CELEX: 62021CJ0274
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Verejné zákazky
Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012
Neuplatniteľnosť na konania o nariadení predbežného opatrenia a postupy preskúmania uvedené v článku 2 smernice 89/665/EHS v prípade neexistencie cezhraničného prvku
Smernica 2014/24/EÚ
Článok 33
Posúdenie rámcovej dohody ako zmluvy v zmysle článku 2a ods. 2 smernice 89/665
Nemožnosť zadať novú verejnú zákazku, ak už bolo dosiahnuté maximálne množstvo a/alebo maximálna hodnota dotknutých prác, dodávok tovaru alebo služieb, ktoré stanovuje rámcová dohoda
Vnútroštátna právna úprava stanovujúca zaplatenie poplatkov za prístup k spravodlivosti v rámci správneho súdnictva v oblasti verejných zákaziek
Povinnosti určiť a zaplatiť poplatky za prístup k spravodlivosti predtým, ako súd rozhodne o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia alebo o návrhu na preskúmanie
Netransparentný postup verejného obstarávania
Zásady efektivity a ekvivalencie
Potrebný účinok
Právo na účinný prostriedok nápravy
Smernica 89/665
Články 1, 2 a 2a
Článok 47 Charty základných práv Európskej únie
Vnútroštátna právna úprava stanovujúca zamietnutie návrhu na preskúmanie v prípade nezaplatenia poplatku za prístup k spravodlivosti
Určenie odhadovanej hodnoty verejnej zákazky

Návrhy na začatie prejudiciálneho konania sa týkajú výkladu článku 1 ods. 1, článku 2 ods. 1 písm. a), ako aj článku 2a ods. 2 smernice Rady 89/665/EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác (
Ú. v. ES L 395, 1989, s. 33
; Mim. vyd. 06/001, s. 246), zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 (
Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1
) (ďalej len „smernica 89/665“), článku 1 ods. 1 a článku 35 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (
Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1
), článku 81 ods. 1 ZFEÚ, zásady ekvivalencie, článku 4, článku 5 ods. 5 a článku 33 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES (
Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 65
), ako aj článku 47 Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
Tieto návrhy boli podané v rámci sporu medzi spoločnosťou EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H. (ďalej len „EPIC“) na jednej strane a Republik Österreich (Rakúska republika) a Bundesbeschaffung GmbH (ďalej len „spolková spoločnosť pre obstarávanie“) na druhej strane vo veci verejného obstarávania vykonaného poslednými dvomi uvedenými subjektmi, pokiaľ ide o dodávanie testov na zistenie prítomnosti antigénov produkovaných vírusom SARS‑CoV‑2 (COVID‑19) (ďalej len „antigénové testy“).
Právny rámec
Právo Únie
Smernica 89/665
Piate odôvodnenie smernice 89/665 znie:
„… keďže hoci majú postupy pre udeľovanie verejných objednávok [verejného obstarávania –
neoficiálny preklad
] takú krátku dobu trvania, musia byť príslušné revízne orgány, medziiným, oprávnené prijať prechodné opatrenia, zamerané na zastavenie takého postupu, alebo na vykonávanie akýchkoľvek rozhodnutí, ktoré môže prijať obstarávateľ;… krátka doba trvania postupov znamená, že horeuvedené porušenia by mali byť bezodkladne vybavené.“
Článok 1 tejto smernice, nazvaný „Rozsah pôsobnosti a dostupnosť postupov preskúmania“, v odsekoch 1 a 3 stanovuje:
„1.   Táto smernica sa vzťahuje na zákazky uvedené v smernici [2014/24], pokiaľ tieto zákazky nie sú v súlade s článkami 7, 8, 9, 10, 11, 12, 15, 16, 17 a 37 uvedenej smernice z jej rozsahu pôsobnosti vylúčené.
…
Zákazky [Zmluvy –
neoficiálny preklad
] v zmysle tejto smernice zahŕňajú verejné zákazky, rámcové dohody, koncesie na stavebné práce a služby a dynamické obstarávacie systémy.
Pokiaľ ide o zákazky [postupy obstarávania –
neoficiálny preklad
], ktoré patria do rozsahu pôsobnosti smernice [2014/24]…, členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby sa rozhodnutia prijaté verejnými obstarávateľmi mohli účinne a predovšetkým čo najskôr preskúmať v súlade s podmienkami stanovenými v článkoch 2 až 2f tejto smernice z dôvodu, že týmito rozhodnutiami sa porušilo právo [Únie] v oblasti verejného obstarávania alebo vnútroštátne právne predpisy, ktorými sa toto právo transponuje.
…
3.   Členské štáty zabezpečia, aby si postupy preskúmania mohla na základe podrobných pravidiel, ktoré môžu ustanoviť členské štáty, uplatniť prinajmenšom každá osoba, ktorá má alebo mala záujem o získanie určitej zákazky a ktorá bola poškodená alebo existuje riziko poškodenia údajným porušením.“
Článok 2 smernice 89/665, nazvaný „Požiadavky na postupy preskúmania“, stanovuje:
„1.   Členské štáty zabezpečia, aby prijaté opatrenia, ktoré sa týkajú postupov preskúmania uvedených v článku 1, zahŕňali ustanovenie o právomoci:
a)
pri najbližšej príležitosti [čo najrýchlejšie –
neoficiálny preklad
] a formou predbežných konaní prijať predbežné opatrenia na účely nápravy údajného porušenia alebo zabránenia ďalšiemu poškodeniu dotknutých záujmov vrátane opatrení na pozastavenie alebo zabezpečenie pozastavenia postupu zadávania verejnej zákazky alebo vykonávania akéhokoľvek rozhodnutia prijatého verejným obstarávateľom;
b)
zrušiť alebo zabezpečiť zrušenie nezákonne prijatých rozhodnutí [nezákonných rozhodnutí –
neoficiálny preklad
] vrátane odstránenia diskriminačných technických, ekonomických alebo finančných kritérií uvedených vo výzvach na predloženie ponúk, v súťažných podkladoch alebo v akýchkoľvek iných dokumentoch týkajúcich sa postupu zadávania zákazky;
c)
uznať škody, ktoré osobám vznikli porušením.
…
3.   Ak orgán prvého stupňa, ktorý je nezávislý od verejného obstarávateľa, preskúma rozhodnutie o zadaní zákazky, členské štáty zabezpečia, aby verejný obstarávateľ nemohol uzavrieť zmluvu, pokým orgán zodpovedný za preskúmanie nerozhodne buď o žiadosti o uplatnenie predbežných opatrení, alebo o žiadosti o preskúmanie. Toto pozastavenie sa neskončí skôr, ako uplynie odkladná lehota uvedená v článku 2a ods. 2 a v článku 2d ods. 4 a 5.
4.   S výnimkou prípadov ustanovených v odseku 3 a v článku 1 ods. 5 nemusia postupy preskúmania automaticky znamenať pozastavenie postupov zadávania zákaziek, ktorých sa týkajú.
5.   Členské štáty môžu ustanoviť, aby orgán zodpovedný za postup preskúmania mohol vziať do úvahy pravdepodobné dôsledky predbežných opatrení na všetky záujmy, ktoré by mohli byť poškodené, ako aj verejný záujem, a mohol rozhodnúť, že takéto opatrenia nenariadi v prípade, ak by ich negatívne dôsledky mohli prevýšiť ich výhody.
Rozhodnutím, ktorým sa zamietajú predbežné opatrenia, nie sú dotknuté žiadne ďalšie nároky osoby, ktorá takéto opatrenia požaduje.
…“
Článok 2a tejto smernice, nazvaný „Odkladná lehota“, stanovuje:
„1.   Členské štáty prijmú potrebné ustanovenia, ktoré sú v súlade s minimálnymi podmienkami ustanovenými v odseku 2 tohto článku a v článku 2c a ktorými sa zabezpečí, že osoby uvedené v článku 1 ods. 3 majú dostatočný čas na účinné preskúmanie rozhodnutí pri zadávaní zákazky, ktoré prijali verejní obstarávatelia.
2.   Po rozhodnutí o zadaní zákazky, ktorá patrí do rozsahu pôsobnosti smernice 2014/24/EÚ alebo smernice [Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014 o udeľovaní koncesií (
Ú. v. EÚ L 94, 2014, s. 1
)], sa nemôže zmluva uzavrieť pred uplynutím lehoty najmenej 10 kalendárnych dní, ktorá začína plynúť dňom nasledujúcim po dni, v ktorom sa rozhodnutie o zadaní zákazky zaslalo dotknutým uchádzačom a záujemcom faxom alebo elektronickými prostriedkami, alebo pri využití iných komunikačných prostriedkov pred uplynutím lehoty najmenej 15 kalendárnych dní, ktorá začína plynúť dňom nasledujúcim po dni, v ktorom sa rozhodnutie o zadaní zákazky zaslalo dotknutým uchádzačom a záujemcom, alebo pred uplynutím lehoty najmenej 10 kalendárnych dní, ktorá začína plynúť dňom nasledujúcim po dni doručenia rozhodnutia o zadaní zákazky.
Uchádzači sa považujú za dotknutých uchádzačov, ak ešte neboli vylúčení s konečnou platnosťou. Vylúčenie nadobúda konečnú platnosť, ak sa oznámilo dotknutým uchádzačom a buď ho uznal za právoplatné nezávislý orgán zodpovedný za preskúmanie, alebo neboli predmetom alebo už nemôžu byť predmetom preskúmania.
Záujemcovia sa považujú za dotknutých záujemcov, ak verejný obstarávateľ nesprístupnil informácie o zamietnutí ich žiadosti pred oznámením o rozhodnutí o zadaní zákazky dotknutým uchádzačom.
K oznámeniu rozhodnutia pri zadávaní zákazky každému dotknutému uchádzačovi a záujemcovi sa pripojí:
–
zhrnutie relevantných dôvodov uvedené v článku 55 ods. 2 smernice [2014/24] s výhradou článku 55 ods. 3 uvedenej smernice alebo v článku 40 ods. 1 druhom pododseku smernice [2014/23] s výhradou článku 40 ods. 2 uvedenej smernice, a
–
jasné vyhlásenie o presnej odkladnej lehote uplatniteľnej v súlade s ustanoveniami vnútroštátneho práva, ktorými sa transponuje tento odsek.“
Podľa článku 2b uvedenej smernice, nazvaného „Výnimky z odkladnej lehoty“:
„Členské štáty môžu ustanoviť, že lehoty uvedené v článku 2a ods. 2 tejto smernice sa neuplatňujú v týchto prípadoch:
…
c)
v prípade zmluvy zadanej na základe rámcovej dohody v zmysle článku 33 smernice [2014/24] a v prípade jednotlivej zákazky zadanej na základe dynamického obstarávacieho systému v zmysle článku 34 uvedenej smernice.
Ak sa uplatní táto výnimka, členský štát zabezpečí, aby bola zmluva vyhlásená za neplatnú v súlade s článkami 2d a 2f tejto smernice, ak:
–
došlo k porušeniu článku 33 ods. 4 písm. c) alebo článku 34 ods. 6 smernice [2014/24] a
–
odhadovaná hodnota zákazky sa rovná alebo je vyššia ako finančné limity stanovené v článku 4 smernice [2014/24].“
Smernica 2007/66/ES
Odôvodnenia 3, 4 a 36 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2007/66/ES z 11. decembra 2007, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokiaľ ide o zvýšenie účinnosti postupov preskúmania v oblasti zadávania verejných zákaziek (
Ú. v. EÚ L 335, 2007, s. 31
), stanovujú:
„(3)
Konzultácie so zainteresovanými stranami, ako aj judikatúra Súdneho dvora poukázali na určitý počet nedostatkov v mechanizmoch preskúmania, ktoré existujú v členských štátoch. …
(4)
Medzi zistené nedostatky patrí najmä absencia lehoty, ktorá by umožňovala účinné preskúmanie medzi rozhodnutím o zadaní zákazky a uzavretím príslušnej zmluvy. Toto niekedy spôsobuje, že verejní obstarávatelia a obstarávatelia sa snažia o dosiahnutie nezvratnosti dôsledkov spochybneného rozhodnutia o zadaní zákazky tým, že veľmi rýchlo pristupujú k podpísaniu zmluvy. Aby sa odstránili tieto nedostatky, ktoré sú vážnou prekážkou pre účinnú právnu ochranu dotknutých uchádzačov, a to tých uchádzačov, ktorí ešte neboli s konečnou platnosťou vylúčení, je potrebné ustanoviť minimálnu odkladnú lehotu, počas ktorej sa odloží uzavretie predmetnej zmluvy bez ohľadu na to, či k rozhodnutiu dochádza v okamihu podpisu zmluvy, alebo nie.
…
(36)
Táto smernica rešpektuje základné práva a dodržiava zásady uznané najmä [Chartou]. Cieľom tejto smernice je najmä zabezpečiť plné dodržiavanie práva na účinný prostriedok nápravy a spravodlivý proces v súlade s prvým a druhým pododsekom článku 47 [C]harty.“
Smernica 2014/24
Finančné limity uplatniteľnosti smernice 2014/24 týkajúce sa odhadovanej hodnoty obstarávania sú spresnené v jej článku 4.
Článok 5 tejto smernice, nazvaný „Metódy výpočtu predpokladanej [odhadovanej –
neoficiálny preklad
] hodnoty obstarávania“, v odseku 5 stanovuje:
„Pri rámcových dohodách a dynamických nákupných [obstarávacích –
neoficiálny preklad
] systémoch sa vychádza z najvyššej predpokladanej [odhadovanej –
neoficiálny preklad
] hodnoty (bez DPH) všetkých zákaziek predpokladaných počas celej doby platnosti rámcovej dohody alebo dynamického nákupného systému.“
Článok 18 uvedenej smernice, nazvaný „Zásady obstarávania“, v odseku 1 prvom pododseku stanovuje:
„Verejní obstarávatelia zaobchádzajú s hospodárskymi subjektmi rovnako a nediskriminačne a konajú transparentným a primeraným spôsobom.“
Článok 32 smernice 2014/24, nazvaný „Použitie rokovacieho konania bez predchádzajúceho zverejnenia“, v odseku 2 stanovuje:
„Rokovacie konanie bez predchádzajúceho zverejnenia sa pri verejných zákazkách na uskutočnenie stavebných prác, verejných zákazkách na dodanie tovaru a verejných zákazkách na poskytnutie služieb môže použiť v týchto prípadoch:
…
c)
pokiaľ je to nevyhnutne potrebné, ak z dôvodov mimoriadnej naliehavosti v dôsledku udalostí, ktoré verejný obstarávateľ nemohol predvídať, nie je možné dodržať lehoty verejnej súťaže alebo užšej súťaže alebo rokovacieho konania. Za okolnosti použité na odôvodnenie mimoriadne naliehavých prípadov nenesie v žiadnom prípade zodpovednosť verejný obstarávateľ.“
Článok 33 tejto smernice, nazvaný „Rámcové dohody“, v odsekoch 2 a 3 stanovuje:
„2.   Zákazky na základe rámcovej dohody sa zadávajú v súlade s postupmi stanovenými v tomto odseku a v odsekoch 3 a 4.
Dané postupy sa môžu uplatňovať len medzi verejnými obstarávateľmi, ktorí boli na tento účel jasne identifikovaní vo výzve na súťaž alebo vo výzve na potvrdenie účasti, a tými hospodárskymi subjektmi, ktoré sú zmluvnou stranou uzavretej rámcovej dohody.
Zákazkami na základe rámcovej dohody sa za žiadnych okolností nesmú podstatným spôsobom upraviť podmienky v danej rámcovej dohode, najmä v prípade uvedenom v odseku 3.
3.   Ak sa rámcová dohoda uzaviera s jediným hospodárskym subjektom, zákazky na základe tejto dohody sa zadávajú v rozmedzí podmienok stanovených v danej rámcovej dohode.
Zadávanie týchto zákaziek môžu verejní obstarávatelia písomne konzultovať s hospodárskym subjektom, ktorý je zmluvnou stranou rámcovej dohody, a v prípade potreby ho môžu požiadať o doplnenie jeho ponuky.“
Článok 49 uvedenej smernice, nazvaný „Oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania“, stanovuje:
„Oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania sa používajú ako prostriedok výzvy na súťaž v súvislosti so všetkými postupmi bez toho, aby bol dotknutý článok 26 ods. 5 druhý pododsek a článok 32. Oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania obsahujú informácie stanovené v prílohe V časti C a uverejňujú sa v súlade s článkom 51.“
Článok 50 tej istej smernice, nazvaný „Oznámenia o výsledku verejného obstarávania“, v odsekoch 1 a 2 stanovuje:
„1.   Verejní obstarávatelia najneskôr 30 dní po uzavretí zmluvy alebo rámcovej dohody, ktorému predchádza rozhodnutie o zadaní zákazky alebo uzavretí dohody, zašlú oznámenie o výsledku verejného obstarávania s výsledkami postupu obstarávania.
Takéto oznámenia obsahujú informácie stanovené v prílohe V časti D a uverejnia sa v súlade s článkom 51.
2.   Ak mala výzva na súťaž v prípade príslušnej zákazky formu predbežného oznámenia a ak verejný obstarávateľ rozhodol, že počas obdobia, na ktoré sa vzťahuje dané predbežné oznámenie, nezadá ďalšie zákazky, osobitne sa to uvedie v oznámení o výsledku verejného obstarávania.
V prípade rámcových dohôd uzavretých podľa článku 33 nie sú verejní obstarávatelia povinní zasielať oznámenie o výsledkoch postupu obstarávania pre každú zákazku zadanú na základe takejto dohody. Členské štáty môžu ustanoviť, že verejní obstarávatelia štvrťročne zoskupia oznámenia o výsledkoch postupu obstarávania v prípade zákaziek zadaných na základe rámcovej dohody. V takom prípade zašlú zoskupené oznámenia do 30 dní od skončenia každého štvrťroka.“
Článok 72 smernice 2014/24, nazvaný „Úprava zmlúv počas ich platnosti“, stanovuje:
„1.   Zmluvy a rámcové dohody možno upraviť bez nového postupu obstarávania v súlade s touto smernicou v ktoromkoľvek z týchto prípadov:
…
e)
ak úpravy bez ohľadu na ich hodnotu nie sú podstatné v zmysle odseku 4.
…“
Nariadenie č. 1215/2012
Odôvodnenie 10 nariadenia 1215/2012 uvádza:
„Rozsah pôsobnosti tohto nariadenia by sa mal vzťahovať na všetky hlavné občianske a obchodné veci okrem určitých presne vymedzených vecí, najmä vyživovacej povinnosti, ktorá by mala byť vyňatá z rozsahu pôsobnosti tohto nariadenia v nadväznosti na prijatie nariadenia Rady (ES) č. 4/2009 z 18. decembra 2008 o právomoci, rozhodnom práve, uznávaní a výkone rozhodnutí a o spolupráci vo veciach vyživovacej povinnosti [(
Ú. v. EÚ L 7, 2009, s. 1
)].“
Článok 1 tohto nariadenia v odseku 1 stanovuje:
„Toto nariadenie sa uplatňuje v občianskych a obchodných veciach bez ohľadu na povahu súdu alebo tribunálu. Neuplatňuje sa najmä na daňové, colné a správne veci ani na zodpovednosť štátu za úkony a opomenutia pri výkone štátnej [verejnej –
neoficiálny preklad
] moci (
acta iure imperii
).“
Článok 35 uvedeného nariadenia stanovuje:
„Na súdy členského štátu možno podať návrh na vydanie [nariadenie –
neoficiálny preklad
] predbežných opatrení vrátane ochranných opatrení, ktoré sú dostupné podľa právneho poriadku tohto členského štátu, aj keby mali právomoc rozhodovať vo veci samej súdy iného členského štátu.“
Rakúske právo
Zákon o verejnom obstarávaní
§ 144 Bundesvergabegesetz 2018 (spolkový zákon o verejnom obstarávaní z roku 2018) (BGBl. I, 65/2018, ďalej len „zákon o verejnom obstarávaní“) v odseku 1 stanovuje:
„Verejný obstarávateľ nemôže zadať zákazku pred uplynutím odkladnej lehoty pod hrozbou absolútnej neplatnosti. Odkladná lehota začína plynúť doručením alebo sprístupnením oznámenia o rozhodnutí zadať zákazku. Táto lehota je 10‑dňová v prípade doručenia alebo sprístupnenia elektronicky a 15‑dňová v prípade doručenia poštou alebo akýmikoľvek inými vhodnými prostriedkami.“
§ 334 tohto zákona stanovuje:
„1.   Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd, Rakúsko)] v súlade s ustanoveniami tohto oddielu rozhoduje o návrhoch na začatie postupu preskúmania (druhý oddiel), na nariadenie predbežných opatrení (tretí oddiel) a na začatie určovacieho konania (štvrtý oddiel). Takéto návrhy sa podávajú priamo Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd)].
2.   Až do zadania zákazky alebo zrušenia verejného obstarávania má Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd)] právomoc na účely odstránenia porušení tohto spolkového zákona a vykonávacích predpisov, ktoré z neho vyplývajú, alebo porušení práva Únie, ktoré je priamo uplatniteľné na
(1)
prijatie predbežných opatrení a
(2)
zrušenie rozhodnutí verejného obstarávateľa, ktoré sú samostatne napadnuteľné v rámci dôvodov uvedených navrhovateľom.
3.   Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd)] má po tom, čo bola zadaná zákazka, právomoc
…
(3)
určiť, či bol postup obstarávania vykonaný nezákonne bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania;
…
(5)
určiť, či zadanie zákazky na poskytovanie služieb na základe rámcovej dohody alebo dynamického obstarávacieho systému bolo nezákonné z dôvodu porušenia § 155 ods. 4 až 9, § 162 ods. 1 až 5, § 316 ods. 1 až 3 alebo § 323 ods. 1 až 5;
…“
Podľa § 336 uvedeného zákona:
„1.   Verejní obstarávatelia a obstarávatelia, ktorí patria do pôsobnosti tohto spolkového zákona, musia poskytnúť Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd)] všetky informácie potrebné na plnenie jeho úloh a predložiť mu v náležitej forme všetky dokumenty požadované na tento účel. To isté platí pre podnikateľov zapojených do postupu obstarávania.
2.   Ak verejný obstarávateľ, obstarávateľ alebo podnikateľ nepredložil určité dokumenty, neposkytol určité informácie alebo poskytol informácie, ale nepredložil dokumenty týkajúce sa postupu obstarávania, Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd)] môže, ak bol obstarávateľ alebo podnikateľ výslovne informovaný o dôsledkoch opomenutia, rozhodnúť na základe tvrdení účastníka, ktorý sa nedopustil pochybenia.“
V § 340 toho istého zákona sa uvádza:
„1.   Navrhovateľ je povinný zaplatiť paušálny poplatok za každý návrh podaný podľa § 342 ods. 1, § 350 ods. 1 a § 353 ods. 1 a 2 v súlade s týmito ustanoveniami:
(1)
Paušálny poplatok sa musí zaplatiť v okamihu podania návrhu v súlade so sadzbami, ktoré stanoví spolková vláda formou nariadenia.
…
(4)
V prípade návrhov podaných podľa § 350 ods. 1 sa zaplatí suma vo výške 50 % stanoveného poplatku.
…
(7)
Ak bol návrh pred uskutočnením pojednávania vzatý späť, alebo ak sa pred vydaním rozsudku alebo uznesenia pojednávanie neuskutoční, musí sa zaplatiť len suma vo výške 75 % poplatku stanoveného za predmetný návrh alebo poplatok znížený v súlade s bodom 5. Už zaplatené preplatky sa vrátia.“
§ 342 zákona o verejnom obstarávaní stanovuje:
„1.   Až do zadania zákazky alebo do vyhlásenia o zrušení postupu obstarávania môže podnikateľ podať návrh na konštatovanie nezákonnosti proti každému rozhodnutiu, ktoré je samostatne napadnuteľné a ktoré prijal verejný obstarávateľ v rámci postupu obstarávania, pokiaľ
(1)
uplatňuje záujem na uzavretí zmluvy, na ktorú sa vzťahuje tento spolkový zákon, a
(2)
táto údajná nezákonnosť mu spôsobila alebo mu môže spôsobiť ujmu.
…
3.   Podanie návrhu nemá žiadny odkladný účinok na prebiehajúci postup verejného obstarávania.
…“
§ 344 tohto zákona stanovuje:
„1.   Návrh podľa § 342 ods. 1 musí v každom prípade obsahovať:
(1)
označenie prebiehajúceho postupu verejného obstarávania, ako aj samostatne napadnuteľného rozhodnutia, ktoré je spochybnené;
(2)
označenie verejného obstarávateľa, žiadateľa a prípadne obstarávateľa vrátane jeho elektronickej adresy;
(3)
uvedenie relevantných skutočností vrátane záujmu o uzavretie zmluvy a v prípade spochybnenia rozhodnutia o zadaní zákazky najmä meno úspešného uchádzača o zákazku;
(4)
informácie o údajnej ujme, ktorá bola alebo môže byť navrhovateľovi spôsobená;
(5)
označenie práv, o ktorých navrhovateľ tvrdí, že boli porušené (oznámenie o výhradách), a dôvody, na ktorých sa zakladá námietka nezákonnosti;
(6)
návrh na zrušenie samostatne napadnuteľného rozhodnutia, ktoré je spochybnené, a
(7)
informácie potrebné na posúdenie, či bol návrh podaný včas.
2.   Návrh je neprípustný v celom rozsahu, ak
(1)
sa netýka samostatne napadnuteľného rozhodnutia alebo
(2)
nebol predložený v lehote podľa § 343, alebo
(3)
príslušný poplatok nebol riadne zaplatený napriek výzve na jeho uhradenie.
3.   Ak je návrh podľa § 342 ods. 1 podaný po zadaní zákazky alebo zrušení postupu verejného obstarávania, Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd)] ho posúdi ako návrh na vydanie deklaratórneho rozhodnutia podľa § 353 ods. 1, pokiaľ sa navrhovateľ nemohol dozvedieť o zadaní zákazky alebo o zrušení postupu verejného obstarávania a pokiaľ bol návrh podaný v lehote podľa § 354 ods. 2 Na žiadosť Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd)] musí navrhovateľ v lehote, ktorú primerane stanovil Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd)] podrobnejšie spresniť, akého konštatovania sa podľa § 353 ods. 1 domáha. Ak po uplynutí tejto lehoty nie je požadované žiadne rozhodnutie podľa § 353 ods. 1, návrh sa zamietne.“
V § 350 uvedeného zákona sa uvádza:
„1.   Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd)] musí na návrh podnikateľa, ktorý zjavne spĺňa podmienky uplatnenia § 342 ods. 1, bez meškania nariadiť predbežným opatrením ochranné opatrenia, ktoré sa zdajú nevyhnutné a vhodné na nápravu akejkoľvek ujmy alebo zabránenie akejkoľvek ujme na záujmoch navrhovateľa, ktorá bola alebo môže byť bezprostredne spôsobená v dôsledku uvádzanej nezákonnosti samostatne napadnuteľného rozhodnutia.
2.   Návrh na nariadenie predbežného opatrenia musí obsahovať:
(1)
presné označenie dotknutého postupu verejného obstarávania, samostatne napadnuteľného rozhodnutia, ako aj verejného obstarávateľa, navrhovateľa a prípadne obstarávateľa, vrátane jeho elektronickej adresy;
(2)
opis relevantných skutkových okolností a preukázanie splnenia podmienok uvedených v § 342 ods. 1;
(3)
presné uvedenie namietanej nezákonnosti;
(4)
presný opis ujmy, ktorá priamo ohrozuje záujmy navrhovateľa a vierohodný opis relevantných skutkových okolností;
(5)
presné určenie navrhovaného ochranného opatrenia a
(6)
informácie potrebné na posúdenie, či bol návrh podaný včas.
…
5.   Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd)] bezodkladne oznámi verejnému obstarávateľovi a prípadne obstarávateľovi prijatie návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, ktorým sa navrhuje zákaz zadania zákazky, zákaz uzavretia rámcovej dohody, zákaz vyhlásenia o zrušení postupu verejného obstarávania alebo zákaz otvorenia ponúk. Návrhy na nariadenie predbežného opatrenia, ktorými sa navrhuje zákaz zadania zákazky, zákaz uzavretia rámcovej dohody, zákaz vyhlásenia o zrušení postupu verejného obstarávania alebo zákaz otvorenia ponúk majú odkladný účinok od doručenia oznámenia o prijatí návrhu až do rozhodnutia o návrhu. Do prijatia rozhodnutia o návrhu verejný obstarávateľ alebo obstarávateľ nesmie
(1)
zadať zákazku alebo uzatvoriť rámcovú dohodu, alebo
(2)
zrušiť postup obstarávania, alebo
(3)
otvoriť ponuky.
…
7.   Návrh na nariadenie predbežného opatrenia je neprípustný, ak príslušný poplatok nebol riadne zaplatený napriek výzve na jeho úhradu.“
V § 382 toho istého zákona sa uvádza:
„Tento spolkový zákon preberá a zohľadňuje tieto právne akty Únie:
…
(2) Smernica [89/665].
…
(16) Smernica [2014/24].“
Všeobecný zákon o správnom konaní
Podľa § 49 ods. 1 Allgemeine Verwaltungsverfahrensgesetz (všeobecný zákon o správnom konaní):
„Svedok môže odmietnuť svedectvo:
(1)
v súvislosti s otázkami, ktorých zodpovedaním by spôsobil priamu majetkovú ujmu alebo nebezpečenstvo trestného stíhania sebe, svojim blízkym osobám… alebo by utrpel ujmu na cti;
…“
Nariadenie o paušálnych poplatkoch z roku 2018
Verordnung der Bundesregierung betreffend die Pauschalgebühr für die Inanspruchnahme des Bundesverwaltungsgerichtes in den Angelegenheiten des öffentlichen Auftragswesens (BVwG‑Pauschalgebührenverordnung Vergabe 2018 – BVwG‑PauschGebV Vergabe 2018) [nariadenie spolkovej vlády o paušálnych poplatkoch za podanie návrhu na spolkový správny súd vo veciach týkajúcich sa verejného obstarávania (nariadenie o paušálnych poplatkoch z roku 2018 – BVwG‑PauschGebV 2018)] stanovuje:
„Na základe
(1) § 340 ods. 1 bodu 1 [zákona o verejnom obstarávaní];
…
sa nariaďuje:
Jednotková sadzba
Článok 1 – V prípade návrhov podaných podľa § 342 ods. 1 a § 353 ods. 1 a 2 [zákona o verejnom obstarávaní], návrhov podaných podľa § 135 [Bundesgesetz über die Vergabe von Aufträgen im Verteidigungs‑ und Sicherheitsbereich (Bundesvergabegesetz Verteidigung und Sicherheit 2012 – BVergGVS 2012)] [spolkový zákon o verejnom obstarávaní v oblasti obrany a bezpečnosti (spolkový zákon o verejnom obstarávaní v oblasti obrany a bezpečnosti z roku 2012 – BVergGVS 2012) (BGBl I, 10/2012)] v spojení s § 342 ods. 1 a § 353 ods. 1 a 2 [zákona o verejnom obstarávaní] a návrhov podaných podľa § 86 ods. 1 a § 97 ods. 1 a 2 [Bundesgesetz über die Vergabe von Konzessionsverträgen (Bundesvergabegesetz Konzessionen 2018 – BVergGKonz 2018)] [spolkový zákon o udeľovaní koncesií (spolkový zákon o verejnom obstarávaní – koncesie z roku 2018 – BVergGKonz 2018) (BGB1. I, 65/2018)] musí navrhovateľ zaplatiť paušálny poplatok v každom jednotlivom prípade v súlade s týmito ustanoveniami:
Priame zadávanie zákaziek 324 [eur]
…“
Spolkový ústavný zákon o sprievodných opatreniach v kontexte pandémie COVID‑19 v oblasti verejného obstarávania
Podľa článku 5 Bundesverfassungsgesetz betreffend Begleitmaßnahmen zu COVID‑19 in Angelegenheiten des öffentlichen Auftragswesens (COVID‑19 Begleitgesetz Vergabe) [spolkový ústavný zákon o sprievodných opatreniach v kontexte pandémie COVID‑19 v oblasti verejného obstarávania (sprievodný zákon – COVID‑19)] (BGBl. I, 24/2020), ktorého platnosť bola predĺžená do 30. júna 2021 (BGB1. I, 5/2021):
„Ak sa na základe informácií uvedených v návrhu na vydanie predbežného opatrenia vo veci návrhu na preskúmanie v rámci zadávania zákazky podľa [zákona o verejnom obstarávaní] alebo BVergGVS 2012, alebo ak verejný obstarávateľ hodnoverne tvrdí, že postup obstarávania slúži na naliehavé zabránenie a boj proti šíreniu ochorenia COVID‑19 alebo na udržanie verejného poriadku v súvislosti so zabránením a s bojom proti šíreniu ochorenia COVID‑19, návrh na nariadenie predbežného opatrenia smerujúceho k zákazu otvárania ponúk, uzavretia rámcovej dohody alebo zadania zákazky nemá odkladný účinok. V takom prípade môže verejný obstarávateľ zadať zákazku, uzavrieť rámcovú dohodu alebo otvoriť ponuky pred rozhodnutím o návrhu.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
Koncom roka 2020 Rakúska republika a spolková spoločnosť pre obstarávanie (ďalej spoločne len „verejný obstarávateľ“ alebo „žalované vo veci samej“) uzatvorili 21 rámcových dohôd v hodnote tri milióny eur na účely nákupu antigénových testov.
Dňa 1. decembra 2020 EPIC podala na Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd) návrh na preskúmanie, ktorým v podstate spochybnila uzavretie týchto rámcových dohôd z dôvodu, že nebolo transparentné a bolo v rozpore s predpismi v oblasti verejného obstarávania. K tomuto návrhu na preskúmanie bol priložený návrh na nariadenie predbežného opatrenia smerujúci v podstate k tomu, aby bol verejnému obstarávateľovi uložený dočasný zákaz pokračovať v postupe alebo postupoch obstarávania na dodávky antigénových testov, ktorých zákonnosť EPIC spochybňuje.
V ten istý deň Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd) zaslal spoločnosti EPIC prvú výzvu na odstránenie nedostatkov z dôvodu, že jej návrh na začatie konania neumožňuje jasne identifikovať samostatne napadnuteľné rozhodnutia v zmysle smernice 89/665, ktorých zrušenia sa EPIC domáha, ani postupy obstarávania, ktorých sa týka jej návrh na nariadenie predbežného opatrenia.
Vo vyjadrení zo 7. decembra 2020 EPIC spochybnila potrebu napraviť nedostatky svojho návrhu na preskúmanie a uviedla, že tento návrh sa týka len rozhodnutia verejného obstarávateľa, o ktorom sa dozvedela z médií, a to rozhodnutia použiť priame verejné obstarávanie na objednanie niekoľkých miliónov dodatočných antigénových testov na účely hromadného testovania v Rakúsku. V zjavnom rozpore so zásadou transparentnosti EPIC nemohla získať prístup k nijakému dokumentu týkajúcemu sa predmetnej zákazky, takže nemala povinnosť konkrétne označiť dotknutý postup verejného obstarávania, keďže v opačnom prípade by došlo k porušeniu jej práva na účinnú súdnu ochranu.
V doplňujúcom vyjadrení z 9. decembra 2020 EPIC spresnila, že nemá v úmysle spochybniť samotné uzavretie 21 rámcových dohôd verejným obstarávateľom, ale výlučne nákupy približne dvoch miliónov dodatočných antigénnych testov od spoločnosti R v období od 29. októbra do24. novembra 2020, a to v hodnote viac ako tri milióny eur. Tieto nákupy sa mali považovať za také, ktoré sú výsledkom nezákonného priameho verejného obstarávania z dôvodu, že výrazne presahujú objem stanovený dotknutou rámcovou dohodou.
Dňa 14. decembra 2020 EPIC uviedla, že jej návrh na nariadenie predbežného opatrenia sa týka iba namietania voči prípadným novým objednávkam, ktoré sa uskutočnili po 20. novembri 2020 troma menovite označenými podnikmi a ktoré presahovali maximálnu kúpnu hodnotu troch miliónov eur stanovenú v predmetných rámcových dohodách.
V poslednom rade EPIC vo vyjadrení z 5. januára 2021 uviedla, že teraz spochybňuje výlučne nákupy uskutočnené po 20. novembri 2020 na základe rámcových dohôd uzatvorených 13. a 18. novembra 2020 so spoločnosťami I a S. Tieto nákupy presahujú maximálnu kúpnu hodnotu troch miliónov eur stanovenú v týchto rámcových dohodách.
EPIC napokon uvádza, že v čase podania svojho návrhu na preskúmanie nemohla poznať výšku paušálnych súdnych poplatkov, ktoré mala povinnosť zaplatiť, keďže tieto poplatky sa vypočítajú v závislosti od počtu napadnutých aktov. Tento počet však nebolo možné určiť vzhľadom na netransparentnosť postupov obstarávania, o ktoré ide vo veci samej.
Odporkyne vo veci samej spochybňujú aktívnu legitimáciu spoločnosti EPIC, keďže do 10. decembra 2020 nedisponovala požadovanou odbornou kvalifikáciou na uvádzanie antigénových testov na trh. Okrem toho tvrdia, že návrh spoločnosti EPIC je neprípustný, keďže táto spoločnosť neuviedla konkrétne napadnuté rozhodnutie, ako aj postup verejného obstarávania, s ktorým toto rozhodnutie súvisí. Odporkyne vo veci samej ďalej tvrdia, že 1. decembra 2020 uverejnili v
Úradnom vestníku Európskej únie
oznámenie týkajúce sa otvoreného postupu na účely uzavretia rámcovej dohody na dodanie antigénových testov. Navyše neprípustnosť návrhu na preskúmanie podaného na Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd) preto spôsobuje aj neprípustnosť návrhu na nariadenie predbežného opatrenia. V každom prípade podľa článku 5 sprievodného zákona – COVID‑19, uvedeného v bode 30 tohto rozsudku, tento návrh nemôže mať odkladný účinok, keďže cieľom sporného nákupu antigénových testov bolo naliehavo zabrániť a bojovať proti šíreniu ochorenia COVID‑19. Odporkyne vo veci samej ďalej uvádzajú, že každá z 21 rámcových dohôd, ktoré spochybnila EPIC, bola uzatvorená s jediným partnerom, čo EPIC mohla zjavne zistiť na internetovej stránke spolkovej spoločnosti pre obstarávanie. Napokon od oznámenia návrhu spoločnosti EPIC na preskúmanie nedošlo k žiadnemu nákupu antigénnych testov na základe rámcových dohôd uzatvorených so spoločnosťami S a I. V dôsledku toho už neexistovalo samostatne napadnuteľné rozhodnutie.
Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd) po prvé uvádza, že v Rakúsku osoby podliehajúce súdnej právomoci, ktoré naň podali návrh na preskúmanie v oblasti verejného obstarávania, musia zaplatiť paušálne poplatky za každý zo svojich návrhov. Tieto poplatky sa vypočítavajú najmä v závislosti od počtu napadnutých rozhodnutí prijatých v rámci osobitného postupu verejného obstarávania. Podľa judikatúry Verfassungsgerichtshof (Ústavný súd, Rakúsko) vzniká povinnosť zaplatiť poplatok v okamihu podania návrhu a následne musí byť tento poplatok zaplatený Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd). Návrh na preskúmanie alebo návrh na nariadenie predbežného opatrenia sú preto neprípustné, ak poplatok týkajúci sa týchto návrhov nebol riadne uhradený napriek výzve na odstránenie nedostatku. Tento súd tiež nemôže vziať na vedomie späťvzatie návrhu, pokiaľ mu neboli zaplatené paušálne poplatky. Členovia uvedeného súdu môžu byť prípadne považovaní za osoby, ktoré svojím pochybením spôsobili finančnú ujmu na úkor štátnej pokladnice, čo je ujma, za ktorú sa musia zodpovedať zo svojich vlastných prostriedkov. Z toho vyplýva, že v prípade netransparentného postupu verejného obstarávania sa navrhovateľ môže oboznámiť s výškou paušálnych poplatkov súvisiacich s jeho návrhom až po tom, čo Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd) vykonal rozsiahle preskúmanie s cieľom identifikovať postupy verejného obstarávania, ako aj individuálne rozhodnutia uvedené navrhovateľom.
Vnútroštátny súd v tejto súvislosti spresňuje, že v prípade návrhov na preskúmanie týkajúcich sa priameho zadávania zákaziek sa musí zaplatiť paušálny poplatok vo výške 324 eur za postup zadávania zákazky a za samostatne napadnuteľné rozhodnutie. Táto suma je zvýšená o 50 %, a teda predstavuje 486 eur, ak je návrh na preskúmanie spojený s návrhom na nariadenie predbežného opatrenia. Ak však odhadovaná hodnota zákazky dvadsaťkrát presahuje hraničnú hodnotu stanovenú na 750000 eur v prípade verejných zákaziek na služby týkajúce sa verejného zdravia, za každý postup verejného obstarávania a každé napadnuté rozhodnutie verejného obstarávateľa je potrebné zaplatiť poplatok vo výške 19440 eur.
Na základe týchto pravidiel vnútroštátny súd informoval EPIC, že za okolností sporu vo veci samej ak v prípade každej z 21 rámcových dohôd zamýšľa napadnúť tri rozhodnutia a v súvislosti s nimi podať návrh na nariadenie predbežných opatrení, paušálne poplatky dosiahnu sumu 1061424 eur. Keďže EPIC dovtedy zaplatila paušálny poplatok len vo výške 486 eur, mohla by jej byť predložená výzva na odstránenie nedostatku, ktorá spočíva v zaplatení doplatku paušálneho poplatku vo výške 1 milión eur, čo nemohla nevyhnutne očakávať v čase podania svojho návrhu na preskúmanie.
Po druhé vnútroštátny súd uvádza, že EPIC nepreukázala, že by v období pred 10. decembrom 2020 ona sama alebo jej dodávateľ disponovali odbornou kvalifikáciou vyžadovanou v Rakúsku na účely uvádzania antigénových testov na trh.
Po tretie vnútroštátny súd považuje za pravdepodobné, že v čase podania návrhu na preskúmanie EPIC nepoznala ani počet a druh postupov verejného obstarávania vedených verejným obstarávateľom, ani počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí, ktoré už boli prijaté v rámci postupov verejného obstarávania, o ktoré ide vo veci samej. Podľa vnútroštátneho súdu EPIC tak mohla iba uviesť nepresné tvrdenia, hoci rakúske občianskoprávne procesné predpisy v zásade ukladajú každému navrhovateľovi povinnosť uviesť skutočnosti, na ktorých je jeho návrh založený.
Po štvrté vnútroštátny súd uvádza, že v štádiu svojho preskúmania mohol preukázať existenciu pätnástich rámcových dohôd uzatvorených verejným obstarávateľom na jeseň 2020 na účely dodania antigénových testov. Každá z týchto rámcových dohôd bola uzavretá s jediným hospodárskym subjektom a na základe rokovacieho konania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania v súlade s článkom 32 ods. 2 písm. c) a článkom 33 ods. 3 smernice 2014/24.
Po piate EPIC sa následne obmedzila na konkrétne spochybnenie verejných zákaziek na dodanie antigénových testov zadaných priamo spoločnostiam S a I, ktoré presahujú odhadovanú hodnotu podľa rámcovej dohody uzatvorenej s každou z nich. Podľa rakúskeho práva preto treba vychádzať z toho, že vzala späť svoj návrh na preskúmanie smerujúci proti rozhodnutiam prijatým v rámci 19 ďalších rámcových dohôd, ktoré pôvodne zamýšľala napadnúť.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy sa Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd) domnieva, že spor vo veci samej nastoľuje z hľadiska práva Únie štyri súbory otázok.
V prvom rade tento súd zastáva názor, že návrhy na preskúmanie proti aktom súvisiacim s postupom verejného obstarávania patria medzi občianskoprávne veci v zmysle nariadenia č. 1215/2012. Pravidlá verejného obstarávania obsiahnuté v smernici 2014/24 totiž upravujú predzmluvné povinnosti verejných obstarávateľov a podnikateľov, s ktorými chcú títo verejní obstarávatelia uzavrieť zmluvu. Pravidlá verejného obstarávania preto v rozsahu, v akom sa týkajú uzatvárania zmlúv, patria do osobitného občianskeho práva, a teda do pôsobnosti nariadenia č. 1215/2012.
Na základe zásady ekvivalencie by sa preto mali uplatňovať flexibilnejšie pravidlá občianskeho práva procesného, než sú tie, ktoré musí dodržiavať uvedený súd. Ten istý súd najmä poznamenáva, že v občianskoprávnych veciach rozhoduje súd o žalobe a o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, aj keď žalobca hneď nezaplatil paušálne poplatky, a to bez toho, aby tým bolo spochybnené právo členského štátu vyberať tieto poplatky. Okrem toho pred občianskoprávnymi súdmi nie je potrebné platiť žiadny osobitný paušálny poplatok v prípade návrhov na nariadenie predbežných opatrení súvisiacich so žalobou, ktorá sama osebe podlieha povinnosti zaplatiť poplatok.
Ak by bol osobitný systém poplatkov, ktorý sa uplatňuje v oblasti verejného obstarávania, vyhlásený za odporujúci právu Únie, vnútroštátny súd by subsidiárne vykonal preskúmanie potrebné na stanovenie poplatku a mohol by tak v súlade so zásadou hospodárnosti konania vybaviť návrh na nariadenie predbežného opatrenia veľmi rýchlo bez toho, aby najprv musel pristúpiť k rozsiahlemu skúmaniu na účely určenia počtu postupov verejného obstarávania a rozhodnutí, ktoré boli pôvodne napadnuté.
V druhom rade sa vnútroštátny súd pýta, či je osobitný systém poplatkov, ktorý je uplatniteľný v oblasti verejného obstarávania, v súlade s právom zaručeným smernicou 89/665 na čo najrýchlejšie a nezávislé vybavenie návrhov na preskúmanie a návrhov na nariadenie predbežných opatrení, a to bez ohľadu na otázky týkajúce sa paušálnych súdnych poplatkov. V tejto súvislosti ťažkosti vyplývajú najmä z povinnosti nevyhnutne identifikovať napadnuté rozhodnutia a postupy pred preskúmaním návrhu vo veci samej, ako aj zo skutočnosti, že osoba podliehajúca súdnej právomoci nemôže vopred poznať, najmä ak predmetný postup nie je transparentný, výšku paušálnych súdnych poplatkov, ktoré je povinný zaplatiť. Tento súd sa tiež pýta, či v prípade zadania zákazky v nadväznosti na netransparentný postup bráni právo na účinnú súdnu ochranu zaručené článkom 47 Charty tomu, aby sa uplatnil systém súdnych poplatkov, podľa ktorého výška poplatkov, ktoré treba zaplatiť, závisí od odhadovanej hodnoty zákazky, počtu dotknutých postupov verejného obstarávania a počtu samostatne napadnuteľných rozhodnutí, ktoré boli spochybnené.
V treťom rade sa uvedený súd domnieva, že článok 1 ods. 1 smernice 89/665 možno vykladať v tom zmysle, že uzavretie rámcovej dohody s jediným hospodárskym subjektom predstavuje pre verejného obstarávateľa uzavretie zmluvy a zodpovedá zadaniu predmetnej zákazky. V prejednávanej veci by mal byť preto návrh na nariadenie predbežného opatrenia zamietnutý z dôvodu, že predmetná zákazka už bola zadaná. Treba tiež spresniť právnu kvalifikáciu verejných zákaziek zadaných na základe rámcovej dohody, ktorých maximálna hodnota už bola prekročená, ako aj pravidlá výpočtu odhadovanej hodnoty takejto zákazky.
V štvrtom rade Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd) zdôrazňuje, že § 336 zákona o verejnom obstarávaní mu umožňuje vydať rozhodnutie pre zmeškanie na základe údajov jedného účastníka konania, ak iný účastník konania neposkytne požadované informácie alebo dokumenty. Povinnosť členov štatutárneho orgánu alebo zamestnancov verejného obstarávateľa poskytnúť údaje alebo informácie s cieľom vylúčiť riziko, že takéto rozhodnutie pre zmeškanie bude vydané na jeho úkor, by mohla byť v rozpore so zákazom vypovedať vo vlastný neprospech, ktorý vyplýva z článku 48 Charty. V rozpore s tým, čo stanovuje § 49 ods. 1 bod 1 všeobecného zákona o správnom konaní, totiž § 336 zákona o verejnom obstarávaní neobsahuje žiadne právo odmietnuť poskytnutie informácií. Takto poskytnuté informácie by však mohli odhaliť skutočnosti, ktoré by sa mohli použiť proti členom štatutárneho orgánu a zamestnancom verejného obstarávateľa, a to v rámci trestných konaní alebo na účely žalôb o náhradu škody. Vnútroštátny súd okrem toho uvádza, že podľa novinového článku boli členovia rakúskej spolkovej vlády trestne stíhaní. Tento súd sa teda domnieva, že prípadná relevantnosť odpovede Súdneho dvora na otázku, či je § 336 zákona o verejnom obstarávaní v súlade so zákazom vypovedať vo vlastný neprospech, bude v tomto prípade preukázaná budúcimi vyšetrovaniami uskutočnenými v rámci trestných stíhaní, o ktorých informovali médiá a ktoré sú namierené proti niektorým členom štatutárneho orgánu a týkajú sa nákupov antigénových testov, o ktoré ide vo veci samej.
Za týchto podmienok Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd) vo veci C‑274/21 rozhodol prerušiť konanie o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia podanom spoločnosťou EPIC a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Je konanie o nariadení predbežného opatrenia, ktoré je na vnútroštátnej úrovni v Rakúsku upravené aj ako konanie na Bundesverwaltungsgericht [(Spolkový správny súd)], stanovené v článku 2 ods. 1 písm. a) smernice [89/665], pričom v tomto konaní možno dosiahnuť napríklad aj dočasný zákaz uzatvárania rámcových dohôd alebo uzatvárania zmlúv o dodávke tovaru, sporom týkajúcim sa občianskej alebo obchodnej veci podľa článku 1 ods. 1 nariadenia č. 1215/2012? Je také konanie o nariadení predbežného opatrenia podľa predchádzajúcej otázky aspoň občianskou vecou podľa článku 81 ods. 1 [ZFEÚ]? Je konanie o nariadení predbežného opatrenia podľa článku 2 ods. 1 písm. a) smernice [89/665] konaním o nariadení predbežného opatrenia podľa článku 35 nariadenia [č. 1215/2012]?
2.
Má sa zásada ekvivalencie s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že priznáva jednotlivcovi subjektívne práva voči členskému štátu a bráni uplatneniu rakúskych vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých súd pred rozhodnutím o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, aké je stanovené v článku 2 ods. 1 písm. a) smernice [89/665], musí zistiť druh postupu obstarávania a (odhadovanú) hodnotu zákazky, ako aj celkový počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí vydaných v rámci určitých postupov obstarávania, resp. aj častí týkajúcich sa určitého postupu obstarávania, aby potom predseda príslušného senátu súdu vydal príkaz na odstránenie nedostatkov na účely dodatočného vymoženia poplatkov a aby v prípade nezaplatenia poplatkov senát súdu, ktorý je príslušný na prejednanie návrhu na preskúmanie, pred zamietnutím návrhu na nariadenie predbežného opatrenia z dôvodu nezaplatenia poplatkov alebo najneskôr súčasne s jeho zamietnutím vyrubil súdne poplatky s upozornením, že inak dôjde k zániku práva, hoci v (iných) občianskoprávnych veciach v Rakúsku, ako napríklad pri žalobách o náhradu škody alebo na zdržanie sa konania z dôvodu porušovania predpisov týkajúcich sa hospodárskej súťaže, nezaplatenie poplatkov, bez ohľadu na ich výšku, nebráni rozhodnutiu o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia a rozhodnutiu o návrhoch na nariadenie predbežných opatrení podaných na občianskoprávnych súdoch oddelene od návrhu na preskúmanie a navyše v iných oblastiach práva nezaplatenie poplatkov za podanie prostriedkov nápravy proti rozhodnutiam vydaným v správnom konaní alebo aj poplatkov za podanie sťažnosti, resp. opravného prostriedku ‚Revision‘ v prípade prostriedkov nápravy proti rozhodnutiam, ktoré vydali správne súdy, na Verfassungsgerichtshof [(Ústavný súd)] alebo Verwaltungsgerichtshof [(Najvyšší správny súd, Rakúsko)] nemá za následok zamietnutie prostriedku nápravy z dôvodu nezaplatenia poplatkov a nemá za následok ani to, že o návrhoch na priznanie odkladného účinku možno rozhodnúť len zamietavo?
2.1.
Má sa zásada ekvivalencie s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že bráni uplatneniu rakúskych vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých pred rozhodnutím o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, aké je stanovené v článku 2 ods. 1 písm. a) smernice [89/665], predseda senátu ako samosudca v prípade nezaplatenia paušálnych poplatkov v príslušnej výške musí vydať príkaz na odstránenie nedostatkov a zamietnuť návrh na nariadenie predbežného opatrenia z dôvodu nezaplatenia poplatkov, hoci podľa Gerichtsgebührengesetz (zákon o súdnych poplatkoch) v prípade občianskoprávnych žalôb v Rakúsku netreba za návrh na nariadenie predbežného opatrenia podaný spolu s prvostupňovou žalobou v zásade zaplatiť nijaké ďalšie paušálne súdne poplatky a ani v prípade návrhov na priznanie odkladného účinku, ktoré sa podajú spolu so sťažnosťou proti rozhodnutiu na Verwaltungsgericht [(Správny súd, Rakúsko)], s opravným prostriedkom ‚Revision‘ na Verwaltungsgerichtshof [(Najvyšší správny súd)] alebo so sťažnosťou na Verfassungsgerichtshof [(Ústavný súd)] a z funkčného hľadiska majú rovnaký, resp. podobný cieľ ako návrh na nariadenie predbežného opatrenia, netreba za tieto vedľajšie návrhy na priznanie odkladného účinku zaplatiť nijaké osobitné poplatky?
3.
Má sa [zásada rýchlosti zaručená v] článku 2 ods. 1 písm. a) smernice [89/665], podľa ktorej musí byť možné, aby sa pri najbližšej príležitosti a formou predbežných konaní prijali predbežné opatrenia na účely nápravy údajného porušenia alebo zabránenia ďalšiemu poškodeniu dotknutých záujmov, s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že táto zásada priznáva subjektívne právo na bezodkladné rozhodnutie o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia a bráni uplatneniu rakúskych vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých súd aj pri netransparentne uskutočnených postupoch obstarávania musí [pred rozhodnutím o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, ktorým sa má zabrániť ďalším nákupom obstarávateľa] – bez toho, aby to malo význam pre rozhodnutie o veci samej – zistiť druh postupu obstarávania a (odhadovanú) hodnotu zákazky, ako aj celkový počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí a prípadne aj častí týkajúcich sa určitého postupu obstarávania, aby potom predseda príslušného senátu súdu prípadne vydal príkaz na odstránenie nedostatkov na účely dodatočného vymoženia poplatkov a aby v prípade nezaplatenia poplatkov senát súdu, ktorý je príslušný na prejednanie návrhu na preskúmanie, pred zamietnutím návrhu na nariadenie predbežného opatrenia z dôvodu nezaplatenia poplatkov alebo najneskôr súčasne s jeho zamietnutím vyrubil súdne poplatky s upozornením, že inak dôjde k zániku práva?
4.
Má sa právo na spravodlivé konanie na súde podľa článku 47 [Charty] s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že priznáva jednotlivcovi subjektívne práva a bráni uplatneniu rakúskych vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých súd aj bez toho, aby to malo význam pre rozhodnutie o veci samej, a takisto pri netransparentne uskutočnených postupoch obstarávania musí pred rozhodnutím o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, ktorým sa má zabrániť ďalším nákupom obstarávateľa, zistiť druh postupu obstarávania a (odhadovanú) hodnotu zákazky, ako aj celkový počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí vydaných v určitých postupoch obstarávania a prípadne aj častí týkajúcich sa určitého postupu obstarávania, aby potom predseda príslušného senátu súdu prípadne vydal príkaz na odstránenie nedostatkov na účely dodatočného vymoženia poplatkov a aby v prípade nezaplatenia poplatkov senát súdu, ktorý je príslušný na prejednanie návrhu na preskúmanie, pred zamietnutím návrhu na nariadenie predbežného opatrenia z dôvodu nezaplatenia poplatkov alebo najneskôr súčasne s jeho zamietnutím vyrubil súdne poplatky s upozornením, že inak dôjde k zániku práva?
5.
Má sa zásada ekvivalencie s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že priznáva jednotlivcovi subjektívne práva voči členskému štátu a bráni uplatneniu rakúskych vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých v prípade nezaplatenia paušálnych poplatkov za podanie návrhu na nariadenie predbežného opatrenia v zmysle smernice [89/665] senát správneho súdu ako súdny orgán musí vyrubiť paušálne poplatky (s obmedzenými možnosťami súdnej ochrany, ktoré z toho pre poplatníka vyplývajú), hoci poplatky za podanie návrhov na preskúmanie a návrhov na nariadenie predbežného opatrenia v občianskych veciach sa vyrubujú v prípade nezaplatenia rozhodnutím podľa [Gerichtliches Einbringungsgesetz (zákon o vymáhaní súdnych poplatkov)] a poplatky za podanie prostriedkov nápravy podľa správnych predpisov, pokiaľ ide o žaloby podané na správny súd alebo sťažnosti na Verfassungsgerichtshof [(Ústavný súd)], resp. opravné prostriedky ‚Revision‘ na Verwaltungsgerichtshof [(Najvyšší správny súd)], sa v prípade nezaplatenia týchto poplatkov spravidla vyrubujú rozhodnutím daňového orgánu (rozhodnutie o vyrubení poplatkov), proti ktorému vždy možno podať prostriedok nápravy na správny súd, a potom zasa opravný prostriedok ‚Revision‘ na Verwaltungsgerichtshof [(Najvyšší správny súd)] alebo sťažnosť na Verfassungsgerichtshof [(Ústavný súd)]?
6.
Má sa článok 1 ods. 1 smernice [89/665] s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že uzavretie rámcovej dohody s jediným hospodárskym subjektom podľa článku 33 ods. 3 smernice [2014/24] je uzavretím zmluvy podľa článku 2a ods. 2 smernice [89/665]?
6.1.
Má sa slovné spojenie ‚zákazky na základe tejto rámcovej dohody‘, ktoré je uvedené v článku 33 ods. 3 smernice [2014/24], vykladať v tom zmysle, že o zákazku založenú na rámcovej dohode ide v prípade, ak verejný obstarávateľ zadá jednotlivú zákazku výslovne na základe uzavretej rámcovej dohody? Alebo sa má toto slovné spojenie vykladať v tom zmysle, že v prípade, ak sa už dosiahlo celkové množstvo plnení podľa rámcovej dohody v zmysle rozsudku [z 19. decembra 2018, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust a Coopservice (
C‑216/17
,
EU:C:2018:1034
, bod
)], už nejde o zákazku založenú na pôvodne uzavretej rámcovej dohode?
7.
Má sa právo na spravodlivé konanie na súde podľa článku 47 [Charty] s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že bráni uplatneniu predpisu, podľa ktorého obstarávateľ označený v spore vo veci verejného obstarávania musí v konaní o nariadení predbežného opatrenia poskytnúť všetky potrebné informácie a predložiť všetky potrebné dokumenty – pričom v opačnom prípade možno vydať rozhodnutie pre zmeškanie v jeho neprospech –, ak členovia štatutárneho orgánu alebo zamestnanci tohto obstarávateľa, ktorí musia poskytnúť tieto informácie za obstarávateľa, sú v dôsledku toho niekedy vystavení riziku, že poskytnutím informácií alebo predložením dokumentov by prípadne dokonca sami mohli čeliť trestnému stíhaniu?
8.
Má sa zásada podľa článku 1 ods. 1 smernice [89/665], podľa ktorej sa postupy preskúmania týkajúce sa verejného obstarávania musia uskutočňovať predovšetkým účinne, s prihliadnutím na právo na účinný prostriedok nápravy podľa článku 47 [Charty] a na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že tieto ustanovenia priznávajú subjektívne práva a bránia uplatneniu vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých navrhovateľ v konaní o nariadení predbežného opatrenia musí vo svojom návrhu označiť konkrétny postup obstarávania a konkrétne samostatne napadnuteľné rozhodnutie, aj keď tento navrhovateľ v prípade postupu obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania spravidla nebude vedieť, koľko netransparentných postupov obstarávania verejný obstarávateľ uskutočnil a koľko rozhodnutí o zadaní zákazky už bolo vydaných v týchto netransparentných postupoch obstarávania?
9.
Má sa zásada spravodlivého konania na súde podľa článku 47 [Charty] s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že toto ustanovenie priznáva subjektívne práva a bráni uplatneniu vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých navrhovateľovi prináleží, aby vo svojom návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, označil konkrétny postup obstarávania a konkrétne samostatne napadnuteľné rozhodnutie verejného obstarávateľa, aj keď tento navrhovateľ v prípade postupu obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania, spravidla nemôže vedieť, koľko netransparentných postupov obstarávania verejný obstarávateľ uskutočnil a koľko rozhodnutí o zadaní zákazky už bolo vydaných v týchto netransparentných postupoch obstarávania?
10.
Má sa zásada spravodlivého konania na súde podľa článku 47 [Charty] s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že toto ustanovenie priznáva subjektívne práva a bráni uplatneniu vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých navrhovateľ v konaní o nariadení predbežného opatrenia musí zaplatiť paušálne poplatky vo výške, ktorú nedokáže vopred určiť, lebo navrhovateľ v prípade netransparentného postupu obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení obstarávania spravidla nemôže vedieť, či a prípadne koľko netransparentných postupov obstarávania s akou odhadovanou hodnotou zákazky verejný obstarávateľ uskutočnil a koľko samostatne napadnuteľných rozhodnutí o zadaní zákazky už bolo vydaných?“
Za podmienok uvedených v bodoch 40 až 53 tohto rozsudku Bundesverwaltungsgericht (Spolkový správny súd) vo veci C‑275/21 rozhodol prerušiť konanie o návrhu na preskúmanie, ktorý podala EPIC, a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Je postup preskúmania na Bundesverwaltungsgericht [Spolkový správny súd] podľa smernice [89/665] sporom týkajúcim sa občianskej alebo obchodnej veci podľa článku 1 ods. 1 nariadenia [č. 1215/2012]? Je takýto postup preskúmania podľa predchádzajúcej otázky aspoň občianskou vecou podľa článku 81 ods. 1 [ZFEÚ]?
2.
Má sa zásada ekvivalencie s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že priznáva jednotlivcovi subjektívne práva voči členskému štátu a bráni uplatneniu rakúskych vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých súd pred rozhodnutím o návrhu na preskúmanie, ktorý musí smerovať k zrušeniu samostatne napadnuteľného rozhodnutia verejného obstarávateľa, musí zistiť druh postupu obstarávania a (odhadovanú) hodnotu zákazky, ako aj celkový počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí vydaných v rámci určitých postupov obstarávania, resp. aj častí týkajúcich sa určitého postupu obstarávania, aby potom predseda príslušného senátu súdu vydal príkaz na odstránenie nedostatkov na účely dodatočného vymoženia poplatkov a aby v prípade nezaplatenia poplatkov senát súdu, ktorý je príslušný na prejednanie návrhu na preskúmanie, pred zamietnutím návrhu na preskúmanie z dôvodu nezaplatenia poplatkov alebo najneskôr súčasne s jeho zamietnutím vyrubil súdne poplatky s upozornením, že inak dôjde k zániku práva na podanie prostriedku nápravy, hoci v (iných) občianskoprávnych veciach v Rakúsku, ako napríklad pri žalobách o náhradu škody alebo na zdržanie sa konania z dôvodu porušovania predpisov týkajúcich sa hospodárskej súťaže, nezaplatenie poplatkov, bez ohľadu na ich výšku, nebráni rozhodnutiu o návrhu na preskúmanie a navyše v iných oblastiach práva nezaplatenie poplatkov za podanie prostriedku nápravy proti rozhodnutiam vydaným v správnom konaní alebo aj poplatkov za podanie sťažnosti, resp. opravného prostriedku ‚Revision‘ v prípade prostriedkov nápravy proti rozhodnutiam, ktoré vydali správne súdy, na Verfassungsgerichtshof [(Ústavný súd)] alebo Verwaltungsgerichtshof [(Najvyšší správny súd)] nemá za následok zamietnutie prostriedku nápravy z dôvodu nezaplatenia poplatkov?
2.1.
Má sa zásada ekvivalencie s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že bráni uplatneniu rakúskych vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých pred rozhodnutím o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, aké je stanovené v článku 2 ods. 1 písm. a) smernice [89/665], predseda senátu ako samosudca v prípade nezaplatenia paušálnych poplatkov v príslušnej výške musí vydať príkaz na odstránenie nedostatkov a zamietnuť návrh na nariadenie predbežného opatrenia z dôvodu nezaplatenia poplatkov, hoci podľa [Gerichtsgebührengesetz (zákon o súdnych poplatkoch)] v prípade občianskoprávnych žalôb v Rakúsku netreba za návrh na nariadenie predbežného opatrenia podaný spolu s prvostupňovou žalobou v zásade zaplatiť nijaké ďalšie paušálne súdne poplatky a ani v prípade návrhov na priznanie odkladného účinku, ktoré sa podajú spolu so sťažnosťou proti rozhodnutiu na Verwaltungsgericht [(Správny súd)], s opravným prostriedkom ‚Revision‘ na Verwaltungsgerichtshof [(Najvyšší správny súd)] alebo so sťažnosťou na Verfassungsgerichtshof [(Ústavný súd)] a z funkčného hľadiska majú rovnaký, resp. podobný cieľ ako návrh na nariadenie predbežného opatrenia, netreba za tieto vedľajšie návrhy na priznanie odkladného účinku zaplatiť nijaké osobitné poplatky?
3.
Má sa zásada rýchlosti [vyplývajúca z] článku 1 ods. 1 smernice [89/665], podľa ktorej musia byť postupy preskúmania čo najrýchlejšie, s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že táto zásada priznáva subjektívne právo na rýchly postup preskúmania a bráni uplatneniu rakúskych vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých súd aj pri netransparentne uskutočnených postupoch obstarávania musí pred rozhodnutím o návrhu na preskúmanie, ktorý má smerovať k zrušeniu samostatne napadnuteľného rozhodnutia verejného obstarávateľa, zistiť druh postupu obstarávania a (odhadovanú) hodnotu zákazky, ako aj celkový počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí vydaných v určitých postupoch obstarávania a prípadne aj častí týkajúcich sa určitého postupu obstarávania, aby potom predseda príslušného senátu súdu prípadne vydal príkaz na odstránenie nedostatkov na účely dodatočného vymoženia poplatkov a aby v prípade nezaplatenia poplatkov senát súdu, ktorý je príslušný na prejednanie návrhu na preskúmanie, pred zamietnutím návrhu na preskúmanie z dôvodu nezaplatenia poplatkov alebo najneskôr súčasne s jeho zamietnutím vyrubil súdne poplatky s upozornením, že inak dôjde k zániku práva na podanie prostriedku nápravy?
4.
Má sa právo na spravodlivé konanie na súde podľa článku 47 [Charty] s prihliadnutím na zásadu transparentnosti podľa článku 18 ods. 1 smernice [2014/24] a ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že bráni uplatneniu rakúskych vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých súd musí vo všetkých prípadoch, a to aj v prípade netransparentne uskutočnených postupoch obstarávania, pred rozhodnutím o návrhu na preskúmanie, ktorý musí smerovať k zrušeniu samostatne napadnuteľného rozhodnutia verejného obstarávateľa, zistiť druh postupu obstarávania a (odhadovanú) hodnotu zákazky, ako aj celkový počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí vydaných v určitých postupoch obstarávania a prípadne aj častí týkajúcich sa určitého postupu obstarávania, aby potom predseda príslušného senátu súdu prípadne vydal príkaz na odstránenie nedostatkov na účely dodatočného vymoženia poplatkov a aby v prípade nezaplatenia poplatkov senát súdu, ktorý je príslušný na prejednanie návrhu na preskúmanie, pred zamietnutím návrhu na preskúmanie z dôvodu nezaplatenia poplatkov alebo najneskôr súčasne s jeho zamietnutím vyrubil súdne poplatky s upozornením, že inak dôjde k zániku práva na podanie prostriedku nápravy?
5.
Má sa zásada ekvivalencie s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že priznáva jednotlivcovi subjektívne práva voči členskému štátu a bráni uplatneniu rakúskych vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých v prípade nezaplatenia paušálnych poplatkov za podanie návrhu na účely preskúmania rozhodnutí verejného obstarávateľa v zmysle smernice [89/665] (a prípadne tiež návrhu na konštatovanie nezákonnosti zadania zákazky s cieľom dosiahnuť náhradu škody) (len) senát správneho súdu ako súdny orgán musí vyrubiť paušálne poplatky, ktoré neboli zaplatené, ale sú splatné (s obmedzenými možnosťami súdnej ochrany, ktoré z toho pre poplatníka vyplývajú), hoci poplatky za podanie návrhov na preskúmanie v občianskom súdnom konaní sa vyrubujú v prípade nezaplatenia na základe správneho rozhodnutia podľa [Gerichtliches Einbringungsgesetz (zákon o vymáhaní súdnych poplatkov)] a poplatky za podanie prostriedkov nápravy podľa správnych predpisov, pokiaľ ide o žaloby podané na správny súd alebo sťažnosti na Verfassungsgerichtshof [(Ústavný súd)], resp. opravné prostriedky ‚Revision‘ na Verwaltungsgerichtshof [(Najvyšší správny súd)], sa v prípade nezaplatenia týchto poplatkov spravidla vyrubujú rozhodnutím správneho orgánu (rozhodnutie o vyrubení poplatkov), proti ktorému vždy možno podať prostriedok nápravy na správny súd, a potom zasa opravný prostriedok ‚Revision‘ na Verwaltungsgerichtshof [(Najvyšší správny súd)] alebo sťažnosť na Verfassungsgerichtshof [Ústavný súd]?
6.
Má sa článok 1 ods. 1 smernice [89/665] s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že uzavretie rámcovej dohody s jediným hospodárskym subjektom podľa článku 33 ods. 3 smernice [2014/24] je uzavretím zmluvy podľa článku 2a ods. 2 smernice [89/665] a rozhodnutie verejného obstarávateľa, s ktorým jednotlivým hospodárskym subjektom by mala byť táto rámcová dohoda uzavretá podľa článku 33 ods. 3 smernice [2014/24], je zadaním zákazky v zmysle článku 2a ods. 2 smernice [89/665]?
6.1.
Má sa slovné spojenie ‚zákazky na základe tejto rámcovej dohody‘, ktoré je uvedené v článku 33 ods. 3 smernice [2014/24], vykladať v tom zmysle, že o zákazku založenú na rámcovej dohode ide v prípade, ak verejný obstarávateľ zadá jednotlivú zákazku výslovne na základe uzavretej rámcovej dohody? Alebo sa má toto slovné spojenie vykladať v tom zmysle, že v prípade, ak sa už dosiahlo celkové množstvo plnení podľa rámcovej dohody v zmysle rozsudku [z 19. decembra 2018, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust a Coopservice (
C‑216/17
,
EU:C:2018:1034
, bod
)], už nejde o zákazku založenú na pôvodne uzavretej rámcovej dohode?
6.2.
V prípade kladnej odpovede na otázku 6.1, majú sa články 4 a 5 smernice [2014/24] s prihliadnutím na ostatné ustanovenia práva Únie vykladať v tom zmysle, že odhadovaná hodnota konkrétnej zákazky na základe rámcovej dohody je vždy odhadovanou hodnotou podľa článku 5 ods. 5 [tejto smernice]? Je odhadovaná hodnota zákazky podľa článku 4 [uvedenej] smernice inak – v prípade osobitnej zákazky založenej na rámcovej dohode – hodnotou určenou podľa článku 5 [tej istej] smernice na účely stanovenia odhadovanej hodnoty vyplývajúcej z osobitnej zákazky na dodanie tovaru založenej na rámcovej dohode?
7.
Má sa právo na spravodlivé konanie na súde podľa článku 47 [Charty] s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že bráni uplatneniu predpisu, podľa ktorého obstarávateľ označený v spore vo veci verejného obstarávania musí poskytnúť všetky potrebné informácie a predložiť všetky potrebné dokumenty – pričom v opačnom prípade možno vydať rozhodnutie pre zmeškanie v jeho neprospech –, ak členovia štatutárneho orgánu alebo zamestnanci tohto obstarávateľa, ktorí musia poskytnúť tieto informácie za obstarávateľa, sú v dôsledku toho niekedy vystavení riziku, že poskytnutím informácií alebo predložením dokumentov by prípadne dokonca sami mohli čeliť trestnému stíhaniu?
8.
Má sa zásada podľa článku 1 ods. 1 smernice [89/665], podľa ktorej sa postupy preskúmania týkajúce sa verejného obstarávania musia uskutočňovať predovšetkým účinne, s prihliadnutím na právo na účinný prostriedok nápravy podľa článku 47 [Charty] a na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že tieto ustanovenia priznávajú subjektívne práva a bránia uplatneniu vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých navrhovateľ musí vo svojom návrhu označiť konkrétny postup obstarávania a konkrétne samostatne napadnuteľné rozhodnutie, aj keď tento navrhovateľ v prípade postupu obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania spravidla nemôže vedieť, či obstarávateľ uskutočnil postupy priameho zadávania zákaziek podľa vnútroštátneho práva alebo rokovacie konania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania, ktoré sú pre navrhovateľa netransparentné, alebo či sa uskutočnilo jedno alebo viaceré netransparentné postupy obstarávania s jedným alebo viacerými napadnuteľnými rozhodnutiami?
9.
Má sa zásada spravodlivého konania na súde podľa článku 47 [Charty] s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že toto ustanovenie priznáva subjektívne práva a bráni uplatneniu vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých navrhovateľovi prináleží, aby vo svojom návrhu na preskúmanie označil konkrétny postup obstarávania a konkrétne samostatne napadnuteľné rozhodnutie obstarávateľa, aj keď tento navrhovateľ v prípade postupu obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania spravidla nemôže vedieť, či obstarávateľ uskutočnil postupy priameho zadávania zákaziek podľa vnútroštátneho práva alebo rokovacie konania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení obstarávania, ktoré sú pre navrhovateľa netransparentné, alebo či sa uskutočnilo jedno alebo viaceré netransparentné postupy obstarávania s jedným alebo viacerými napadnuteľnými rozhodnutiami?
10.
Má sa zásada spravodlivého konania na súde podľa článku 47 [Charty] s prihliadnutím na ostatné právne predpisy Únie vykladať v tom zmysle, že toto ustanovenie priznáva subjektívne práva a bráni uplatneniu vnútroštátnych predpisov, podľa ktorých navrhovateľ musí zaplatiť paušálne poplatky vo výške, ktorú nedokáže v čase podania návrhu na preskúmanie vopred určiť, lebo navrhovateľ v prípade netransparentného postupu obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení obstarávania spravidla nemôže vedieť, či obstarávateľ uskutočnil postupy priameho zadávania zákaziek podľa vnútroštátneho práva alebo netransparentné rokovacie konania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení obstarávania, aká je odhadovaná hodnota v prípade rokovacieho konania, ktoré bolo prípadne uskutočnené bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení obstarávania, a koľko už bolo prijatých samostatne napadnuteľných rozhodnutí?“
O prejudiciálnych otázkach
O prvých otázkach vo veciach C‑274/21 a C‑275/21
Vnútroštátny súd sa svojimi prvými otázkami vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 v podstate pýta, či sa má pojem „občianske a obchodné veci“ v zmysle článku 1 ods. 1 nariadenia č. 1215/2012 vykladať v tom zmysle, že zahŕňa konania o nariadení predbežného opatrenia a postupy preskúmania uvedené v článku 2 ods. 1 písm. a) a b) smernice 89/665.
V tejto súvislosti stačí pripomenúť, že nariadenie č. 1215/2012 sa uplatní len vtedy, ak sa spor týka buď viacerých členských štátov, alebo jedného členského štátu za predpokladu, že v tomto poslednom uvedenom prípade existuje cudzí prvok z dôvodu účasti tretieho štátu. Táto situácia totiž môže vyvolávať otázky týkajúce sa určenia medzinárodnej právomoci súdov (pozri v tomto zmysle rozsudky z 1. marca 2005, Owusu,
C‑281/02
,
EU:C:2005:120
, body
a
, ako aj zo 7. mája 2020, Rina,
C‑641/18
,
EU:C:2020:349
, bod
).
V prejednávanej veci však tento cudzí prvok chýba.
Z toho vyplýva, že toto nariadenie nie je uplatniteľné vo veciach samých, a preto nie je potrebné odpovedať na prvé otázky vo veciach C‑274/21 a C‑275/21.
O šiestych otázkach a šiestych otázkach bodoch 1 vo veciach C‑274/21 a C‑275/21, ako aj o šiestej otázke bode 2 vo veci C‑275/21
O šiestych otázkach vo veciach C‑274/21 a C‑275/21
Vnútroštátny súd sa svojimi šiestymi otázkami vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 v podstate pýta, či sa má článok 1 ods. 1 smernice 89/665 vykladať v tom zmysle, že uzavretie rámcovej dohody s jediným hospodárskym subjektom v súlade s článkom 33 ods. 3 smernice 2014/24 zodpovedá uzavretiu zmluvy podľa článku 2a ods. 2 smernice 89/665.
Na úvod treba konštatovať, že článok 1 ods. 1 tretí pododsek smernice 89/665 výslovne stanovuje, že pojem „zákazky [zmluvy –
neoficiálny preklad
]“ v zmysle tejto smernice zahŕňa rámcové dohody.
Článok 2a ods. 2 prvý pododsek smernice 89/665 je preto uplatniteľný na rámcové dohody. Podľa tohto ustanovenia však k uzatvoreniu zmluvy, ktoré nasleduje po rozhodnutí o zadaní zákazky, ktorá sa má vykonať na základe rámcovej dohody uzavretej s jediným hospodárskym subjektom podľa článku 33 ods. 3 smernice 2014/24, nemôže dôjsť pred uplynutím odkladnej lehoty najmenej desiatich alebo pätnástich kalendárnych dní v závislosti od použitého prostriedku komunikácie, pričom táto lehota začína plynúť dňom nasledujúcim po dni, v ktorom sa rozhodnutie o zadaní tejto zákazky zaslalo dotknutým uchádzačom a záujemcom.
Okrem toho, ako uviedla Európska komisia vo svojich písomných pripomienkach, tento výklad môže zaručiť potrebný účinok smernice 89/665. Prípadne, ako je zdôraznené v odôvodnení 4 smernice 2007/66, ktorou bola zmenená smernica 89/665, skutočnosť, že medzi rozhodnutím o zadaní zákazky a uzavretím uvedenej zákazky neexistuje lehota na účinný prostriedok preskúmania, by mohla viesť verejných obstarávateľov a obstarávateľov, ktorí by chceli dosiahnuť, aby dôsledky napadnutého rozhodnutia o zadaní zákazky boli nezvratné, k urýchlenému podpisu zmluvy. Práve s cieľom napraviť tento nedostatok v mechanizmoch preskúmania existujúcich v členských štátoch, ktorý vážne ohrozuje účinnú súdnu ochranu dotknutých uchádzačov, teda uchádzačov, ktorí ešte neboli definitívne vylúčení, bola pritom zavedená minimálna odkladná lehota, počas ktorej sa pozastaví uzavretie dotknutej zmluvy bez ohľadu na to, či k tomuto uzavretiu dôjde alebo nedôjde v čase podpísania tejto zmluvy.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na šieste otázky vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 odpovedať tak, že článok 1 ods. 1 smernice 89/665 sa má vykladať v tom zmysle, že uzavretie rámcovej dohody s jediným hospodárskym subjektom v súlade s článkom 33 ods. 3 smernice 2014/24 zodpovedá uzavretiu zmluvy podľa článku 2a ods. 2 smernice 89/665.
O šiestych otázkach bodoch 1 vo veciach C‑274/21 a C‑275/21
Svojimi šiestymi otázkami bodmi 1 vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 33 ods. 3 smernice 2014/24 vykladať v tom zmysle, že verejný obstarávateľ môže na účely zadania novej zákazky ešte vychádzať z rámcovej dohody, v prípade ktorej už bolo dosiahnuté maximálne množstvo a/alebo hodnota dotknutých prác, dodávok tovaru alebo služieb, ktoré stanovuje.
V tejto súvislosti z judikatúry Súdneho dvora jasne vyplýva, že uzavretím rámcovej dohody sa verejný obstarávateľ môže zaviazať len v limite maximálneho množstva a/alebo maximálnej hodnoty dotknutých prác, dodávok tovaru alebo služieb, takže po dosiahnutí tohto limitu táto rámcová dohoda prestáva byť účinná (rozsudok zo 17. júna 2021, Simonsen & Weel,
C‑23/20
,
EU:C:2021:490
, bod
).
V dôsledku toho, ako zdôraznili rakúska vláda a Komisia vo svojich písomných pripomienkach, na základe rámcovej dohody, ktorej uvedený limit bol prekročený a ktorá sa preto stala neúčinnou, nemožno zákonne zadávať žiadne ďalšie zákazky podľa článku 33 ods. 2 smernice 2014/24, pokiaľ týmto zadaním nedochádza k podstatnej úprave tejto dohody v zmysle článku 72 ods. 1 písm. e) smernice 2014/24 (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. júna 2021, Simonsen & Weel,
C‑23/20
,
EU:C:2021:490
, bod
).
Na šieste otázky body 1 treba preto odpovedať tak, že článok 33 ods. 3 smernice 2014/24 sa má vykladať v tom zmysle, že verejný obstarávateľ na účely zadania novej zákazky už nemôže vychádzať z rámcovej dohody, ktorej maximálne množstvo a/alebo maximálna hodnota dotknutých prác, dodávok tovaru alebo služieb, ktoré stanovuje, už boli dosiahnuté, pokiaľ zadanie tejto zákazky neznamená podstatnú úpravu tejto rámcovej dohody, ako je stanovené v článku 72 ods. 1 písm. e) tejto smernice.
O šiestej otázke bode 2 vo veci C‑275/21
Vzhľadom na odpoveď na šiestu otázku bod 1 vo veci C‑275/21 nie je potrebné odpovedať na šiestu otázku bod 2 v tej istej veci.
O druhých otázkach, o druhých otázkach bodoch 1 a o piatych otázkach vo veciach C‑274/21 a C‑275/21
Vnútroštátny súd sa svojimi druhými otázkami, svojimi druhými otázkami bodmi 1 a svojimi piatymi otázkami vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 v podstate pýta, či sa má zásada ekvivalencie vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade návrhov na nariadenie predbežného opatrenia a návrhov na preskúmanie týkajúcich sa postupu verejného obstarávania stanovuje odlišné procesné pravidlá, než sú tie, ktoré sa uplatňujú najmä na konania v občianskych veciach.
Týmito otázkami sa vnútroštátny súd konkrétne zameriava na tri vnútroštátne pravidlá, ktoré sú osobitne uplatniteľné na návrhy na nariadenie predbežného opatrenia a návrhy na preskúmanie podané v oblasti verejného obstarávania: po prvé pravidlo, podľa ktorého je v tejto oblasti prípustnosť návrhu na nariadenie predbežného opatrenia alebo návrhu na preskúmanie podmienená zaplatením paušálnych súdnych poplatkov zo strany osoby podliehajúcej súdnej právomoci, takže vecné preskúmanie týchto návrhov môže nastať len vtedy, ak sú tieto poplatky vopred zaplatené, po druhé pravidlo, podľa ktorého v uvedenej oblasti návrh na nariadenie predbežného opatrenia podaný súčasne s návrhom na preskúmanie vo veci samej vedie k výberu osobitného paušálneho poplatku, a po tretie pravidlo, podľa ktorého v tejto oblasti nie sú paušálne súdne poplatky uložené správnym rozhodnutím, takže tieto poplatky nemožno napadnúť na súde, ktorý disponuje neobmedzenou súdnou právomocou.
Treba pripomenúť, že článok 1 ods. 1 a 3 smernice 89/665 ukladá členským štátom, pokiaľ ide o postupy verejného obstarávania, aby prijali opatrenia potrebné na zabezpečenie existencie účinných a čo najrýchlejších prostriedkov nápravy proti rozhodnutiam verejných obstarávateľov, ktoré sú nezlučiteľné s právom Únie, a aby sa zabezpečilo, že postupy preskúmania sú k dispozícii každej osobe, ktorá má alebo mala záujem o získanie určitej zákazky a ktorej bola alebo môže byť spôsobená ujma uvádzaným porušením. Táto smernica teda ponecháva členským štátom diskrečnú právomoc pri výbere procesných záruk, ktoré stanovuje, a súvisiacich formálnych náležitostí. Uvedená smernica najmä neobsahuje nijaké ustanovenie, ktoré by sa špecificky týkalo súdnych poplatkov, ktoré platia osoby podliehajúce súdnej právomoci v prípade, keď v súlade s článkom 2 ods. 1 písm. a) a b) tej istej smernice podajú návrh na nariadenie predbežného opatrenia alebo žalobu o neplatnosť proti údajne nezákonnému rozhodnutiu týkajúcemu sa postupu verejného obstarávania (rozsudok zo 6. októbra 2015, Orizzonte Salute,
C‑61/14
,
EU:C:2015:655
, body
až
).
V dôsledku toho v prípade neexistencie právnej úpravy v danej oblasti na úrovni Únie každému členskému štátu na základe zásady procesnej autonómie členských štátov prináleží upraviť náležitosti správneho procesu a súdneho konania týkajúceho sa zabezpečenia ochrany práv, ktoré osobám podliehajúcim súdnej právomoci vyplývajú z práva Únie. Tieto procesné podmienky však nemôžu byť menej výhodné než procesné podmienky týkajúce sa podobných žalôb na ochranu práv vyplývajúcich z vnútroštátneho právneho poriadku (zásada ekvivalencie) a nesmú prakticky znemožniť alebo nadmerne sťažiť výkon práv, ktoré priznáva právny poriadok Únie (zásada efektivity) (rozsudky zo 6. októbra 2015, Orizzonte Salute,
C‑61/14
,
EU:C:2015:655
, bod
, ako aj z 21. decembra 2021, Randstad Italia,
C‑497/20
,
EU:C:2021:1037
, bod
).
Skutočnosť, že paušálne súdne poplatky, ktoré musí osoba podliehajúca súdnej právomoci zaplatiť v oblasti postupov verejného obstarávania, sú vyššie ako poplatky splatné v rámci konaní v občianskych veciach, nemôže ako taká preukazovať porušenie zásady ekvivalencie (pozri analogicky rozsudok zo 6. októbra 2015, Orizzonte Salute,
C‑61/14
,
EU:C:2015:655
, bod
).
Z tejto zásady ekvivalencie totiž vyplýva rovnaké zaobchádzanie s opravnými prostriedkami založenými na porušení vnútroštátneho práva a s podobnými opravnými prostriedkami založenými na porušení práva Únie, a nie ekvivalencia vnútroštátnych procesných predpisov uplatňujúcich sa na spory inej povahy, ako sú občianskoprávne spory na jednej strane a správne spory na druhej strane, alebo na spory spadajúce do dvoch odlišných oblastí práva (rozsudok zo 6. októbra 2015, Orizzonte Salute,
C‑61/14
,
EU:C:2015:655
, bod
).
Okrem toho uvedená zásada nie je relevantná, pokiaľ ide o dva typy opravných prostriedkov, ktoré sú oba založené na porušení práva Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. októbra 2015, Târşia,
C‑69/14
,
EU:C:2015:662
, bod
).
Zásadu ekvivalencie teda nemožno vykladať tak, že ukladá členskému štátu povinnosť rozšíriť svoj najvýhodnejší vnútorný režim na všetky žaloby, ktoré boli podané v určitej právnej oblasti (pozri v tomto zmysle rozsudky z 15. septembra 1998, Edis,
C‑231/96
,
EU:C:1998:401
, bod
, ako aj z 26. januára 2010, Transportes Urbanos y Servicios Generales,
C‑118/08
,
EU:C:2010:39
, bod
).
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na druhé otázky, druhé otázky body 1 a piate otázky vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 odpovedať tak, že zásada ekvivalencie sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade návrhov na nariadenie predbežného opatrenia a návrhov na preskúmanie týkajúcich sa postupu verejného obstarávania stanovuje odlišné procesné pravidlá, než sú tie, ktoré sa uplatňujú najmä na konania v občianskych veciach.
O ôsmych a deviatych otázkach vo veciach C‑274/21 a C‑275/21
Svojimi ôsmymi a deviatymi otázkami vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 1 ods. 1 smernice 89/665 v spojení s článkom 47 Charty vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá osobe podliehajúcej súdnej právomoci ukladá, aby vo svojom návrhu na nariadenie predbežného opatrenia alebo vo svojom návrhu na preskúmanie identifikovala dotknutý postup verejného obstarávania a samostatne napadnuteľné rozhodnutie, ktoré spochybňuje, a to aj v prípade, že verejný obstarávateľ si zvolil postup verejného obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania.
Na úvod treba uviesť, že v prejednávaných veciach nie je Súdny dvor požiadaný o výklad článku 32 ods. 2 písm. c) smernice 2014/24 s cieľom určiť, či využitie rokovacieho konania verejným obstarávateľom bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania je zlučiteľné s touto smernicou. Zdá sa totiž, že vnútroštátny súd schvaľuje rozhodnutie verejného obstarávateľa využiť v spore vo veci samej takýto postup na rýchle získanie dodávok antigénových testov. Rakúska vláda a Komisia okrem toho zdôrazňujú, že z bodu 2.3.4 usmernení Európskej komisie k využívaniu rámca pre verejné obstarávanie počas núdzovej situácie súvisiacej s krízou spôsobenou ochorením COVID‑19 (
Ú. v. EÚ C 108 I, 2020, s. 1
.) vyplýva, že „rokovacie konanie bez predchádzajúceho zverejnenia môže primerane pokryť bezprostredné potreby“ a že tieto postupy „slúži[a] len na vyplnenie medzier, kým sa nenájdu stabilnejšie riešenia, ako napríklad rámcové zmluvy na dodávky tovaru a služieb, ktoré sa udeľujú riadnymi postupmi (vrátane zrýchlených postupov)“.
V každom prípade nemožno spochybniť, že bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania uvedeného v článku 49 tejto smernice alebo oznámenia o výsledku verejného obstarávania uvedeného v jej článku 50 osoba podliehajúca súdnej právomoci nie je schopná určiť druh dotknutého postupu verejného obstarávania ani počet napadnuteľných rozhodnutí.
Z toho vyplýva, že vnútroštátna právna úprava, ktorá v takejto situácii ukladá osobe podliehajúcej súdnej právomoci povinnosť, aby tento druh informácií uviedla vo svojom návrhu na nariadenie predbežného opatrenia a vo svojom návrhu na preskúmanie, vedie k praktickej nemožnosti výkonu práv priznaných právnym poriadkom Únie, a teda zasahuje do potrebného účinku smernice 89/665 [pozri analogicky rozsudky z 28. januára 2010, Uniplex (UK),
C‑406/08
,
EU:C:2010:45
, bod
, ako aj z 12. marca 2015, eVigilo,
C‑538/13
,
EU:C:2015:166
, body
a
], ktorej cieľom je zabezpečiť, aby nezákonné rozhodnutia verejných obstarávateľov bolo možné účinne a čo možno najrýchlejšie preskúmať (rozsudok zo 6. októbra 2015, Orizzonte Salute,
C‑61/14
,
EU:C:2015:655
, bod
).
Takáto právna úprava takisto odporuje právu na účinnú súdnu ochranu zaručenému článkom 47 Charty, ktorý je sám osebe postačujúci a nemusí byť spresnený ustanoveniami práva Únie alebo vnútroštátnym právom na to, aby bolo jednotlivcom priznané samostatne uplatniteľné právo (rozsudok zo 17. apríla 2018, Egenberger,
C‑414/16
,
EU:C:2018:257
, bod
).
Za týchto podmienok treba na ôsme a deviate otázky vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 odpovedať tak, že článok 1 ods. 1 smernice 89/665 v spojení s článkom 47 Charty sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá osobe podliehajúcej súdnej právomoci ukladá, aby vo svojom návrhu na nariadenie predbežného opatrenia alebo vo svojom návrhu na preskúmanie identifikovala dotknutý postup verejného obstarávania a samostatne napadnuteľné rozhodnutie, ktoré spochybňuje, v prípade, že verejný obstarávateľ si zvolil postup verejného obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania a oznámenie o výsledku verejného obstarávania nebolo ešte uverejnené.
O tretích a štvrtých otázkach vo veciach C‑274/21 a C‑275/21
Svojimi tretími a štvrtými otázkami vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 2 ods. 1 smernice 89/665 v spojení s článkom 47 Charty vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá len na účely výpočtu výšky paušálnych súdnych poplatkov, ktoré musí osoba podliehajúca súdnej právomoci zaplatiť, inak bude jej návrh na nariadenie predbežného opatrenia alebo návrh na preskúmanie zamietnutý len z tohto dôvodu, vyžaduje, aby súd pred rozhodnutím o takýchto návrhoch určil druh dotknutého postupu verejného obstarávania, (odhadovanú) hodnotu predmetnej zákazky, ako aj celkový počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí a prípadne aj častí vyplývajúcich z dotknutého postupu verejného obstarávania, v prípade, že verejný obstarávateľ si zvolil postup verejného obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania a oznámenie o výsledku verejného obstarávania nebolo v čase podania návrhu na preskúmanie ešte uverejnené.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa článku 1 ods. 1 štvrtého pododseku smernice 89/665, pokiaľ ide o postupy verejného obstarávania, ktoré patria najmä do pôsobnosti smernice 2014/24, členské štáty prijmú opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, aby sa rozhodnutia prijaté verejnými obstarávateľmi mohli účinne a predovšetkým čo najskôr preskúmať v súlade s podmienkami stanovenými v článkoch 2 až 2f smernice 89/665 z dôvodu, že týmito rozhodnutiami sa porušilo právo Únie v oblasti verejného obstarávania, alebo vnútroštátne právne predpisy, ktorými sa toto právo preberá.
Ako však bolo pripomenuté v bode 72 tohto rozsudku, smernica 89/665 neobsahuje nijaké ustanovenie, ktoré by sa špecificky týkalo súdnych poplatkov, ktoré platia osoby podliehajúce súdnej právomoci v prípade, keď v súlade s článkom 2 ods. 1 písm. a) a b) tejto smernice podajú návrh na nariadenie predbežného opatrenia alebo žalobu o neplatnosť proti údajne nezákonnému rozhodnutiu týkajúcemu sa postupu verejného obstarávania.
Členské štáty však majú pri definovaní procesných podmienok súdnych prostriedkov nápravy určených na zabezpečenie ochrany práv, ktoré právo Únie priznáva záujemcom a uchádzačom, ktorí boli poškodení rozhodnutiami verejných obstarávateľov, zabezpečiť, aby nedošlo k zásahu do potrebného účinku smernice 89/665, ktorej cieľom je zaručiť, aby nezákonné rozhodnutia verejných obstarávateľov bolo možné účinne a čo možno najrýchlejšie preskúmať, ani do práv, ktoré jednotlivcom priznáva právo Únie. Okrem toho, ako vyplýva z jej odôvodnenia 36, cieľom smernice 2007/66, ktorá zmenila smernicu 89/665, je zabezpečiť plné dodržiavanie práva na účinný prostriedok nápravy a práva na spravodlivý proces, ktoré sú zakotvené v článku 47 prvom a druhom odseku Charty (pozri v tomto zmysle rozsudky z 12. decembra 2002, Universale‑Bau a i.,
C‑470/99
,
EU:C:2002:746
, body
a
; z 15. septembra 2016, Star Storage a i.,
C‑439/14 a C‑488/14
,
EU:C:2016:688
, body
až
; zo 7. augusta 2018, Hochtief,
C‑300/17
,
EU:C:2018:635
, bod
, ako aj zo 7. septembra 2021, Klaipėdos regiono atliekų tvarkymocentrs,
C‑927/19
,
EU:C:2021:700
, bod
).
Z tohto hľadiska ustanovenia smernice 89/665, ktorých cieľom je chrániť uchádzačov pred svojvôľou verejných obstarávateľov, posilňujú existujúce mechanizmy na zabezpečenie účinného uplatnenia pravidiel Únie v rámci verejného obstarávania, najmä v štádiu, v ktorom možno porušenia ešte napraviť (pozri v tomto zmysle rozsudky z 11. augusta 1995, Komisia/Nemecko,
C‑433/93
,
EU:C:1995:263
, bod
, ako aj z 15. septembra 2016, Star Storage a i.,
C‑439/14 a C‑488/14
,
EU:C:2016:688
bod 41).
V kontexte netransparentne organizovaného postupu verejného obstarávania má právo požiadať o predbežnú ochranu zásadný význam. Odôvodnenie 5 smernice 89/665 okrem toho uvádza, že keďže majú postupy verejného obstarávania takú krátku dobu trvania, musia byť príslušné revízne orgány najmä oprávnené prijať prechodné opatrenia, zamerané na zastavenie takého postupu, alebo na vykonávanie akýchkoľvek rozhodnutí, ktoré môže prijať obstarávateľ, a že krátka doba trvania postupov znamená, že porušenia pravidiel verejného obstarávania by mali byť bezodkladne vybavené.
Na dosiahnutie tohto cieľa článok 1 ods. 1 smernice 89/665 stanovuje, že členské štáty prijmú potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že rozhodnutia budú účinne a predovšetkým tak rýchlo, ako je to možné, preskúmané, ak porušili právo Únie v oblasti verejného obstarávania alebo vnútroštátne právne predpisy prijaté na prebratie tohto práva. Konkrétnejšie článok 2 ods. 1 písm. a) tejto smernice ukladá členským štátom povinnosť zakotviť právomoci umožňujúce „prijať pri najbližšej príležitosti [čo najrýchlejšie –
neoficiálny preklad
] a formou predbežných konaní, dočasné opatrenia s cieľom nápravy údajného porušenia, alebo prevencie voči ďalšiemu poškodeniu príslušných záujmov“ (rozsudok z 9. decembra 2010, Combinatie Spijker Infrabouw‑De Jonge Konstruktie a i.,
C‑568/08
,
EU:C:2010:751
, body
a
).
Ak si verejný obstarávateľ zvolil postup verejného obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania a ak v čase podania žaloby o neplatnosť týkajúcej sa tohto postupu ešte nebolo uverejnené oznámenie o výsledku verejného obstarávania, existuje vážne riziko, že toto právo na predbežnú ochranu stratí svoj význam v prípade, že súd, ktorý má rozhodnúť o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, musí pred vydaním predbežného opatrenia a výlučne na účely výpočtu výšky paušálnych súdnych poplatkov, ktoré má zaplatiť osoba podliehajúca súdnej právomoci, identifikovať druh použitého postupu verejného obstarávania, spresniť odhadovanú hodnotu predmetnej zákazky, ako aj uviesť všetky rozhodnutia, ktoré verejný obstarávateľ prijal v rámci tohto postupu. Toto riziko je ešte väčšie v prípade postupu organizovaného v rozpore so zásadou transparentnosti zaručenou v článku 18 ods. 1 prvom pododseku smernice 2014/24. V tomto type situácií je totiž veľmi pravdepodobné, že tento súd má povinnosť vykonať dôkladné a komplexné preskúmanie. Dovtedy, kým však uvedené preskúmanie trvá, uvedený súd nebude môcť pozastaviť nákupy verejného obstarávateľa, ktoré napadol žalobca.
Takéto obmedzenie, ktoré má súd, ktorý má rozhodnúť v rámci naliehavého konania, je zjavne neprimerané do takej miery, že zasahuje do práva na účinný prostriedok nápravy, ktoré zaručuje článok 47 Charty.
Okrem toho treba zdôrazniť, ako už uviedol Súdny dvor, že potrebný účinok smernice 89/665 je spochybnený, keď jediným možným prostriedkom nápravy je prostriedok nápravy pred súdmi rozhodujúcimi vo veci samej. Možnosť podať žalobu o neplatnosť samotnej zmluvy totiž nemôže kompenzovať neexistenciu možnosti konať proti aktu zadania zákazky predtým, ako je uzavretá zmluva. V prípade, že zmluva už bola podpísaná, skutočnosť, že jediným stanoveným súdnym preskúmaním je následné preskúmanie, znamená vylúčenie možnosti podať opravný prostriedok v štádiu, v ktorom možno porušenia ešte napraviť, a teda neumožňuje zabezpečiť žalobcovi úplnú súdnu ochranu v čase pred uzavretím zmluvy (pozri v tomto zmysle rozsudky z 3. apríla 2008, Komisia/Španielsko,
C‑444/06
,
EU:C:2008:190
, bod
; z 11. júna 2009, Komisia/Francúzsko,
C‑327/08
, neuverejnený,
EU:C:2009:371
, bod
, ako aj z 23. decembra 2009, Komisia/Írsko,
C‑455/08
, neuverejnený,
EU:C:2009:809
, bod
).
Za týchto podmienok vnútroštátna právna úprava, ktorá bráni súdu rozhodujúcemu o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia rozhodnúť o tomto návrhu dovtedy, kým jednak informácie uvedené v bode 92 tohto rozsudku neboli získané a jednak kým navrhovateľ nezaplatí paušálne súdne poplatky, porušuje tak článok 2 ods. 1 písm. a) smernice 89/665, ako aj článok 47 Charty.
Naproti tomu požiadavka rýchlosti sa nevyžaduje rovnakou intenzitou v situácii, keď osoba podliehajúca súdnej právomoci podá na vnútroštátny súd žalobu smerujúcu k zrušeniu samostatne napadnuteľného rozhodnutia verejného obstarávateľa, ako v situácii, keď osoba podliehajúca súdnej právomoci preventívne podá návrh na nariadenie predbežného opatrenia. Vnútroštátna právna úprava, akou je rakúska právna úprava, ktorá ukladá povinnosť oznámiť informácie uvedené v bode 92 tohto rozsudku v rámci konania o zrušení samostatne napadnuteľného rozhodnutia verejného obstarávateľa, preto neporušuje právo Únie.
Na tretie a štvrté otázky položené vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 treba teda odpovedať tak, že článok 2 ods. 1 smernice 89/665 v spojení s článkom 47 Charty sa má vykladať v tom zmysle, že:
–
bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá súdu rozhodujúcemu o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, ktorého cieľom je zabrániť tomu, aby verejný obstarávateľ uskutočnil nákupy, ukladá povinnosť, aby pred rozhodnutím o tomto návrhu určil druh dotknutého postupu verejného obstarávania, (odhadovanú) hodnotu predmetnej zákazky, ako aj celkový počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí a prípadne aj častí vyplývajúcich z dotknutého postupu verejného obstarávania len na účely výpočtu výšky paušálnych súdnych poplatkov, ktoré musí navrhovateľ zaplatiť, inak bude uvedený návrh zamietnutý z tohto jediného dôvodu, v prípade, že verejný obstarávateľ si zvolil postup verejného obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania a oznámenie o výsledku verejného obstarávania nebolo v čase podania žaloby o neplatnosť proti rozhodnutiu týkajúcemu sa tohto postupu ešte uverejnené,
–
nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá súdu rozhodujúcemu o žalobe o neplatnosť samostatne napadnuteľného rozhodnutia verejného obstarávateľa ukladá povinnosť, aby pred rozhodnutím o tejto žalobe určil druh dotknutého postupu verejného obstarávania, (odhadovanú) hodnotu predmetnej zákazky, ako aj celkový počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí a prípadne častí vyplývajúcich z dotknutého postupu verejného obstarávania, a to len na účely výpočtu výšky paušálnych súdnych poplatkov, ktoré musí žalobca zaplatiť, inak bude jeho žaloba zamietnutá z tohto jediného dôvodu.
O desiatych otázkach vo veciach C‑274/21 a C‑275/21
Vnútroštátny súd sa svojimi desiatymi otázkami vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 v podstate pýta, či sa má článok 47 Charty vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá osobe podliehajúcej súdnej právomoci, ktorá podala návrh na nariadenie predbežného opatrenia alebo návrh na preskúmanie, ukladá povinnosť zaplatiť paušálne súdne poplatky vo výške, ktorú nemožno predvídať, v prípade, že verejný obstarávateľ si zvolil postup verejného obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania alebo prípadne bez následného uverejnenia oznámenia o výsledku verejného obstarávania, takže osoba podliehajúca súdnej právomoci nemusí byť schopná zistiť odhadovanú hodnotu zákazky ani počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí prijatých verejným obstarávateľom, na základe ktorých boli tieto poplatky vypočítané.
Na úvod treba zdôrazniť, podobne ako to urobila rakúska vláda, že spôsoby výpočtu paušálnych súdnych poplatkov, ktoré v oblasti verejného obstarávania musí zaplatiť autor návrhu na nariadenie predbežného opatrenia alebo návrhu na preskúmanie, môže tento autor poznať vopred, pretože vyplývajú jednoznačne z § 340 zákona o verejnom obstarávaní v spojení s nariadením o paušálnych poplatkoch z roku 2018 uvedeným v bode 29 tohto rozsudku.
Ak však verejný obstarávateľ využije postup verejného obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania, osoba podliehajúca súdnej právomoci, ktorá podala návrh na nariadenie predbežného opatrenia alebo návrh na preskúmanie, nemusí poznať ani odhadovanú hodnotu predmetnej zákazky, ani počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí už prijatých verejným obstarávateľom, na základe ktorých sa vypočítavajú uvedené paušálne poplatky.
Táto osoba podliehajúca súdnej právomoci preto nemusí byť schopná predvídať výšku paušálnych súdnych poplatkov, ktoré musí zaplatiť.
Podľa vnútroštátneho súdu za okolností sporu vo veci samej práve z dôvodu, že EPIC nemohla jednak určiť druh postupu verejného obstarávania, ktorý si zvolil verejný obstarávateľ, a jednak určiť počet napadnuteľných rozhodnutí prijatých týmto verejným obstarávateľom, táto spoločnosť najprv spochybnila 21 rámcových dohôd uzatvorených verejným obstarávateľom, ako aj tri rozhodnutia prijaté na základe každej z týchto rámcových dohôd. Keďže sa EPIC rozhodla podať návrh na nariadenie predbežného opatrenia, ako aj návrh na preskúmanie vo veci samej proti všetkým týmto rozhodnutiam, vystavila sa podľa vnútroštátneho súdu povinnosti zaplatiť paušálne súdne poplatky vo výške presahujúcej milión eur.
Vnútroštátna právna úprava, ktorá ukladá osobe podliehajúcej súdnej právomoci povinnosť zaplatiť paušálne súdne poplatky vo výške, ktorú nebolo možné pred podaním jej návrhu na nariadenie predbežného opatrenia alebo jej návrhu na preskúmanie predvídať, vedie k praktickej nemožnosti alebo nadmernému sťaženiu výkonu jej práva na účinný prostriedok nápravy, a v dôsledku toho porušuje článok 47 Charty, a to aj vtedy, ak táto suma predstavuje len nepatrnú časť hodnoty predmetnej zákazky alebo predmetných zákaziek.
Na desiate otázky vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 je teda potrebné odpovedať tak, že článok 47 Charty sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá osobe podliehajúcej súdnej právomoci, ktorá podáva návrh na nariadenie predbežného opatrenia alebo návrh na preskúmanie, ukladá povinnosť zaplatiť paušálne súdne poplatky vo výške, ktorú nemožno predvídať, v prípade, že verejný obstarávateľ si zvolil postup verejného obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania alebo prípadne bez následného uverejnenia oznámenia o výsledku verejného obstarávania, takže táto osoba podliehajúca súdnej právomoci nemusí byť schopná zistiť odhadovanú hodnotu predmetnej zákazky ani počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí prijatých verejným obstarávateľom, na základe ktorých boli tieto poplatky vypočítané.
O siedmich otázkach vo veciach C‑274/21 a C‑275/21
Svojimi siedmimi otázkami vo veciach C‑274/21 a C‑275/21 sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či články 47 a 48 Charty bránia vnútroštátnej právnej úprave, podľa ktorej verejný obstarávateľ, ktorý má postavenie odporcu v spore týkajúcom sa verejného obstarávania, musí tak v rámci návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, ako aj v rámci návrhu na preskúmanie predložiť všetky informácie a dokumenty, ktoré sa od neho požadujú, a to aj v prípade, že na jednej strane môže byť v jeho neprospech vydané rozhodnutie pre zmeškanie a na druhej strane že poskytnutie týchto informácií a dokumentov môže viesť k tomu, že členovia jeho štatutárneho orgánu a jeho zamestnanci sa vystavia trestnému stíhaniu.
V tejto súvislosti treba uviesť, ako to urobila rakúska vláda a ako bolo zdôraznené v bode 53 tohto rozsudku, že z návrhov na začatie prejudiciálneho konania vyplýva, že v prejednávanej veci bude prípadná relevantnosť odpovede na tieto otázky preukázaná prípadnými následnými vyšetrovaniami uskutočnenými v rámci trestných stíhaní, o ktorých informovali médiá a ktoré sa týkajú niektorých členov štatutárneho orgánu a nákupov antigénových testov, o ktoré ide vo veci samej.
Samotný vnútroštátny súd tým poukazuje na hypotetickú povahu siedmich otázok v prejednávaných veciach. Okrem toho tento súd len poukazuje na trestné stíhania vedené proti členom rakúskej spolkovej vlády bez toho, aby preukázal súvislosť medzi týmito stíhaniami a prejednávanými vecami.
Navyše, ako zdôraznila Komisia vo svojich písomných pripomienkach, uvedené otázky nie sú relevantné, keďže vnútroštátny súd nevysvetľuje, ako by sa zákaz vypovedať vo vlastný neprospech mohol uplatniť v situácii, keď členovia štatutárnych orgánov alebo zamestnanci verejného obstarávateľa poskytnú vnútroštátnemu súdu informácie týkajúce sa konania verejného obstarávateľa bez toho, aby sami
a priori
znášali nejakú trestnoprávnu sankciu.
Napokon vnútroštátny súd len všeobecne odkazuje na články 47 a 48 Charty a zároveň iba tvrdí, že rakúska právna úprava výrazne obmedzuje účinnosť súdnej ochrany zaručenej smernicou 89/665, avšak bez toho, aby identifikoval ustanovenia práva Únie, ktoré možno uplatniť na situáciu, o ktorú ide vo veci samej, a na základe ktorých by boli teda tieto dva články Charty uplatniteľné na spor vo veci samej.
Z toho vyplýva, že tieto siedme otázky sú hypotetické, a preto neprípustné.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:

1.
Článok 1 ods. 1 smernice Rady 89/665/EHS z 21. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa uplatňovania postupov preskúmavania v rámci verejného obstarávania tovarov a prác, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2014/23/EÚ z 26. februára 2014, sa má vykladať v tom zmysle, že uzavretie rámcovej dohody s jediným hospodárskym subjektom v súlade s článkom 33 ods. 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2014/24/EÚ z 26. februára 2014 o verejnom obstarávaní a o zrušení smernice 2004/18/ES zodpovedá uzavretiu zmluvy podľa článku 2a ods. 2 smernice 89/665, zmenenej smernicou 2014/23.

2.
Článok 33 ods. 3 smernice 2014/24 sa má vykladať v tom zmysle, že verejný obstarávateľ na účely zadania novej zákazky už nemôže vychádzať z rámcovej dohody, ktorej maximálne množstvo a/alebo maximálna hodnota dotknutých prác, dodávok tovaru alebo služieb, ktoré stanovuje, už boli dosiahnuté, pokiaľ zadanie tejto zákazky neznamená podstatnú úpravu tejto rámcovej dohody, ako je stanovené v článku 72 ods. 1 písm. e) tejto smernice.

3.
Zásada ekvivalencie sa má vykladať v tom zmysle, že nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá v prípade návrhov na nariadenie predbežného opatrenia a návrhov na preskúmanie týkajúcich sa postupu verejného obstarávania stanovuje odlišné procesné pravidlá, než sú tie, ktoré sa uplatňujú najmä na konania v občianskych veciach.

4.
Článok 1 ods. 1 smernice 89/665, zmenenej smernicou 2014/23, v spojení s článkom 47 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá osobe podliehajúcej súdnej právomoci ukladá, aby vo svojom návrhu na nariadenie predbežného opatrenia alebo vo svojom návrhu na preskúmanie identifikovala dotknutý postup verejného obstarávania a samostatne napadnuteľné rozhodnutie, ktoré spochybňuje, v prípade, že verejný obstarávateľ si zvolil postup verejného obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania a oznámenie o výsledku verejného obstarávania nebolo ešte uverejnené.

5.
Článok 2 ods. 1 smernice 89/665, zmenenej smernicou 2014/23, v spojení s článkom 47 Charty základných práv sa má vykladať v tom zmysle, že:
–
bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá súdu rozhodujúcemu o návrhu na nariadenie predbežného opatrenia, ktorého cieľom je zabrániť tomu, aby verejný obstarávateľ uskutočnil nákupy, ukladá povinnosť, aby pred rozhodnutím o tomto návrhu určil druh dotknutého postupu verejného obstarávania, (odhadovanú) hodnotu predmetnej zákazky, ako aj celkový počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí a prípadne aj častí vyplývajúcich z dotknutého postupu verejného obstarávania len na účely výpočtu výšky paušálnych súdnych poplatkov, ktoré musí navrhovateľ zaplatiť, inak bude uvedený návrh zamietnutý z tohto jediného dôvodu, v prípade, že verejný obstarávateľ si zvolil postup verejného obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania a oznámenie o výsledku verejného obstarávania nebolo v čase podania žaloby o neplatnosť proti rozhodnutiu týkajúcemu sa tohto postupu ešte uverejnené,
–
nebráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá súdu rozhodujúcemu o žalobe o neplatnosť samostatne napadnuteľného rozhodnutia verejného obstarávateľa ukladá povinnosť, aby pred rozhodnutím o tejto žalobe určil druh dotknutého postupu verejného obstarávania, (odhadovanú) hodnotu predmetnej zákazky, ako aj celkový počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí a prípadne častí vyplývajúcich z dotknutého postupu verejného obstarávania, a to len na účely výpočtu výšky paušálnych súdnych poplatkov, ktoré musí žalobca zaplatiť, inak bude jeho žaloba zamietnutá z tohto jediného dôvodu.

6.
Článok 47 Charty základných práv sa má vykladať v tom zmysle, že bráni vnútroštátnej právnej úprave, ktorá osobe podliehajúcej súdnej právomoci, ktorá podáva návrh na nariadenie predbežného opatrenia alebo návrh na preskúmanie, ukladá povinnosť zaplatiť paušálne súdne poplatky vo výške, ktorú nemožno predvídať, v prípade, že verejný obstarávateľ si zvolil postup verejného obstarávania bez predchádzajúceho uverejnenia oznámenia o vyhlásení verejného obstarávania alebo prípadne bez následného uverejnenia oznámenia o výsledku verejného obstarávania, takže táto osoba podliehajúca súdnej právomoci nemusí byť schopná zistiť odhadovanú hodnotu predmetnej zákazky ani počet samostatne napadnuteľných rozhodnutí prijatých verejným obstarávateľom, na základe ktorých boli tieto poplatky vypočítané.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.