CELEX: 62016CJ0156
Zahtjev za prethodnu odluku
Provedbena uredba (EU) br. 412/2013
Članak 1. stavak 3.
Carinski zakonik Zajednice
Članak 78.
Pravilo kojim se primjena pojedinačnih stopa antidampinške pristojbe uvjetuje dostavljanjem valjanog računa
Prihvatljivost dostavljanja valjanog računa nakon podnošenja carinske deklaracije
Odbijanje povrata

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 412/2013 od 13. svibnja 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine (
SL 2013., L 131, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 126., str. 210.) i članka 78. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (
SL 1992., L 302, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 2., str. 110.), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2700/2000 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. studenoga 2000. (
SL 2000., L 311, str. 17
.; u daljnjem tekstu: Carinski zakonik).
Zahtjev je upućen u okviru spora između njemačkog društva Tigers GmbH i Hauptzollamta Landshut (Glavni carinski ured u Landshutu; u daljnjem tekstu: carinski ured) o odluci tog ureda o odbijanju zahtjeva za djelomični povrat antidampinške pristojbe.
Pravni okvir
Antidampinški propisi
Uredba (EU) br. 1072/2012
U članku 1. Uredbe Komisije (EU) br. 1072/2012 od 14. studenoga 2012. o uvođenju privremene antidampinške pristojbe na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine (
SL 2012., L. 318, str. 28.
) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 129., str. 125.), određuje se:
„1.   Uvodi se antidampinška pristojba na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda, osim keramičkih noževa, trenutačno obuhvaćenih oznakama KN ex 6911 10 00, ex 6912 00 10, ex 6912 00 30, ex 6912 00 50 i ex 6912 00 90 (oznake TARIC 6911 10 00 90, 6912 00 10 11, 6912 00 10 91, 6912 00 30 10, 6912 00 50 10 i 6912 0090 10) podrijetlom iz Narodne Republike Kine.
2.   Stopa privremene antidampinške pristojbe koja se primjenjuje na neto cijenu franko granica Unije, neocarinjeno, za proizvod opisan u stavku 1. koji proizvode dolje navedena trgovačka društva, jest sljedeća:
3.   Primjena stopa privremene antidampinške pristojbe određenih za trgovačka društva navedena u stavku 2. uvjetuje se dostavljanjem carinskim tijelima država članica valjanog računa koji mora biti u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. U slučaju da račun nije dostavljen, primjenjuje se pristojba koja se primjenjuje na sva ostala trgovačka društva.
4.   Puštanje u slobodan promet u Uniji proizvoda iz stavka 1. podliježe dostavi osiguranja na iznos jednak iznosu privremene pristojbe.
5.   Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinskim pristojbama.”
Provedbena uredba br. 412/2013
Sukladno uvodnoj izjavi 229. Provedbene uredbe br. 412/2013:
„Kako bi se rizik izbjegavanja mjera sveo na najmanju moguću mjeru zbog velike razlike u stopama pristojba, smatra se da su u ovom slučaju potrebne posebne mjere kako bi se osigurala pravilna primjena antidampinških pristojba. Navedene se posebne mjere sastoje od dostavljanja carinskim tijelima država članica valjanog računa koji mora biti u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. ovoj Uredbi. Uvoz koji nije popraćen takvim računom podliježe preostaloj antidampinškoj pristojbi koja se primjenjuje na sve ostale izvoznike.”
U članku 1. navedene provedbene uredbe određuje se:
„1.   Uvodi se konačna antidampinška pristojba na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda, osim keramičkih noževa, keramičkih mlinova za kondimente ili začine i njihovih dijelova za mljevenje, keramičkih noževa za guljenje, keramičkih brusilica za noževe i plitica za pizze od kordieritne keramike, vrste koja se koristi za pečenje pizze ili kruha, trenutačno obuhvaćenih oznakama KN ex 6911 10 00, ex 6912 00 10, ex 6912 00 30, ex 6912 00 50 i ex 6912 00 90 (oznake TARIC 6911 10 00 90, 6912 00 10 11, 6912 00 10 91, 6912 00 30 10, 6912 00 50 10 i 6912 00 90 10) i podrijetlom iz NRK‑a[.]
2.   Stopa konačne antidampinške pristojbe koja se primjenjuje na neto cijenu franko granica Unije, neocarinjeno, za proizvode opisane u stavku 1. koje proizvode dolje navedena trgovačka društva, jest sljedeća:
3.   Primjena pojedinačnih stopa antidampinških pristojba navedenih za trgovačka društva navedena u stavku 2. uvjetuje se dostavljanjem carinskim tijelima država članica valjanog računa koji mora biti u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. U slučaju da račun nije dostavljen, primjenjuje se pristojba koja se primjenjuje na ‚sva ostala trgovačka društva’.
4.   Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinskim pristojbama.”
U Prilogu II. Provedbenoj uredbi br. 412/2013 predviđa se:
„Izjava potpisana od strane službene osobe subjekta koji izdaje račun mora, u sljedećem obliku, biti navedena na važećem računu iz članka 1. stavka 3.:
1.
Ime i funkcija službene osobe subjekta koja izdaje račun.
2.
Sljedeća izjava: ‚Ja, niže potpisani, potvrđujem da je (obujam) keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda koji se prodaje za izvoz u Europsku uniju, obuhvaćen ovim računom, proizveo (naziv trgovačkog društva i adresa) (dodatna oznaka TARIC) u (dotična zemlja). Izjavljujem da su podaci navedeni u ovom računu potpuni i ispravni.’
3.
Datum i potpis.”
Carinski zakonik
U skladu s člankom 62. Carinskog zakonika:
„1.   Pisane deklaracije podnose se na obrascu koji odgovara službenom primjerku propisanom za tu svrhu. Deklaracije moraju biti potpisane i sadržavati sve podatke koji su potrebni za primjenu propisa vezanih uz carinski postupak za koji je roba deklarirana.
2.   Uz deklaraciju, prilažu se sve isprave koje su potrebne za primjenu propisa vezanih uz primjenu carinskog postupka za koji je roba deklarirana.”
U skladu s člankom 78. tog zakonika:
„1.   Carinska tijela mogu, po službenoj dužnosti ili na zahtjev deklaranta, izmijeniti deklaraciju nakon puštanja robe.
2.   Carinska tijela mogu, nakon puštanja robe i radi utvrđivanja točnosti podataka navedenih u deklaraciji, provjeriti trgovačke isprave i podatke koji se odnose na uvozne ili izvozne radnje u vezi s tom robom ili naknadne trgovačke radnje u koje su te robe uključene. Takve provjere mogu se izvršiti u prostorijama deklaranta ili svake druge osobe koja je izravno ili neizravno poslovno uključena u navedene radnje ili u prostorijama bilo koje osobe koja posjeduje navedene isprave i podatke u poslovne svrhe. Tijela mogu također pregledati robu, ako je još uvijek dostupna.
3.   Ako se revizijom deklaracije ili naknadnom provjerom utvrdi da su odredbe, koje uređuju određeni carinski postupak, bile primijenjene na temelju netočnih ili nepotpunih podataka, carinska tijela,u skladu s bilo kojim utvrđenim odredbama, poduzimaju potrebne mjere da bi se slučaj, sukladno novim raspoloživim podacima, uredio.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
Tigers je 17. prosinca 2012. uvezao u Njemačku posuđe i druge keramičke stolne i kuhinjske proizvode iz Narodne Republike Kine. Na te je proizvode tom prilikom primijenjena privremena antidampinška pristojba uvedena Uredbom br. 1072/2012.
Istog dana Tigers je carinskom uredu podnio carinsku deklaraciju za uvezenu robu i predočio mu račun. U toj su deklaraciji u pogledu označavanja robe bili navedeni keramički proizvodi, a kao dodatna TARIC oznaka navedeno je B999, što je oznaka za uvoz robe „svih ostalih trgovačkih društava” koja nisu navedena u Uredbi br. 1072/2012.
Još istog dana, 17. prosinca 2012., carinski je ured u svojim prostorima pregledao robu te je prijavljenu dodatnu oznaku TARIC B999 svaki put zamijenio dodatnom oznakom TARIC B354, što je oznaka za uvoz robe proizvođača/izvoznika nabrojanih u Prilogu I. Uredbi br. 1072/2012.
Međutim, budući da uz račun koji je Tigers dostavio prilikom uvoza nije bila priložena potpisana izjava proizvođača i da zato taj račun nije bio u skladu sa zahtjevima navedenima u Prilogu II. Uredbi br. 1072/2012, carinski je ured sukladno toj uredbi Tigersu naložio da položi jamstvo u gotovini za privremenu antidampinšku pristojbu obračunanu po carinskoj stopi od 58,8 %.
Nakon donošenja Provedbene uredbe br. 412/2013, carinski je ured u skladu s tom uredbom 28. lipnja 2013. utvrdio konačnu antidampinšku pristojbu za uvoz robe društva Tigers, obračunanu po stopi antidampinške pristojbe od 36,1 % za „sva ostala trgovačka društva” koja nisu nabrojana u Provedbenoj uredbi br. 412/2013, pri čemu od Tigersa nije tražio da dostavi valjani račun koji ispunjava zahtjeve iz Priloga II. Provedbenoj uredbi br. 412/2013.
Tigers je u dopisu od 4. srpnja 2013. dostavio originalni račun s potpisanom izjavom proizvođača te je podnio zahtjev za povrat antidampinške pristojbe, smatrajući da ju je preplatio zato što je na njega bila primijenjena konačna stopa antidampinške pristojbe od 36,1 %, predviđena za „sva ostala trgovačka društva” koja nisu nabrojana u Provedbenoj uredbi br. 412/2013, a ne stopa od 17,9 % koja se primjenjuje na uvoz robe trgovačkih društava nabrojanih u Prilogu I. navedenoj uredbi.
Odlukom od 2. listopada 2013. carinski ured odbio je Tigersov zahtjev za povrat s obrazloženjem da nije moguće prihvatiti valjani račun koji je izdan ili dostavljen naknadno.
Dopisom od 4. studenoga 2013. tužitelj iz glavnog postupka protiv te je odluke podnio prethodni prigovor, a 5. svibnja 2014. dostavio je izmijenjeni račun koji je izdao proizvođač.
Odlukom od 24. veljače 2015. carinski ured odbio je prigovor društva Tigers. Smatrao je da je račun s odgovarajućom izjavom proizvođača, koji je dostavljen naknadno uz zahtjev za povrat te ponovno ispravljen tijekom postupka povodom prigovora, trebalo za potrebe odobravanja pojedinačne stope antidampinške pristojbe dostaviti u trenutku prihvaćanja carinske deklaracije.
Tigers je protiv odluke carinskog ureda o odbijanju njegova zahtjeva za povrat podnio tužbu pred Finanzgerichtom München (Financijski sud u Münchenu, Njemačka).
U tim okolnostima Finanzgericht München (Financijski sud u Münchenu) odlučio je prekinuti postupak i Sudu uputiti sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Je li u skladu s člankom 1. stavkom 3. [Provedbene uredbe br. 412/2013] dopušteno naknadno dostaviti valjani račun prilikom prvog određivanja konačne stope antidampinške pristojbe ako su ispunjeni svi ostali uvjeti potrebni za primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe?
2.
U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:
Protivi li se članku 78. [Carinskog zakonika] to da carinsko tijelo u postupku preispitivanja odbije povrat antidampinške pristojbe uz obrazloženje da je deklarant dostavio valjani račun tek nakon podnošenja carinske deklaracije?”
O prethodnim pitanjima
Prvo pitanje
Prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev u bitnome pita treba li članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe br. 412/2013 tumačiti na način da on dopušta da se nakon podnošenja carinske deklaracije dostavi valjani račun za potrebe određivanja konačne antidampinške pristojbe ako su ispunjeni svi ostali preduvjeti potrebni da bi se poduzetniku mogla odobriti posebna stopa antidampinške pristojbe.
U skladu s ustaljenom sudskom praksom, u svrhu tumačenja odredbe prava Unije valja uzeti u obzir ne samo njezin tekst već i kontekst te ciljeve propisa čiji je ona dio (presuda od 16. studenoga 2016., Hemming i dr.,
C‑316/15
,
EU:C:2016:879
, t.
27.
i navedena sudska praksa).
Kada je riječ o formulaciji članka 1. stavka 3. Provedbene uredbe br. 412/2013, njime se određuje da se primjena pojedinačne stope antidampinške pristojbe uvjetuje dostavljanjem carinskim tijelima država članica valjanog računa koji mora biti u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. toj uredbi. Ako takav račun nije dostavljen, primjenjuje se stopa pristojbe koja se primjenjuje na sva ostala trgovačka društva koja nisu nabrojana u toj uredbi.
Iz te formulacije, osobito iz izraza „uvjetuje”, jasno slijedi da je dostavljanje carinskim tijelima valjanog računa koji mora biti u skladu sa zahtjevima određenima u Prilogu II. toj uredbi, neophodan uvjet za primjenu pojedinačne stope antidampinške pristojbe.
S druge strane, u navedenoj formulaciji uopće se ne navodi u kojem trenutku takav račun mora biti dostavljen. Ta formulacija stoga ne zabranjuje mogućnost da se račun koji ispunjava sve zahtjeve određene u članku 1. stavku 3. Provedbene uredbe br. 412/2013, carinskim tijelima dostavi nakon podnošenja carinske deklaracije.
Što se tiče konteksta čiji je dio navedeni članak 1. stavak 3., treba prije svega reći da, kao što je to naveo i nezavisni odvjetnik u točki 60. svojeg mišljenja, za razliku od drugih antidampinških uredbi, nijedna druga odredba Provedbene uredbe br. 412/2013 ne navodi u kojem trenutku valjani račun mora biti dostavljen carini.
U tim okolnostima članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe br. 412/2013 treba tumačiti na način da on odnosnim uvoznicima ne zabranjuje da takav račun dostave nakon podnošenja carinske deklaracije.
Međutim, budući da u toj uredbi ne postoji nijedna odredba koja bi sukladno njezinu članku 1. stavku 4. učinila neprimjenjivima važeće propise u području carina, način podnošenja i provjeru carinskih deklaracija na koje se primjenjuju antidampinške pristojbe uređuje Carinski zakonik.
S tim u vezi treba reći da taj zakonik ne navodi izričito u kojem trenutku račun mora biti dostavljen. Također, iako se u njegovu članku 62. stavku 2. navodi da uz carinsku deklaraciju moraju biti priložene sve isprave koje su potrebne za primjenu propisa vezanih uz primjenu carinskog postupka za koji je roba deklarirana, među kojima dakako i račun, ta odredba ne precizira koje su posljedice vezane uz neusklađenost isprava priloženih uz tu deklaraciju, kao što je to sporni račun iz glavnog postupka.
U tom pogledu međutim, člankom 78. navedenog zakonika predviđa se postupak koji carinskim tijelima daje mogućnost da po službenoj dužnosti ili na zahtjev deklaranta provjere carinsku deklaraciju nakon puštanja robe navedene u toj deklaraciji, dakle nakon podnošenja deklaracije.
U tu svrhu spomenuta tijela mogu sukladno tom članku 78. stavcima 1. i 2., s jedne strane, izvršiti provjeru carinske deklaracije, dakle ponovno je provjeriti, i, s druge strane, izvršiti provjeru relevantnih isprava i podataka kako bi se ispitala točnost navoda iz deklaracije. Ako se u tim provjerama pokaže da su odredbe koje uređuju određeni carinski postupak bile primijenjene na temelju netočnih ili nepotpunih podataka, carinska tijela moraju, sukladno spomenutom članku 78. stavku 3., poduzeti potrebne mjere da bi se slučaj uredio sukladno novim raspoloživim podacima.
Dakle, iz cijelog članka 78. Carinskog zakonika proizlazi da je dopušteno dostavljati nove podatke koje carinska tijela mogu uzeti u obzir, i to nakon podnošenja carinske deklaracije. Naime, logika tog članka ide za tim da se carinski postupak uskladi sa stvarnim stanjem (vidjeti u tom smislu presudu od 10. prosinca 2015., Veloserviss,
C‑427/14
,
EU:C:2015:803
, t.
26.
i navedenu sudsku praksu).
Ništa ne upućuje na to da bi valjani račun, koji ispunjava zahtjeve predviđene u Prilogu II. Provedbenoj uredbi br. 412/2013, bio iz toga isključen.
U prilog tom zaključku govore i ciljevi Provedbene uredbe br. 412/2013.
Naime, prema uvodnoj izjavi 229. te provedbene uredbe, kako bi se rizik izbjegavanja mjera zbog velike razlike u stopama pristojbi sveo na najmanju moguću mjeru, nužno je poduzeti posebne mjere za osiguravanje pravilne primjene antidampinških pristojbi.
Takva je primjena osigurana ako su antidampinške pristojbe određene na temelju podataka čiju je točnost bilo moguće provjeriti, po potrebi primjenom postupka iz članka 78. Carinskog zakonika.
Stoga, imajući u vidu činjenicu da je cilj Provedbene uredbe br. 412/2013 smanjivanje rizika izbjegavanja mjera kroz pravilnu primjenu antidampinških pristojbi, taj cilj treba promatrati na način da on odnosnim uvoznicima dopušta da valjani račun dostave i nakon podnošenja carinske deklaracije.
Iz spisa koji je dostavljen Sudu proizlazi da su u predmetu iz glavnog postupka nadležna carinska tijela prilikom provjere carinske deklaracije utvrdila da su uvezeni proizvodi dolazili od jednog od društava nabrojanih u Prilogu I. Provedbenoj uredbi br. 412/2013 te da je zato na uvoz tih proizvoda trebalo obračunati stopu antidampinške pristojbe koja se primjenjuje na uvoz robe tih društava.
Dakle, nije izgledno da postoji rizik izbjegavanja mjera zbog velike razlike u stopama pristojbi, a na sudu koji je uputio zahtjev je da to provjeri.
Slijedom prethodnih razmatranja, na prvo pitanje valja odgovoriti da članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe br. 412/2013 treba tumačiti na način da on dopušta da se nakon podnošenja carinske deklaracije dostavi valjani račun za potrebe određivanja konačne antidampinške pristojbe ako su ispunjeni svi ostali preduvjeti potrebni da bi se poduzetniku mogla odobriti posebna stopa antidampinške carine i ako je osigurano poštovanje pravilne primjene antidampinških pristojbi, a na sudu koji je uputio zahtjev je da to provjeri.
Drugo pitanje
S obzirom na odgovor na prvo pitanje, na drugo pitanje nije potrebno odgovoriti.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenoga, Sud (osmo vijeće) odlučuje:

Članak 1. stavak 3. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 412/2013 od 13. svibnja 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz keramičkih stolnih i kuhinjskih proizvoda podrijetlom iz Narodne Republike Kine treba tumačiti na način da on dopušta da se nakon podnošenja carinske deklaracije dostavi valjani račun za potrebe određivanja konačne antidampinške pristojbe ako su ispunjeni svi ostali preduvjeti potrebni da bi se poduzetniku mogla odobriti posebna stopa antidampinške carine i ako je osigurano poštovanje pravilne primjene antidampinških pristojbi, a na sudu koji je uputio zahtjev je da to provjeri.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački