CELEX: 62015TJ0518
ЕФГЗ и ЕЗФРСР
Разходи, изключени от финансиране
Програма за развитие на френските селски райони
Мерки за подпомагане на развитието на селските райони
Области с неблагоприятни природни условия
Фиксирана финансова корекция
Разходи, направени от Франция
Проверки на място
Критерий за натовареност
Преброяване на животни
Увеличаване на процента на фиксираната корекция поради повторност на неизпълнението
Процесуални гаранции

Обстоятелствата по спора
Съгласно член 36, буква а), подточки i) и ii) от Регламент (EО) № 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (
ОВ L 277, 2005 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 66, стр. 101) френските власти са приели програмата за развитие на селските райони на Франция за периода 2007—2013 г. (наричана по-нататък „ПРСР 2007—2013 г.“), в която по-специално се предвижда предоставянето на земеделски производители в области с неблагоприятни природни условия на компенсаторни обезщетения за неблагоприятни природни условия (наричани по-нататък „КОНПУ“).
С решение C(2007) 3446 от 19 юли 2007 г. Европейската комисия одобрява ПРСР 2007—2013 г., която по-специално съдържа мерки по смисъла на член 36, буква a), подточки i) и ii) от Регламент № 1698/2005, а именно мерки 211 и 212. Тези мерки позволяват да се гарантира, че земеделските производители, разположени в области с неблагоприятни природни условия, съответно в планински райони и извънпланински райони, спазват добрите практики за правилното използване на земята, като обвързват изплащането на обезщетение за фуражните площи със спазването на критерия за натовареност. Този критерий за натовареност, изразен в мерната единица за глави добитък на хектар (наричан по-нататък „ГД“), позволява да се контролира гъстотата на животните, които се намират във фуражните площи, за да се избегне недостатъчната или прекалена паша. Съгласно член 71, параграф 3 от Регламент № 1698/2005 ПРСР 2007—2013 г. определя поредица от условия за допустимост за тези мерки, сред които по-специално фигурира спазването на степента на натовареност, определена на ниво департамент и в рамките на прагове, определени по области или подобласти.
Финансовата корекция, предмет на настоящата жалба, е въведена от Комисията вследствие на разследване с номер RD 2/2012/005/FR относно специалните мерки по ос 2 от ПРСР 2007—2013 г. за стопанска година 2011, а именно мерки 211 и 212, свързани с КОНПУ, и подмярка 214-A за помощта за агроекологично отглеждане на фураж (наричана по-нататък „ПАОФ“).
Разследването е проведено в съответствие с член 31, параграфи 1—3 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (
OB L 209, 2005 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193), който е бил приложим към момента на започване на разследването.
С писмо от 11 декември 2012 г. Комисията е уведомила френските власти на основание член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 885/2006 на Комисията от 21 юни 2006 година относно реда и начина на прилагане на Регламент № 1290/2005 на Съвета по отношение на акредитирането на агенциите платци и други стопански субекти, както и по отношение на клиринга на счетоводните сметки на ЕФГЗ и ЕЗФРСР (
ОВ L 171, 2006 г., стр. 90
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 37) за становището си от разследването и е поискала от тях допълнителна информация (наричани по-нататък „съобщение относно резултатите“).
В точка 4.3 от съобщението относно резултатите, озаглавена „Липса на контрол на степента на натовареност“, Комисията по-специално е приела, че правилата за извършване на проверки на място на мерките, свързани с КОНПУ, и на подмярката, свързана с ПАОФ, противоречат на член 4, параграф 1, член 10, параграф 1 и член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 65/2011 на Комисията от 27 януари 2011 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета по отношение на прилагането на процедури за контрол, както и кръстосано спазване по отношение на мерките за подпомагане на развитието на селските райони (
OB L 25, 2011 г., стр. 8
), тъй като едрият рогат добитък и животните от рода на овцете и козите, които са предмет на заявление за специфична помощ, не са били нито проверени, нито преброени, нито са били предмет на достоверно изчисление при проверките на място. Комисията подчертава, че по този въпрос вече е била направена идентична констатация при двете предходни разследвания RD 2/2008/10/FR и RD 2/2011/03/FR, а от френските власти е било поискано да адаптират процедурите си по проверка на място.
С писмо от 2 април 2013 г. френските власти представят пред Комисията становището си във връзка със съобщението относно резултатите.
В точка 4.3 от това становище френските власти:
–
оспорват използването на достоверността като доказателство за основателността на помощта,
–
твърдят, че изчисляването на степента на натовареност относно едрия рогат добитък е било извършено посредством използването на национална компютризирана база данни, която е проверена съгласно условията, предвидени в различните свързани с нея регламенти на Европейския съюз,
–
припомнят, че проверката на степента на натовареност за КОНПУ е била извършена по повод проверките на място, осъществени или във връзка с допустимостта на различните помощи за животни, или във връзка с кръстосаното спазване/идентификацията, преброяването на едрия рогат добитък извън компютризираната национална база данни и на животните от рода на овцете и козите, които не са били предмет на заявление за системно отпускане на помощ за животни при проверките на място във връзка с КОНПУ.
С писмо от 24 юни 2013 г. Комисията в съответствие с член 11, параграф 1, трета алинея от Регламент № 885/2006 приканва френските власти на двустранна среща, която се е провела на 28 ноември 2013 г.
На 11 декември 2013 г. Комисията в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент № 885/2006 изпраща на френските власти протокола от срещата, като изисква от тях допълнителна информация. Френските власти отговарят на 27 февруари 2014 г.
С писмо от 27 май 2014 г. (наричано по-нататък „официалното съобщение“) Комисията официално е уведомила френските власти, че поддържа позицията си. Тя приема, че установеното неизпълнение представлява слабост в ключова проверка, пораждаща риск „за фонда“, което обикновено води до финансова корекция от 5 %. Все пак тя уточнява, че това неизпълнение, което вече е било подчертано при двете предходни разследвания, е било прието за повтарящо се, така че поради този факт следва да се предложи прилагането на фиксирана корекция от 10 % за нетна сума, която да бъде изключена от финансирането на разходите, декларирани пред Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) в размер на 115971211,03 EUR. Комисията също така уточнява, че фиксираната корекция се отнася до разходите за референтни години 2011—2013, които са били извършени през финансови години 2011—2013, тъй като за тези години не е била приложена никаква коригираща мярка.
На 3 юли 2014 г. френските власти сезират помирителния орган, който на 15 януари 2015 г. изготвя своя доклад № 14/FR/635.
С писмо от 16 март 2015 г. след неуспеха на помирителната процедура Комисията е уведомила френските власти за окончателната си позиция (наричана по-нататък „окончателната позиция“), в която тя частично поддържа позицията си, изложена в официалното съобщение, и предлага да се изключат от финансиране декларираните пред ЕФГЗ и ЕЗФРСР разходи на нетна сума от 98276677,07 EUR, включваща разходите за референтната 2011 г., както и тези относно референтни години 2012 и 2013, които са били извършени от 11 декември 2010 г. за финансови години 2011—2013 във връзка с мерките, свързани с КОНПУ, и свързаната с ПАОФ подмярка.
С писмо от 18 юни 2015 г. Комисията предлага с оглед на подхода, възприет от Общия съд в решението му от 30 април 2015 г., Франция/Комисия (
T‑259/13
, непубликувано,
EU:T:2015:250
), да изключи от базата за финансова корекция в рамките на решението за интервенция разходите за животни от рода на овцете и козите, които не са били предмет на заявление за помощ за животни. Тъй като това изключване не е могло да бъде направено от Комисията преди публикуването на посоченото решение, Комисията предлага необходимите корекции да бъдат извършени след публикуването му и за тази цел е поискала от френските власти да ѝ посочат брутните суми, които да бъдат изключени от базата за финансова корекция.
На 22 юни 2015 г. Комисията приема Решение за изпълнение (ЕС) 2015/1119 за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на ЕФГЗ и на ЕЗФРСР (
ОВ L 182, 2015 г., стр. 39
) (наричано по-нататък „обжалваното решение“).
С обжалваното решение Комисията, в рамките на процедура по уравняване на сметките в областта на селското стопанство, е изключила от финансиране от страна на Съюза нетна сума в размер на 98276627,35 EUR. Тази фиксирана корекция съответства на някои извършени от Френската република разходи във връзка с мерки 211 и 212, свързани с КОНПУ, и подмярка 214-A, свързана с ПАОФ, по ос 2 от ПРСР 2007—2013 г. Посочените разходи съответстват на изплатените от френските власти помощи във връзка със заявления за периода 2011—2013 г.
Обжалваното решение е прието в съответствие с член 52, параграфи 1—3 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (
OB L 347, 2013 г., стр. 549
), който отменя Регламент № 1290/2005, считано от 1 януари 2014 г. Процедурата по уравняване по съответствие, въведена с член 52 от Регламент № 1306/2013, по същество съответства на предвидената в член 31 от Регламент № 1290/2005.
Производство и искания на страните
На 2 септември 2015 г. Френската република подава в секретариата на Общия съд настоящата жалба.
На 30 ноември 2015 г. Комисията представя писмената си защита. Репликата и дубликата са подадени в определените срокове.
С молба, постъпила в секретариата на Общия съд на 1 декември 2015 г., Кралство Испания е поискало да встъпи в настоящото производство в подкрепа на исканията на Френската република. С решение от 11 януари 2016 г. председателят на шести състав на Общия съд допуска това встъпване. Кралство Испания представя писменото си становище, а главните страни представят становищата си по него в определения срок.
Тъй като в интерес на доброто правораздаване съставът на Общия съд е променен, председателят на Общия съд, съгласно член 27, параграф 3 от Процедурния правилник на Общия съд, разпределя делото на нов съдия докладчик, който е включен във втори състав. След промяна в съставите на Общия съд съгласно член 27, параграф 5 от Процедурния правилник, делото е разпределено на шести състав, в който е включен същият съдия докладчик.
С процесуално-организационно действие от 4 май 2017 г., прието по силата на член 89, параграф 3 от Процедурния правилник, страните са приканени да изразят становище по последиците, които могат да бъдат изведени в рамките на настоящото дело от решенията от 26 януари 2017 г., Испания/Комисия (
C‑506/15 P
, непубликувано,
EU:C:2017:42
), и от 26 януари 2017 г., Франция/Комисия (
C‑373/15 P
,
EU:C:2017:55
). Страните отговарят на това искане в определения срок. Също така Комисията е приканена да представи в деловодството на Общия съд някои документи, което е направила в същия срок.
Френската република, подпомагана от Кралство Испания, иска от Общия съд:
–
като главно искане — да отмени частично обжалваното решение в частта, с която се изключват от финансиране от страна на Съюза някои разходи, направени от държавите членки в рамките на ЕФГЗ и на ЕЗФРСР, доколкото с него се изключват от финансиране от страна на Съюза разходите, направени от Френската република в рамките на КОНПУ и ПАОФ по цел 2 от ПРСР 2007—2013 г. за финансови години 2011—2013, за сумата на помощите, изплатени по заявления, подадени през стопански години 2011—2013,
–
при условията на евентуалност, да отмени частично обжалваното решение в частта му, с която се включват в базата за фиксирана корекция разходите за животните от рода на овцете и козите, които не са били предмет на заявление за помощ за животни,
–
при условията на евентуалност спрямо предходното, да отмени частично обжалваното решение в частта му, с която се прилага фиксирана корекция, увеличена с 10 %, с мотива че неизпълнението, за което се упрекват френските власти в областта на преброяването на животните, се е повтаряло,
–
да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
Комисията иска от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата,
–
да обяви, че липсва основание за произнасяне по второто основание,
–
да осъди Френската република да заплати съдебните разноски.
От правна страна
В подкрепа на жалбата си Френската република изтъква три основания, като в съдебното заседание оттегля второто основание.
Първото основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 1, член 10, параграф 1 и член 14, параграф 2 от Регламент № 65/2011, както и на член 11, параграф 1 от Регламент № 885/2006, тъй като Комисията е приела, че френското правителство не е изпълнило задълженията си в областта на контрола на степента на натовареност.
Третото основание, повдигнато при условията на евентуалност спрямо предходното, е изведено от това, че Комисията е нарушила правилата, определени в документ № VI/5330/97 на Комисията от 23 декември 1997 г., озаглавен „Указания за изчисляване на финансовите последици при подготовка на решението за уравняване на сметките на ФЕОГА, секция „Гарантиране“ (наричан по-нататък „документ № VI/5330/97“) и в документ AGRI/60637/2006, озаглавен „Съобщение на Комисията — Относно разглеждането от Комисията в рамките на уравняването на сметките на ФЕОГА, секция „Гарантиране“, на повтарящи се нередности в системите на контрол“ (наричан по-нататък „документ AGRI/60637/2006“), като е приложила фиксирана корекция, увеличена с 10 %, с мотива че неизпълнението, в което се упрекват френските власти в областта на преброяването на животните, се е повтаряло, тъй като то се отнася до ключова проверка, която вече е била коригирана при двете предходни разследвания и при която не са извършени подобрения от френските власти.
Предварителни бележки
Най-напред следва да се припомни, че ЕФГЗ финансира само интервенции, извършени в съответствие с разпоредбите от правото на Съюза в рамките на общата организация на селскостопанските пазари (решение от 4 септември 2015 г., Обединено кралство/Комисия,
T‑245/13
,
EU:T:2015:595
, т.
) и че по силата на правилата на правото на Съюза по-специално относно ЕФГЗ държавите членки са длъжни да създадат ефективна система за контрол и надзор (вж. решение от 17 май 2013 г., България/Комисия,
T‑335/11
, непубликувано,
EU:T:2013:262
, т.
и цитираната съдебна практика).
Освен това съгласно постоянната съдебна практика Комисията трябва да докаже наличието на нарушение на правилата на общата организация на селскостопанските пазари. Следователно Комисията е длъжна да обоснове решението си, с което установява липсата на предприети от съответната държава членка проверки или недостатъци в тяхното осъществяване. Въпреки това Комисията трябва не да докаже изчерпателно, че извършените от националните администрации проверки са недостатъчни или че предоставените от тях данни са неверни, а да представи доказателство за сериозно и разумно съмнение, което тя изпитва относно тези проверки или тези данни. Съответната държава членка от своя страна не би могла да обори констатациите на Комисията, без да подкрепи своите собствени твърдения с доказателства за наличието на надеждна и действаща система за контрол. Щом като тя не успява да докаже, че констатациите на Комисията са неточни, то същите представляват елементи, които могат да породят сериозни съмнения относно прилагането на адекватни и ефективни мерки за наблюдение и контрол. Това облекчаване на доказателствената тежест за Комисията се обяснява с факта, че в най-добро положение при събирането и проверката на необходимите за уравняване на сметките на ЕФГЗ данни е държавата членка и следователно върху нея тежи задължението да представи най-подробни и изчерпателни доказателства за извършените проверки и представените от нея данни и, при необходимост, за неточността на твърденията на Комисията (вж. решение от 4 септември 2015 г., Обединено кралство/Комисия,
T‑245/13
,
EU:T:2015:595
, т.
и цитираната съдебна практика).
Накрая, съгласно съдебната практика Комисията е длъжна да докаже наличието на нарушение на нормите от правото на Съюза, а след като това нарушение бъде установено, държавата членка трябва да докаже, ако е необходимо, че Комисията е допуснала грешка относно финансовите последици, които следва да бъдат извлечени от това (вж. решение от 4 септември 2015 г., Обединено кралство/Комисия,
T‑245/13
,
EU:T:2015:595
, т.
и цитираната съдебна практика). Всъщност управлението на финансирането на ЕФГЗ се основава предимно на националните администрации, които трябва да следят за строгото спазване на правилата на Съюза, както и на доверието между националните органи и органите на Съюза. Държавата членка единствена може да установи и да определи с точност данните, които са необходими за изготвянето на сметките на фонда, доколкото Комисията няма необходимата близост до икономическите субекти, за да получи от тях нужните ѝ сведения (вж. решение от 4 септември 2015 г., Обединено кралство/Комисия,
T‑245/13
,
EU:T:2015:595
, т.
и цитираната съдебна практика).
Именно с оглед на тези съображения следва да се разгледат изтъкнатите от Френската република основания.
По допустимостта и относимостта на основанията по жалбата, доколкото те се отнасят mutatis mutandis до свързаната с ПАОФ подмярка
Френската република най-напред твърди, че в рамките на цялото административно производство Комисията е считала, че липсата на контрол на степента на натовареност се отнася не само до мерките, свързани с КОНПУ, но и до подмярката, свързана с ПАОФ, въпреки тяхната цел и различните критерии за възлагането им. Поради това Френската република твърди, че изтъкнатите от нея основания относно свързаните с КОНПУ мерки 211 и 212 „се отнасят mutatis mutandis и за подмярка 214-A[, свързана с] ПАОФ“, както и че оспорва общата сума на посочената в обжалваното решение фиксирана корекция, а именно нетната сума от 98276677,07 EUR. В репликата тя потвърждава готовността си да транспонира в подмярката, свързана с ПАОФ, изтъкнатите основания.
Комисията оспорва доводите на Френската република.
Във връзка с това следва да се отбележи, че с тези доводи Комисията цели да оспори едновременно допустимостта и относимостта на изтъкнатите от Френската република основания, доколкото те са транспонирани в подмярката, свързана с ПАОФ.
Тъй като с тези доводи Комисията цели да оспори допустимостта на основанията по жалбата, доколкото последните са транспонирани в подмярката, свързана с ПАОФ, следва да се припомни, че съгласно постоянната съдебна практика от член 21 от Статута на Съда на Европейския съюз, приложим спрямо Общия съд съгласно член 53 от него, както и от член 76 от Процедурния правилник следва, че всяка искова молба или жалба трябва ясно и точно да посочва предмета на спора, исканията на страните и кратко изложение на правните аргументи, на които се основава исковата молба, за да позволи на ответника да подготви защитата си, а на Общия съд — да упражни своя контрол, ако е необходимо, без се налага да иска друга информация (вж. в този смисъл решение от 26 януари 2017 г., GGP Italy/Комисия,
T‑474/15
,
EU:T:2017:36
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
В случая следва да се отбележи, че Френската република ясно и точно посочва предмета на спора, като прави кратко изложение на правните аргументи. Тя посочва и причините, поради които счита, че основанията, изтъкнати с оглед на свързаните с КОНПУ мерки, биха могли да бъдат транспонирани в свързаната с ПАОФ подмярка. Всъщност от жалбата ясно следва, че посоченото транспониране се основава на извършеното от Комисията твърдяно приравняване на двата вида мерки, разглеждани в рамките на твърдението за нарушение, изведено от липсата на контрол на степента на натовареност.
От това следва, че е допустимо Френската република да транспонира тези основания в свързаната с ПАОФ подмярка.
Тъй като с доводите си Комисията цели да оспори относимостта на основанията по жалбата, доколкото те са транспонирани в свързаната с ПАОФ подмярка, на първо място, следва да се отбележи, че стандартите, които се прилагат към мерките, свързани с КОНПУ, са същите като тези, които се прилагат към агроекологичните мерки, като свързаните с ПАОФ мерки. Всъщност от дял IV от Регламент № 1698/2005 следва, че както мерките, свързани с КОНПУ, така и агроекологичните мерки са част от помощите за развитие на селските райони, целящи подобряване конкурентоспособността на секторите на земеделието и горско стопанство.
На второ място, от циркулярно писмо DGPAAT/SDEA/C2011-3030 от 22 април 2011 г. относно агроекологичните мерки следва, че степента на натовареност за тези видове мерки е изчислена по същия начин както степента на натовареност за мерките, свързани с КОНПУ. Всъщност степента на натовареност за мерките, свързани с ПАОФ, е изчислена като „съотношение между тревопасните животни в стопанството, превърнати в ГД, и декларираните фуражни площи на стопанството“, докато с циркулярно писмо DGPAAT/SDEA/C2011-3071 от 29 август 2011 г., в което се излагат регулаторните условия на КОНПУ за периода 2011—2013 г., се уточнява, че степента на натовареност за тези мерки е изчислена като „съотношение между броя на ГД, намиращи се на съответния брой хектари фуражни площи“.
На трето място, от приетата от Комисията окончателна позиция ясно следва, че изключването на част от декларираните разходи по ЕЗФРСР се основава на липсата на проверка на място на степента на натовареност за свързаните с КОНПУ мерките и за свързаната с ПАОФ подмярка и че е била приложена финансова корекция към двата вида мерки.
На четвърто място, както беше изтъкнато от Френската република, в рамките на цялата процедура по уравняване на сметките, приключила с обжалваното решение, Комисията никога не е сочила за свързаната с ПАОФ подмярка доводи, които да се различават от тези, посочени за мерките, свързани с КОНПУ.
Въз основа на гореизложеното се налага изводът, че Френската република надлежно е изтъкнала своите основания както за свързаните с КОНПУ мерки, така и за свързаната с ПАОФ подмярка.
По първото основание, изведено от нарушение на член 4, параграф 1, член 10, параграф 1 и член 14, параграф 2 от Регламент № 65/2011, както и на член 11, параграф 1 от Регламент № 885/2006
С първото си основание Френската република, подпомагана от Кралство Испания, твърди, че Комисията е нарушила член 4, параграф 1, член 10, параграф 1 и член 14, параграф 2 от Регламент № 65/2011, както и член 11, параграф 1 от Регламент № 885/2006, като приема, че тя не е изпълнила задълженията си в областта на контрола на степента на натовареност.
Френската република разделя това основание на две части.
С първата част Френската република по същество твърди, че не е била длъжна да извършва преброяване на животните по време на проверките на място, за да се установи дали е спазен критерият за степента на натовареност, тъй като такова задължение не произтича нито от член 4, параграф 1, нито от член 10, параграф 1, нито от член 14, параграф 2 от Регламент № 65/2011. Проверките, извършвани от френските власти с оглед на националната база данни за идентификация (наричана по-нататък „BDNI“), отговаряли на изискванията, въведени с член 4, параграф 1 от Регламент № 65/2011, доколкото те позволявали ефективно удостоверяване на спазването на условията, при които се предоставят КОНПУ.
С втората част Френската република по същество твърди, че по време на проверките на място животните не трябва да бъдат предмет на достоверно изчисление, тъй като такова задължение не произтича от член 4, параграф 1, нито от член 10, параграф 1, нито от член 14, параграф 2 от Регламент № 65/2011. Комисията е използвала понятието „достоверно“, без да е уточнила нито правното му основание, нито неговото значение, нито практическите начини за приложението му.
Комисията оспорва доводите на жалбоподателя.
Тъй като двете части на първото основание са тясно свързани, те следва да бъдат разгледани заедно.
Най-напред, що се отнася до принципите в областта на контрола на мерките, свързани с КОНПУ, и подмярката, свързана с ПАОФ, следва да се отбележи, че съгласно член 4 от Регламент № 65/2011:
„1.   Държавите членки въвеждат система за контрол, която да гарантира, че се извършват всички необходими проверки за ефективно удостоверяване на спазването на условията, при които се предоставя подпомагането.
[…]
4.   Когато е подходящо, проверките на място, предвидени по силата на членове 12, 20 и 25 от настоящия регламент, и другите проверки, предвидени по правилата на Съюза във връзка със селскостопански субсидии, се извършват едновременно.
[…]“.
Член 10 от Регламент № 65/2011 гласи следното:
„1.   Държавите членки се възползват от интегрираната система за администриране и контрол, предвидена в глава 4 от дял II от Регламент (ЕО) № 73/2009 […].
2.   Удостоверяването на спазването на критериите за допустимост се осъществява чрез административни проверки и проверки на място.
3.   Спазването на изискванията за кръстосаното спазване се удостоверява чрез проверки на място, а когато е уместно, и чрез административни проверки.
4.   През периода, за който е поето задължение, парцелите, за които се предоставя подпомагане, не могат да се разменят, освен в случаите, специално предвидени в програмата за развитие на селските райони“.
Що се отнася по-специално до проверките на място, член 14, параграф 2 от Регламент № 65/2011 гласи, че проверките на място „обхващат всички ангажименти и задължения на бенефициера, които могат да бъдат проверени по време на посещението“.
На първо място, следва да се припомни, че макар и правната уредба на Съюза относно отпускането на помощи и премии да не задължава изрично държавите членки да въведат мерки за надзор и специфични правила за контрол, това не изключва възможността по силата на член 14, параграф 2 от Регламент № 65/2011 държавите членки да бъдат длъжни да извършват проверки на място, които обхващат всички ангажименти и задължения на бенефициера, включително произтичащите от националното право, които могат да бъдат проверени по време на посещението (вж. в този смисъл решения от 26 януари 2017 г., Испания/Комисия,
C‑506/15 P
, непубликувано,
EU:C:2017:42
, т.
и от 26 януари 2017 г., Франция/Комисия,
C‑373/15 P
,
EU:C:2017:55
, т.
).
В случая ПРСР 2007—2013 г., така както е одобрена от Комисията, предвижда за целите на допустимостта на КОНПУ критерий за натовареност, изразен в ГД, който позволява да се контролира гъстотата на животните, които се намират във фуражните площи, за да се избегне недостатъчната или прекалена паша. Следователно по време на проверките на място френските власти са длъжни определят критерия за натовареност, като преброят животните, които се намират в стопанството по време на посещението, като впрочем това преброяване е предвидено в точка 7.2 от циркулярното писмо DGPAAT/SDEA/C2011‑3071 от 29 август 2011 г., цитирано в точка 39 по-горе, именно за да се установи дали точно този критерий е бил изпълнен и по този начин да се потвърдят данните от административните проверки (вж. по аналогия решение от 26 януари 2017 г., Франция/Комисия,
C‑373/15 P
,
EU:C:2017:55
, т.
).
На второ място, следва да се отбележи, че Комисията е посочила достоверното изчисление като алтернативна възможност за точното изчисление на животните в случаите, когато техният брой е голям, позволяваща извършването на проверка на степента на натовареност. В официалното си съобщение Комисията упреква френските власти, че „степента на натовареност не е била установена на място […], тъй като животните нито са проверени, нито са преброени, нито са били предмет на достоверно изчисление“. Тя също така отбелязва, че „проверката на животните или на нейната достоверност [трябва] да съставлява неразделна част от проверките на място“. Същите упреци са посочени в съобщението относно резултатите, както и в поканата за двустранната среща. Също така в окончателната си позиция Комисията е упрекнала френските власти, че „извършените на място проверки на мерките за развитие на селските райони не [включват] преброяването или достоверно изчисление на животните“, като уточнява, че „тези животни не [са били] нито преброени, нито са били предмет на достоверно изчисление“ и че „степента на натовареност не [е била] установена [в] резултат [на] проверка на място“.
Освен това в рамките на цялото административно производство Комисията продължава да поддържа, че проверката на животните или нейната достоверност трябва да представлява неразделна част от проверките на място на мерките по ос 2, при които задълженията на бенефициерите са свързани с определена степен на натовареност. Поради това тя многократно е приканвала френските власти да адаптират процедурата си за контрол. Ако по време на административното производство френските власти са имали съмнения относно значението и практическите начини за прилагане на достоверното изчисление, те са можели да поискат обяснения от Комисията, докато те са се ограничили да оспорят, че липсва правно основание за посоченото достоверно изчисление.
Ето защо трябва да се отхвърли доводът, че Комисията е нарушила член 11, параграф 1, първа алинея от Регламент № 885/2006, тъй като тя в нито един момент от административното производство не е уточнила коригиращите мерки, които Френската република е трябвало да вземе, за да изпълни задължението си да подложи животните на достоверно изчисление.
Предвид всичко изложено по-горе се налага изводът, че Комисията правомерно е приела, че френските власти са длъжни при проверките на място да извършат преброяване на животните или достоверно изчисление, за да определят критерия за степента на натовареност на стопанството, получаващо КОНПУ. Това важи и за извода на Комисията с оглед на задължението за преброяване на животните или достоверното изчисление с цел определяне на критерия за степента на натовареност относно свързаната с ПАОФ подмярка.
Този извод не се опровергава от решението от 26 януари 2017 г., Франция/Комисия (
C‑373/15 P
,
EU:C:2017:55
), доколкото с него се отменя решението от 30 април 2015 г., Франция/Комисия (
T‑259/13
, непубликувано,
EU:T:2015:250
).
Във връзка с това следва да се припомни, че в решението си от 26 януари 2017 г., Франция/Комисия (
C‑373/15 P
,
EU:C:2017:55
, т.
), Съдът е постановил, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел в точка 74 от решението от 30 април 2015 г., Франция/Комисия (
T‑259/13
, непубликувано,
EU:T:2015:250
), че системата за проверки на място, които трябва да се извършат по силата на член 12 и сл. от Регламент (ЕО) № 1975/2006 на Комисията от 7 декември 2006 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент № 1698/2005 по отношение на прилагането на процедури за контрол, както и кръстосано спазване по отношение на мерките за подпомагане на развитието на селските райони (
ОВ L 368, 2006 г., стр. 74
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 80, стр. 192), чиито текстове съответстват на тези на член 12 и сл. от Регламент № 65/2011, е самостоятелна и независима от проверките, извършвани в рамките на управлението на идентификацията на едрия рогат добитък или на премиите за едър рогат добитък, без да определи, от една страна, дали последните проверки са предвидени от правната уредба на Съюза относно земеделските субсидии по смисъла на член 5, параграф 2 от Регламент № 1975/2006, чийто текст съответства на този на член 4, параграф 4 от Регламент № 65/2011, и от друга страна, дали тези проверки могат да се извършат едновременно с проверките по член 12 и сл. от този регламент.
Следователно по принцип е допустимо държавите членки да извършват проверките на място по член 12 и сл. от Регламент № 65/2011, каквито са свързаните с КОНПУ проверки на място, едновременно с проверките на място, извършвани във връзка с идентификацията на животните или премиите за едър рогат добитък, доколкото са изпълнени две условия, а именно, първо, че последните представляват проверки, предвидени от правната уредба на Съюза относно земеделските субсидии по смисъла на член 4, параграф 4 от Регламент № 65/2011, и второ, че те могат да се извършат едновременно с проверките по член 12 и сл. от този регламент (вж. в този смисъл и по аналогия решение от 26 януари 2017 г., Франция/Комисия,
C‑373/15 P
,
EU:C:2017:55
, т.
и
).
Що се отнася до първото условие, страните спорят по въпроса дали проверките, които се извършват в рамките на управлението на идентификацията на едрия рогат добитък, са предвидени от правната уредба на Съюза относно земеделските субсидии. За сметка на това те са съгласни да се приеме, че проверките на управлението на премиите за едрия рогат добитък са предвидени от правната уредба на Съюза относно земеделските субсидии.
В това отношение следва да се отбележи, че проверките във връзка с идентификацията на едър рогат добитък се извършват съгласно Регламент (ЕО) № 1082/2003 на Комисията от 23 юни 2003 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета относно минималното ниво на контрол, който следва да се извършва в рамките на системата за идентификация и регистрация на едър рогат добитък (
ОВ L 156, 2003 г., стр. 9
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 47, стр. 242). Този регламент, приет в приложение на Регламент (ЕО) № 1760/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юли 2000 година за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо и за отмяна на Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета (
ОВ L 204, 2000 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 34, стр. 186), представлява част от ветеринарната и зоотехническа правна уредба на Съюза, целяща опазването на общественото здраве и здравето на животните. Както обаче беше посочено от Френската република, проверките във връзка с идентификацията на едрия рогат добитък също така са предвидени в Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета относно кръстосано спазване, модулация и интегрираната система за администриране и контрол по схемите за директно подпомагане на земеделски производители, предвидени за посочения регламент, както и за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета относно кръстосано спазване по предвидената схема за подпомагане на лозаро-винарския сектор (
ОВ L 316, 2009 г., стр. 65
). По-конкретно става въпрос за проверки, които са извършени с цел да се гарантират изискванията за кръстосано спазване, предвидени в член 4 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006 и (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003 (
ОВ L 30, 2009 г., стр. 16
).
От това следва, че проверките във връзка с идентификацията на едрия рогат добитък са предвидени от правната уредба на Съюза относно земеделските субсидии, така че първото от двете условия, посочени в точка 60 по-горе, е изпълнено.
Освен това в отговора си на поставените от Общия съд въпроси Комисията признава, че системата за регистрация и идентификация на животните представлява средство в подкрепа на системите за земеделските субсидии.
Относно второто условие, посочено в точка 60 по-горе, Френската република по същество твърди, че преброяванията, извършени от френските власти по време на проверките на място в рамките на идентификацията на едрия рогат добитък или на премиите за едър рогат добитък, позволяват да се вземат предвид специалните характеристики на схемата на КОНПУ и да се определи критерият за натовареност в рамките на тази схема. Едно и също преброяване на животните може да бъде взето предвид при всяка от тези проверки.
Според Френската република френската система за контрол е ефективна по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламент № 65/2011, като се има предвид, че преброяванията на животните, извършени по време на проверките на място в рамките на идентификацията на едрия рогат добитък или на премиите за едър рогат добитък, са предмет на непрекъсната обработка от базите данни, които контролират плащането на помощи, свързани с площи, каквито са КОНПУ.
По-конкретно Френската република подчертава, че двата параметъра, които позволяват да се провери критерият за степента на натовареност за отпускането на КОНПУ, а именно възрастта на едрия рогат добитък и средният годишен период от време, през който животните са били в стопанството, се вземат предвид от BDNI. Всъщност BDNI за едрия рогат добитък съдържа идентификационния номер на всички стопанства, в които се е намирало животното, датите на преместване на всяко животно, както и датата на раждане на всяко животно, което позволява да се определи възрастта на всяко животно и следователно степента на натовареност, да се разполага във всеки един момент с идентификационния номер на всички животни от рода на едрия рогат добитък, намиращи се в дадено стопанство, и да се знае броят на тези животни, намиращи се във всяко стопанство. Следователно необходимите данни за изчисляването на натовареността във връзка с животните са били събрани при проверките на място в рамките на идентификацията на животните или на премиите за едър рогат добитък, тъй като по този повод е било извършено преброяване на животните, както и установяване на тяхната възраст и на времето, през което са се намирали на земеделската площ.
Комисията по същество оспорва, че проверките в рамките на идентификацията на едрия рогат добитък или на премиите за едър рогат добитък, посочени от Френската република в настоящото дело, могат да послужат за контрола за спазване на условието за натовареност по отношение на животни, предвидено във връзка с КОНПУ.
На първо място, следва да се припомни, че вече е постановено, че нито една разпоредба на Регламент № 65/2011 не може да се тълкува в смисъл, че когато административните проверки са извършени въз основа на информация, получена от надеждна база данни, не е необходимо да се извършват проверки на място съгласно същия този регламент. Всъщност такова тълкуване нарушава целта на проверките на място, която се състои по-специално в това да се установи съответствието на информацията, която се съдържа в създадените от държавите членки бази данни, съгласно член 15, параграф 3 от Регламент № 65/2011 и член 42 от Регламент № 1122/2009 (вж. в този смисъл решения от 26 януари 2017 г., Франция/Комисия,
C‑373/15 P
,
EU:C:2017:55
, т.
,
и
, и от 30 април 2015 г., Франция/Комисия,
T‑259/13
, непубликувано,
EU:T:2015:250
, т.
).
Поради това фактът, че извършените от националните власти проверки отговарят на изискванията по член 4, параграф 1 Регламент № 65/2011, тъй като в BDNI се вземат предвид двата параметъра, които позволяват да се провери критерият за степента на натовареност, а именно параметърът за възрастта на едрия рогат добитък и този за средния годишен период от време, през които са били в стопанството, не освобождава френските власти от задължението за преброяване на животните при извършване на проверка на място в рамките на проверките, изисквани съгласно Регламент № 65/2011, и за да се гарантира съответствието на използваните база данни за изчисляване на степента на натовареност.
На второ място, както посочва Комисията в отговора си на поставените от Общия съд въпроси, следва да се подчертае, че от член 5, параграф 2 от Регламент № 1975/2006, чийто текст съответства на този на член 4, параграф 4 от Регламент № 65/2011, следва, че „когато е възможно“, проверките на място във връзка с КОНПУ се извършват едновременно с другите проверки, предвидени от правната уредба на Съюза във връзка със земеделските субсидии. От това следва, че по принцип може да съществуват случаи, в които не е възможно да се извършват проверки на място във връзка с КОНПУ едновременно с други проверки, предвидени от правната уредба на Съюза относно земеделските субсидии, тъй като съвместните проверки не са абсолютно правило, а само възможност, от която може да има изключения.
На трето място, следва да се припомни, че в случая Френската република не доказва, че при преброяванията по време на проверките на място в рамките на идентификацията на едрия рогат добитък или на премиите за едър рогат добитък, извършени от френските власти, се вземат напълно предвид специалните характеристики на схемата на КОНПУ, и по-специално разнообразието от животни, които са предмет на проверките във връзка с КОНПУ.
Всъщност Комисията отбелязва, без това да се оспорва от Френската република, че проверките в рамките на идентификацията на животните или на премиите за едър рогат добитък отговарят на критерии, различни от тези на проверките във връзка с КОНПУ, що се отнася по-специално до инсталациите, които са предмет на проверка, преброяваните или идентифицираните животни и периодичността на проверките.
Например животните, които са предмет на преброяване в рамките на КОНПУ, невинаги съответстват на тези, които се преброяват в рамките на идентификацията на животните или на премиите за едър рогат добитък. Всъщност, ако последното преброяване се отнася за всички животни от рода на едрия рогат добитък, на овцете и козите и на свинете за целите на регистрирането им в базите данни за животни и за създаването на представителна извадка за ушните марки, предмет на проверките на място във връзка с мерките за КОНПУ са всички тревопасни видове.
Налага се обаче изводът, че с тези доводи Френската република не доказва, че в случая всички животни, които са предмет на проверки във връзка с мерките по КОНПУ, са били контролирани по време на проверките на място в рамките на идентификацията на животните или на премиите за едър рогат добитък. Във връзка с това изпратените от френските власти до Комисията писма, приложени към жалбата и свързани с извършените във Франция за периода 2011—2013 проверки във връзка с идентификацията на едрия рогат добитък и дребните преживни животни съгласно член 5 от Регламент № 1082/2003 и член 7 от Регламент (ЕО) № 1505/2006 на Комисията от 11 октомври 2006 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 21/2004 на Съвета по отношение на минималните проверки, които трябва да се извършат във връзка с идентификацията и регистрацията на домашните животни от рода на овцете и козите (
ОВ L 280, 2006 г., стр. 3
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 76, стр. 32), са напълно ирелевантни, тъй като се отнасят само до едрия рогат добитък и животните от рода на овцете и козите и защото не доказват, че проверките, които са предмет на тези доклади, включват също така всички видове животни, които са предмет на проверки във връзка с КОНПУ.
При тези обстоятелства не може да се приеме доводът на Френската република, че едно и също преброяване на животните може да бъде взето предвид при проверките на място в рамките на идентификацията на едрия рогат добитък или на премиите за едър рогат добитък, както и да бъде взето предвид при КОНПУ.
Също така, както беше изтъкнато от Френската република в съдебно заседание, самото информиране, че са осъществени проверки, които са с различен предмет и са извършени през различни години, не може да се счита за достатъчно, за да се докаже, че Комисията е допуснала грешка, като е приела, че френските власти не са изпълнили задълженията си за преброяване на животните при проверките на място във връзка с мерките, свързани с КОНПУ, с цел установяване на степента на натовареност.
Тъй като второто условие, посочено в точка 60 по-горе, не е изпълнено, първото основание от жалбата трябва да бъде отхвърлено.
Изводът, направен в точка 57 по-горе, не може обаче да бъде поставен под въпрос от довода на Френската република и на Кралство Испания, че преброяването на животните при проверките на място не позволява да се установи дали е спазен критерият за степента на натовареност, доколкото последният представлява средна годишна степен. Всъщност в писмените си изявления Френската република не уточнява правното основание, изведено от правото на Съюза, че степента на натовареност трябва да се отчита като средна годишна степен. Също така в подкрепа на довода си тя не посочва практика на Съда или на Общия съд. Освен това следва да се припомни, както беше посочено от Комисията, че в ПРСР 2007—2013 г., която е била приета от самата Френска република, не се установява, че степента на натовареност представлява средна годишна степен.
Всъщност ПРСР 2007—2013 г. единствено въвежда изискването натовареността да бъде в рамките на минимален и максимален праг, определени от префекта за всяка зона или подзона на департамента, в зависимост от неговите агро-климатични характеристики, без да се уточнява, че става дума за годишна стойност. От друга страна, дори да се предположи, че съответният период е едногодишен, бенефициерите трябва да спазват стойностите в определения диапазон. Възможно е да има разлики между максималните и минималните стойности по време на целия разглеждан период и, поради невъзможността да се извършва ежедневна проверка на тези стойности, може да се приеме средна стойност за годината. За да се гарантира обаче, че ще бъде спазено условието за степента на натовареност, тази средна стойност трябва да бъде изчислена въз основа на стойностите, които се намират между максималните и минималните стойности на диапазона (вж. по аналогия решение от 15 юли 2015 г., Испания/Комисия,
T‑561/13
, непубликувано,
EU:T:2015:496
, т.
).
Възприемането на тълкуването на Френската република, че спазването на критерия за степента на натовареност трябва да се основава на изчисляване на средна годишна стойност, би позволило на бенефициерите да превишават през определена част от годината максималните и минималните стойности на предвидения в ПРСР 2007—2013 г. диапазон, доколкото такива превишавания не засягат крайната средна стойност за цялата година. Така този подход привилегирова стратегическо поведение от страна на бенефициерите, което би могло да не е твърде съвместимо с целите на въпросните помощи, по-специално с поддържането и насърчаването на системи за устойчива селскостопанска дейност (вж. съображение 33 от Регламент № 1698/2005). Всъщност превишаването на максималните стойности през определени периоди от време през годината може да доведе до свръхексплоатация на съответните площи, а недостигането на минималните стойности — до недостатъчно използване на посочените площи (вж. по аналогия решение от 15 юли 2015 г., Испания/Комисия,
T‑561/13
, непубликувано,
EU:T:2015:496
, т.
).
Следователно френските власти са длъжни при проверките на място да определят критерия за степента на натовареност към момента на контролното посещение, по-специално чрез преброяване на животните с цел да се установи дали максималните и минималните стойности, определени в ПРСР 2007—2013 г., са спазени точно и по този начин да се потвърдят данните от административните проверки (вж. по аналогия решение от 26 януари 2017 г., Испания/Комисия,
C‑506/15 P
, непубликувано,
EU:C:2017:42
, т.
).
Следователно не може да се приеме доводът на Френската република, че обстоятелството, че в определен ден стопанството е имало по-малка или по-голяма степен на натовареност от минималния праг на предвидената в рамките на КОНПУ натовареност, не представлява нарушение на условията за допустимост на помощта. Всъщност съгласно член 14, параграф 2 от Регламент № 65/2011 проверките на място обхващат всички ангажименти и задължения на бенефициера, които могат да бъдат проверени по време на посещението.
Освен това обстоятелството, че както твърди Френската република, някои фактори, които оказват влияние върху определянето на степента на натовареност, като възрастта на животните, не могат да бъдат определени с голяма точност, не води до отпадане на свързаното с това задължение на националните власти за извършване на проверка. Освен това, както поддържа Комисията, не може да се изключи възможността инспекторите, които извършват проверките на място, да могат да определят с достатъчна точност възрастта на животните (решение от 26 януари 2017 г., Испания/Комисия,
C‑506/15 P
, непубликувано,
EU:C:2017:42
, т.
).
С оглед на гореизложеното първото основание следва да се отхвърли.
По третото основание, повдигнато при условията на евентуалност спрямо предходното, и изведено от това, че Комисията не е нарушила правилата, определени с документи VI/5330/97 и AGRI/60637/2006
С третото основание, повдигнато при условията на евентуалност спрямо предходното, Френската република твърди, че Комисията е нарушила правилата, определени в документи № VI/5330/97 и AGRI/60637/2006, като е приложила фиксирана корекция, увеличена с 10 %, с мотива че неизпълнението, в което се упрекват френските власти в областта на преброяването на животните, се е повтаряло, тъй като то се отнася до ключова проверка, която вече е била коригирана при двете предходни разследвания и при която не са настъпили подобрения.
Френската република твърди, че съгласно документ AGRI/60637/2006 във връзка с документ VI/5330/97 двете условия трябва да бъдат изпълнени, за да може да бъде приложено такова увеличаване от Комисията, а именно, от една страна, че последната е уведомила съответната държава членка за подобренията, които трябва да направи, за да отстрани нередностите, които са ѝ вменени в предходните процедури по уравняване на сметките, и от друга страна, че държавата членка не е отстранила нередностите, въпреки че е била в състояние да го направи.
Според Френската република в настоящия случай второто условие не е изпълнено, тъй като френските власти са били в невъзможност да отстранят нередностите, констатирани от Комисията при първото разследване и преди започване на двете последващи разследвания. Всъщност проверките на място биха могли да включат подобренията, които Комисията е предписала вследствие от първото административно производство, едва след приемането на Решение за изпълнение 2013/123 на Комисията от 26 февруари 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (
ОВ L 67, 2013 г., стр. 20
), прието след първото административно производство, тоест по времето, когато дейностите, предмет на двете последващи разследвания, са били вече приключили. Ето защо нередностите, констатирани в рамките на производството, довело до обжалваното решение, не могат да бъдат квалифицирани като повтарящи се по смисъла на документ AGRI/60637/2006.
Първо, Комисията твърди, че Френската република е знаела за недостатъците, които са били установени в нейната система за контрол, още от 23 февруари 2009 г., датата на съобщаването на резултатите по първото разследване, което посочва изчерпателно констатираните нередности и препоръките, и че и трите разследвания засягат една и съща проблематика. Следователно Френската република е знаела, че разглежданото производство се отнася до неизпълнение, което е продължило няколко години. Второ, Комисията поддържа, че изтъкнатите от Френската република мотиви се отнасят само до случаите на „повторност“, понятие което изрично е било отхвърлено от Общия съд в областта на финансовите корекции с решението му от 17 май 2013 г., Гърция/Комисия (
T‑294/11
, непубликувано,
EU:T:2013:261
, т.
и
). За сметка на това приемането на решение за официалното установяване на съществуването на такова неизпълнение не е необходимо, когато се отнася до „повторяемост“ — понятие, което се прилага, когато е било констатирано повторение на неизпълненията, което съдържа риск за цялата система за контрол.
Най-напред следва да се припомни, че насоките в областта на фиксираните финансови корекции са били определени в документ VI/5330/97. Приложение II към този документ, озаглавено „Насоки за прилагането на фиксирани корекции“, предвижда следните различни степени на фиксирана финансова корекция:
„Когато една или повече ключови проверки не са извършени или са извършвани толкова некачествено или толкова рядко, че са неефективни с оглед на определянето на допустимостта на заявление или предотвратяването на нередности, следва да се приложи корекция в размер на 10 %, тъй като разумно може да се смята, че съществува висок риск от значителни загуби за ФЕОГА.
Когато са извършени всички ключови проверки, но без да са съобразени с предвиденото в регламентите относно техния брой, честота и строгост, следва да се приложи корекция в размер на 5 %, тъй като разумно може да се направи изводът, че тези проверки не гарантират очакваното равнище на редовност на заявленията и че рискът от загуби за ФЕОГА е значителен.
Когато държава членка осъществява правилно ключовите проверки, но изобщо не осъществява една или повече вторични проверки, следва да се приложи корекция в размер на 2 %, предвид по-слабия риск от загуби за ФЕОГА и по-малката тежест на нарушението.
[…]“.
В документ AGRI/60637/2006 се уточняват условията, при които Комисията възнамерява да прилага посочения в документ VI/5330/97 принцип, че неизпълнението на задълженията е по-тежко, когато държавата членка не подобри осъществяваните от нея проверки, след като Комисията вече ѝ е обърнала внимание на необходимите подобрения.
В параграф 1, втора алинея от документ AGRI/60637/2006 се посочва принципът, че Комисията взема предвид естеството и тежестта на нарушението и на причинената на Съюза финансова щета.
Съгласно параграф 2 от документ AGRI/60637/2006:
„Когато липсата или недостатъчната система за контрол или част от нея са предмет на едно или повече решения за финансова корекция в рамките на уравняването на сметките на секция „Гарантиране“ на ФЕОГА
и
е установено, че тези слабости все още са налице в период, който следва периода на вече направена корекция,
Комисията счита […], че обикновено е оправдано приложената при предходната корекция ставка на фиксираната финансова корекция да бъде увеличена с оглед на повишения риск от финансова загуба за ФЕОГА“.
Следователно от параграф 2 от документ AGRI/60637/2006 по същество следва, че двете условия трябва да бъдат изпълнени, за може Комисията да приеме, че обикновено е оправдано приложената при предходната корекция ставка на фиксираната финансова корекция да бъде увеличена, а именно:
–
липсата или недостатъчната система за контрол или част от нея са предмет на едно или повече решения за финансова корекция в рамките на уравняването на счетоводните сметки,
–
установяването, че тези слабости все още са налице в период, който следва периода на вече направена корекция.
В случая става въпрос за тълкуването на тези две условия.
Що се отнася до първото условие, следва да се отбележи, че от текста на документ AGRI/60637/2006 е видно, че за да се приложи увеличение поради повторяемост, липсата или недостатъчната система за контрол или част от нея трябва да бъде предмет на „решение за финансова корекция“, прието в рамките на уравняването на сметките, а именно решение, прието от Комисията на основание член 31 от Регламент № 1290/2005.
Ето защо официално съобщение, изготвено съгласно член 11, параграф 1 от Регламент № 885/2006, представляващо акт, чийто предмет е да подготви окончателното решение, не може да се счита за решение за финансова корекция в рамките на уравняването на сметките по смисъла на посоченото условие.
Освен това според постоянната съдебна практика решенията в областта на уравняването на сметките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) се вземат след състезателно производство, така че резултатите от проверките, посочени в първото съобщение, не са окончателни и могат да бъдат уточнени и преразгледани с оглед на отговорите, които държавата членка е предоставила при последващото административно производство (решения от 17 юни 2009 г., Португалия/Комисия,
T‑50/07
, непубликувано,
EU:T:2009:206
, т.
и
и от 12 ноември 2010 г., Испания/Комисия,
T‑113/08
, непубликувано,
EU:T:2010:465
, т.
; вж. също решение от 24 март 2011, Гърция/Комисия,
T‑184/09
, непубликувано,
EU:T:2011:120
, т.
и цитираната съдебна практика).
В случая Комисията по същество твърди, че след връчването на писмото на 23 февруари 2009 г., Френската република е била запозната с констатираните нередности и подобренията, които е трябвало да направи в системата си за контрол на място.
В това отношение следва да се отбележи, че с посоченото писмо Комисията е изпратила на Френската република официално съобщение, изготвено съгласно член 11, параграф 1 от Регламент № 885/2006. Това писмо представлява част от производството, предвидено по член 11 от Регламент № 885/2006, довело до приемане от Комисията на Решение за изпълнение 2013/123, с което някои разходи се изключват от финансиране от страна на Съюза съгласно член 31 от Регламент № 1290/2005. Така окончателното решение на Комисията за изключване от финансиране от страна на Съюза на съответните суми все още не е било прието към момента на изпращането на писмото от 23 февруари 2009 г., като последното писмо представлява подготвителен акт, чиято цел е да подготви Решение за изпълнение 2013/123.
От това следва, че писмото от 23 февруари 2009 г. не е достатъчно, за да бъдат изпълнени първите две условия, посочени в точка 94 по-горе. Следователно не може да се приеме доводът на Комисията, че не е нито необходимо, нито желателно да се изчака приемането на решение, с което официално се констатира съществуването на неизпълнение, за да се установи наличието на повторяемост, тъй като официално съобщение, прието съгласно член 11, параграф 1 от Регламент № 885/2006, е достатъчно.
Що се отнася до второто условие, посочено в точка 94 по-горе, страните по същество спорят относно тълкуването на израза „период, който следва периода на вече направена корекция“.
Всъщност Комисията следва стриктно буквално тълкуване, съгласно което от значение е този период, който е предмет на разследването, следващо разследването, при което неизпълнението е било констатирано за първи път и санкционирано с решение за финансова корекция. За сметка на това Френската република по същество представя тълкуване, съгласно което от значение е периодът след приемането на решението за финансова корекция, с което се приключва разследването, в рамките на което се установява за първи път оспорваното неизпълнение.
В случая от приетата от Комисията окончателна позиция следва, че последната е приложила фиксирана корекция, увеличена с 10 %, с мотива че неизпълнението, в което се упрекват френските власти в областта на преброяването на животните, се е повтаряло, тъй като то се отнася до ключова проверка, която вече е била коригирана при двете предходни разследвания и при която не са настъпили подобрения, извършени от посочените власти.
Всъщност трите различни разследвания, които са приключили с три различни решения за финансова корекция, в случая са следвали едно след друго във времето:
–
разследване RDG/2008/010/FR за 2007 г. и 2008 г. е приключило с Решение за изпълнение 2013/123, което е прието на 26 февруари 2013 г.,
–
разследване RD 2/2011/003/FR за 2009 г. и 2010 г. е приключило с Решение за изпълнение (ЕС) 2015/103 на Комисията от 16 януари 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (
ОВ L 16, 2015 г., стр. 33
),
–
разследване RD 2/2012/005/FR за периода 2011—2013 г. е приключило с обжалваното решение, което е прието на 22 юни 2015 г.
На 22 юни 2015 г., датата на обжалваното решение, Комисията обаче вече е била приела двете решения, а именно Решение 2013/123 от 26 февруари 2013 г. и Решение 2015/103 от 16 януари 2015 г. Освен това с обжалваното решение се констатира, че същата слабост, която вече е била посочена в първото решение, все още е налице в периода, който следва периода на корекцията, а именно периодът, обхващащ 2007 г. и 2008 г. Всъщност посочената слабост е била констатирана и през периода от 2009 г. до 2013 г.
Както обаче беше посочено от Френската република, през периода от 2009 г. до 2013 г., който е предмет на второто и третото разследване, Комисията все още не е била приела решение за финансова корекция, в което да изразява окончателната си позиция относно констатираните по отношение на Френската република слабости при първото разследване. Така че от 2009 г. до 2013 г. Френската република не е могла да бъде сигурна по отношение на констатираните неизпълнения по време на първото разследване, нито пък е била длъжна да следва указанията, посочени в писмото от 23 февруари 2009 г., с цел приемане на мерки за контрол на степента на натовареност във връзка с поисканите от Комисията подобрения, за да не се позволи същата слабост в системата на контрол да бъде констатирана за периода 2009—2013 г.
С други думи, с обжалваното решение Комисията упреква Френската република в „по-сериозно“ неизпълнение, което е основание за увеличение на корекцията заради повторяемостта, поради факта че не е коригирала липсата на преброяване на животните за периода 2011—2013 г., вече констатирана за периода 2007—2010 г. Липсата на подобряване на системата на контрол, за която Комисията отправя упрек, обаче е била констатирана едва в приетото на 26 февруари 2013 г. решение.
От това следва, че тълкуването на Комисията не съответства на текста на документ VI/5330/97, чийто обхват е уточнен в документ AGRI/60637/2006.
Всъщност, що се отнася до прилагането на фиксираните корекции, в документ VI/5330/97 се предвижда, че „[н]еизпълнението на задълженията е по-сериозно, когато дадена държава членка не подобри осъществяваните от нея проверки, след като Комисията вече ѝ е посочила какво е необходимо да бъде подобрено“. Поради това от текста на този документ е видно, че подобрението, чиято липса може да представлява утежняващ фактор, трябва да е настъпило след съобщението за необходимите подобрения, дори, както е посочено в документ AGRI/60637/2006, след приемането в рамките на уравняването на сметките на решението за финансови корекции.
Освен това приемането, както това е направила Комисията, че при вменяваните нередности е налице повторяемост, без да се провери дали държавата членка е имала възможност да ги отстрани, след като е била упрекната за първи път, в крайна сметка води до идеята за повторяемост, основана единствено на простото повтаряне на констатираните нередности, независимо от приемането на решение, както се изисква съгласно документ AGRI/60637/2006.
Предвид гореизложеното, третото основание трябва да бъде уважено, а обжалваното решение трябва да бъде отменено в частта, в която се прилага фиксирана корекция, увеличена с 10 %, с мотива че неизпълнението, в която се упрекват френските власти в областта на преброяването на животните, се е повтаряло и посочените власти не са извършили подобрения във връзка с него.
По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 3 от Процедурния правилник всяка страна понася направените от нея съдебни разноски, ако страните са загубили по едно или няколко от предявените основания.
В случая Френската република и Комисията следва да бъдат осъдени да понесат направените от тях съдебни разноски.
Съгласно член 138, параграф 1 от Процедурния правилник Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (шести състав)
реши:

1)
Отменя Решение за изпълнение (ЕС) 2015/1119 от 22 юни 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта, в която се прилага фиксирана корекция, увеличена с 10 %, с мотива че неизпълнението, в която се упрекват френските власти в областта на преброяването на животните, се е повтаряло и посочените власти не са извършили подобрения във връзка с него.

2)
Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

3)
Френската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

4)
Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

Berardis
Spielmann
Csehi
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 1 февруари 2018 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: френски.