CELEX: 62020CJ0123
Преюдициално запитване
Регламент (ЕО) № 6/2002
Промишлен дизайн на Общността
Членове 4, 6 и 11
; Иск за нарушение
; Нерегистриран промишлен дизайн на Общността
Видим външен вид на част от продукт
Условия за закрила
Компонент на съставен продукт
Оригиналност
Публично оповестяване

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 4, параграф 2, буква б), на член 6, параграф 1 и на член 11, параграф 1 и параграф 2, първо изречение от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (
ОВ L 3, 2002 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).
Запитването е отправено в рамките на спор между Ferrari SpA, от една страна, и дружество Mansory Design Holding GmbH (наричано по-нататък „Mansory Design“) и WH, управител на това дружество, от друга, относно иск за нарушение и съпътстващи искания поради твърдяно нарушение на правата, предоставени от нерегистриран промишлен дизайн на Общността.
Правна уредба
Съображения 6, 7, 16, 17, 21 и 25 от Регламент № 6/2002 гласят:
„(6)
Тъй като целите на предложеното действие, а именно закрилата на единен промишлен дизайн за единна територия, включваща всички държави членки, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от отделните държави членки, поради мащаба и ефектите от създаването на единен промишлен дизайн на Общността и от орган по промишления дизайн на Общността, а могат следователно да се осъществят по-добре на общностно ниво, [Съюзът] може да приеме мерки, съгласно принципа за субсидиарност, предвиден в член 5 от Договора. […]
(7)
Една засилена закрила на промишления дизайн би имала резултат не само за насърчаване на приноса на отделните автори на промишлени дизайни към общото превъзходство Общността в тази област, но и в даването на предимство на иновацията и развитието на новите продукти и инвестирането в тяхното производство.
[…]
(16)
Някои [сектори на промишлеността на Съюза] произвеждат голям брой промишлени дизайни, предназначени за продукти, които често са с кратък пазарен живот, и за които би било изгодно да получат закрила, без тежестта на формалностите по регистрация и за които продължителността на закрилата е от второстепенно значение. От друга страна, има сектори на промишлеността, които биха оценили предимствата на регистрацията заради по-голямата правна сигурност, която тя дава[,] и които изискват възможността за по-дълъг период на закрила[,] съответстващ на предвиждания пазарен живот на техните продукти.
(17)
Това изисква две форми на закрила, а именно — едната, представляваща краткосрочен нерегистриран дизайн, а другата, представляваща по-дългосрочен регистриран дизайн.
[…]
(21)
Изключителният характер на правата, предоставяни от регистрирания промишлен дизайн на Общността, е в съответствие с по-голяма правна сигурност. Подходящо е, обаче, нерегистрирания[т] промишлен дизайн на Общността да би следвало да представлява само право за предотвратяване на копирането. Закрилата, следователно не би могла да се разпростира върху продукти, за които се прилагат дизайни, които са резултат от дизайн, до който е достигнато по независим начин от втори създател на дизайн. Това право би трябвало също така да се простира и върху търговията с продукти, включващи дизайни, които осъществяват правонарушение.
[…]
(25)
Секторите на промишлеността, които произвеждат, в рамките на кратки периоди от време, голям брой дизайни с относително кратък жизнен цикъл, и само малка част от които, впоследствие, излизат на пазара, биха предпочели да използват нерегистрирания дизайн на Общността. […]“.
Член 1 („Промишлен дизайн на Общността“) от този регламент предвижда в параграф 2, буква а):
„Един промишлен дизайн се ползва със закрила чрез:
а)
„нерегистриран промишлен дизайн на Общността“, ако е станал общодостъпен по начина, предвиден в настоящия регламент“.
Съгласно член 3 („Дефиниции“) от посочения регламент:
„По смисъла на настоящия регламент:
а)
„промишлен дизайн“ е видимият външен вид на целия продукт или на част от него, определен, по-специално, от особеностите на линиите, контурите, цветовете, формата, строежа и/или материалите на самия продукт и/или орнаментите му;
б)
„продукт“ е всяко промишлено или занаятчийско изделие, включително, между другото, части, предназначени за сглобяване в съставен продукт, опаковка, оформление, графични символи или печатни шрифтове, с изключение на компютърни програми;
в)
„съставен продукт“ е продукт, съставен от множество компоненти, които могат да се заместват така, че да е възмож[но] демонтирането или повторно сглобяване на продукта“.
Член 4 („Условия на закрила“) от същия регламент предвижда в параграфи 1 и 2:
„1.   Закрилата на промишлен дизайн чрез промишления дизайн на Общността се осигурява в зависимост от това, доколко той е нов и оригинален.
2.   За нов и оригинален се счита промишлен дизайн, приложен към или включен в продукт, който е част от съставен продукт, само ако:
a)
веднъж включената в съставния продукт съставна част остава видима при обичайна употреба на последния, и
б)
доколкото тези видими особености на частта отговарят на изискванията за новост и оригиналност“.
Член 5 („Новост“) от Регламент № 6/2002 предвижда в параграф 1, буква а):
„Промишленият дизайн се счита за нов, ако липсва идентичен промишлен дизайн, който е общодостъпен:
a)
в случая на нерегистриран промишлен дизайн на Общността, преди датата, на която промишленият дизайн, за който се иска закрила е станал общодостъпен за първи път;
[…]“.
Член 6 („Оригиналност“) от този регламент предвижда в параграф 1, буква а):
„Промишленият дизайн се счита за оригинален, ако общото впечатление, което създава у информирания потребител, се различава от това, което създава върху такъв потребител всеки друг промишлен дизайн, който е разгласен публично:
a)
в случая на нерегистриран промишлен дизайн на Общността, преди датата на първото публично разгласяване на промишления дизайн, за който се иска закрила“.
Член 7 („Оповестяване“) от този регламент предвижда в параграф 1:
„За целите на прилагането на членове 5 и 6, един промишлен дизайн се счита за общодостъпен, ако е публикуван, след регистрация или по друг начин, или изложен, използван в търговията или оповестен по друг начин[, п]реди предвижданата дата в член 5, параграф 1, буква а) и член 6, параграф 1, буква а) или член 5, параграф 1, буква б) и член 6, параграф 1, буква б), освен ако няма разумен начин, по който тези събития, да са станали известни в редовната бизнес практика на специализираните среди от съответния сектор, действащ в рамките на [Съюза]. Промишленият дизайн не се счита за общодостъпен, обаче, ако е оповестен пред трета страна при изрични или мълчаливи условия за поверителност“.
Съгласно член 11 („Начало и срок на действие на закрилата на нерегистрирания промишлен дизайн на Общността“) от същия регламент:
„1.   Промишлен дизайн, който отговаря на изискванията съгласно раздел 1, се ползва от закрила на нерегистриран промишлен дизайн на Общността за срок от три години, считано от датата, на която промишленият дизайн за първи път е станал общодостъпен в рамките на [Съюза].
2.   За целите на параграф 1, един промишлен дизайн се счита за общодостъпен в рамките на [Съюза], ако е бил публикуван, излаган, използван в търговията или оповестен по такъв начин, че, в обичайния ход на бизнеса, тези събития да могат разумно да станат познати на специализираните среди от съответния сектор, действащ в рамките на [Съюза]. Въпреки това, един промишлен дизайн [не може да] се счита за общодостъпен, когато е оповестен на трета страна при изрични или мълчаливи условия за поверителност“.
Член 19 („Права, предоставяни от промишления дизайн на Общността“) от Регламент № 6/2002 гласи:
„1.   Регистрираният промишлен дизайн на Общността дава на своя притежател изключителното право да използва и да забранява на всеки друг използването на промишления дизайн, без негово съгласие. Горепосоченото използване обхваща по-специално, създаването, предлагането, разпространението на пазара, вноса, износа или използването на продукт, в който е включен или към който е приложен промишленият дизайн или складирането на такъв продукт за тези цели.
2.   Нерегистрираният промишлен дизайн на Общността не дава на своя притежател правото да предотвратява действията, посочени в параграф 1, освен ако използването се оспорва, поради това че е резултат на копиране на защитения промишлен дизайн.
Оспорваното използване не се счита за резултат от копиране на защитения промишлен дизайн, ако е резултат от независим творчески труд, извършен от автор, за който с право може да се счита, че не е познавал оповестения от притежателя промишлен дизайн.
[…]“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
Ferrari е установен в Италия производител на състезателни и спортни автомобили. Върховият му модел FXX K, от който се произвеждат съвсем малко бройки, е предназначен за управление само по състезателни писти.
В прессъобщение от 2 декември 2014 г. Ferrari представя за първи път публично модела FXX K. Това съобщение съдържа следните две снимки съответно със страничен и с фронтален изглед на превозното средство:
Ferrari FXX K съществува в два варианта, различаващи се само по цвета на намиращото се на предния капак „V“. В първия вариант това „V“ е черно, с изключение на долната му заострена част, която е в основния цвят на превозното средство. Във втория вариант посоченото „V“ е изцяло черно.
Mansory Design, чийто управител е WH, е предприятие, което извършва „тунинг“ на луксозни автомобили. И двете дружества са установени в Германия. От 2016 г. Mansory Design произвежда и продава набори от аксесоари за персонализиране, т.е. „тунинг комплекти“, с които трябва да се промени външният вид на Ferrari 488 GTB — шосеен автомобил, серийно произвеждан от 2015 г. — за да го доближи до външния вид на Ferrari FXX K.
Mansory Design предлага няколко комплекта, с които трябва да се промени външният вид на Ferrari 488 GTB, сред които са два варианта на „Front kit“, съответстващи на двата варианта на Ferrari FXX K: в първия вариант символът „V“ върху предния капак е черен, с изключение на долната му заострена част, а във втория е изцяло черен. Пълното преустройство на Ferrari 488 GTB предполага подмяната на голяма част от видимата каросерия. През март 2016 г. Mansory Design представя на международния автосалон в Женева (Швейцария) превозно средство, претърпяло такова преустройство, под наименованието „Mansory Siracusa 4XX“.
Ferrari счита, че като търгува с тези компоненти, Mansory Design нарушава правата, предоставени от един или повече нерегистрирани промишлени дизайна на Общността, на които Ferrari е притежател.
Като главно основание Ferrari посочва, че с търговията с „Front kit“ се нарушава първи нерегистриран промишлен дизайн на Общността, на който той е притежател, за частта от неговия модел FXX K, която включва V‑образния елемент на предния капак, излизащия от центъра на този първи елемент и разположен надлъжно елемент, който наподобява перка („стрингер“), интегрирания в бронята преден спойлер на две нива и централния вертикален свързващ мост, който свързва предния спойлер и предния капак. Тази част се възприемала като едно цяло, което определя индивидуалния облик на това превозно средство, и в същото време предизвиквала асоциация със самолет или автомобил от Формула 1. Според Ferrari този нерегистриран промишлен дизайн на Общността е възникнал с публикуването на прессъобщението от 2 декември 2014 г.
При условията на евентуалност Ferrari твърди, че притежава втори нерегистриран промишлен дизайн на Общността за предния спойлер на две нива, възникнал с прессъобщението от 2 декември 2014 г. или най-късно с излизането на 3 април 2015 г. на филма „Ferrari FXX K — The Making Of“, и че с търговията с „Front kit“ Mansory Design нарушава и този промишлен дизайн.
При условията на евентуалност спрямо предходното Ferrari мотивира иска си с трети нерегистриран промишлен дизайн на Общността за цялостната външна форма на Ferrari FXX K, видна на друга снимка на превозното средство, на която то е показано по диагонал и която също е поместена в прессъобщението от 2 декември 2014 г.
Що се отнася до компонентите, предлагани за продажба на територията на Федерална република Германия, Ferrari предявява и претенции, основани на защита от имитация съгласно правото в областта на нелоялната конкуренция.
На тези различни основания Ferrari предявява пред първоинстанционния съд иск за преустановяване на създаването, предлагането, разпространението на пазара, вноса, износа, използването или притежаването на спорните аксесоари на територията на Европейския съюз, както и допълнителни искания, а именно за предоставяне на счетоводни данни, за изтегляне и унищожаване на съответните продукти и за присъждане на обезщетение за вреди. Landgericht Düsseldorf (Областен съд Дюселдорф, Германия) отхвърля изцяло иска.
Ferrari обжалва това решение пред Oberlandesgericht Düsseldorf (Върховен областен съд Дюселдорф, Германия), като изтъква, че неговите искания за преустановяване на нарушението, както и исканията му досежно изтеглянето и унищожаването на съответните продукти, доколкото се основават на предоставените от посочените промишлени дизайни на Общността права, вече са безпредметни поради изтичането на 3 декември 2017 г. на срока на действие на въпросните права. Ferrari обаче поддържа по-специално исканията за обезщетяване на претърпените от него вреди.
Въззивната юрисдикция отхвърля жалбата на Ferrari, като приема, че претенциите на това дружество, предявени на основание на посочените нерегистрирани промишлени дизайни на Общността, са неоснователни. Според тази юрисдикция първият претендиран промишлен дизайн на Общността, който се отнася до частта на Ferrari FXX K, описана в точка 18 от настоящото решение, никога не е съществувал, тъй като Ferrari не е доказало, че е изпълнено минималното изискване за наличие на известна самостоятелност и на известна завършеност на формата. Тя счита, че и вторият претендиран от Ferrari промишлен дизайн на Общността, който обхваща видимия външен вид на предния спойлер на две нива, не съществува, тъй като не изпълнява изискването за завършеност на формата. По отношение на третия претендиран промишлен дизайн, предмет на който е цялостната външна форма на Ferrari FXX K, тази юрисдикция посочва, че той е възникнал, но не е нарушен от Mansory Design.
Тогава Ferrari подава ревизионна жалба пред Bundesgerichtshof (Федерален върховен съд, Германия). Според тази юрисдикция, която допуска жалбата до разглеждане, произнасянето по нея зависи от тълкуването на Регламент № 6/2002, по-специално по въпроса при какви условия видимият външен вид на дадена част от продукт, в случая — на претендираната от Ferrari част от модела FXX K — може в съответствие с този регламент да се ползва от закрила като нерегистриран промишлен дизайн на Общността.
В тази насока запитващата юрисдикция иска да се установи, от една страна, дали общодостъпността по смисъла на член 11, параграф 2 от Регламент № 6/2002 на изображението на даден продукт в неговата цялост е равносилна на общодостъпност на промишлените дизайни на частите на този продукт.
Ако това е така, тя иска да се установи, от друга страна, дали, за да може видимият външен вид на дадена част на продукт да е самостоятелен промишлен дизайн, отделен от дизайна на този продукт, същият трябва да има, както постановява въззивният съд, известна самостоятелност и известна завършеност на формата, въз основа на което да може да се констатира, че видимият външен вид на тази част не се губи напълно във видимия външен вид на съответния продукт, а напротив, създава общо впечатление, независимо от цялостната форма на този продукт.
При тези обстоятелства Bundesgerichtshof (Федерален върховен съд) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Може ли чрез оповестяването на цялостно изображение на продукт по смисъла на член 11, параграф 1 и параграф 2, първо изречение от Регламент (ЕО) № 6/2002 да възникне нерегистриран промишлен дизайн на Общността за отделни части от продукта?
2)
При утвърдителен отговор на първия въпрос:
Кой правен критерий следва да се прилага в рамките на проверката на оригиналността съгласно член 4, параграф 2, буква б) [и] член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 при определянето на общото впечатление в случай на част, която — подобно на част от каросерията на превозно средство — е включена в съставен продукт? Може ли по-специално да се вземе предвид обстоятелството дали във възприятието на информирания потребител видимият външен вид на частта не се губи напълно във видимия външен вид на съставния продукт, а проявява известна самостоятелност и цялостност на формата, което дава възможност да се определи цялостно естетическо впечатление, което е независимо от цялостната форма?“.
По преюдициалните въпроси
С двата си въпроса, които следва да се разгледат заедно, запитващата юрисдикция по същество иска да се установи дали член 11, параграф 2 от Регламент № 6/2002 трябва да се тълкува в смисъл, че публичното оповестяване на изображения на даден продукт, като публикуването на снимки на автомобил, може да доведе до публичното оповестяване на промишлен дизайн за част или компонент на този продукт, и — при утвърдителен отговор — доколко видимият външен вид на част от продукт по смисъла на член 3, буква а) от цитирания регламент или на компонент на съставен продукт по смисъла на член 3, буква в) и член 4, параграф 2 от този регламент трябва да е самостоятелен спрямо продукта, разглеждан като цяло, за да може да се провери дали този видим външен вид е оригинален по смисъла на член 6, параграф 1 от същия регламент.
Най-напред следва да се припомни, че съгласно член 3, буква а) от Регламент № 6/2002 „промишлен дизайн“ е „видимият външен вид на целия продукт или на част от него, определен, по-специално, от особеностите на линиите, контурите, цветовете, формата, строежа и/или материалите на самия продукт и/или орнаментите му“. Ето защо в рамките на системата, установена с Регламент № 6/2002, външният вид представлява определящият елемент на промишления дизайн (решения от 21 септември 2017 г., Easy Sanitary Solutions и EUIPO/Group Nivelles,
C‑361/15 P и C‑405/15 P
,
EU:C:2017:720
, т.
и от 8 март 2018 г., DOCERAM,
C‑395/16
,
EU:C:2018:172
, т.
).
По отношение на целта на Регламент № 6/2002 следва да се отбележи, че съгласно съображения 6 и 7 от него той въвежда закрила на промишлените дизайни за единна територия, включваща всички държави членки, и засилена закрила на промишлените дизайни, която води по-специално до насърчаване на иновацията и развитието на нови продукти и инвестирането в тяхното производство. Съдът също така вече е уточнил, че целта на този регламент е да осигури ефективна закрила на промишлените дизайни на Общността (решение от 27 септември 2017 г., Nintendo,
C‑24/16 и C‑25/16
,
EU:C:2017:724
, т.
и цитираната съдебна практика).
По-нататък, от съображения 16 и 25 от Регламент № 6/2002 следва, че с въвеждането на режима на нерегистрирания промишлен дизайн на Общността законодателят на Съюза е искал да защити — с цел да се насърчи иновацията — промишлените дизайни, приложени към или включени в продукти с кратък пазарен живот, за които авторите им искат да получат бърза и ефективна закрила без тежестта на формалностите по регистрация и за които продължителността на закрилата е от второстепенно значение.
Материалните предпоставки за възникване на закрилата на промишлен дизайн на Общността — независимо дали той е регистриран или не — а именно новост и оригиналност по смисъла на членове 4— 6 от Регламент № 6/2002, са едни и същи както за продуктите, така и за частите на даден продукт. Досежно закрилата на видимия външен вид на компонент на даден съставен продукт обаче следва да се отчетат изискванията, залегнали в член 4, параграф 2 от този регламент.
В случая запитващата юрисдикция следва да прецени дали елементите на каросерията на процесния по главното производство автомобил представляват „части от продукт“ по смисъла на член 3, буква а) от Регламент № 6/2002, или „компоненти на съставен продукт“ по смисъла на член 3, буква в) и член 4, параграф 2 от този регламент. Съдът обаче трябва да предостави на тази юрисдикция всички полезни насоки за разрешаването на спора, поставен за разглеждане пред нея (вж. в този смисъл решения от 4 юли 2019 г., Tronex,
C‑624/17
,
EU:C:2019:564
, т.
и цитираната съдебна практика).
Запитващата юрисдикция по-специално иска да се установи дали общодостъпността по смисъла на член 11, параграф 2 от Регламент № 6/2002 на изображението на даден продукт, разглеждан като цяло, е равносилна на общодостъпност на промишлените дизайни на частите от този продукт.
В тази насока следва да се отбележи, че съгласно член 1, параграф 2, буква а) от Регламент № 6/2002, щом са изпълнени материалните условия за получаване на закрила, формалното условие за възникване на нерегистриран промишлен дизайн на Общността е публично оповестяване по реда, предвиден в член 11, параграф 2 от този регламент. Съгласно последната разпоредба промишленият дизайн се счита за общодостъпен в рамките на Съюза, „ако е бил публикуван, излаган, използван в търговията или оповестен по такъв начин, че, в обичайния ход на бизнеса, тези събития да могат разумно да станат познати на специализираните среди от съответния сектор, действащ в рамките на [Съюза]“.
Видно от тази разпоредба, нерегистрираният промишлен дизайн на Общността възниква от датата, на която той е публично оповестен за първи път в рамките на Съюза. Всъщност съгласно цитираната разпоредба даден промишлен дизайн става „общодостъпен“, когато е оповестен по такъв начин, че в обичайния ход на бизнеса тези събития да могат „разумно да станат познати на специализираните среди“ от съответния сектор, действащ в рамките на Съюза. Този критерий може да бъде изпълнен, когато на търговци, действащи в този сектор, са били изпратени изображения на разглеждания промишлен дизайн (вж. в този смисъл решение от 13 февруари 2014 г., H. Gautzsch Großhandel,
C‑479/12
,
EU:C:2014:75
, т.
).
Ето защо, както отбелязва генералният адвокат в точка 64 от заключението си, за да може публичното оповестяване на промишления дизайн на даден продукт, разглеждан като цяло, да доведе до оповестяване на промишления дизайн на част от този продукт, е задължително видимият външен вид на тази част да е ясно разпознаваем при това оповестяване. Всъщност в противен случай няма логика да се счита, че при специализираните среди ще е налице узнаването, що се отнася до частта от съответния продукт, което се изисква от член 11, параграф 2 от Регламент № 6/2002.
В тази насока Съдът вече е постановил досежно регистрирани промишлени дизайни на Общността, че общностната система на промишлените дизайни, която произтича от Регламент № 6/2002, изисква изображението на промишления дизайн да прави този дизайн ясно разпознаваем, за да получат икономическите оператори релевантна информация за правата на трети лица (вж. в този смисъл решение от 5 юли 2018 г., Mast-Jägermeister/EUIPO,
C‑217/17 P
,
EU:C:2018:534
, т.
,
и
). Тези съображения са приложими и за нерегистрираните промишлени дизайни на Общността, тъй като и в този случай настоящите и потенциалните конкуренти на автора или оператора на съответния промишлен дизайн се нуждаят от ясна и точна информация.
Изискването относно възможността да се идентифицира предметът на закрила, което допринася за постигането на определена степен на правна сигурност в рамките на режима на закрила на нерегистрираните промишлени дизайни на Общността, обаче не предполага задължение за авторите да оповестяват отделно всяка част от своите продукти, за която желаят да се ползват от закрила на нерегистриран промишлен дизайн на Общността. Както отбелязва генералният адвокат в точка 70 от заключението си, подобно задължение би било в противоречие с целта за опростяване и бързина, която — както е постановил Съдът — обосновава въвеждането на нерегистрирания промишлен дизайн на Общността (вж. в този смисъл решение от 19 юни 2014 г., Karen Millen Fashions,
C‑345/13
,
EU:C:2014:2013
, т.
).
Наред с това, както отбелязва генералният адвокат в точка 76 от заключението си, възлагането на авторите на задължение за отделно оповестяване на промишления дизайн за част от продукта, в името на правната сигурност на трети лица, би означавало да се пренебрегне търсеното от законодателя на Съюза равновесие в рамките на режима на нерегистрирания промишлен дизайн на Общността, който по естеството си предполага намаляване на нивото на тази сигурност в сравнение със сигурността при регистрирания промишлен дизайн на Общността.
В тази насока следва да се припомни, че нивото на закрила, от което се ползва притежателят на нерегистриран промишлен дизайн на Общността, също е намалено. От една страна, съгласно член 19, параграф 2 от Регламент № 6/2002 притежателят е защитен само срещу копирането на нерегистрирания му промишлен дизайн. От друга, съгласно член 11, параграф 1 от този регламент срокът на закрилата, предоставена на притежателите на нерегистрирани промишлени дизайни на Общността, е ограничен до три години, считано от датата, на която съответният промишлен дизайн за първи път е станал общодостъпен.
От тази гледна точка, след като законодателят на Съюза не е изразил различна воля, член 11, параграф 2 от Регламент № 6/2002 трябва да се тълкува в смисъл, че не възлага на авторите задължение за отделно оповестяване за всяка част от продуктите им, за която желаят да се ползват от закрила на нерегистриран промишлен дизайн на Общността.
Критерият за узнаването от специализираните среди на събитията, съставляващи оповестяване, обаче налага промишленият дизайн на частта или на компонента на продукта да бъде ясно разпознаваем. Ето защо, когато, както в настоящия случай, действието по оповестяване се състои в публикуването на изображения на даден продукт, особеностите на неговата част или на неговия компонент, за която/който се иска процесният промишлен дизайн, трябва да бъдат ясно видими.
В това отношение следва да се припомни, че във връзка с израза „всеки друг промишлен дизайн“ в член 6 от Регламент № 6/2002 Съдът вече е постановил, че за да се прецени дали претендираният промишлен дизайн е оригинален, е необходимо той да може да се сравни с един или повече конкретни, определени, индивидуализирани и идентифицирани дизайни измежду съвкупността от по-рано оповестените публично дизайни (вж. в този смисъл решение от 19 юни 2014 г., Karen Millen Fashions,
C‑345/13
,
EU:C:2014:2013
, т.
). За целта е особено важно да се разполага с изображение, позволяващо да се визуализира точно и сигурно този претендиран промишлен дизайн.
Сравнението на общото впечатление, създадено от конфликтните промишлени дизайни, трябва да се извърши през призмата на цялостния външен вид на всеки от тези промишлени дизайни. В това отношение Съдът е постановил, че член 6 от Регламент № 6/2002 трябва да се тълкува в смисъл, че за да се приеме наличието на оригиналност на даден промишлен дизайн, общото впечатление, което той създава у информирания потребител, следва да бъде различно от общото впечатление, което се създава у такъв потребител не от съчетанието на изолирани елементи от множество по-ранни промишлени дизайни, а от един или повече по-ранни промишлени дизайни, взети поотделно (решение от 19 юни 2014 г., Karen Millen Fashions,
C‑345/13
,
EU:C:2014:2013
, т.
).
Следователно, както отбелязва генералният адвокат в точка 104 от заключението си, понятието „оригиналност“ по смисъла на член 6 от Регламент № 6/2002 урежда не връзките между промишления дизайн на даден продукт и промишлените дизайни на частите, които го съставят, а връзката между тези промишлени дизайни и други по-ранни дизайни.
За да се прецени тази оригиналност от гледна точка на общото впечатление, което видимият външен вид на претендирания промишлен дизайн създава у информирания потребител, следва да се изходи от самото понятие „промишлен дизайн“, залегнало в член 3, буква а) от Регламент № 6/2002, като се отчитат по-специално особеностите на линиите, контурите, цветовете, формата, строежът и/или материалите.
При липсата на определение на израза „част от продукт“ в Регламент № 6/2002, този израз трябва да се разбира в обичайния му смисъл в общоупотребимия език (вж. по аналогия решение на Съда от 20 декември 2017 г., Acacia и D'Amato,
C‑397/16 и C‑435/16
,
EU:C:2017:992
, т.
и цитираната съдебна практика). Както отбелязва генералният адвокат в точка 107 от заключението си, става въпрос за зона от „цялото“, което съставлява продуктът. За да може външният вид на тази зона да бъде защитен като промишлен дизайн на Общността, тя по дефиниция трябва да бъде видима. Същото важи, когато — видно от текста на член 4, параграф 2 от този регламент — претендираният промишлен дизайн се състои от компонент на съставен продукт.
Ето защо, за да може да се преценят условията за получаване на закрила като промишлен дизайн на Общността, частта от продукта или компонентът на съставния продукт трябва да бъде видим/а и обособен/а чрез особености, които съставляват неговия специфичен видим външен вид, а именно чрез линии, контури, цветове, форми или пък особен строеж. Това предполага външният вид на тази част от продукта или на този компонент на съставен продукт да е в състояние сам по себе си да създаде общо впечатление и да не може напълно да се изгуби в цялостния продукт.
Следователно запитващата юрисдикция трябва да провери в главното производство дали особеностите на претендираните от Ferrari промишлени дизайни за частите, които съставляват каросерията на съответния автомобил, отговарят на гореспоменатите условия за получаване на закрила като нерегистриран промишлен дизайн на Общността.
С оглед на изложеното дотук на поставените въпроси следва да се отговори, че член 11, параграф 2 от Регламент № 6/2002 трябва да се тълкува в смисъл, че публичното оповестяване на изображения на даден продукт, като публикуването на снимки на автомобил, води до публичното оповестяване на промишлен дизайн за част от този продукт по смисъла на член 3, буква а) от този регламент или за компонент на посочения продукт като съставен продукт по смисъла на член 3, буква в) и на член 4, параграф 2 от цитирания регламент, стига при това оповестяване видимият външен вид на тази част или на този компонент да е ясно разпознаваем. За да е възможно да се провери дали този видим външен вид отговаря на условието за оригиналност, залегнало в член 6, параграф 1 от същия регламент, е необходимо съответната част или съответният компонент да представлява видима зона от продукта или от съставния продукт, ясно обособена чрез линии, контури, цветове, форми или особен строеж.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (пети състав) реши:

Член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че публичното оповестяване на изображения на даден продукт, като публикуването на снимки на автомобил, води до публичното оповестяване на промишлен дизайн за част от този продукт по смисъла на член 3, буква а) от този регламент или за компонент на посочения продукт като съставен продукт по смисъла на член 3, буква в) и на член 4, параграф 2 от цитирания регламент, стига при това оповестяване видимият външен вид на тази част или на този компонент да е ясно разпознаваем.

За да е възможно да се провери дали този видим външен вид отговаря на условието за оригиналност, залегнало в член 6, параграф 1 от същия регламент, е необходимо съответната част или съответният компонент да представлява видима зона от продукта или от съставния продукт, ясно обособена чрез линии, контури, цветове, форми или особен строеж.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.