľskom reťazci, údajne nepatrí medzi dodatočné vecné požiadavky, ktoré idú nad rámec základných požiadaviek uvedených v prílohe I smernice 2007/23. Povinnosť uvádzať identifikačné číslo v návodoch bola navyše zrušená.
V každom prípade sporné ohlasovacie konanie, ako jednoduché formálne nahlásenie, sprevádzajú len minimálne administratívne výdavky, ktoré sú menej obmedzujúce než dovozné licencie a menej zaťažujúce než výdavky súvisiace s kontrolami orgánov dohľadu nad trhom, najmä vzhľadom na ohrozenie zdravia a bezpečnosti osôb, ktorým sú pyrotechnické výrobky určené, ktoré prípadne majú používať len osoby s dostatočnými technickými znalosťami.
Spolková republika Nemecko subsidiárne tvrdí, že sporné ohlasovacie konanie, ktoré je prípravným opatrením dohľadu nad trhom alebo používateľom, je v každom prípade zlučiteľné so zásadami dohľadu nad trhom stanovenými smernicou 2007/23.
Pokiaľ ide o spornú právomoc meniť návody na použitie, Spolková republika Nemecko tvrdí, že nejde o opakovanie konania o posudzovaní zhody, lebo bod 3 písm. h) prílohy I smernice 2007/23 notifikovaným orgánom neukladá nijakú výslovnú povinnosť kontrolovať návody na použitie pyrotechnických výrobkov.
V rámci sporného ohlasovacieho konania BAM nevykonáva technické kontroly v zmysle článku 9 smernice 2007/23, ale len overuje správnosť návodov na základe predložených dokumentov. Okrem toho, ak BAM zmení návody, nezavádza dodatočné požiadavky uplatniteľné na pyrotechnické látky alebo vhodnosť návodov, ktoré by dopĺňali požiadavky prílohy I smernice 2007/23. Jeho kontrola sa údajne obmedzuje len na dodržiavanie požiadaviek uplatniteľných na návody v súlade so smernicou 2007/23 a zameriava sa len na hlavné povinnosti v oblasti označovania výrobkov, ktorých nedodržanie predstavuje osobitne závažné riziká pre bezpečnosť a zdravie osôb.
Spolková republika Nemecko tiež uvádza, že notifikované orgány nemôžu vykonať úplnú kontrolu správnosti návodov na použitie pyrotechnických výrobkov v okamihu posudzovania ich zhody a ich označenia v úradnom jazyku alebo úradných jazykoch členského štátu, v ktorom sú sprístupnené používateľovi. V okamihu posudzovania zhody týchto výrobkov sa totiž ešte nevie, o ktoré dotknuté členské štáty ide. Navyše uvádza, že jednotlivé prvky, ktoré musí označenie zahŕňať v súlade s článkom 12 ods. 2 smernice 2007/23, a to minimálne vekové obmedzenia, návody na použitie a dodržiavanie bezpečnostnej vzdialenosti, tiež ešte nie sú v okamihu posudzovania zhody uvedených výrobkov známe.
Posúdenie Súdnym dvorom
Predbežné úvahy o rozsahu pôsobnosti článku 2 ods. 2 a článku 6 smernice 2007/23
Treba uviesť, že smernica 2007/23 bola zrušená s účinkom od 1. júla 2015 smernicou 2013/29. Táto žaloba sa však týka len povinnosti, ktoré Spolkovej republike Nemecko vyplývajú z článku 6 ods. 1 smernice 2007/23.
Podľa tohto ustanovenia členské štáty nezakážu, neobmedzia ani nebránia uvedeniu tých pyrotechnických výrobkov na trh, ktoré spĺňajú požiadavky smernice 2007/23.
Okrem toho článok 2 ods. 2 smernice 2007/23 definuje „uvedenie na trh“ ako „prvé sprístupnenie individuálneho výrobku na trhu Spoločenstva s cieľom jeho distribúcie a/alebo používania, či už za odplatu, alebo bezplatne“.
V dôsledku toho, ak pyrotechnický výrobok je prvýkrát sprístupnený na trhu Únie, t. j. na území jedného z členských štátov, v súlade s požiadavkami smernice 2007/23, ostatné členské štáty už v zásade nemôžu zabrániť jeho uvedeniu na trh a jeho distribúcii na svojom území predovšetkým tak, že nad rámec uvedených požiadaviek uložia povinnosť dodržiavať povinnosti alebo spĺňať dodatočné náležitosti, ktoré táto smernica nestanovuje. Nemôže ísť totiž o uvedenie na trh individuálneho výrobku v zmysle článku 2 ods. 2 uvedenej smernice, ak sa uvedený výrobok nemôže voľne pohybovať v rámci celého trhu Únie.
V tejto súvislosti Spolková republika Nemecko s použitím doslovného prekladu článku 6 ods. 1 smernice 2007/23 zameraného na definíciu pojmu „uvedenie na trh“ stanoveného v článku 2 ods. 2 tejto smernice však tvrdí, že táto smernica zaručuje len prvé uvedenie do obchodu pyrotechnických výrobkov, t. j. prvú fázu ich uvedenia na trh, takže členské štáty majú právomoc regulovať všetky neskoršie fázy ich distribúcie až po maloobchodný predaj konečnému spotrebiteľovi.
Túto argumentáciu nemožno prijať.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že pri výklade ustanovenia práva Únie je potrebné v súlade s ustálenou judikatúrou zohľadniť nielen jeho znenie, ale aj kontext, do ktorého spadá, a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou (pozri najmä rozsudky z 1. apríla 1993, Findling Wälzlager,
C‑136/91
,
EU:C:1993:133
, bod
, a zo 4. februára 2016, Hassan,
C‑163/15
,
EU:C:2016:71
, bod
). Aj z vývoja ustanovenia práva Únie môžu vyplývať relevantné skutočnosti pre jeho výklad (pozri rozsudky z 27. novembra 2012, Pringle,
C‑370/12
,
EU:C:2012:756
, bod
, ako aj z 3. októbra 2013, Inuit Tapiriit Kanatami a i./Parlament a Rada,
C‑583/11 P
,
EU:C:2013:625
, bod
).
V prejednávanej veci z odôvodnení 2 a 19, ako aj článku 1 ods. 1 smernice 2007/23 vyplýva, že hlavným cieľom tejto smernice je zabrániť vytváraniu prekážok obchodu v rámci Spoločenstva vyplývajúcich z rozdielnych zákonov, právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov, ktoré upravujú uvádzanie pyrotechnických výrobkov, ktoré definuje, na trh, a zabezpečiť voľný pohyb uvedených výrobkov v rámci vnútorného trhu, aby sa zaručila vysoká úroveň ochrany ľudského zdravia a bezpečnosti a ochrana spotrebiteľov a profesionálnych konečných užívateľov.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v súlade s „novým prístupom k technickej harmonizácii a normám“, na ktorý odkazujú jej odôvodnenia 8, 16 a 20, smernica 2007/23 spresňuje základné požiadavky bezpečnosti, ktoré musia pyrotechnické výrobky spĺňať a ktoré sú vykonané harmonizovanými normami a vnútroštátnymi preberajúcimi normami (pozri analogicky rozsudok zo 16. októbra 2014, Komisia/Nemecko,
C‑100/13
, neuverejnený,
EU:C:2014:2293
, bod
).
Na účely ich uvedenia na trh podľa článku 5 ods. 1 a článku 8 ods. 3 tejto smernice, v spojení s odôvodneniami 16 a 19 uvedenej smernice, členské štáty považujú pyrotechnické výrobky, ktoré sú označené označením CE, za výrobky spĺňajúce základné požiadavky uvedené v prílohe I tej istej smernice.
Okrem toho podľa článku 6 ods. 1 smernice 2007/23 členské štáty nemôžu zakázať, obmedziť alebo zabrániť uvedeniu pyrotechnických výrobkov na trh v celej Únii, iba že by opatrenia, ktoré prijmú, vyplývali z výnimiek stanovených v článku 6 ods. 2 uvedenej smernice alebo dohľadu nad trhom stanoveného v článku 14 ods. 6 tej istej smernice.
Z toho vyplýva, že pyrotechnickým výrobkom s označením CE, ktoré osvedčuje, že spĺňajú základné požiadavky smernice 2007/23, musí byť v zásade umožnené pohybovať sa v rámci celej Únie bez prekážok, a to od ich prvého uvedenia na trh v členskom štáte bez toho, aby tým boli dotknuté opatrenia, ktoré môžu členské štáty prijať z dôvodu verejného poriadku, bezpečnosti alebo ochrany životného prostredia podľa článku 6 ods. 2 uvedenej smernice alebo ktoré môžu prijať prechodne v rámci dohľadu nad trhom podľa článku 14 ods. 6 tej istej smernice a v súlade s ustanoveniami článku 16 tejto smernice.
Na rozdiel od toho teda, čo tvrdí Spolková republika Nemecko, článok 6 ods. 1 smernice 2007/23 nemožno vykladať tak, že zaručuje len prvé uvedenie pyrotechnických výrobkov, ktoré spĺňajú požiadavky tejto smernice, na trh, bez ohľadu na definíciu uvedenú v článku 2 ods. 2 uvedenej smernice.
Akýkoľvek iný výklad by totiž zbavil celý systém zavedený smernicou 2007/23 jeho podstaty, či už ide o definíciu základných požiadaviek, ktoré musia spĺňať pyrotechnické výrobky, alebo jednotlivé kontroly, ktorým musia členské štáty podriadiť uvedené výrobky, tak pri ich prvom, ako aj následnom uvedení na trh, prostredníctvom kontrol ich zhody, označenia CE a dohľadu nad trhom.
Tento výklad okrem toho potvrdzuje aj vývoj smernice 2007/23. Táto smernica totiž presne preberá jednotlivé zásady a pravidlá upravujúce „nový prístup k technickej harmonizácii a normám“, ako ich Komisia pripomína vo svojom oznámení KOM(2003) 240 v konečnom znení zo 7. mája 2003, adresovanom Rade a Európskemu parlamentu, nazvanom „Zlepšenie uplatnenia smerníc ‚nový prístup‘“.
S prihliadnutím na predchádzajúcu analýzu treba preto preskúmať zlučiteľnosť sporného ohlasovacieho konania a spornej právomoci meniť návody na použitie so smernicou 2007/23.
O zlučiteľnosti sporného ohlasovacieho konania so smernicou 2007/23
Treba konštatovať, že podľa § 6 od. 4 SprengV používanie pyrotechnických výrobkov podlieha v Nemecku podmienke, že výrobca alebo dovozca ich musí vopred nahlásiť BAM‑u spolu s návodmi na použitie a že im musí byť udelené identifikačné číslo, ktoré sa musí nachádzať na uvedených návodoch.
Toto ustanovenie tak podriaďuje prístup pyrotechnických výrobkov na nemecký trh náležitostiam, ktoré jednak dopĺňajú jednotlivé požiadavky stanovené smernicou 2007/23, a najmä dopĺňajú konanie posudzovania zhody, ktorému uvedené výrobky povinne podliehajú, aby mohli byť uvedené na trh, a jednak môžu viesť k zaplateniu vybavovacieho poplatku.
Predstavuje teda prekážku vo voľnom pohybe pyrotechnických výrobkov, ktorý zaručuje článok 6 ods. 1 smernice 2007/23.
Skutočnosť, že uvedené náležitosti sa uplatňujú bez rozdielu tak na domáce, ako aj dovezené výrobky, že neopakujú konanie o posudzovaní zhody stanovené v článku 9 smernice 2007/23, alebo že predstavujú len minimálnu administratívnu alebo finančnú záťaž pre výrobcov alebo dovozcov, nemôže svojou povahou zmeniť tento záver.
Navyše treba pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou opatrenie, ktoré môže brániť dovozu, sa musí kvalifikovať ako prekážka voľnému pohybu tovaru, hoci je táto prekážka nepatrná (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. decembra 2004, Radlberger Getränkegesellschaft a S. Spitz,
C‑309/02
,
EU:C:2004:799
, bod
, ako aj citovanú judikatúru).
Samotná skutočnosť, že sporné ohlasovacie konanie sa uplatňuje na všetky pyrotechnické výrobky dostupné na trhu v členskom štáte v súlade s požiadavkami smernice 2007/23, postačuje na konštatovanie o existencii vytýkaného nesplnenia povinnosti, pričom treba spresniť, že Spolková republika Nemecko navyše neuviedla dôvody založené na verejnom poriadku, verejnej bezpečnosti, či ochrane životného prostredia stanovené v článku 6 ods. 2 tejto smernice.
Spolková republika Nemecko však tvrdí, že sporné ohlasovacie konanie je prípravným opatrením dohľadu nad trhom alebo používateľom, ktoré by v každom prípade malo byť zlučiteľné so zásadami stanovenými v článku 14 smernice 2007/23.
Toto tvrdenie však nemôže uspieť.
Článok 14 ods. 6 smernice 2007/23 bezpochyby dáva členskému štátu možnosť prijať náležité prechodné opatrenia na stiahnutie pyrotechnického výrobku z trhu, ktorý spĺňa požiadavky tejto smernice, t. j. má označenie CE, je sprevádzaný vyhlásením o zhode ES a používaný v súlade s určeným účelom, na uloženie zákazu o jeho uvedení na trh, či obmedzenie jeho voľného pohybu, ak takýto výrobok ohrozuje zdravie a bezpečnosť osôb.
Ako uviedol generálny advokát v bode 63 svojich návrhov, dohľad nad trhom, ktorý musia členské štáty organizovať a vykonávať, sa však v súlade s článkom 14 ods. 4 smernice 2007/23 zakladá na domnienke zhody výrobkov už označených označením CE, a nemôže preto odôvodňovať systematickú kontrolu všetkých pyrotechnických výrobkov uvedených na trh v Nemecku, ako je kontrola, o ktorú ide v prípade sporého ohlasovacieho konania.
V každom prípade členský štát, ktorý chce prijať takéto opatrenie, musí o tom vopred informovať Komisiu v súlade s článkom 14 ods. 6 poslednou vetou smernice 2007/23, a len Komisia disponuje v súlade s článkom 16 ods. 1 tejto smernice právomocou na rozhodnutie, či toto opatrenie je alebo nie je odôvodnené. Sporné ohlasovacie konanie pritom nestanovuje nijaké informovanie Komisie a bez toho, aby k tomu vopred dala Komisia súhlas, sa mu všetci výrobcovia alebo dovozcovia, ktorí chcú v Nemeckú uviesť pyrotechnické výrobky na trh, musia podriadiť.
Z predchádzajúcej analýzy vyplýva, že Spolková republika Nemecko si tým, že nad rámec požiadaviek smernice 2007/23 a napriek predchádzajúcemu posudzovaniu zhody pyrotechnických výrobkov stanovila, že sa pred ich uvedením na trh na ne uplatňuje sporné ohlasovacie konanie, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 1 tejto smernice.
O zlučiteľnosti spornej právomoci meniť návody na použitie so smernicou 2007/23
Treba konštatovať, že § 6 od. 4 SprengV stanovuje, že BAM je v záujme prevencie pred vznikom ohrozenia života a zdravia zamestnancov alebo tretích osôb alebo majetku oprávnený obmedziť alebo doplniť návody na použitie schválené výrobcom pyrotechnického výrobku, pričom následné obmedzenie alebo doplnenie je prípustné.
Sporná právomoc meniť návody na použitie, ktorá je súčasťou sporného ohlasovacieho konania, znamená, že prístup pyrotechnických výrobkov na nemecký trh, ktoré boli uvedené na trh v iných členských štátoch, než v Spolkovej republike Nemecko, podliehajú systematickej kontrole v súvislosti s ich návodmi na použitie, ktorá dopĺňa kontroly vykonávané v rámci posudzovania zhody stanoveného smernicou 2007/23.
Ako uviedol generálny advokát v bode 74 svojich návrhov, bod 3 písm. h) prílohy I smernice 2007/23 stanovuje, že pokyny každého pyrotechnického výrobku a podľa potreby označenia týkajúce sa bezpečnej manipulácie, skladovania, používania, vrátane bezpečných vzdialeností, a likvidácie podliehajú kontrole v úradnom jazyku alebo jazykoch členského štátu určenia.
Takto priznaná právomoc BAM‑u teda predstavuje prekážku vo voľnom pohybe pyrotechnických výrobkov, ktorý zaručuje článok 6 ods. 1 smernice 2007/23.
Z predchádzajúcej analýzy vyplýva, že Spolková republika Nemecko si tým, že nad rámec požiadaviek smernice 2007/23 a napriek predchádzajúcemu posudzovaniu zhody pyrotechnických výrobkov stanovila, že BAM má spornú právomoc meniť návody na použitie, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 1 tejto smernice.
O trovách
Podľa článku 138 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Spolkovú republiku Nemecko na náhradu trov konania a Spolková republika Nemecko nemala úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol a vyhlásil:

1.
Spolková republika Nemecko si tým, že nad rámec požiadaviek stanovených smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2007/23/ES z 23. mája 2007 o uvádzaní pyrotechnických výrobkov na trh a napriek predchádzajúcemu posudzovaniu zhody pyrotechnických výrobkov jednak stanovila, že tieto výrobky pred svojím uvedením na trh podliehajú konaniu stanovenému v § 6 ods. 4 Erste Verordnung zum Sprengstoffgesetz (prvé nariadenie k zákonu o výbušných látkach), v znení zákona z 25. júla 2013, a jednak, že Bundesanstalt für Materialforschung und ‑prüfung (Spolkový výskumný a skúšobný ústav pre materiály, Nemecko) má na základe tohto ustanovenia právomoc kontrolovať návody na použitie týchto výrobkov a v prípade potreby ich zmeniť, nesplnila povinnosti, ktoré jej vyplývajú z článku 6 ods. 1 tejto smernice.

2.
Spolková republika Nemecko je povinná nahradiť trovy konania.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.