CELEX: 62019CJ0912
Преюдициално запитване
Сближаване на законодателствата
Пускане на пазара на продукти за растителна защита
Регламент (EО) № 1107/2009
Член, 52, параграф 1
Разрешителното за паралелна търговия
Личен характер на това разрешително

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 52 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (
ОВ L 309, 2009 г., стр. 1
).
Запитването е отправено в рамките на спор между Agrimotion S.A. и ADAMA Deutschland GmbH относно осъществяваната от първото дружество търговия с продукти за растителна защита в Германия.
Правна уредба
Съгласно съображения 8 и 9 от Регламент № 1107/2009:
„(8)
Целта на настоящия регламент е да се гарантира високо равнище на защита на здравето на хората и на животните, както и опазване на околната среда, като в същото време се запази конкурентоспособността на общностното селско стопанство. […]
(9)
С цел да се премахнат в най-голяма степен препятствията пред търговията с продукти за растителна защита, които съществуват поради различните равнища на защита в държавите членки, настоящият регламент следва също да установи хармонизирани разпоредби за одобрение на активни вещества и пускане на пазара на продукти за растителна защита, включително разпоредби за взаимно признаване на разрешения и за паралелна търговия. Поради това целта на настоящия регламент е да повиши свободното движение на такива продукти и наличността на такива продукти в държавите членки“.
Глава III от Регламент № 1107/2009 е относно „[п]родукти[те] за растителна защита“ и включва два раздела. Раздел 1 е озаглавен „Разрешение“ и самият той е разделен на шест подраздела. Подраздели 1, 2 и 5 са озаглавени съответно „Изисквания и съдържание“, „Процедура“ и „Особени случаи“.
Член 28 от този регламент е озаглавен „Разрешение за пускане на пазара и употреба“; той е включен в подраздел 1 на раздел 1 от глава III и гласи:
„1.   Продукт за растителна защита не се пуска на пазара или не се употребява, освен ако е разрешен в съответната държава членка съобразно разпоредбите на настоящия регламент.
2.   Чрез дерогация от параграф 1 не се изисква разрешение в следните случаи:
[…]
д)
пускане на пазара и употреба на продукти за растителна защита, за които е издадено разрешително за паралелна търговия в съответствие с член 52“.
Член 33, параграф 1 от посочения регламент, озаглавен „Заявление за разрешение или за изменение на разрешение“, е включен в подраздел 2 на раздел 1 от глава III и предвижда:
„Заявител, който желае да пусне на пазара продукт за растителна защита, подава лично или чрез представител заявление за разрешение или за изменение на разрешение до всяка държава членка, на чийто пазар възнамерява да пусне продукта за растителна защита“.
Член 52, параграф 1 от същия регламент, озаглавен „Паралелна търговия“, е включен в подраздел 5 на раздел 1 от глава III и предвижда:
„Продукт за растителна защита, разрешен в една държава членка (държава членка по произход), може, при условията на издаване на разрешително за паралелна търговия, да бъде въведен, пуснат на пазара или употребяван в друга държава членка (държава членка на въвеждане), ако тази друга държава членка установи, че продуктът за растителна защита е идентичен по състав с продукт за растителна защита, вече разрешен на нейна територия (референтен продукт). Заявлението се подава до компетентния орган в държавата членка на въвеждане“.
Спорът в главното производство и преюдициалният въпрос
ADAMA Deutschland е установено в Германия предприятие и търгува в тази държава членка с продукти за растителна защита, за които е получило разрешение за пускане на пазара. То разпространява тези продукти за растителна защита и в други държави членки, в които Agrimotion, установено в Полша предприятие, ги купува, за да ги въведе отново в Германия, където търгува с тях.
Преди да въведе продуктите за растителна защита в Германия, Agrimotion им поставя нови етикети, като посочва по-конкретно фирмата „Agrimotion“, новото означение на продукта за растителна защита, означението на референтния продукт, който е вече разрешен в Германия, и наименованието на притежателя на разрешителното за паралелна търговия в Германия, в случая Bernbeck LLP.
Тъй като счита, че Agrimotion няма право да търгува в Германия с разглежданите в главното производство продукти за растителна защита, защото притежател на разрешителното за паралелна търговия е Bernbeck, а не Agrimotion, ищецът, ADAMA Deutschland, иска от Landgericht Düsseldorf (Областен съд, Дюселдорф, Германия) да задължи това дружество да преустанови търгуването с посочените продукти.
Landgericht Düsseldorf (Областен съд, Дюселдорф) уважава иска и установява, че ответникът има задължение да обезщети претърпените от Adama Deutschland вреди. Тази юрисдикция се основава на обстоятелството, че Agrimotion не може да се позовава на издаденото на Bernbeck разрешително за паралелна търговия, тъй като съгласно член 52, параграф 4, втора алинея от Регламент № 1107/2009 това разрешително е с личен характер.
Agrimotion обжалва това решение пред Oberlandesgericht Düsseldorf (Висш областен съд Дюселдорф, Германия), като изтъква, че в съответствие с правното становище, изложено от компетентния германски орган, а именно Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit (Федерална служба за защита на потребителите и сигурността на храните, Германия), и съгласно установената в други държави членки практика Agrimotion може да се позове на издаденото на Bernbeck разрешително за паралелна търговия, тъй като фирмата на това дружество е посочено върху поставения върху продуктите за растителна защита нов етикет.
Запитващата юрисдикция иска да установи дали член 52 от Регламент № 1107/2009 трябва да се тълкува в полза на застъпваното от Agrimotion становище.
Тя подчертава, че в решение от 8 ноември 2007 г., Escalier и Bonnarel (
C‑260/06 и C‑261/06
,
EU:C:2007:659
, т.
и сл.) Съдът приема, че предвид опасността на продуктите за растителна защита и рисковете, свързани с тяхната употреба, личният характер на разрешението за пускане на пазара може да се обоснове от необходимостта да се провери по ефикасен и надежден начин спазването на изискванията на Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (
ОВ L 230, 1991 г., стр. 1
). В част от германската съдебна практика и доктрина все пак се застъпвало становището, че тази съдебна практика се прилага и при действието на Регламент № 1107/2009, който отменя и заменя Директива 91/414, по-специално тъй като член 52, параграф 4, втора алинея от този регламент предвижда възможността за предоставяне на няколко разрешителни за паралелна търговия за един и същ продукт.
Запитващата юрисдикция обаче изразява съмнения по отношение на това становище, като подчертава, че видно от съображение 9 от Регламент № 1107/2009, той има за цел „да се премахнат в най-голяма степен препятствията пред търговията с продукти за растителна защита, които съществуват поради различните равнища на защита в държавите членки“.
Освен това в случай като разглеждания, в който предприятието, пуснало на пазара разглеждания продукт за растителна защита, не е предприятието, на което е издадено разрешителното за паралелна търговия, в резултат на посочването на притежателя на разрешителното за паралелна търговия върху етикета на този продукт можело да се провери по ефикасен и надежден начин дали са спазени законовите изисквания, свързани с опасността на продуктите за растителна защита и рисковете от тяхната употреба.
Накрая, запитващата юрисдикция отбелязва, че в някои държави членки в документите относно разрешителното за паралелна търговия се провежда разграничение между притежател на разрешението и вносител на продукта за растителна защита.
При тези обстоятелства Oberlandesgericht Düsseldorf (Върховен областен съд Дюселдорф) решава да спре производството по делото и да постави следния преюдициален въпрос на Съда:
„Може ли предприятие, което пуска на пазара в държавата членка на въвеждане разрешен в държавата членка по произход продукт за растителна защита, да се позовава на издаденото от компетентния орган в държавата членка на въвеждане разрешение за паралелна търговия в полза на друго предприятие, ако на бидоните, в които е опакован продуктът за растителна защита и в които той се пуска на пазара в държавата членка на въвеждане, са посочени и притежателят на разрешението, и предприятието вносител? В случай че съществуват допълнителни изисквания, какви са те?“.
По преюдициалния въпрос
С въпроса си запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 52, параграф 1 от Регламент № 1107/2009 трябва да се тълкува в смисъл, че само притежателят на разрешително за паралелна търговия може да пусне продукт за растителна защита на пазара в държавата членка, която е издала това разрешително.
Съгласно тази разпоредба продукт за растителна защита, разрешен в една държава членка (държава членка по произход), може, при условията на издаване на разрешително за паралелна търговия, да бъде въведен, пуснат на пазара или употребяван в друга държава членка (държава членка на въвеждане), ако тази друга държава членка установи, че продуктът за растителна защита е идентичен по състав с продукт за растителна защита, вече разрешен на нейна територия (референтен продукт).
В това отношение следва да се отбележи, че за тълкуването на разпоредба от правото на Съюза е необходимо да се има предвид не само текстът ѝ, но и нейният контекст, както и общата структура и целите на правната уредба, от която тя е част. Генезисът на разпоредба от правото на Съюза също може да разкрие обстоятелства, които са релевантни за тълкуването ѝ (вж. в този смисъл решение от 25 юни 2020 г., A и др. (Вятърни генератори в Алтер и Невеле),
C‑24/19
,
EU:C:2020:503
, т.
).
Що се отнася до текста на член 52, параграф 1 от Регламент № 1107/2009, само въз основа на него не може да се отговори на въпроса дали тази разпоредба трябва да се тълкува в смисъл, че само притежателят на разрешително за паралелна търговия може да пусне продукт за растителна защита на пазара на държавата членка, която е издала това разрешително.
За сметка на това както общата структура и целта на този регламент, така и генезисът на член 52, параграф 1 от него предоставят основания да се възприеме такова тълкуване.
В действителност, що се отнася до общата структура на Регламент № 1107/2009, следва да се отбележи, че глава III, раздел 1 (озаглавен „Разрешение“), подраздел 2 (озаглавен „Процедура“) от този регламент урежда редовната процедура за разглеждане на заявленията за пускане на продукти за растителна защита на пазара на държава членка.
Все пак включеният в подраздел 2 член 33, параграф 1 от този регламент предвижда, че „[з]аявител, който желае да пусне на пазара продукт за растителна защита, подава лично или чрез представител заявление за разрешение или за изменение на разрешение до всяка държава членка, на чийто пазар възнамерява да пусне продукта за растителна защита“.
От това следва, че разрешението за продукт за растителна защита е с личен характер, поради което притежателят му не може да го прехвърли на друго лице.
Същото се отнася и за разрешителното за паралелна търговия, посочено в член 52, параграф 1 от Регламент № 1107/2009.
Всъщност подраздел 5 (озаглавен „Особени случаи“), част от който е член 52, параграф 1 от Регламент № 1107/2009, е включен в същия раздел, както и член 33 от този регламент, а именно в глава III, раздел 1 („Разрешение“) от регламента. Освен това от член 28, параграф 2, буква д) от този регламент следва, че член 52 от него представлява дерогация от общото правило, че продукт за растителна защита може да бъде пуснат на пазара или употребяван само ако е бил разрешен в съответната държава членка. Следователно тази разпоредба трябва да се тълкува стриктно.
Член 52, параграф 1 от Регламент № 1107/2009 обаче не предвижда, че лице, различно от притежателя на разрешителното за паралелна търговия, може да пусне продукт за растителна защита на пазара на държавата членка на въвеждане. Ето защо следва да се приеме, че това разрешително е с личен характер, подобно на разрешението за продукт за растителна защита.
Освен това прилагането на режима на паралелната търговия, посочен в член 52 от Регламент № 1107/2009, зависи от прилагането на разрешителния режим, предвиден по-специално в член 33 от този регламент, като се има предвид, че съгласно първата разпоредба разрешителното за паралелна търговия може да бъде издадено само за продукт за растителна защита, чийто състав е идентичен с този на продукт за растителна защита, вече разрешен на територията на държавата членка на въвеждане, като този продукт е наречен „референтен продукт“ в посочената разпоредба.
Ако се приеме, че разрешителното за паралелна търговия не е с личен характер, това би накърнило съгласуваността на посочения регламент, доколкото лице, което не притежава такова разрешение, би могло да пусне на пазара продукт за растителна защита на пазара на държава членка, докато само притежателят на разрешението за референтния продукт за същия този пазар има право да пуска този продукт на посочения пазар.
Освен това тълкуването на член 52, параграф 1 от Регламент № 1107/2009 в смисъл, че разрешителното за паралелна търговия е с личен характер, се потвърждава от съображения 8 и 9 от този регламент.
В действителност съгласно тези съображения Регламент № 1107/2009 има за цел да гарантира високо равнище на защита на здравето на хората и животните и на околната среда, като същевременно се запази конкурентоспособността на селското стопанство на Европейския съюз, както и да повиши свободното движение на продуктите за растителна защита и тяхната наличност в държавите членки, като премахне разликите в нивата на защита в държавите членки и хармонизира по-специално правилата относно взаимното признаване на разрешенията и паралелната търговия с тези продукти.
При тези обстоятелства, ако се признае, че разрешителното за паралелна търговия е с личен характер, това би допринесло не само за постигането на целта да се гарантира високо равнище на защита на здравето на хората и животните, както и на околната среда, но изцяло се вписва в логиката на хармонизацията на правилата относно паралелната търговия, осъществена с Регламент № 1107/2009, за да се повиши свободното движение на продукти за растителна защита.
В това отношение следва да се припомни, че в решение от 8 ноември 2007 г., Escalier и Bonnarel (
C‑260/06 и C‑261/06
,
EU:C:2007:659
, т.
—
) Съдът по същество констатира, че личният характер на разрешителното за паралелна търговия се обосновава по-специално с необходимостта от предотвратяване на всякакъв риск от неправилна употреба или злоупотреба на разглеждания продукт.
Макар да е вярно, че това съдебно решение е постановено при действието на Директива 91/414, а не на Регламент № 1107/2009, от генезиса на този регламент, и по-специално от точка 3.2. от Съобщение на Комисията до Европейския парламент относно обща позиция на Съвета относно приемането на Регламент на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (COM(2008) 578 окончателен), следва, че при приемането на Регламент № 1107/2009 законодателят на Съюза е взел предвид посоченото съдебно решение.
С оглед на всички изложени съображения на въпроса на запитващата юрисдикция следва да се отговори, че член 52, параграф 1 от Регламент № 1107/2009 трябва да се тълкува в смисъл, че само притежателят на разрешително за паралелна търговия може да пуска продукт за растителна защита на пазара на държавата членка, която е издала това разрешение.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (девети състав) реши:

Член 52, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че само притежателят на разрешително за паралелна търговия може да пуска продукт за растителна защита на пазара на държавата членка, която е издала това разрешение.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.