CELEX: 62022CJ0098
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Súdna spolupráca v občianskych veciach
Súdna právomoc, uznávanie a výkon rozsudkov v občianskych a obchodných veciach
Nariadenie (EÚ) č. 1215/2012
Článok 1 ods. 1
Pojem ‚občianske a obchodné veci‘
Žaloba verejného orgánu na určenie, sankcionovanie a ukončenie praktík obmedzujúcich hospodársku súťaž

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 1 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach (
Ú. v. EÚ L 351, 2012, s. 1
).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Eurelec Trading SCRL (ďalej len „Eurelec“) a spoločnosťou Scabel SA, spoločnosťami so sídlom v Belgicku na jednej strane, a ministre de l’Économie et des Finances (minister hospodárstva a financií, Francúzsko) na druhej strane, ktorý sa týka praktík obmedzujúcich hospodársku súťaž voči dodávateľom usadeným vo Francúzsku.
Právny rámec
Právo Únie
Odôvodnenie 10 nariadenia č. 1215/2012 stanovuje:
„Rozsah pôsobnosti tohto nariadenia by sa mal vzťahovať na všetky hlavné občianske a obchodné veci okrem určitých presne vymedzených vecí…“
Článok 1 tohto nariadenia, ktorý sa nachádza v kapitole I s názvom „Rozsah pôsobnosti a vymedzenie pojmov“, v odseku 1 stanovuje:
„Toto nariadenie sa uplatňuje v občianskych a obchodných veciach bez ohľadu na povahu súdu alebo tribunálu. Neuplatňuje sa najmä na daňové, colné a správne veci ani na zodpovednosť štátu za úkony a opomenutia pri výkone štátnej moci (
acta jure imperii
).“
Francúzske právo
Kniha VI code de commerce (Obchodný zákonník) v znení použiteľnom na skutkový stav v spore vo veci samej (ďalej len „Obchodný zákonník“) s názvom „Voľná tvorba cien a hospodárska súťaž“ obsahuje najmä hlavu IV s názvom „Transparentnosť, konania obmedzujúce hospodársku súťaž a iné zakázané praktiky“. Článok L 442‑6 tohto zákonníka, ktorý sa nachádza v tejto hlave IV, stanovuje:
„I. Zodpovednosť pôvodcu a povinnosť nahradiť škodu vzniká každému výrobcovi, obchodníkovi, priemyselnému podnikateľovi alebo osobe zapísanej v živnostenskom registri, pokiaľ:
…
2° podrobí, alebo sa pokúsi podrobiť obchodného partnera povinnostiam, ktoré vytvárajú významnú nerovnováhu v právach a povinnostiach strán;
…
III. Žalobu na príslušný občiansky alebo obchodný súd podá akákoľvek osoba, ktorá preukáže právny záujem, prokuratúra, minister hospodárstva alebo predseda Úradu na ochranu hospodárskej súťaže, pokiaľ tento posledný uvedený orgán v rámci vecí patriacich do jeho právomoci zistí konanie uvedené v tomto článku.
Pri podaní žaloby minister hospodárstva a prokurátor môžu navrhnúť súdu, ktorému bola vec predložená, aby nariadil ukončenie konaní uvedených v tomto článku. V prípade týchto konaní môžu takisto žiadať o určenie neplatnosti neprípustných zmluvných dojednaní alebo zmlúv a žiadať vydanie bezdôvodného obohatenia. Môžu takisto žiadať uloženie poriadkovej pokuty, ktorej výška nesmie byť vyššia než päť miliónov eur. Táto pokuta však môže byť zvýšená na trojnásobok neoprávnene uhradených čiastok alebo, v pomere k výhodám získaným z protiprávneho konania, na 5% obratu bez dane, ktorý osoba, ktorá sa dopustila tohto konania dosiahla vo Francúzsku v priebehu posledného uzavretého účtovného obdobia o účtovného obdobia predchádzajúceho roka, v ktorom došlo ku konaniam uvedeným v tomto článku. Taktiež možno požadovať náhradu vzniknutej škody.…
…“
Hlava V knihy VI Obchodného zákonníka s názvom „Vyšetrovacie právomoci“ obsahuje články L 450‑1 až L 450‑10 tohto zákonníka.
Článok L 450‑1 II uvedeného zákonníka stanovuje:
„Úradníci, ktorí sú na tento účel poverení ministrom hospodárstva, môžu vykonať vyšetrovanie potrebné na uplatnenie ustanovení tejto knihy.“
Podľa článku L 450‑4 prvého odseku Obchodného zákonníka môžu poverení úradníci uvedení v článku L 450‑1 tohto zákonníka so súhlasom súdu a pod jeho dohľadom vykonávať prehliadky akýchkoľvek priestorov a zabavovať dokumenty a akékoľvek nosiče informácií v rámci vyšetrovania, o ktoré požiada najmä minister hospodárstva.
Článok L 450‑8 uvedeného zákonníka stanovuje:
„Trestom odňatia slobody na dva roky a pokutou vo výške 300000 eur bude potrestaný každý, kto akýmkoľvek spôsobom marí výkon úloh, ktorými sú poverení úradníci uvedení v článku L. 450‑1 na základe tejto knihy.“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Eurelec, spoločnosť založená podľa belgického práva, je centrálou pre rokovanie o cenách a nákupoch, založenou skupinou E. Leclerc a skupinou Rewe, čo sú družstvá obchodníkov podľa francúzskeho práva a nemeckého práva.
Scabel, spoločnosť založená podľa belgického práva, vykonáva úlohu sprostredkovateľa medzi spoločnosťou Eurelec a francúzskymi a portugalskými regionálnymi nákupnými centrálami spoločnosti Leclerc a zabezpečuje úlohu poskytovateľa administratívnych a technických služieb pre Eurelec.
Groupement d’achat des centres Édouard Leclerc (GALEC) je národnou nákupnou centrálou skupiny Leclerc, ktorá vyrokúva ročné rámcové zmluvy s francúzskymi dodávateľmi, ktoré sú plnené regionálnymi nákupnými centrálami.
Association des centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC) zodpovedá za vypracovanie dlhodobej stratégie Mouvement E. Leclerc a iniciovala alianciu medzi značkami E. Leclerc a Rewe v Európe.
Od roku 2016 do roku 2018 minister hospodárstva a financií viedol vyšetrovanie, ktoré ho priviedlo k podozreniu existencie konaní potenciálne obmedzujúcich hospodársku súťaž, ktoré vykonávala Eurelec v Belgicku voči dodávateľom usadeným vo Francúzsku. Podľa tohto vyšetrovania totiž Eurelec nútila dodávateľov, aby v rozpore s Obchodným zákonníkom prijali zníženie cien bez akejkoľvek protihodnoty a nútila ich, aby na účely obchádzania francúzskeho práva používali na uzavreté zmluvy belgické právo.
Vzhľadom na to, že minister hospodárstva a financií sa domnieval, že existencia podozrivých praktík bola potvrdená prehliadkami a zabavením dokumentov vykonanými počas mesiaca február 2018 v priestoroch spoločností GALEC a ACDLEC, podal prostredníctvom úkonov súdneho exekútora, ku ktorým došlo 19. júla a 27. septembra 2019, na základe článku L 442‑6 Obchodného zákonníka žalobu na Eurelec, Scabel, GALEC a ACDLEC na Tribunal de commerce de Paris (Obchodný súd Paríž, Francúzsko), aby tento súd konštatoval, že tieto praktiky podriadili ich obchodných partnerov povinnostiam, ktoré spôsobili značnú nerovnováhu v právach a povinnostiach strán, nariadil týmto spoločnostiam ukončiť uvedené praktiky a aby týmto spoločnostiam okrem iného uložil poriadkovú pokutu. Žalované spoločnosti vzniesli námietku nepríslušnosti francúzskych súdov na rozhodovanie o žalobe podanej ministrom hospodárstva a financií v rozsahu, v ktorom smerovala proti spoločnostiam Eurelec a Scabel, usadeným v Belgicku, v súlade s ustanoveniami nariadenia č. 1215/2012.
Medzitýmnym rozsudkom z 15. apríla 2021 Tribunal de commerce de Paris (Obchodný súd Paríž) zamietol námietku nepríslušnosti a vyhlásil sa za príslušný na rozhodnutie o žalobe.
Eurelec a Scabel podali proti tomuto rozsudku odvolanie na súd vyššieho stupňa Cour d’appel de Paris (Odvolací súd Paríž, Francúzsko), v ktorom uviedli, že žaloba podaná ministrom hospodárstva a financií nespadá pod „občianske a obchodné veci“ v zmysle nariadenia č. 1215/2012, a že je teda tento súd nepríslušný v rozsahu, v ktorom proti nim smeruje žaloba.
Minister hospodárstva a financií zastáva názor, že jeho návrhy spadajú do vecnej pôsobnosti nariadenia č. 1215/2012. Vzhľadom na to, že predmetom podanej žaloby je ochrana francúzskeho verejného hospodárskeho poriadku, sa totiž domnieva, že rozhodovanie o tejto žalobe musí byť vyhradené francúzskemu súdu. Pokiaľ ide o použitie vyšetrovacích právomocí, ktorými disponuje, považuje za nevyhnutné odlíšiť fázu vyšetrovania od fázy súdneho konania a tvrdí, že kritériom uplatniteľnosti nariadenia č. 1215/2012 je použitie týchto dôkazných prostriedkov a spôsob ich získania. Nakoniec dodáva, že jeho žaloba spadá do rámca vzťahu rovnosti so žalovanými spoločnosťami, keďže sa naňho takisto vzťahujú pravidlá občianskeho súdneho poriadku platné pre všetkých účastníkov konania.
Za týchto okolností Cour d’appel de Paris (Odvolací súd Paríž) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledovnú prejudiciálnu otázku:
„Má sa oblasť ‚občianskych a obchodných vecí‘‚ vymedzená v článku 1 ods. 1 [nariadenia č. 1215/2012] vykladať v tom zmysle, že do jej pôsobnosti patrí žaloba – a z neho vyplývajúce súdne rozhodnutie – i) podaná [ministrom hospodárstva a financií] na základe článku [L 442‑6 I 2° Obchodného zákonníka] proti belgickej spoločnosti; ii) o určenie a ukončenie postupov obmedzujúcich hospodársku súťaž a o uloženie občianskoprávnej pokuty údajnému páchateľovi týchto postupov, iii) na základe dôkazov získaných prostredníctvom jeho osobitných vyšetrovacích právomocí?“
O prejudiciálnej otázke
Podstatou otázky vnútroštátneho súdu je, či sa článok 1 ods. 1 nariadenia č. 1215/2012 má vykladať v tom zmysle, že pojem „občianske a obchodné veci“ v zmysle tohto ustanovenia zahŕňa žalobu orgánu verejnej moci členského štátu proti spoločnostiam usadeným v inom členskom štáte na účely určenia, sankcionovania a ukončenia konania obmedzujúceho hospodársku súťaž voči dodávateľom usadeným v prvom členskom štáte, pokiaľ tento orgán verejnej moci vykonáva mimoriadne vyšetrovacie právomoci alebo mimoriadnu aktívnu legitimáciu, ktoré idú nad rámec pravidiel všeobecného práva uplatniteľných vo vzťahoch medzi jednotlivcami.
V tomto ohľade z judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že hoci niektoré spory medzi orgánom verejnej moci a osobou súkromného práva môžu patriť do pôsobnosti nariadenia č. 1215/2012, neplatí to v prípade, ak verejný orgán koná v rámci výkonu verejnej moci (rozsudok zo 16. júla 2020, Movic a i.,
C‑73/19
,
EU:C:2020:568
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Uplatnenie výsad verejnej moci jedným z účastníkov sporu, keďže tento vykonáva mimoriadne právomoci v porovnaní s pravidlami uplatniteľnými na vzťahy medzi jednotlivcami, totiž vylučuje taký spor spomedzi „občianskych a obchodných vecí“ v zmysle článku 1 ods. 1 nariadenia č. 1215/2012 (rozsudok zo 16. júla 2020, Movic a i.,
C‑73/19
,
EU:C:2020:568
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Z toho vyplýva, že na určenie, či vec spadá alebo nespadá pod pojem „občianske a obchodné veci“ v zmysle článku 1 ods. 1 nariadenia č. 1215/2012 a v dôsledku toho do pôsobnosti tohto nariadenia, je potrebné určiť právny vzťah medzi účastníkmi konania a jeho predmet, alebo alternatívne preskúmať základ žaloby a podmienky uplatnenia podanej žaloby (rozsudok zo 16. júla 2020, Movic a i.,
C‑73/19
,
EU:C:2020:568
, bod
, ako aj citovaná judikatúra).
Pod pojem „občianske a obchodné veci“ tak spadá žaloba podaná orgánmi členského štátu proti podnikateľom usadeným v inom členskom štáte, v rámci ktorej tieto orgány ako hlavný návrh žiadajú, aby sa určilo, že došlo k porušeniam spočívajúcim v nekalých obchodných praktikách, o ktorých tieto orgány tvrdia, že sú protiprávne, a nariadilo sa ich zastavenie, a ako vedľajší návrh, aby sa uložila povinnosť uverejniť informáciu o vyhlásenom rozhodnutí a uložila sa pokuta (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. júla 2020, Movic a i.,
C‑73/19
,
EU:C:2020:568
, bod
).
Naopak, nie je to tak v prípade, pokiaľ ide o návrh podaný na to, aby bola priznaná právomoc konštatovať existenciu budúcich protiprávnych konaní iba prostredníctvom zápisnice spísanie úradníkom dotknutého orgánu verejnej moci, pretože takýto návrh sa v skutočnosti týka mimoriadnych právomocí, ktoré presahujú rámec pravidiel všeobecného práva uplatniteľných vo vzťahoch medzi jednotlivcami (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. júla 2020, Movic a i.,
C‑73/19
,
EU:C:2020:568
, bod
).
V prejednávanej veci z vnútroštátneho rozhodnutia vyplýva, že na jednej strane žaloba vo veci samej, ktorej predmetom je ochrana francúzskeho verejného hospodárskeho poriadku, bola podaná na základe dôkazov získaných pri prehliadkach na mieste a zabavení dokumentov. Pritom takéto vyšetrovacie právomoci, aj keď ich výkon musí byť vopred schválený súdom, zostávajú však mimoriadnymi v porovnaní so všeobecným právom, a to najmä preto, že ich súkromné osoby nemôžu vykonávať, a pretože v súlade s príslušnými vnútroštátnymi ustanoveniami bude každej osobe, ktorá marí výkon takýchto opatrení, uložený trest odňatia slobody, ako aj pokuta vo výške 300000 eur.
Na druhej strane žaloba vo veci samej smeruje najmä k uloženiu poriadkovej pokuty uvedenej v článku L 442‑6 III druhom odseku Obchodného zákonníka. Pritom, i keď je pravda, že takáto pokuta musí byť uložená príslušným súdom, o jej uloženie môže požiadať iba minister hospodárstva a prokuratúra. Podľa článku L 442‑6 Obchodného zákonníka môže osoba poškodená praktikami obmedzujúcimi hospodársku súťaž podať žalobu iba na náhradu škody spôsobenej týmito praktikami a domáhať sa ukončenia uvedených praktík alebo neplatnosti dotknutého ustanovenia.
V tomto ohľade sa žaloba vo veci samej líši od žaloby vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok zo 16. júla 2020, Movic a i. (
C‑73/19
,
EU:C:2020:568
), keďže v tejto veci verejné orgány navrhovali voči spoločnostiam, ktorým bolo vytýkané protiprávne konanie obchodnej povahy, nie uloženie pokuty, ale iba vydanie príkazu na ukončenie uvedených protiprávnych konaní, t. j. možnosť, ktorú mali k dispozícii aj osoby, ktoré na tom mali oprávnený záujem a združenia na ochranu spotrebiteľov (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. júla 2020, Movic a i.,
C‑73/19
,
EU:C:2020:568
, bod
).
Za týchto okolností minister hospodárstva a financií pri podaní žaloby vo veci samej koná „pri výkone štátnej moci (
acta jure imperii
)“ v zmysle článku 1 ods. 1 nariadenia č. 1215/2012 takým spôsobom, že táto žaloba nespadá pod pojem „občianske a obchodné veci“ uvedený v danom ustanovení, čo však prináleží overiť vnútroštátnemu súdu.
Vzhľadom na vyššie uvedené je potrebné na položenú otázku odpovedať tak, že článok 1 ods. 1 nariadenia č. 1215/2012 sa má vykladať v tom zmysle, že pojem „občianske a obchodné veci“ v zmysle tohto ustanovenia nezahŕňa žalobu orgánu verejnej moci členského štátu proti spoločnostiam usadeným v inom členskom štáte na účely určenia, sankcionovania a ukončenia praktík obmedzujúcich hospodársku súťaž voči dodávateľom usadeným v prvom členskom štáte, pokiaľ tento orgán verejnej moci vykonáva mimoriadne vyšetrovacie právomoci alebo mimoriadnu aktívnu legitimáciu, ktoré idú nad rámec pravidiel všeobecného práva uplatniteľných vo vzťahoch medzi jednotlivcami.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (ôsma komora) rozhodol takto:

Článok 1 ods. 1 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1215/2012 z 12. decembra 2012 o právomoci a o uznávaní a výkone rozsudkov v občianskych a obchodných veciach

sa má vykladať v tom zmysle, že:

pojem „občianske a obchodné veci“ v zmysle tohto ustanovenia nezahŕňa žalobu orgánu verejnej moci členského štátu proti spoločnostiam usadeným v inom členskom štáte na účely určenia, sankcionovania a ukončenia praktík obmedzujúcich hospodársku súťaž voči dodávateľom usadeným v prvom členskom štáte, pokiaľ tento orgán verejnej moci vykonáva mimoriadne vyšetrovacie právomoci alebo mimoriadnu aktívnu legitimáciu, ktoré idú nad rámec pravidiel všeobecného práva uplatniteľných vo vzťahoch medzi jednotlivcami.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.