CELEX: 62017CJ0341
Apeliacinis skundas
Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyrius, Europos žemės ūkio garantijų fondas (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai (EŽŪFKP)
Europos Sąjungos nefinansuojamos išlaidos
Graikijos Respublikos patirtos išlaidos
Reglamentas (EB) Nr. 1782/2003
Reglamentas (EB) Nr. 796/2004
Pagalbos už plotą schema
Daugiametės ganyklos sąvoka
Fiksuoto dydžio finansinės korekcijos
Atskaitymas iš ankstesnės korekcijos

Savo apeliaciniame skunde Graikijos Respublika prašo panaikinti 2017 m. kovo 30 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą
Graikija / Komisija
(T‑112/15, toliau – skundžiamas sprendimas,
EU:T:2017:239
), kuriuo tas teismas atmetė jos ieškinį dėl 2014 m. gruodžio 19 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimo 2014/950/ES dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus, Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (
OL L 369, 2014, p. 71
, toliau – ginčijamas sprendimas).
Teisinis pagrindas
Reglamentas (EB) Nr. 1782/2003
2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1782/2003, nustatančio bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatančio tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiančio Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001 (
OL L 270, 2003, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 40 t., p. 269), 3, 4, 21 ir 24 konstatuojamosiose dalyse buvo nurodyta:
„(3)
Siekiant išvengti žemės ūkio paskirties žemės apleidimo ir užtikrinti, kad būtų išlaikoma gera jos agrarinė ir aplinkosauginė būklė, reikėtų nustatyti standartus, kurie galėtų arba negalėtų būti pagrindu valstybių narių nuostatoms. Dėl to reikėtų sukurti Bendrijos sistemą, pagal kurią valstybės narės galėtų patvirtinti standartus, atsižvelgdamos į konkrečias atitinkamų teritorijų charakteristikas, įskaitant dirvos ir klimato sąlygas bei egzistuojančias ūkininkavimo sistemas (žemėnaudą, sėjomainą, ūkininkavimo praktikas) ir ūkių struktūrą.
(4)
Kadangi daugiametės ganyklos daro teigiamą poveikį aplinkai, reikėtų patvirtinti priemones, skatinančias išlaikyti esamas daugiametes ganyklas, kad būtų išvengta masinio jų pavertimo ariamąja žeme.
<…>
(21)
Bendros žemės ūkio politikos paramos schemose numatytas tiesioginis pajamų rėmimas siekiant užtikrinti tinkamą žemės ūkio bendruomenės pragyvenimo lygį. Šis tikslas yra glaudžiai susijęs su kaimo vietovių išlaikymu. Siekiant išvengti neteisingo Bendrijos fondų paskirstymo, paramos išmokos neturėtų būti mokamos ūkininkams, dirbtinai sukūrusiems sąlygas, reikalingas tokioms išmokoms gauti.
<…>
(24)
Dėl Bendrijos žemės ūkio konkurencingumo stiprinimo ir skatinimo laikytis maisto kokybės bei aplinkos standartų visada sumažėja nustatytos žemės ūkio produktų kainos ir padidėja Bendrijos žemės ūkio valdų gamybos sąnaudos. Siekiant šių tikslų ir skatinant labiau į rinką orientuotą ir tvarų žemės ūkį, būtina užbaigti perėjimą nuo paramos gamybai prie paramos gamintojui, įdiegiant nuo gamybos apimčių atsietą kiekvieno ūkio pajamų rėmimo sistemą. Nors dėl atsiejimo nuo gamybos apimčių faktinės ūkininkams sumokėtos sumos nesikeis, dėl to gerokai padidės pajamų rėmimo pagalbos veiksmingumas. Dėl to reikėtų, kad bendroji išmoka ūkiui priklausytų nuo kompleksinio paramos susiejimo su aplinkosaugos, maisto saugos, gyvūnų sveikatos ir gerovės reikalavimais bei geros agrarinės ir aplinkosauginės būklės išlaikymu ūkyje.“
Šio reglamento III dalyje „Bendrosios išmokos schema“ buvo 3 skyrius, susijęs su „teisė[mi]s į išmokas“. Šio skyriaus 1 skirsnyje, reglamentuojančiame „[p]lotais paremt[a]s teis[e]s į išmokas“, buvo 44 straipsnis, susijęs su „[n]audojim[usi] teisėmis į išmokas“; jo 2 dalyje buvo numatyta:
„„Reikalavimus atitinkantis hektaras“ – tai valdos žemės ūkio paskirties žemė, kurioje yra ariamoji žemė ir daugiametė ganykla, išskyrus daugiametėmis kultūromis apsėtus plotus, miškus ar ne žemės ūkio veiklai naudojamus plotus.“
Tos pačios III dalies 4 skirsnio „Žemės naudojimas pagal bendrosios išmokos schemą“ 1 skirsnyje buvo 51 straipsnis, susijęs su „[ž]emės naudojim[u] žemės ūkio paskirčiai“. Šiame straipsnyje buvo nustatyta:
„Ūkininkai gali naudoti pagal 44 straipsnio 3 dalį deklaruotus sklypus bet kuriai žemės ūkio veiklai, išskyrus daugiametėms kultūroms ir 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2200/96 dėl bendro vaisių ir daržovių rinkos organizavimo [(
OL L 297, 1996, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių kalba, 3 sk., 20 t., p. 55), iš dalies pakeisto 2003 m. sausio 10 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 47/2003 (
OL L 7, 2003, p. 64
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių kalba, 3 sk., 38 t., p. 68)], 1 straipsnio 2 dalyje [ir] 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2201/96 dėl bendro perdirbtų vaisių ir daržovių produktų rinkos organizavimo [(
OL L 297, 1996, p. 29
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių kalba, 3 sk., 20 t., p. 83), iš dalies pakeisto 2002 m. kovo 13 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 453/2002 (
OL L 72, 2002, p. 9
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių kalba, 3 sk., 35 t., p. 265)], 1 straipsnio 2 dalyje nurodytiems produktams gaminti <…>“
Reglamento Nr. 1782/2003 IV dalies „Kitos pagalbos schemos“ 12 skyriuje „Išmokos už galvijus“ buvo 132 straipsnis „Ekstensyvinimo išmoka“. Šio straipsnio 3 dalyje buvo numatyta:
„Taikant 2 dalį:
a)
nukrypstant nuo 131 straipsnio 2 dalies a punkto, gyvulių tankumas valdose nustatomas atsižvelgiant į galvijų patinus, karves ir telyčias, laikomas valdoje konkrečiais kalendoriniais metais, taip pat avis ir (arba) ožkas, dėl kurių buvo pateiktos paraiškos išmokai gauti tais pačiais kalendoriniais metais. Gyvulių skaičius perskaičiuojamas į [gyvulių vienetus (GV)] pagal 131 straipsnio 2 dalies a punkte nurodytą konversijos lentelę;
b)
nepažeidžiant 131 straipsnio 2 dalies b punkto trečios įtraukos, plotai, naudojami pasėliams auginti, kaip apibrėžta IX priede, nelaikomi „pašarų plotu“;
c)
skaičiuojant gyvulių tankumą, ne mažiau kaip 50 % pašarų ploto turi sudaryti kultūrinės ganyklos.
„Kultūrines ganyklas“ apibrėžia valstybės narės. Į apibrėžimą įtraukiamas bent jau toks kriterijus, kad kultūrinės ganyklos – tai pieva, kuri pagal vietinę ūkininkavimo veiklą yra skirta galvijams ir (arba) avims ganyti. Tačiau neįtraukiamos tais pačiais metais mišriai naudojamos ganyklos (ganykla, šienas, silosui auginama žolė).“
Reglamentas Nr. 796/2004
2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 796/2004, nustatančio išsamias kompleksinio paramos susiejimo, moduliavimo ir integruotos administravimo ir kontrolės sistemos, numatytų Reglamente Nr. 1782/2003, įgyvendinimo taisykles (
OL L 141, 2004, p. 18
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 44 t., p. 243), iš dalies pakeisto 2007 m. rugpjūčio 20 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 972/2007 (
OL L 216, 2007, p. 3
; toliau – Reglamentas Nr. 796/2004), 2 straipsnio pirma pastraipa buvo suformuluota taip:
„Šiame reglamente vartojami šie sąvokų apibrėžimai:
<…>
1a)
„žemės ūkio paskirties sklypas“ – tai vientisas žemės plotas, kuriame vienas ūkininkas augina vienos rūšies kultūrą; tačiau jei pagal šį reglamentą reikalaujama pateikti atskirą deklaraciją apie konkrečios rūšies kultūrai auginti naudojamą plotą, ta konkreti paskirtis toliau apriboja minėto žemės ūkio paskirties sklypo naudojimą;
<…>
2)
„daugiametė ganykla“ – tai žemė, kurioje natūraliai (t. y. nesėjama) auga žolė ar kitokie žoliniai pašarai arba ji yra auginama (t. y. pasėta) ir kuri penkerius ar daugiau metų nebuvo įtraukta į ūkio sėjomainą, išskyrus žemę, kuriai <…> taikomos atidėtos žemės schemos <…>;
2a)
„žolė ar kitokie žoliniai pašarai“ – tai visi žoliniai augalai, kurie paprastai valstybėje narėje natūraliai auga ganykloje arba kurių paprastai dedama į sėklų mišinius žolei ganyklose arba pievose (kurios naudojamos arba nenaudojamos gyvuliams ganyti) auginti. Valstybės narės gali įtraukti Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 IX priede išvardytas kultūras;
<…>“
Šiuo klausimu 2005 m. vasario 11 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 239/2005 (
OL L 42, 2005, p. 3
), iš dalies pakeitusio pirminės redakcijos Reglamentą Nr. 796/2004, 1 konstatuojamojoje dalyje buvo nurodyta:
„Reikia pateikti [pirminės redakcijos] Komisijos reglamento [Nr. 796/2004] 2 straipsnyje numatytų kelių apibrėžimų patikslinimus. Pirmiausia būtina patikslinti to straipsnio 2 punkte esantį „daugiametės ganyklos“ apibrėžimą ir taip pat apibrėžti terminą „žolė ir kitokie žoliniai pašarai“. Tačiau šiuo atveju būtina atsižvelgti į tai, kad valstybėms narėms reikia užtikrinti tam tikrą lankstumą, kad jos galėtų atsižvelgti į agronomines vietos sąlygas.“
Reglamento Nr. 796/2004 8 straipsnio „Bendrieji principai dėl žemės ūkio paskirties sklypų“ 1 dalyje buvo numatyta:
„Pagalbos už plotą schemų atžvilgiu sklypas, kuriame yra medžių, laikomas žemės ūkio paskirties sklypu, jei Reglamento [Nr. 1782/2003] 51 straipsnyje nurodytos žemės ūkio veiklos rūšys arba, kai taikoma, numatoma žemės ūkio gamyba jame gali būti vykdoma panašiai kaip ir to paties ploto sklypuose, kuriuose medžių nėra.“
Šio reglamento III antraštinėje dalyje „Kontrolės“ buvo 30 straipsnis „Plotų nustatymas“. Šio straipsnio 2 dalyje buvo numatyta:
„Gali būti atsižvelgiama į bendrą žemės ūkio paskirties sklypo plotą, jei jis visiškai panaudojamas konkrečios valstybės narės ar regiono įprastų standartų prasme [visas naudojamas pagal konkrečios valstybės narės ar regiono įprastus standartus]. Kitais atvejais atsižvelgiama į faktiškai panaudotą plotą.
Kai kuriuose regionuose, kur tam tikri požymiai, ypač gyvatvorės, grioviai ir sienos tradiciškai yra laikomi geros augalininkystės arba žemės ūkio paskirties žemės panaudojimo praktika, valstybės narės gali priimti sprendimą, kad tas plotas būtų laikomas visiškai panaudoto ploto dalimi, jei ji neviršija bendrojo valstybių narių nustatytino pločio. Tas plotis turi atitikti regione įprastą gyvatvorių, griovių ir sienų plotį, bet neviršyti 2 metrų.
<…>“
Reglamentas (EB) Nr. 1290/2005
2005 m. birželio 21 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1290/2005 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo (
OL L 209, 2005, p. 1
) IV antraštinėje dalyje „Sąskaitų apmokėjimas ir Komisijos atliekama stebėsena“ buvo 31 straipsnis „Atitikties patikrinimas“. Šio straipsnio 3 dalis buvo suformuluota taip:
„Prieš priimant sprendimą nefinansuoti, Komisijos patikrinimo išvados ir valstybės narės paaiškinimai pateikiami raštu, po to abi šalys stengiasi susitarti dėl priemonių, kurių reikės imtis.
Nepavykus susitarti, valstybė narė gali prašyti pradėti procedūrą, kurios tikslas – suderinti kiekvienos šalies pozicijas per keturis mėnesius. Šios procedūros rezultatai yra pateikiami Komisijai siunčiamoje ataskaitoje, kuri ją išnagrinėja prieš priimdama sprendimą nefinansuoti.“
Reglamentas (EB) Nr. 885/2006
2006 m. birželio 21 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 885/2006, nustatančiame išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 1290/2005 nuostatų dėl mokėjimo agentūrų ir kitų įstaigų akreditavimo bei EŽŪGF ir EŽŪFKP sąskaitų patikrinimo ir patvirtinimo taikymo taisykles (
OL L 171, 2006, p. 90
; klaidų ištaisymas
OL L 291, 2007, p. 30
), buvo 11 straipsnis „Atitikties patikrinimas“. Šio straipsnio 1–3 dalyse buvo nustatyta:
„1.   Jeigu po atlikto tyrimo Komisija mano, kad išlaidos neatitinka Bendrijos taisyklių, ji praneša tokias išvadas atitinkamai valstybei narei ir nurodo korekcines priemones, reikalingas užtikrinti, kad ateityje būtų laikomasi šių taisyklių.
Tokiame pranešime daroma nuoroda į šį straipsnį. Valstybė narė per du mėnesius nuo šio pranešimo gavimo pateikia atsakymą, o Komisija, atsižvelgusi į jį, gali pakeisti savo poziciją. Pagrįstais atvejais Komisija gali leisti pratęsti atsakymui nustatytą laikotarpį.
Kai baigiasi atsakymui nustatytas laikotarpis, Komisija sušaukia dvišalį posėdį ir abi šalys stengiasi pasiekti susitarimą dėl priemonių, kurių reikia imtis, taip pat dėl pažeidimo sunkumo įvertinimo bei dėl Bendrijos biudžetui padarytos finansinės žalos.
2.   Per du mėnesius nuo 1 dalies trečios [trečioje] pastraipoje nurodyto dvišalio posėdžio protokolo gavimo dienos valstybė narė pateikia šio posėdžio metu prašytą informaciją arba kitos informacijos, kuri, jos manymu, galėtų būti naudinga vykstančiam tyrimui.
Pateisinamais atvejais Komisija, gavusi pagrįstą prašymą iš valstybės narės, gali leisti pratęsti pirmojoje pastraipoje nurodytą laikotarpį. Prašymą reikia nusiųsti Komisijai tokiam laikotarpiui nepasibaigus.
Pasibaigus pirmoje pastraipoje nurodytam laikotarpiui, Komisija oficialiai praneša savo išvadas valstybei narei, remdamasi informacija, gauta per atitikimo patikrinimo procedūrą. Pranešime įvertinamos išlaidos, kurioms Komisija numato netaikyti Bendrijos finansavimo pagal Reglamento [Nr. 1290/2005] 31 straipsnį, ir daroma nuoroda į šio reglamento 16 straipsnio 1 dalį.
3.   Valstybė narė praneša Komisijai apie korekcines priemones, kurių ji ėmėsi, kad užtikrintų, jog būtų laikomasi Bendrijos taisyklių[,] ir nuo kurios datos jos bus įgyvendinamos.
Komisija, išnagrinėjusi Taikinimo institucijos pagal šio reglamento 3 skyrių parengtą ataskaitą, priima, jei reikia, vieną ar daugiau sprendimų pagal Reglamento [Nr. 1290/2005] 31 straipsnį, siekdama nebefinansuoti iš Bendrijos lėšų išlaidų, neatitinkančių Bendrijos taisyklių, kol valstybė narė veiksmingai neįgyvendina korekcinių priemonių.
Vertindama išlaidas, kurių Bendrija nefinansuos, Komisija gali atsižvelgti į informaciją, kurią valstybės narės pranešė pasibaigus 2 dalyje nurodytam laikotarpiui, jeigu tokia informacija reikalinga geriau apskaičiuoti Bendrijos biudžetui padarytą finansinę žalą ir jeigu pavėluotas informacijos pateikimas yra pagrįstas išskirtinėmis aplinkybėmis.“
Šio reglamento 16 straipsnio „Taikinimo procedūra“ 1 dalyje buvo numatyta:
„Valstybė narė gali perduoti spręsti klausimą Taikinimo institucijai per trisdešimt darbo dienų po to, kai gavo Komisijos pranešimą, nurodytą 11 straipsnio 2 dalies trečiojoje pastraipoje, Taikinimo institucijos sekretoriatui nusiųsdama oficialų taikinimo prašymą.
Procedūros sąlygas ir sekretoriato adresą nurodo valstybė narė per Žemės ūkio fondų komitetą.“
Reglamentas (ES) Nr. 1307/2013
2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009 (
OL L 347, 2013, p. 608
), 4 straipsnio 1 dalies h punkte pateikta tokia apibrėžtis:
„daugiametis žolynas ir daugiametė ganykla (bendrai vadinami daugiamečiais žolynais) – žemė, kurioje natūraliai auga (t. y. nesėjama) arba specialiai auginama (t. y. pasėta) žolė ar kiti žoliniai pašarai ir kuri penkerius metus ar ilgiau neįtraukta į valdos sėjomainą; joje gali augti ir kitos augalų rūšys, pavyzdžiui, krūmokšniai ir (arba) medžiai, kurie gali būti panaudoti ganymui, su sąlyga, kad joje tebevyrauja žolė ir kiti žoliniai pašarai, taip pat, jei valstybės narės taip nusprendžia – žemė, kurią galima panaudoti ganymui ir kuri sudaro dalį nusistovėjusios vietos praktikos, kai žolė ir kiti žoliniai pašarai ganyklų plotuose tradiciškai nevyrauja“.
Ginčo aplinkybės
Ginčo aplinkybes Bendrasis Teismas išdėstė skundžiamo sprendimo 1–11 punktuose ir šio proceso tikslais jos gali būti apibendrinamos taip, kaip nurodoma toliau.
2008 m. rugsėjį ir 2009 m. vasarį Europos Komisija atliko du tyrimus dėl Graikijos Respublikos išlaidų, patirtų dėl pagalbos už plotą ir dėl kaimo plėtros priemonių iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) už 2008 paraiškų teikimo metus.
2008 m. lapkričio 21 d. rašte Komisija nurodė, kad per patikrinimus vietoje, atliktus vykdant nagrinėjamus tyrimus, nustatyta, kad tam tikri plotai, dėl kurių galėjo būti suteikta pagalba, neatitiko Reglamento Nr. 1782/2003 44 straipsnio 2 dalyje ir Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnyje numatytų tinkamumo kriterijų. Grįsdama šią išvadą Komisija pateikė pavyzdžių, kurie priminti skundžiamo sprendimo 40 punkte.
Po to, kai Komisija pateikė pastabas, o Graikijos Respublika – atsakymus, 2010 m. balandžio 8 d. įvyko dvišalis posėdis. 2010 m. birželio 2 d. Komisija pateikė Graikijos Respublikai savo išvadas; į jas ši valstybė narė atsakė 2010 m. rugpjūčio 2 d.
2013 m. gegužės 31 d. Komisija pranešė Graikijos Respublikai, kad toliau laikosi savo pozicijos dėl ketinamos taikyti korekcijų neto sumos ir dėl jas pateisinančių motyvų.
2013 m. liepos 11 d. Graikijos Respublika kreipėsi į Taikinimo instituciją. Ši pateikė savo nuomonę 2014 m. sausio 31 d., o Komisija savo galutinę poziciją priėmė 2014 m. kovo 26 d. Joje Komisija konstatavo, pirma, žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemos ir geografinės informacinės sistemos (toliau – ŽSIS ir GIS) veikimo trūkumus, kurie daro poveikį kryžminiams ir administraciniams patikrinimams, antra, trūkumus atliekant patikrinimus vietoje ir, trečia, klaidingus mokesčių ir sankcijų apskaičiavimus. Be to, Komisija pabrėžė, kad šie trūkumai konstatuoti pakartotinai. Taigi galutinė Graikijos Respublikai nustatytos korekcijos neto suma buvo 86007771,11 EUR.
Todėl 2014 m. gruodžio 19 d. Komisija priėmė ginčijamą sprendimą; jame ji nusprendė Europos Sąjungos lėšomis iš EŽŪOGF Garantijų skyriaus, Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir EŽŪFKP nefinansuoti tam tikrų Graikijos Respublikos patirtų išlaidų.
Tame sprendime Komisija, pirma, taikė fiksuoto dydžio korekcijas už 2008 paraiškų teikimo metus pagalbos už plotą srityje dėl iš viso 61012096,85 EUR, iš kurių ji atskaitė 2135439,32 EUR. Šia korekcija atsižvelgiama, be kita ko, į 10 % fiksuoto dydžio korekciją ūkininkams, kurie buvo deklaravę tik ganyklas, t. y. 32542837,74 EUR. Antra, Komisija nustatė korekcijas už 2008 paraiškų teikimo metus kaimo plėtros sektoriuje; jų suma –5007867,36 EUR, įskaitoma į 2009 finansinius metus, ir 5496524,54 EUR suma, įskaitoma į 2010 finansinius metus, t. y. iš viso 10504391,90 EUR suma, iš kurios ji atėmė bendrą 2588231,20 EUR sumą, atitinkančią 2318055,75 EUR sumą už 2009 finansinius metus ir 270175,45 EUR sumą už 2010 finansinius metus. Iš to matyti, kad finansinės pasekmės, kurių Graikijos Respublikai kyla iš ginčijamo sprendimo, dėl fiksuoto dydžio korekcijų pagalbos už plotą ir kaimo plėtros srityse buvo atitinkamai 58876657,53 EUR ir 7916160,70 EUR.
Prie ginčijamo sprendimo pridėtoje suvestinėje ataskaitoje, paminėtoje skundžiamo sprendimo 41 punkte, Komisija fiksuoto dydžio korekcijų nustatymą pagrindė tokiais motyvais:
–
dėl ŽSIS ir GIS: Komisijos tarnybos laikėsi nuomonės, kad jos neatitinka Reglamento Nr. 1782/2003 20 straipsnyje nustatytų reikalavimų. Būtent:
–
nustatytos klaidos dėl referencinių sklypų ribų ir jų leistino maksimalaus ploto, kadangi šie duomenys iš esmės buvo netikslūs. Konkrečiai kalbant, šios klaidos nustatytos dėl plotų, kurie naudoti kaip ganykla ir remiantis patikrinimais ne visuomet galėjo būti laikomi tinkamais pagalbai gauti pagal Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 ir 2a punktus. Todėl ūkininkai nebuvo tinkamai informuoti apie sklypų, kuriuos jie ketino deklaruoti, atitiktį. Be to, kryžminiai patikrinimai, kuriais siekiama, kad ta pati pagalba nebūtų nepagrįstai suteikta kelis kartus už tą patį sklypą, neįtikino, nors buvo atlikti patikrinimai vietoje, per kuriuos nustatyta neteisinga sklypų vieta ir jų tinkamumas;
–
nuo 2009 m. ŽSIS ir GIS naudojama nauja informacija deklaruojant ir atliekant kryžminius patikrinimus. Vadinasi, kryžminių patikrinimų rezultatai negali būti naudojami vertinant fondo riziką 2008 m. Iš tiesų, 2008 m. ūkininkai deklaravo savo sklypus pagal senąsias ŽSIS ir GIS. Taigi, jeigu sistemos tinkamai veikė 2008 m., dalis šių sklypų turėjo būti atmesti kaip netinkami, o jų didelė dalis buvo daugiametės ganyklos, kurias Graikijos institucijos laikė tinkamomis pagalbai gauti ir kurių netinkamumą dėl svarbių teisės nuostatų nesilaikymo Komisija jau nurodė ankstesniame susirašinėjime;
–
kiek tai susiję su 2008 paraiškų teikimo metais, patikrinimai vietoje neatitiko Reglamento Nr. 796/2004 23 ir 30 straipsniuose nustatytų reikalavimų. Konkrečiai:
–
dėl ganyklų: nustatyta, kad neišmatuotos ganyklos kėlė ypatingą susirūpinimą. Keletu atvejų plotai, tinkami pagalbai gauti, buvo apaugę medingaisiais augalais, kiti sklypai iš dalies buvo apaugę žoliniais pašariniais augalais, todėl neatitiko „daugiamečių ganyklų“ kriterijų pagal Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punktą. Deklaruoti plotai dažnai buvo nutolusiose zonose, be matomų ribų ir sunkiai prieinami. Konstatuota, kad inspektoriai neišmatavo plotų pagal Reglamento Nr. 796/2004 30 straipsnio reikalavimus. Nors Graikijos Respublika kelis kartus nurodė, kad ginčijami plotai visuomet naudoti kaip ganyklos, ir Komisija neginčijo jų tinkamumo pagalbai gauti, šie plotai taip pat buvo netinkami atsižvelgiant į normas, taikytas iki 2006 m., ir Žemės ūkio generalinis direktoratas taip pat kritikavo jų tinkamumą (tyrimas AP/2001/06);
–
dėl nuotolinių patikrinimų vietoje: taikyta procedūra neatitiko šios srities reikalavimų. Todėl pagalba išmokėta už sklypus, kurie pagal Reglamento Nr. 1782/2003 44 straipsnio 2 dalį ir Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnį yra netinkami pagalbai gauti;
–
dėl klasikinių patikrinimų vietoje: „permatavimas“ parodė skirtumus, bet vis tiek neatskleidė šios rūšies patikrinimų sisteminių trūkumų, išskyrus ganyklas. 2008 m. siekdama įdiegti naujas ŽSIS ir GIS, Graikijos Respublika į jas neįtraukė sklypų, kuriems taikomi klasikiniai patikrinimai vietoje, koordinačių. Todėl nebuvo jokio grafinio vaizdo, leidžiančio aptikti daugkartines deklaracijas;
–
konstatuotos spragos buvo nuolatinis pagrindinių ir papildomų patikrinimų trūkumas ir kėlė pavojų fondui dėl pagalbos už plotą. Be to, šios išvados kartojosi;
–
konstatuotos spragos kartojosi dėl papildomos „susietosios“ pagalbos už plotą.
Atsižvelgusi į nustatytus ŽSIS ir GIS ir patikrinimų vietoje trūkumus, Komisija pritaikė atskiras korekcijas pagal tokią klasifikaciją:
–
ūkininkams, kurie deklaruoja tik ganyklas, buvo nustatyta fiksuota 10 % korekcija dėl problemiškos ŽSIS situacijos ir patikrinimų vietoje rezultato, atskleidusių daug klaidų ir kartu didelių pažeidimų. Nors, kaip mano Komisija, gali būti pagrįsta 25 % korekcija, fiksuotos 10 % korekcijos taikymas, atrodo, labiau tinkamas dėl „kompensacinio poveikio“;
–
ūkininkams, kurie nedeklaruoja ganyklų, buvo nustatyta fiksuota 2 % korekcija atsižvelgiant į „kompensacinį poveikį“, klasikinių patikrinimų vietoje pagerėjimą ir dėl to, kad šios žemdirbių kategorijos nustatytų pažeidimų lygis buvo žemesnis, o klasikiniai patikrinimai vietoje sudarė esminę patikrinimų dalį;
–
papildomai pagalbai už plotą buvo nustatyta fiksuota 5 % korekcija dėl pavėluotų patikrinimų vietoje atlikimo neigiamo poveikio šiai pagalbai ir dėl „kompensacinio poveikio“ nebuvimo;
–
visoms kaimo plėtros priemonėms, pagrįstoms plotu, buvo nustatyta fiksuota 5 % korekcija.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
2015 m. kovo 2 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo Graikijos Respublikos ieškinį, kuriuo ji prašė panaikinti ginčijamą sprendimą, nurodydama iš esmės tris pagrindus.
Ieškinio pirmasis pagrindas, susijęs su ūkininkams, kurie buvo deklaravę tik ganyklas, taikoma fiksuota 10 % finansine korekcija, kurios vertė –32542837,74 EUR, buvo grindžiamas neteisingu Reglamento Nr. 796/2004 2 dalies pirmos pastraipos 2 punkto aiškinimu ir taikymu, nepakankamu motyvavimu, taip pat proporcingumo principo ir Komisijai suteiktos vertinimo diskrecijos ribų pažeidimu. Ieškinio antrasis pagrindas, susijęs su fiksuota 5 % finansine korekcija papildomai susietajai pagalbai, buvo grindžiamas fakto klaida, nepakankamu motyvavimu ir proporcingumo principo pažeidimu. Ieškinio trečiasis pagrindas, susijęs su fiksuota 5 % finansine korekcija pagalbai pagal bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) antrąjį ramstį, skirtą kaimo plėtrai, buvo grindžiamas motyvavimo stoka, fakto klaida ir proporcingumo principo pažeidimu.
Skundžiamame sprendime Bendrasis Teismas atmetė du pirmuosius ieškinio pagrindus ir patenkino ieškinį, kiek tai susiję su ieškinio trečiuoju pagrindu. Todėl jis skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 1 punktu panaikino skundžiamą sprendimą, „kiek jis susijęs su 5007867,36 EUR korekcijos suma, 2318055,75 EUR atskaitymo suma ir 2689811,61 EUR finansinio poveikio suma, kurios susijusios su Graikijos Respublikos išlaidomis, patirtomis kaimo plėtros sektoriuje dėl EŽŪFKP 2 krypties priemonių (2007–2013 m. priemonės, susijusios su plotu) sektoriuje 2009 biudžetiniais metais, dėl [ŽSIS] ir patikrinimų vietoje (antrasis ramstis, 2008 paraiškų teikimo metai) trūkumų“, o šios rezoliucinės dalies 2 punkte atmetė likusią ieškinio dalį.
Šalių reikalavimai Teisingumo Teisme
Apeliaciniame skunde Graikijos Respublika Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą;
–
panaikinti ginčijamą sprendimą ir
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Teisingumo Teismo prašo:
–
atmesti apeliacinį skundą kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą ir
–
priteisti iš Graikijos Respublikos bylinėjimosi išlaidas.
Ispanijos Karalystė, įstojusi į bylą Graikijos Respublikos pusėje, Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą ir
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
Grįsdama savo apeliacinį skundą Graikijos Respublika nurodo šešis pagrindus. Pirmieji trys pagrindai susiję su Bendrojo Teismo vertinimu, pateiktu dėl 10 % finansinės korekcijos, pritaikytos pagalbai už plotą ūkininkams, kurie yra deklaravę tik ganyklas. Ketvirtasis ir penktasis pagrindai susiję su Bendrojo Teismo vertinimu, pateiktu dėl 5 % finansinės korekcijos, pritaikytos papildomai pagalbai už plotą. Šeštasis pagrindas skirtas Bendrojo Teismo vertinimui, pateiktam dėl 5 % finansinės korekcijos, pritaikytos pagalbai pagal BŽŪP antrąjį ramstį, skirtą kaimo plėtrai.
Dėl pirmojo pagrindo
Šalių argumentai
Pirmasis pagrindas suskirstytas į tris dalis.
Pirmojo pagrindo pirmoje dalyje Graikijos Respublika iš esmės kaltina Bendrąjį Teismą skundžiamo sprendimo 24–67 punktuose klaidingai išaiškinus ir pritaikius Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punktą, kuriame pateikta „daugiamečių ganyklų“ apibrėžtis. Konkrečiai, ji priekaištauja Bendrajam Teismui skundžiamo sprendimo 34–36 punktuose pateikus per siaurą šios sąvokos išaiškinimą, nes pasirinktas kriterijus yra susijęs tik su atitinkamą plotą dengiančių augalų tipu. Graikijos Respublika, palaikoma Ispanijos Karalystės, pasisako už platų šios sąvokos aiškinimą;, jos teigimu, ši sąvoka atspindi Sąjungos teisės aktų leidėjo ketinimus ir apima vadinamąsias Viduržemio jūros regiono ganyklas, t. y. medingaisiais augalais arba medžiais apaugusius plotus, kurie tinkami gyvuliams ganyti ir kuriuose žolė ir kiti žoliniai pašariniai augalai tradiciškai nedominuoja.
Kaip tvirtina Graikijos Respublika, tokį aiškinimą leidžia Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punkto tekstas, šio reglamento kontekstas ir juo siekiami tikslai. Taigi ji pabrėžia, kad ši plati „daugiamečių ganyklų“ sąvokos koncepcija išplaukia iš Reglamento Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punkto ir 2008 m. balandžio 2 d. Komisijos jungtinio tyrimų centro (JTC) paskelbto vadovo, kuriame valstybėms narėms pateikiamos gairės, kaip geriausiai laikytis galiojančių teisės nuostatų dėl BŽŪP, taip pat iš 2012 m. spalio mėn. Graikijos valdžios institucijų ir Komisijos parengto veiksmų plano (toliau – 2012 m. veiksmų planas).
Grįsdama šiuos argumentus, Ispanijos Karalystė iš esmės tvirtina, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į visą kontekstą ir į Reglamentu Nr. 1782/2003 siekiamus tikslus, tarp kurių yra tikslas išlaikyti tam tikrus su gamyba susijusius mokėjimus. Konkrečiai, Reglamento Nr. 1782/2003 132 straipsnyje, susijusiame su ekstensyvinimo išmoka, kalbama apie ganyklas, tačiau nenurodoma, kad jos turi būti padengtos tik žoliniais augalais.
Komisija atsikirsdama teigia, kad Bendrasis Teismas teisingai išaiškino ir pritaikė Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punkte esančią „daugiamečių ganyklų“ sąvoką. Jos teigimu, iš šios apibrėžties matyti, kad su žemės ūkio paskirties žemės plotą dengiančia augalija susijęs kriterijus yra lemiamas. Be to, nei šio sprendimo 33 punkte nurodytas vadovas, nei 2012 m. veiksmų planas, nei Reglamentas Nr. 1307/2013, kuris taikytinas nuo 2015 m. sausio 1 d. ir kuriame pateikta platesnė sąvokos „daugiametė ganykla“ apibrėžtis, nėra svarbūs aiškinant teisės aktus, taikytinus klostantis nagrinėjamo atvejo faktinėms aplinkybėms, ir vertinant finansinę korekciją, dėl kurios nusprendė Komisija.
Pirmojo pagrindo antroje dalyje Graikijos Respublika iš esmės kaltina Bendrąjį Teismą skundžiamo sprendimo 66 punkte nusprendus, kad, nepriklausomai nuo pasirinkto sąvokos „daugiametės ganyklos“ aiškinimo, plotai, dėl kurių vyksta ginčas, atsižvelgiant į trūkumus, nustatytus dėl ganykloms skirtų taisyklių taikymo ir dėl ŽSIS ir GIS patikrinimų sistemos veikimo, lieka netinkami pagalbai gauti.
Graikijos Respublika mano, kad taikydamas „kompensacinį poveikį“ Bendrasis Teismas dėl konkrečių konstatuotų ŽSIS ir GIS veikimo trūkumų kelių žemės sklypų, nurodytų skundžiamo sprendimo 40 punkte, atveju negalėjo padaryti išvados, kad visi plotai, kurie deklaruoti kaip ganyklos, kiek tai susiję su 2008 metais, ir dėl kurių taikoma finansinė korekcija, bet kuriuo atveju būtų buvę netinkami pagalbai gauti, nesvarbu, ar būtų remiamasi siaura Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnyje pateikta apibrėžtimi, ar palankesnėmis apibrėžtimis, išplaukiančiomis iš 2012 m. veiksmų plano arba Reglamento Nr. 1307/2013 4 straipsnio 1 dalies h punkto.
Komisija prašo šiuos argumentus atmesti.
Pirmojo pagrindo trečioje dalyje Graikijos Respublika kaltina Bendrąjį Teismą nepakankamu motyvavimu, nes skundžiamo sprendimo 20–22 punktuose savo vertinimą jis pagrindė jurisprudencija, susijusia su įrodinėjimo pareigos paskirstymu per atitikties patikrinimo procedūrą. Vis dėlto ši jurisprudencija yra nesvarbi aiškinant „daugiamečių ganyklų“ sąvoką, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punktą.
Komisija prašo šiuos argumentus atmesti.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirmiausia pažymėtina, kad Komisijai, nors ji oficialiai ir nepateikė nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo, kyla abejonių dėl apeliacinio skundo priimtinumo, nes Graikijos Respublika tik pakartojo savo argumentus, pateiktus pirmojoje instancijoje.
Vis dėlto šį Komisijos argumentą reikia atmesti.
Pagal suformuotą jurisprudenciją apeliaciniame skunde būtina aiškiai nurodyti prašomo panaikinti teismo sprendimo kritikuojamus elementus ir teisinius argumentus, kuriais konkrečiai grindžiamas šis prašymas (2000 m. liepos 4 d. Sprendimo Bergaderm ir Goupil / Komisija,
C‑352/98 P
,
EU:C:2000:361
,
punktas).
Nagrinėjamu atveju Graikijos Respublika ne tik pakartoja ar pažodžiui perkelia pagrindus ir argumentus, kuriuos ji buvo pateikusi Bendrajame Teisme, bet ir Teisingumo Teisme ginčija skundžiamame sprendime Bendrojo Teismo atliktą Sąjungos teisės aiškinimą ar taikymą.
Todėl Graikijos Respublikos nurodytus pagrindus reikia įvertinti iš esmės.
Dėl pirmojo pagrindo pirmos dalies pažymėtina, kad, vadovaujantis Teisingumo Teismo suformuota jurisprudencija, aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos tekstą, bet ir į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus.
Iš Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punkto teksto matyti, kad „daugiametė ganykla“ – tai „žemė, kurioje natūraliai (t. y. nesėjama) auga žolė ar kitokie žoliniai pašarai arba ji yra auginama (t. y. pasėta) ir kuri penkeriems ar daugiau metų nėra įtraukta į ūkio sėjomainą“.
Iš to matyti, kad nors šiame straipsnyje aiškiai paminėta „žolė ar kitokie žoliniai pašarai“ ir dėl to plotas, kuriame yra tik žoliniai augalai, neabejotinai yra „daugiametė ganykla“, vis dėlto negalima atmesti ir kitų tipų augalų (pavyzdžiui, medingųjų arba krūminių augalų) buvimo. Todėl, kaip pažymėjo generalinė advokatė savo išvados 56 punkte, Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punkto tekstas lieka dviprasmiškas klausimu, ar kvalifikavimui kaip „daugiametės ganyklos“ taikomas kriterijus, susijęs su atitinkamą plotą dengiančios augalijos tipu, todėl toks kvalifikavimas galimas tik tuomet, kai yra išimtinai žolė arba kiti žoliniai augalai.
Dėl Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punkto konteksto pažymėtina, kad visų pirma iš Reglamento Nr. 239/2005 1 konstatuojamosios dalies matyti, jog, atsižvelgiant į poreikį išsiaiškinti sąvoką „daugiametė ganykla“, Sąjungos teisės aktų leidėjo ketinimas buvo palikti valstybėms narėms tam tikrą lankstumą, kad būtų galima atsižvelgti į įvairias agronomines vietos sąlygas.
Be to, iš paties Reglamento Nr. 796/2004 8 straipsnio 1 dalies, kurioje daroma nuoroda į Reglamento Nr. 1782/2003 51 straipsnį, teksto matyti, kad žemės ūkio paskirties žemės ploto faktinis naudojimas žemės ūkio veiklai yra svarbesnis kriterijus nei atitinkamą plotą dengiančios augalijos tipo kriterijus. Pagal šio 8 straipsnio 1 dalį „žemės ūkio paskirties sklypu“ laikomas sklypas, kuriame yra medžių ir kuriame numatoma gamyba gali būti vykdoma panašiai kaip ir to paties ploto sklype, kuriame medžių nėra.
Be to, pažymėtina, kad Reglamento Nr. 796/2004 30 straipsnio 2 dalyje kriterijui, susijusiam su atitinkamą plotą dengiančios augalijos tipu, taip pat neteikiama didelė reikšmė atliekant sklypo ploto patikrinimą. Pagal šią nuostatą valstybės narės gali manyti, kad bendras žemės ūkio paskirties sklypo plotas gali apimti plotą, kurį užima gyvatvorės, jeigu šis požymis tradiciškai yra laikomas gera žemės ūkio paskirties žemės panaudojimo praktika.
Galiausiai, kadangi sąvokos „daugiametė ganykla“ apibrėžtis pateikta Reglamente Nr. 796/2004, kuriuo siekiama įgyvendinti Reglamentą Nr. 1782/2003, pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją šią sąvoką reikia aiškinti pagal pagrindinį teisės aktą (2017 m. liepos 26 d. Sprendimo Čekijos Respublika / Komisija,
C‑696/15 P
,
EU:C:2017:595
,
punktas).
Reglamentas Nr. 1782/2003 nesusieja kvalifikavimo kaip „daugiametės ganyklos“ su konkretaus augalijos tipo buvimu, nes pagal šio reglamento 44 straipsnio 2 dalį „reikalavimus atitinkančiam hektarui“ nepriklauso tik „daugiametėmis kultūromis apsėt[i] plot[ai], mišk[ai] ar ne žemės ūkio veiklai naudojam[i] plot[ai]“.
Todėl iš to, kas išdėstyta, matyti, kad, kaip pažymėjo generalinė advokatė savo išvados 63 punkte, lemiamas kriterijus apibrėžiant „daugiametę ganyklą“ yra ne žemės ūkio paskirties žemės plotą dengiančios augalijos tipas, o faktinis minėto ploto naudojimas žemės ūkio veiklai, kuri yra tipiška „daugiametėje ganykloje“. Todėl medingųjų arba krūminių augalų buvimas savaime negali būti kliūtis kvalifikuoti plotą kaip „daugiametę ganyklą“, nes toks buvimas netrukdo faktiškai naudoti minėto ploto žemės ūkio veiklai (šiuo klausimu žr. 2016 m. birželio 9 d. Sprendimo Planes Bresco,
C‑333/15 ir C‑334/15
,
EU:C:2016:426
,
punktą).
Be to, tokį aiškinimą patvirtina Reglamentu Nr. 1782/2003 siekiami tikslai – iš žemės ūkio gaunamų pajamų stabilizavimas ir aplinkos apsauga.
Pirma, dėl tikslo stabilizuoti iš žemės ūkio gaunamas pajamas pažymėtina, kad iš Reglamento Nr. 1782/2003 21 ir 24 konstatuojamųjų dalių matyti, kad bendrosios išmokos schema susieta su geros agrarinės ir aplinkos būklės išlaikymu ūkyje ir ja siekiama užtikrinti tinkamą ūkininkų pragyvenimo lygį. Be to, ši bendrosios išmokos schema turi būti taikoma visiems ūkininkams ir teisės į šią išmoką negali nulemti atitinkamuose plotuose esančios augalijos tipas.
Antra, Reglamento Nr. 1782/2003 3 ir 4 konstatuojamosiose dalyse pabrėžiamas daugiamečių ganyklų teigiamas poveikis aplinkai ir pagal jas Reglamentu Nr. 1782/2003 siekiama dvigubo tikslo, t. y. išvengti žemės ūkio paskirties žemės apleidimo ir esamų daugiamečių ganyklų pavertimo ariamąja žeme. Iš to matyti, kad, kaip pažymėjo generalinė advokatė savo išvados 68 punkte, šių tikslų siekimas yra nesuderinamas su siauru sąvokos „daugiametė ganykla“, kaip susijusios tik su žemės ūkio paskirties žemės plotą dengiančios augalijos tipu, aiškinimu.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad siekiant nustatyti, ar atitinkamas plotas turi būti laikomas „daugiamete ganykla“, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punktą, lemiamas kriterijus, į kurį reikia atsižvelgti, yra ne šį plotą dengiančios augalijos tipas, o faktinis minėto ploto naudojimas žemės ūkio veiklai, kuri yra tipiška „daugiametėje ganykloje“.
Todėl skundžiamo sprendimo 35 ir 36 punktuose nusprendęs, kad svarbus kriterijus yra atitinkamame plote esančios augalijos tipas, ir vėliau atlikęs nagrinėjimą pagal šį kriterijų Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą aiškindamas ir taikydamas sąvoką „daugiametė ganykla“, pateiktą Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punkte. Vadinasi, skundžiamo sprendimo 65 punkte esanti Bendrojo Teismo išvada, jog Graikijos Respublika neįrodė Komisijos vertinimų neteisingumo, yra klaidinga.
Šiomis aplinkybėmis pažymėtina, kad 10 % fiksuoto dydžio korekcija ūkininkams, kurie buvo deklaravę tik ganyklas, suvestinėje ataskaitoje yra pateisinama atsižvelgiant į visus trūkumus, aprašytus šio sprendimo 16, 21 ir 22 punktuose, kuriuose iš esmės pakartoti skundžiamo sprendimo 40 ir 41 punktai. Taigi Komisija šio dydžio korekciją pateisino atsižvelgdama į, pirma, ŽSIS ir GIS trūkumus, darančius poveikį administracinių procedūrų ir kryžminių patikrinimų įrodomajai galiai, ir, antra, trūkumus atliekant patikrinimus vietoje.
Vertindamas jame pareikšto ieškinio pirmąjį pagrindą, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 23–106 punktuose laikėsi nuomonės, kad 10 % dydžio korekcija ūkininkams, kurie buvo deklaravę tik ganyklas, vis dėlto yra pateisinama atsižvelgiant į kitus nustatytus trūkumus.
Konkrečiai kalbant, skundžiamo sprendimo 66, 88 ir 95 punktuose Bendrasis Teismas konstatavo, kad ŽSIS ir GIS trūkumai, nepriklausomai nuo ginčo dėl sąvokos „daugiametė ganykla“, pateisina 10 % fiksuoto dydžio korekcijos nustatymą ūkininkams, kurie buvo deklaravę tik ganyklas. Atsižvelgiant į tai, Bendrojo Teismo padaryta klaida, kaip nurodyta šio sprendimo 59 punkte, neturi įtakos skundžiamo sprendimo rezoliucinei daliai, nes jo 66, 88 ir 95 punktuose pateiktų vertinimų pakanka jam pateisinti.
Todėl šio sprendimo 59 punkte nustatyta teisės klaida negali lemti skundžiamo sprendimo panaikinimo.
Dėl pirmojo pagrindo antros dalies pakanka pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 66 punkte Bendrasis Teismas tik nusprendė, kad net jeigu sąvokos „daugiametė ganykla“ apibrėžtis, kokia buvo taikyta, neatitiko Reglamento Nr. 796/2004 2 straipsnio pirmos pastraipos 2 punkto teksto, „atsižvelgiant į [skundžiamo] sprendimo 40 ir 41 punktuose nurodytus trūkumus, konstatuotus dėl su ganyklomis susijusių normų taikymo ir ŽSIS ir GIS patikrinimų sistemos veikimo“, plotai, dėl kurių vyksta ginčas, bet kuriuo atveju buvo netinkami pagalbai gauti.
Skundžiamo sprendimo 40 punkte Bendrasis Teismas paminėjo žemės sklypų pavyzdžius, kuriais Komisija rėmėsi siekdama pateisinti fiksuoto dydžio korekciją ir kurie, jeigu juos galima lokalizuoti, neatitiko Reglamento Nr. 1782/2003 44 straipsnio 2 dalyje numatytų tinkamumo kriterijų, nes nebuvo skirti žemės ūkio veiklai.
Todėl pirmojo pagrindo antra dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
Dėl pirmojo pagrindo trečios dalies pažymėtina, kad skundžiamo sprendimo 20–22 punktuose Bendrasis Teismas, prieš pateikdamas konkretų kiekvieno Graikijos Respublikos nurodyto pagrindo vertinimą ir šiame etape nedarydamas teisinių išvadų, tik priminė bendruosius principus, išplaukiančius iš suformuotos jurisprudencijos, susijusios su įrodinėjimo pareigos paskirstymu vykstant ginčui Europos fondų srityje tarp Komisijos ir atitinkamos valstybės narės.
Darytina išvada, kad pirmojo pagrindo trečia dalis turi būti atmesta kaip nepriimtina.
Todėl net jeigu pirmojo pagrindo pirma dalis būtų pagrįsta, ji negalėtų lemti skundžiamo sprendimo panaikinimo.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, pirmasis pagrindas turi būti atmestas kaip iš dalies netinkamas, iš dalies nepriimtinas ir iš dalies nepagrįstas.
Dėl antrojo pagrindo
Šalių argumentai
Antrajame pagrinde Graikijos Respublika iš esmės tvirtina, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 68–76 punktuose nesilaikė pareigos motyvuoti, nes neatsakė į visus Graikijos Respublikos pateiktus argumentus, susijusius su sąvoka „daugiametė ganykla“, visų pirma su sąvoka „Viduržemio jūros regiono ganykla“.
Komisija prašo atmesti šį pagrindą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Iš suformuotos jurisprudencijos išplaukia, kad Bendrojo Teismo pareiga motyvuoti savo sprendimus negali būti aiškinama kaip reiškianti, kad reikia detaliai atsakyti į kiekvieną šalies pateiktą argumentą, ypač jeigu jis nėra pakankamai aiškus ir tikslus ir neparemtas detaliais įrodymais (2007 m. sausio 11 d. Sprendimo Technische Glaswerke Ilmenau / Komisija,
C‑404/04 P
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2007:6
,
punktas).
Šiuo klausimu pažymėtina, pirma, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 24–65 punktus paskyrė išsamiam Graikijos Respublikos argumentų, susijusių su sąvokos „daugiametė ganykla“ aiškinimu ir visų pirma su žemės ūkio paskirties žemės plotus dengiančios augalijos tipo svarba, nagrinėjimui.
Antra, Bendrajame Teisme pareikšto ieškinio 15 ir 16 punktuose ieškovė nurodė tik „visų Viduržemio tipo ganyklų ypatumus“, kurie „turi didelę vertę aplinkai“. Kadangi šis teiginys neatitinka reikalaujamo aiškumo ir tikslumo reikalavimų, Bendrajam Teismui negali būti priekaištaujama, kad jis į juos konkrečiai neatsakė.
Darytina išvada, kad Bendrasis Teismas jam tenkančią pareigą motyvuoti įvykdė. Todėl antrasis pagrindas turi būti atmestas kaip nepagrįstas.
Dėl trečiojo pagrindo
Šalių argumentai
Trečiasis pagrindas suskirstytas į dvi dalis.
Šio pagrindo pirmoje dalyje Graikijos Respublika iš esmės tvirtina, kad skundžiamo sprendimo 88–103 punktuose Bendrasis Teismas kelis kartus neįvykdė jam tenkančios pareigos motyvuoti. Graikijos Respublikos teigimu, Bendrasis Teismas iš tiesų neteisėtai papildė ginčijamo sprendimo motyvus nusprendęs, kad vien valdymo ir kontrolės sistemos pažeidimų pakanka 10 % korekcijai pagrįsti, nors iš suvestinės ataskaitos matyti, kad šio dydžio korekcija pagrįsta tik dėl plotų, kurie deklaruoti kaip „daugiametės ganyklos“, netinkamumo. Be to, Bendrasis Teismas tinkamai nemotyvavo savo sprendimo nei dėl korekcijos padidinimo iki 10 %, palyginti su prieš tai buvusiais metais taikyta 5 % korekcija, nei dėl pagerėjimo, konstatuoto per patikrinimus vietoje. Galiausiai Graikijos Respublika priekaištauja Bendrajam Teismui dėl to, kad šis pakankamai neatsižvelgė į „kompensacinį poveikį“.
Šio pagrindo antroje dalyje Graikijos Respublika teigia, kad Bendrasis Teismas, skundžiamo sprendimo 88–103 punktuose patvirtindamas 10 % korekciją pagalbai ūkininkams, kurie deklaravo tik ganyklas, pažeidė proporcingumo principą. Graikijos Respublikos manymu, 5 % korekcija būtų pagrįsta visų pirma atsižvelgiant į „kompensacinį poveikį“.
Komisija teigia, kad visą šį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl trečiojo pagrindo pirmos dalies pirmiausia reikia pažymėti, kad, priešingai, nei teigia Graikijos Respublika, Komisijos pasirinkta 10 % korekcija grindžiama ne tik atitinkamų plotų netinkamumu, bet ir visais kontrolės sistemos trūkumais, kuriuos Komisija konstatavo suvestinėje ataskaitoje ir kuriuos Bendrasis Teismas priminė skundžiamo sprendimo 10 ir 89–94 punktuose.
Be to, nepadarydamas klaidos Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 95 punkte galėjo nuspręsti, kad būtent kontrolės sistemos trūkumai kartu su visais kitais konstatuotais trūkumais reiškia labai ydingą kontrolės sistemos įgyvendinimą, dėl kurio daroma daug klaidų.
Darytina išvada, kad Graikijos Respublikos teiginys, jog iš suvestinės ataskaitos matyti, kad 10 % fiksuoto dydžio korekcija pagrįsta tik dėl plotų, kurie deklaruoti kaip „daugiametės ganyklos“, netinkamumo, turi būti atmestas.
Be to, dėl teiginio, susijusio su neatsižvelgimu į pagerėjimą, konstatuotą dėl patikrinimų vietoje, ir į dėl 2007 paraiškų teikimo metų nustatytą 5 % finansinę korekciją, reikia pažymėti, kad, priešingai, nei teigia Graikijos Respublika, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 98–101 punktuose įvertino šių aplinkybių svarbą.
Šiuo klausimu Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 99 punkte pažymėjo, kad nors suvestinėje ataskaitoje buvo konstatuotas kiekybinis patikrinimų vietoje pagerėjimas 2008 m., vis dėlto ši ataskaita taip pat parodė, kad patikrinimai vietoje kokybiniu požiūriu nepagerėjo. Remdamasis šia išvada ir konstatavimu, kad Graikijos Respublika nepagrindė savo teiginio, susijusio su kokybiniu patikrinimų vietoje pagerėjimu, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 100 punkte galėjo pagrįstai atmesti šį teiginį nepažeisdamas jam tenkančios pareigos motyvuoti.
Taigi tokio teiginio priežastis yra klaidingas skundžiamo sprendimo aiškinimas, todėl šis teiginys neatitinka faktinių aplinkybių.
Galiausiai dėl teiginio, susijusio su tuo, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į „kompensacinį poveikį“, reikia pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 95, 102 ir 103 punktuose Bendrasis Teismas atsižvelgė į šį poveikį.
Konkrečiai, skundžiamo sprendimo 85–94 punktuose išnagrinėjęs, ar yra labai ydingas kontrolės sistemos įgyvendinimas, Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 95 punkte visus kontrolės sistemos trūkumus, apskritai, pripažino tokiu labai ydingu įgyvendinimu, dėl to pateisinančiu 25 % fiksuoto dydžio korekcijos taikymą. Tokiomis aplinkybėmis jis tame skundžiamo sprendimo 95 punkte nusprendė, kad Komisija atsižvelgė į mažesnę nuostolių riziką fondams dėl „kompensacinio poveikio“, kuriuo remiantis suteikiant teises į išmokas atsižvelgiama tik į dalį deklaruotų plotų tam, kad nepadarant klaidos būtų galima taikyti 10 % fiksuoto dydžio korekciją.
Taigi tokio teiginio priežastis yra klaidingas skundžiamo sprendimo aiškinimas, todėl šis teiginys neatitinka faktinių aplinkybių.
Darytina išvada, kad trečiojo pagrindo pirma dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
Trečiojo pagrindo antra dalis grindžiama tuo, kad Bendrasis Teismas pažeidė proporcingumo principą, nes fiksuoto dydžio korekcija, atsižvelgiant į kontrolės sistemos trūkumus, turėjo sudaryti ne 10, o 5 %.
Šiuo klausimu pažymėtina, kad, skundžiamo sprendimo 85–94 punktuose užbaigęs išsamią analizę, Bendrasis Teismas nusprendė, kad kontrolės sistemos trūkumai kartu su visais kitais konstatuotais trūkumais reiškia labai ydingą kontrolės sistemos įgyvendinimą, dėl kurio daroma daug klaidų, liudijančių bendro pobūdžio pažeidimus, dėl kurių fondai tikriausiai patyrė ypač didelių nuostolių.
Skundžiamo sprendimo 82 punkte Bendrasis Teismas pažymėjo (o Graikijos Respublika nagrinėjant apeliacinį skundą šiuo klausimu kritikos neišsakė), kad iš 1997 m. gruodžio 23 d. Komisijos dokumento Nr. VI/5330/97, kuriuo nustatytos finansinių korekcijų gairės, išplaukia, kad toks labai ydingas kontrolės sistemos įgyvendinimas gali pateisinti 25 % išlaidų korekcijos taikymą, jeigu fondams yra rizika patirti ypač didelių nuostolių.
Todėl skundžiamo sprendimo 96 punkte konstatavęs, kad Komisija, nepadarydama klaidos, galėjo taikyti 10 % fiksuoto dydžio korekciją, Bendrasis Teismas nepažeidė proporcingumo principo.
Iš to, kas išdėstyta, matyti, kad trečiojo pagrindo antra dalis turi būti atmesta kaip nepagrįsta.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, trečiąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl ketvirtojo pagrindo
Šalių argumentai
Ketvirtasis pagrindas iš esmės grindžiamas skundžiamo sprendimo 110–120 punktuose Bendrojo Teismo tariamai padaryta teisės klaida aiškinant ir taikant Reglamento Nr. 1290/2005 31 straipsnį, siejamą su Reglamento Nr. 885/2006 11 straipsniu, ir nepakankamu motyvavimu. Konkrečiai, Graikijos Respublika tvirtina, jog tai, kad Komisija nepakvietė jos diskutuoti per dvišalį posėdį dėl Komisijos išvadų, susijusių su vėlavimu atlikti patikrinimus vietoje dėl papildomos pagalbos už plotą, yra jos procedūrinių garantijų pažeidimas.
Komisija atsikirsdama teigia, kad šį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Visų pirma reikia pažymėti, kad iš Reglamento Nr. 1290/2005 31 straipsnio 3 dalies matyti, jog atitikties patikrinimo procedūros metu prieš priimant sprendimą nefinansuoti Komisijos patikrinimų rezultatai ir suinteresuotųjų valstybių narių paaiškinimai pateikiami raštu, vėliau abi šalys stengiasi susitarti dėl priemonių, kurių reikės imtis.
Be to, Reglamento Nr. 885/2006 11 straipsnyje ši procedūra detalizuojama, nustatant jos tvarką. Taigi iš šio reglamento 11 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos matyti, kad jeigu po atlikto tyrimo Komisija mano, kad išlaidos neatitinka Sąjungos teisės, ji praneša tokias išvadas atitinkamai valstybei narei ir nurodo jai reikalingas korekcines priemones. Minėto reglamento 11 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje nustatyta, kad valstybė narė per du mėnesius nuo Komisijos pranešimo gavimo pateikia atsakymą, o Komisija, atsižvelgusi į jį, gali pakeisti savo poziciją. Galiausiai to paties reglamento 11 straipsnio 1 dalies trečioje pastraipoje nurodyta, kad, kai baigiasi atsakymui nustatytas laikotarpis, Komisija sušaukia dvišalį posėdį ir abi šalys stengiasi pasiekti susitarimą dėl priemonių, kurių reikia imtis, taip pat dėl pažeidimo sunkumo įvertinimo ir dėl Sąjungos biudžetui padarytos finansinės žalos.
Todėl iš Reglamento Nr. 885/2006 11 straipsnio 1 dalies antros pastraipos aiškiai matyti, kad Komisija gali pakeisti savo poziciją atsižvelgusi į atitinkamos valstybės narės pateiktą atsakymą, o iš šio reglamento 11 straipsnio 1 dalies trečios pastraipos matyti, kad sušaukdama dvišalį posėdį Komisija neprivalo nurodyti visų išvadų aspektų, apie kuriuos bus diskutuojama per šį posėdį.
Priešingai, kaip pažymėjo generalinė advokatė savo išvados 112 punkte, tuo, kad organizuojamas dvišalis posėdis, siekiama ne tiek informuoti šią valstybę narę apie Komisijos išvadas, kiek sudaryti sąlygas, remiantis prieš tai pasikeista informacija, pasiekti Reglamento Nr. 1290/2005 31 straipsnio 3 dalyje reikalaujamą susitarimą dėl korekcinių priemonių, kurių reikės imtis.
Tai reiškia, kad Graikijos Respublikos teiginys, susijęs su tariamu jos procedūrinių garantijų pažeidimu ir grindžiamas Reglamento Nr. 885/2006 11 straipsniu, nes per dvišalį posėdį Komisija nepasiūlė jai diskutuoti dėl vėlavimo atlikti patikrinimus vietoje dėl papildomos pagalbos už plotą, turi būti atmestas.
Galiausiai dėl Graikijos Respublikos teiginio, grindžiamo nepakankamu ir prieštaringu skundžiamo sprendimo motyvavimu, pakanka pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 113–116 punktuose nurodęs pirmojo raštiško pranešimo, kaip jis suprantamas pagal Reglamento Nr. 885/2006 11 straipsnį, svarbą, Bendrasis Teismas, savo sprendimo 118–120 punktuose atlikęs aiškią ir išsamią analizę, nusprendė, kad pranešime apie tyrimų rezultatus buvo nepakankamai identifikuotas vėlavimas atlikti patikrinimus vietoje dėl papildomos pagalbos už plotą.
Atsižvelgiant į tai, kad pasakyta, ketvirtasis pagrindas turi būti atmestas.
Dėl penktojo pagrindo
Šalių argumentai
Penktajame pagrinde Graikijos Respublika iš esmės kaltina Bendrąjį Teismą skundžiamo sprendimo 126–128 ir 132–133 punktuose papildžius ginčijamo sprendimo motyvus, siekiant pateisinti papildomai pagalbai už plotą nustatytą 5 % korekciją. Konkrečiai, ji tvirtina, kad Bendrasis Teismas papildė ginčijamo sprendimo motyvus, siekdamas pateisinti skirtumą tarp nustatytos 5 % korekcijos, taikomos papildomai pagalbai už plotą, ir 2 % korekcijos, taikomos kitai pagalbai už plotą (ne už ganyklas).
Komisijos nuomone, visų pirma šis pagrindas pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punktą turi būti atmestas kaip nepriimtinas, nes suformuluotas pernelyg glaustai ir neapibrėžtai. Be to, Komisija mano, kad skundžiamas sprendimas yra motyvuotas tinkamai. Todėl, jos nuomone, šis pagrindas turi būti atmestas.
Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl Komisijos pateikto nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo, pagrįsto penktojo pagrindo neapibrėžtumu ir glaustumu, dėl kurio tapo neįmanoma į jį atsakyti, primintina, kad pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją iš SESV 256 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmos pastraipos ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punkto matyti, kad apeliaciniame skunde būtina aiškiai nurodyti prašomo panaikinti teismo sprendimo kritikuojamus elementus ir teisinius argumentus, kuriais konkrečiai grindžiamas šis prašymas. Šiuo klausimu Teisingumo Teismo procedūros reglamento 169 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad pagrinduose ir teisiniuose argumentuose, kuriais remiamasi, tiksliai nurodomi ginčijami Bendrojo Teismo sprendimo ar nutarties motyvuojamosios dalies punktai (šiuo klausimu žr. 2014 m. rugsėjo 4 d. Sprendimo Ispanija / Komisija,
C‑197/13 P
,
EU:C:2014:2157
,
ir
punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
Nagrinėjamu atveju konstatuotina, kad Graikijos Respublika savo apeliacinio skundo 79 punkte nurodė konkrečius penktajame pagrinde kritikuojamus skundžiamo sprendimo punktus ir pateikė pakankamai konkrečius argumentus, kad Teisingumo Teismas galėtų nagrinėti šį pagrindą. Todėl Graikijos Respublikos nurodytas penktasis pagrindas yra priimtinas.
Šiomis aplinkybėmis, priešingai, nei teigia Graikijos Respublika, iš esmės Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 126–128, 132 ir 133 punktuose nepapildė ginčijamo sprendimo motyvų tam, kad pateisintų skirtumą tarp 5 % fiksuoto dydžio korekcijos, nustatytos papildomai pagalbai už plotą, ir 2 % fiksuoto dydžio korekcijos, nustatytos pagalbai už kitą plotą (ne už ganyklas).
Pirma, iš skundžiamo sprendimo 123–131 punktuose pateiktų Bendrojo Teismo svarstymų matyti, kad savo suvestinėje ataskaitoje Komisija pagrindė 5 % korekciją atsižvelgusi į kontrolės sistemos trūkumus, susijusius su pagrindiniais patikrinimais. Antra, iš skundžiamo sprendimo 136 punkto matyti, kad 2 % fiksuoto dydžio korekcija, nustatyta pagalbai už kitą plotą (ne už ganyklas), pateisinama remiantis „kompensacinio poveikiu“. Kaip pažymėjo generalinė advokatė savo išvados 79 ir 118 punktuose, šis „kompensacinis poveikis“ neturi reikšmės papildomai pagalbai už plotą, nes ši pagalba susieta su gamyba ir nesinaudojama teisėmis į išmokas. Galiausiai, kiek Graikijos Respublika ginčija skundžiamo sprendimo 133 punktą, reikia pažymėti, kad šiuo klausimu Bendrasis Teismas atlieka tik faktinio pobūdžio vertinimą ir atmeta tai, kad nurodytas ŽSIS ir GIS pagerinimas buvo taikomas 2008 paraiškų teikimo metais.
Todėl apeliacinio skundo penktasis pagrindas grindžiamas klaidingu skundžiamo sprendimo aiškinimu ir turi būti atmestas kaip nepagrįstas.
Dėl šeštojo pagrindo
Šalių argumentai
Šeštajame pagrinde Graikijos Respublika tvirtina, kad Bendrasis Teismas visiškai nemotyvavo antrojo kaltinimo, nurodyto trečiajame pagrinde pagrindžiant jos ieškinį dėl panaikinimo ir susijusio su kaimo plėtros srityje pritaikyta korekcija, atmetimo; remiantis šiuo kaltinimu, ginčijamas sprendimas turėjo būti panaikintas tiek, kiek ankstesniu Komisijos sprendimu nustatytos korekcijos nebuvo atskaitytos iš pritaikytų korekcijų sumos ir įskaitytos pagal ginčijamą sprendimą. Konkrečiai, nepateikdamas motyvų šiuo klausimu, Bendrasis Teismas apribojo Graikijos Respublikos reikalavimus 5007867,36 EUR suma, atitinkančia į 2009 finansinius metus įskaitytą korekciją, nors ji ginčijo ginčijamu sprendimu nustatytą bendrą korekcijos sumą, t. y. 10504391,90 EUR sumą, atitinkančią į 2009 finansinius metus (5007867,36 EUR) ir į 2010 finansinius metus (5496524,54 EUR) įskaitytų korekcijų sumą.
Komisija atsikirsdama teigia, kad šis pagrindas yra nepriimtinas. Pirma, Graikijos Respublika ginčija tik ginčijamu sprendimu nustatytos korekcijos galutinę neto sumą ir sumą, kuria buvo sumažinta galutinė korekcija, o tai savaime yra faktinio pobūdžio ginčijimas, kurio Teisingumo Teismas, nagrinėdamas apeliacinį skundą, netikrina. Antra, Graikijos Respublikos kaltinimas, susijęs su 10504391,90 EUR bruto suma, vykstant procesui Bendrajame Teisme niekuomet nebuvo ginčijamas, todėl šis kaltinimas reiškia ieškinio dalyko išplėtimą apeliaciniame procese ir laikytinas nauju pagrindu, kuris dėl to turi būti atmestas kaip nepriimtinas.
Teisingumo Teismo vertinimas
Konstatuotina, kad pirmojoje instancijoje pareikšto ieškinio 9 ir 41–43 punktuose Graikijos Respublika paprašė panaikinti ginčijamą sprendimą tiek, kiek jame numatyta pagalbos už plotą srityje taikyti fiksuoto dydžio korekcijas, kurių dydis –5 % nuo bendros išlaidų, patirtų pagalbos kaimo plėtrai srityje, sumos (10504391,90 EUR), atitinkančios į 2009 finansinius metus (5007867,36 EUR) ir į 2010 finansinius metus (5496524,54 EUR) įskaitytų korekcijų sumą. Konkrečiai, Graikijos Respublika Bendrajame Teisme ginčijo tai, kad buvo nepakankamai atsižvelgta į ankstesnę korekciją, taikytą pagal 2013 m. gegužės 2 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą 2013/214/ES dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus, Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (
OL L 123, 2013, p. 11
) pagalbai kaimo plėtrai, kiek tai susiję su 2008 paraiškų teikimo metais, dėl 2009 ir 2010 finansinių metų.
Konstatuotina, kad nagrinėjamu atveju Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 155–168 punktuose atmetė Graikijos Respublikos ieškinį ir, nepateikdamas jokių kitų motyvų, išnagrinėjo tik korekciją už 2008 paraiškų teikimo metus dėl 2009 finansinių metų.
Todėl neatsakydamas į pagrindinę Graikijos Respublikos argumentų dalį Bendrasis Teismas pažeidė pareigą motyvuoti, tenkančią jam pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 36 straipsnį, kuris šiam teismui taikomas pagal to paties statuto 53 straipsnio pirmą pastraipą, ir Bendrojo Teismo procedūros reglamento 117 straipsnį.
Taigi Graikijos Respublikos šeštasis pagrindas turi būti pripažintas pagrįstu tiek, kiek Bendrasis Teismas atmetė jame pareikštą ieškinį, antrojo kaltinimo, nurodyto pagrindžiant šio ieškinio trečiąjį pagrindą, nagrinėjimą apribodamas vien korekcija už 2008 paraiškų teikimo metus, įskaitoma į 2009 finansinius metus.
Tuo remiantis reikia daryti išvadą, kad, kadangi apeliacinio skundo šeštasis pagrindas turi būti pripažintas pagrįstu, skundžiamo sprendimo rezoliucinės dalies 2 punktas turi būti panaikintas tiek, kiek Bendrasis Teismas atmetė Graikijos Respublikos ieškinį apribojęs savo nagrinėjimą korekcija už 2008 paraiškų teikimo metus, įskaitoma į 2009 finansinius metus, kiek tai susiję su 5 % finansine korekcija pagalbai pagal BŽŪP antrąjį ramstį, skirtą kaimo plėtrai, ir nenagrinėjęs 5496524,54 EUR korekcijos už 2008 paraiškų teikimo metus, įskaitomos į 2010 finansinius metus, kiek tai susiję su 5 % finansine korekcija pagalbai pagal BŽŪP antrąjį ramstį, skirtą kaimo plėtrai.
Dėl ieškinio Bendrajame Teisme
Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 61 straipsnio pirmą pastraipą tuo atveju, jei Bendrojo Teismo sprendimas yra panaikinamas, Teisingumo Teismas gali arba grąžinti bylą Bendrajam Teismui, kad šis priimtų sprendimą, arba pats paskelbti galutinį sprendimą, jei toje bylos stadijoje tai galima daryti.
Dėl antrojo kaltinimo, nurodyto pagrindžiant Bendrajame Teisme pareikšto ieškinio trečiąjį pagrindą, pažymėtina, kad iš skundžiamo sprendimo 155–168 punktų matyti, kad Bendrasis Teismas susiaurino Graikijos Respublikos prašymo, susijusio su korekcijos taikymu du kartus, ribas vienais – 2009 – finansiniais metais, nors savo ieškinyje Graikijos Respublika buvo nurodžiusi ir 2009, ir 2010 finansinius metus.
Visų pirma reikia konstatuoti, kad, kalbant apie korekciją už 2008 paraiškų teikimo metus dėl 2010 finansinių metų, ginčijamame sprendime pakankamai aiškiai nenurodyta, kiek Sprendime 2013/214 nustatyta korekcija turėjo įtakos ginčijamame sprendime nustatytos korekcijos sumai, siekiant išvengti dvigubos korekcijos.
Antra, šis motyvavimo trūkumas neleidžia pakankamai nustatyti, ar Komisija, apskaičiuodama su 2008 paraiškų teikimo metais dėl 2010 finansinių metų susijusią korekciją, atsižvelgė į korekciją pagal Sprendimą 2013/214 ir kiek atsižvelgė.
Tuo remiantis darytina išvada, kad reikia pritarti antrajam kaltinimui, nurodytam pagrindžiant Bendrajame Teisme pareikšto ieškinio trečiąjį pagrindą, ir dėl to panaikinti ginčijamą sprendimą dėl nemotyvavimo, kiek jis susijęs su atsižvelgimu į Sprendimą 2013/214 apskaičiuojant 5496524,54 EUR korekcijos sumą, 270175,45 EUR atskaitymo sumą ir 5226349,09 EUR finansinio poveikio sumą, kurios susijusios su Graikijos Respublikos išlaidomis, patirtomis kaimo plėtros sektoriuje dėl EŽŪFKP 2 krypties priemonių (2007–2013 m. priemonės, susijusios su plotu), ir nustatytos 2010 biudžetiniais metais dėl ŽSIS ir patikrinimų vietoje (antrasis ramstis, 2008 paraiškų teikimo metai) trūkumų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra pagrįstas ir pats Teisingumo Teismas priima galutinį sprendimą byloje, jis išsprendžia bylinėjimosi išlaidų klausimą.
Pagal šio Procedūros reglamento 138 straipsnio 3 dalį, taikomą apeliacinėse bylose pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, jeigu kiekvienos šalies dalis reikalavimų patenkinama, o dalis atmetama, kiekviena šalis padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Kadangi dalis Graikijos Respublikos ir Komisijos reikalavimų tenkinama, o dalis atmetama, jos turi padengti savo bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijose išlaidas.
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 140 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, į bylą įstojusios valstybės narės ir institucijos padengia savo bylinėjimosi išlaidas.
Ispanijos Karalystė, kaip į apeliacinį procesą įstojusi šalis, padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:

1.
2017 m. kovo 30 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimo Graikija / Komisija (
T‑112/15
,
EU:T:2017:239
) rezoliucinės dalies 2 ir 3 punktai panaikinami, pirma, tiek, kiek Bendrasis Teismas atmetė Graikijos Respublikos ieškinį apribojęs savo nagrinėjimą korekcija už 2008 paraiškų teikimo metus, įskaitoma į 2009 finansinius metus, kiek tai susiję su 5 % finansine korekcija pagalbai pagal bendrosios žemės ūkio politikos (BŽŪP) antrąjį ramstį, skirtą kaimo plėtrai, ir nenagrinėjęs 5496524,54 EUR korekcijos už 2008 paraiškų teikimo metus, įskaitomos į 2010 finansinius metus, kiek tai susiję su 5 % finansine korekcija pagalbai pagal BŽŪP antrąjį ramstį, skirtą kaimo plėtrai, ir, antra, tiek, kiek jis priėmė sprendimą dėl bylinėjimosi išlaidų.

2.
Atmesti likusią apeliacinio skundo dalį.

3.
Panaikinti 2014 m. gruodžio 19 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą 2014/950/ES dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus, Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) tiek, kiek jis susijęs su atsižvelgimu į 2013 m. gegužės 2 d. Komisijos įgyvendinimo sprendimą 2013/214/ES dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus, Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) apskaičiuojant 5496524,54 EUR korekcijos sumą, 270175,45 EUR atskaitymo sumą ir 5226349,09 EUR finansinio poveikio sumą, kurios susijusios su Graikijos Respublikos išlaidomis, patirtomis kaimo plėtros sektoriuje dėl EŽŪFKP 2 krypties priemonių (2007–2013 m. priemonės, susijusios su plotu), ir nustatytos 2010 biudžetiniais metais dėl žemės ūkio paskirties sklypų identifikavimo sistemos (ŽSIS) ir patikrinimų vietoje (antrasis ramstis, 2008 paraiškų teikimo metai) trūkumų.

4.
Graikijos Respublika ir Europos Komisija padengia savo bylinėjimosi pirmojoje ir apeliacinėje instancijose išlaidas.

5.
Ispanijos Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: graikų.